text:
IV/01942/2017
. IV/01942/2017
Az ügy tárgya: A Kúria Mfv.I.10.729/2016/4. számú ítélete elleni alkotmányjogi panasz (ügyészség, végkielégítés megfizetése)
Az indítványozó - az Abtv. 27. §-a alapján - a Kúria Mfv.I.10.729/2016/4. számú ítélete alaptörvény-ellenességének megállapítását és megsemmisítését kérte az Alkotmánybíróságtól.
Az indítványozó előadta, hogy ügyészségi szolgálati jogviszonyát felmentéssel szüntették meg, mivel a nyomozó ügyészségek átszervezése miatt felajánlott beosztott ügyészi munkakört nem fogadta el. Az indítványozó részére végkielégítést nem fizettek. Az indítványozó a végkielégítés megfizetésére kérte kötelezni az alperest, tekintettel arra, hogy álláspontja szerint nem állnak fel az Üjt. 42. § (3) bekezdésében írt, a végkielégítést kizáró feltételek.
Az elsőfokú bíróság a keresetét elutasította, a másodfokú bíróság az ítéletet részben megváltoztatta, és részére a végkielégítést megítélte. A Kúria a döntést hatályon kívül helyezte, és az elsőfokú ítéletet helybenhagyta.
Az indítványozó álláspontja szerint a Kúria a támadott döntés meghozatala során nem vette figyelembe az Alaptörvény 29. cikk (3) bekezdésében foglaltakat, amely szerint a legfőbb ügyész kivételével az ügyész szolgálati jogviszonya az általános öregségi nyugdíjkorhatár betöltéséig állhat fenn. Az indítványozó álláspontja szerint továbbá a nyugdíjaskénti minőségének megállapítása, ennek minden jogkövetkezményével együtt személyét ért olyan sérelem, amely az Alaptörvény II. cikke szerinti emberi méltóságát sérti.
Kúria Mfv.I.10.729/2016/4. számú ítélete
IV_1942_2_2017_indkieg_anonim.pdf IV_1942_0_2017_Indítvány_anonim.pdf
A határozat száma: 3194/2018. (VI. 8.) AB végzés
3194_AB végzés.pdf
Az Alkotmánybíróság a Kúria Mfv.I.10.729/2016/4. sorszámú ítélete alaptörvény-ellenességének megállapítására és megsemmisítésére irányuló alkotmányjogi panaszt visszautasítja.
[1]	1. Az indítványozó jogi képviselője útján (Dr. Börcsök Rita, 6720 Szeged, Kárász utca 16., III/25.) az Alkotmánybíróságról szóló 2011. évi CLI. törvény (a továbbiakban: Abtv.) 27. §-a alapján alkotmányjogi panasszal fordult az Alkotmánybírósághoz, melyben a Kúria 2017. július 5-én-én meghozott Kúria Mfv.I.10.729/2016/4. sorszámú ítélete alaptörvény-ellenességének megállapítását és megsemmisítését kérte. Álláspontja szerint a támadott ítélet ellentétes az Alaptörvény II. cikkével, XIII. cikkével, illetve 29. cikk (3) bekezdésével.
[2]	1.1. Az indítványozó 1975. január 15. napjától állt ügyészségi szolgálati jogviszonyban, 2010. március 1. napjától vezető ügyészként teljesített szolgálatot. A Legfőbb Ügyész 2015. október 20. napján kézbesített intézkedésével az indítványozó ügyészségi szolgálati viszonyát 2016. április 30. napjával felmentéssel megszüntette, a Legfőbb Ügyész, az ügyészek és más ügyészségi alkalmazottak jogállásáról és az ügyészi életpályáról szóló 2011. évi CLXIV. törvény (továbbiakban: Üsztv.) 36. § (1) bekezdés b) pontja és (4) bekezdése alapján, mivel az indítványozó a nyomozó ügyészségek átszervezése miatt felajánlott beosztott ügyészi munkakört nem fogadta el. Az indítványozó nem kapott végkielégítést, ezért keresetében a végkielégítés (valamint annak kamatai) megfizetésére kérte kötelezni a Legfőbb Ügyészséget, tekintettel arra, hogy álláspontja szerint nem álltak fenn az Üsztv. 42. § (3) bekezdésében írt, a végkielégítés fizetését kizáró feltételek. Az első fokon eljáró bíróság ítéletével a keresetet elutasította, azonban a fellebbezést követően a törvényszék az ítéletet részben megváltoztatta és az indítványozó részére 8 112 080 Ft végkielégítést és ennek 2015. november 6. napjától számított, az érvényes jegybanki alapkamattal megegyező mértékű késedelmi kamatát ítélte meg. A törvényszék ítéletében foglaltak szerint ugyan az indítványozó az Üsztv. 42. § (3) bekezdésének alkalmazásában nyugdíjasnak minősül, mert az ügyészségi szolgálati viszonya megszűnését követő napon a társadalombiztosítási nyugellátásról szóló 1997. LXXXI. törvény (a továbbiakban: Tny.) 18. § (1)–(2) bekezdésében írt feltételeknek megfelelt, azonban a 42. § (3) bekezdés második mondatában az egyes tagmondatokat elválasztó írásjelek, illetve kötőszó nyelvtani értelmezésével arra a következtetésre jutott, hogy az ügyész akkor nem jogosult a végkielégítésre, ha egyben a felmentését a 36. § (1) bekezdés f) pontjára tekintettel maga kéri.
[3]	A Kúria mint felülvizsgálati bíróság az Mfv.1.10.729/2016/4. sorszámú ítéletével a másodfokon hozott ítéletet hatályon kívül helyezte, és az elsőfokú bíróság ítéletét helybenhagyta. A Kúria ítéletében foglaltak szerint valamennyi jogállási törvény esetén megállapítható, hogy a végkielégítés fizetésének célja az állását elveszítő, és így egzisztenciálisan kiszolgáltatottá váló munkavállaló anyagi megsegítése. Ugyanakkor a jogalkotó a más munkavégzésre irányuló jogviszonyokat szabályozó törvényekben sem kívánja végkielégítésben részesíteni azt a munkavállalót, akinek a magatartása, illetve nem egészségügyi alkalmatlansága idézi elő a felmentését. Amennyiben figyelembe vesszük a végkielégítés jogalkotói célját, akkor értékelni kell, hogy a nyugdíjra jogosultság megszünteti az egzisztenciális kiszolgáltatottságot. Ezért az elsőfokú bíróság jogértelmezése a helyes arról, hogy az Üsztv. 42. § (3) bekezdése második mondata első részében nem együttes feltételről van szó, mert nem jár végkielégítés az ügyésznek, nemcsak akkor, ha felmentését nyugdíjas minősülésére maga kéri, hanem ilyen kérelem hiányában is nyugdíjasnak minősülő felmentett ügyésznek sem.
[4]	1.2. Az indítványozó álláspontja szerint a Kúria mint felülvizsgálati bíróság ítéletének meghozatala során nem vette figyelembe az Alaptörvény 29. cikk (3) bekezdésében foglaltakat, amely szerint a legfőbb ügyész kivételével az ügyész szolgálati jogviszonya az általános öregségi nyugdíjkorhatár betöltéséig állhat fenn. Ezzel összefüggésben a Kúria megsértette az Üsztv. 165/C. § e) pontjában foglaltakat is, mely szerint 2022. december 31-ig az Alaptörvény 29. cikk (3) bekezdésében foglalt korhatár alatt az 1951-ben született ügyész tekintetében a 68. életévet kell érteni.
[5]	A Kúria jogszabálysértő módon adott helyt az elsőfokú bíróság jogértelmezésének megállapítva, hogy az indítványozó az öregségi nyugdíjkorhatár szerint nyugdíjas munkavállalónak minősül. Az elsőfokú bíróság álláspontja szerint ennek nem mond ellent az Alaptörvény 29. cikk (3) bekezdésében meghatározott életkor, ugyanis az csupán azt a felső korhatárt állapítja meg, amelynek betöltése után az ügyész szolgálati viszonya tovább már nem állhat fenn. Ezen okfejtés az indítványozó álláspontja szerint nem helytálló, a munka törvénykönyvéről szóló 2012. évi I. törvény (a továbbiakban: Mt.) 294. § (1) bekezdés g) pont ga) alpontja ugyanis eltérően határozza meg az ügyész esetében azt, hogy mit jelent az öregségi nyugdíjkorhatár betöltése. Az Alaptörvény 29. cikk (3) bekezdése, figyelemmel az Üsztv. 165/C. § e) pontjára, kétségtelenül és másképpen nem értelmezhetően rögzíti a 68. életévet mint az irányadó öregségi nyugdíjkorhatárt. Emellett az egyes igazságügyi jogviszonyokban alkalmazandó felső korhatárral kapcsolatos törvénymódosításokról szóló 2013. évi XX. törvény 25. §-hoz fűzött indokolás egyértelműen és félreérthetetlenül szól arról, hogy a bírák és ügyészek vonatkozásában az átmeneti időszakban, azaz 2022. december 31. napjáig az Alaptörvényben meghatározott korhatárt kell tekinteni öregségi nyugdíjra vonatkozó életkornak. Hivatkozik továbbá az Alkotmánybíróság 33/2012. (VII. 17.) AB határozatára is, mely szerint a nyugalomba helyezés életkora, valamint a nyugellátásra való jogosultság életkora akkor válhat el, ha ez összhatásában, a következményeit illetően nem tekinthető hátrányosnak.
[6]	Az indítványozó álláspontja szerint a nyugdíjas korhatár 68 év helyett 62 évben történő megállapítása sérti az Alaptörvény II. cikkében foglalt élethez és emberi méltósághoz való jogot, valamint a XIII. cikkben foglalt tulajdonhoz való jogot is, tekintettel arra, hogy váratlan és indokolatlan beavatkozást jelent a magánszférába. Nem pusztán a bírók, hanem az ügyészek esetében is megállapítható, hogy életpályájuk, családi és tulajdoni viszonyaik tekintetében hosszabb időtartamú foglalkoztatási jogviszonyra alapoztak. Figyelembe véve azt a tényt, hogy az Alaptörvényben rögzített tulajdonhoz való jog a már megszerzett tulajdonra vonatkozik, álláspontja szerint az általa jogosan igényelt végkielégítés a szolgálati jogviszonyával összefüggésben szerzett vagyoni javak közé tartozik, melyre tekintettel annak mind jogalapja, mind összegszerűsége tekintetében jogos igénye áll fenn. Az indítványozó esetében a személyét ért sérelem kifejezett megnyilvánulásának tekintendő nyugdíjas minőségének megállapítása, ennek minden jogkövetkezményével együtt. Az indítványozó csupán önrendelkezési jogával és általános cselekvési szabadságával élt akkor, amikor a nyomozó ügyészségek átszervezése miatt felajánlott beosztott ügyészi munkakört nem fogadta el. Az indítványozó azonban ekkor nem volt tudatában annak, hogy döntésének jogkövetkezménye hátrányos lesz számára, hiszen a törvény alapján őt megillető végkielégítést nem fizették meg számára. Ennek tükrében de facto mérlegelési lehetőségétől fosztották meg, hiszen nem tájékoztatták előzetesen az Üsztv. rendelkezéseinek sajátos értelmezéséről.
[7]	Az Alaptörvény XXIII. cikkének (8) bekezdése által védett közhivatal viselése speciális kötelezettségek viselésével jár, ezen tisztségek betöltése bizonyos többletjogokat, garanciákat is biztosít a közhivatal viselői számára, mely az emberi méltóság elsődleges rétegén túlmutatva a közhivatal viselőnek az állam irányában tanúsított, a többi állampolgárhoz viszonyítva többletteher vállalásával képez erősebb jogvédelmet. A közhivatal viseléséhez való jog mellett az ügyészek szolgálati jogviszonyának alkotmányi védelme is következik az Alaptörvény 29. cikk (1), valamint az Üsztv. 3. § (1) bekezdéséből is. E függetlenség ugyanakkor nem csupán a szervezetrendszerre, hanem a benne szolgálati jogviszonnyal rendelkező ügyészekre is kiterjed nem pusztán szolgálati helyük, hanem az egzisztenciájukat megalapozó javadalmazás tekintetében is. E javadalmazás szerves része a törvényben garantált tulajdoni váromány, mely az elvégzett munka ellenértékeként illeti meg az ügyészt. E kettős függetlenség egymással elválaszthatatlanul összefügg.
[8]	Az Üsztv. 24. § (3) bekezdésének rendelkezése szerint a legfőbb ügyész helyettest más ügyészi munkakörbe történő áthelyezése esetén (melyhez nem járult hozzá) végkielégítés illeti meg. Az ügyészségi szervezetrendszer tagjaira irányadó jogszabályi rendelkezések alkalmazása során azonos tekintetbe kell venni a szervezetrendszeren belül vezető pozíciókat betöltő ügyészek jogállását. Ennek megfelelően indokolatlan módon nem tehető különbség a legfőbb ügyész helyettes jogállása, valamint az indítványozónak a Szegedi Nyomozó Ügyészségnél betöltött vezető ügyész pozíciója között. A Legfőbb Ügyészség az egyenlő bánásmódról és az esélyegyenlőség előmozdításáról szóló 2003. évi CXXV. törvény 9. §-a szerinti közvetett hátrányos megkülönböztetést valósított meg, ugyanis megtagadta az indítványozót megillető végkielégítés juttatását annak ellenére, hogy az Üsztv. előírja ezen követelményt.
[9]	2. Az Alkotmánybíróság az Abtv. 50. § (1) bekezdése és az Ügyrend 5. § (1) bekezdése alapján tanácsban járt el az ügyben. Az Abtv. 56. § (1) bekezdése alapján az Alkotmánybíróság először az alkotmányjogi panasz befogadásáról dönt, melynek során az eljáró tanács vizsgálja, hogy az indítvány megfelel-e az alkotmányjogi panasz befogadhatóságára vonatkozó törvényi – formai és tartalmi – feltételeknek, különösen a 27. § szerinti érintettség, a jogorvoslat kimerítése, valamint a 29–31. § szerinti követelményeknek.
[10]	Az Abtv. 27. §-a alapján alaptörvény-ellenes bírói döntéssel szemben az egyedi ügyben érintett személy vagy szervezet alkotmányjogi panasszal fordulhat az Alkotmánybírósághoz, ha az ügy érdemében hozott döntés vagy a bírósági eljárást befejező egyéb döntés az indítványozó Alaptörvényben biztosított jogát sérti, és az indítványozó a jogorvoslati lehetőségeit már kimerítette, vagy jogorvoslati lehetőség nincs számára biztosítva.
[11]	Az Abtv. 29. §-a a befogadhatóság tartalmi feltételeként határozza meg, hogy az alkotmányjogi panasz a bírói döntést érdemben befolyásoló alaptörvény-ellenességet tartalmazzon vagy alapvető alkotmányjogi jelentőségű kérdést vessen fel. E két feltétel alternatív jellegű, így az egyik fennállása önmagában is megalapozza az Alkotmánybíróság érdemi eljárását {például: 3/2013. (II. 14.) AB határozat, Indokolás [30]; illetve 34/2013. (XI. 22.) AB határozat, Indokolás [18]}. Jelen indítvány ugyanakkor nem vet fel sem bírói döntést érdemben befolyásoló alaptörvény-ellenességet, sem alapvető alkotmányjogi jelentőségű kérdést.
[12]	Az Alkotmánybíróság ugyanis nem rendelkezik hatáskörrel arra, hogy a perorvoslati bíróság jogköréhez tartozó, szakjogi vagy kizárólag törvényértelmezési kérdésben, jogági dogmatikához tartozó kérdések helytállóságáról, illetve törvényességéről, avagy kizárólag törvényértelmezési problémáról állást foglaljon {3003/2012. (VI. 21.) AB végzés, Indokolás [4]; 3392/2012. (XII. 30.) AB végzés, Indokolás [6]; 3017/2013. (I. 28.) AB végzés, Indokolás [3]; 3028/2014. (II. 17.) AB végzés, Indokolás [12]; 3098/2014. (IV. 11.) AB végzés, Indokolás [28]}. „A jogszabályokat a bíróságok értelmezik, az Alkotmánybíróság csak az értelmezési tartomány alkotmányos kereteit jelölheti ki. Ez a jogkör azonban nem teremthet alapot arra, hogy minden olyan esetben beavatkozzon a bíróságok tevékenységébe, amikor (állítólagos) jogszabálysértő jogalkalmazásra került sor, mely egyéb jogorvoslati eszközzel már nem orvosolható” {3325/2012. (XI. 12.) AB végzés, Indokolás [14]}.
[13]	Az indítványozó kifogásai valójában az Üsztv. 42. § (3) bekezdése második mondatának értelmezésére vonatkoznak, vagyis olyan törvényértelmezési kifogásokat terjesztett elő indítványában, melyek érdemi vizsgálatára az Alkotmánybíróságnak nincs lehetősége. A hivatkozott rendelkezés szerint nem jár végkielégítés, ha az ügyész legkésőbb az ügyészségi szolgálati viszony megszűnését követő napon nyugdíjasnak minősül, felmentését a 36. § (1) bekezdés d), f) pontjára hivatkozással maga kéri, valamint ha – rendkívüli lemondása kivételével – a határozott időre szóló ügyészségi szolgálati viszonya szűnik meg. Annak meghatározása azonban, hogy e rendelkezés értelmezésével ki minősül nyugdíjasnak, az eljáró bíróságok feladata. Az ügyben eljáró bíróságok nem vonták kétségbe a Tny. szerinti általános öregségi nyugdíjkorhatár irányadó jellegét. Az Alaptörvény indítványozó által hivatkozott 29. cikk (3) bekezdése és ahhoz kapcsolódóan az indítványozó által felhívott jogszabályi rendelkezések csak azt rögzítik, hogy legkésőbb meddig állhat fenn az ügyész szolgálati viszonya, azokból következtetés a jogviszony valamely okból való megszűnéséhez kapcsolódó végkielégítésre való jogosultságra nem vezethető le. Az indítványozót e rendelkezések annyiban részesítik védelemben, hogy jogviszonya kötelező megszűnésének törvényi határideje kitolódik, azonban nem következik belőle, hogy az általános szabályok ne lennének alkalmazandók.
[14]	Mindezekre tekintettel az Alkotmánybíróság az alkotmányjogi panaszt az Ügyrend 30. § (2) bekezdés a) pontja alapján visszautasította.
. constitutional complaint against the judgement No. Mfv.I.10.729/2016/4 of the Curia (prosecutor's office, payment of severance pay)
. 3194/2018. (VI. 8.)

matches: Kúria Kúria bíróság bíróság Kúria Kúria Kúria Kúria Kúria Kúria bíróság Kúria bíróság bíróság Kúria bíróság Kúria bíróság Kúria Kúria bíróság bíróság bíróság


text:
Leviathán 2.0. - Külföldi ragadozók természetes lelőhelyükön | arsboni
Kezdőlap Jog Alkotmányjog Leviathán 2.0. – Külföldi ragadozók természetes lelőhelyükön
Jogalkotói kárfelelősség: pont mi vagyunk a sereghajtók, vagy azért a szomszéd kertjében se zöldebb a fű?
Az előző cikkből már kiderült, hogy mi az a Leviathán és hogy miként fejlődött ki a magyar jogban a jogalkotó kárfelelősségének megítélése. Most tehát arra a kérdésre keressük a választ, hogy milyen módon működik a jogalkotással okozott kár megítélése külföldön. Az összehasonlításhoz elsősorban közép-kelet európai országokat vettünk alapul, hiszen ebben a régióban ez a téma meglehetősen újdonságnak számított az elmúlt húsz-harminc évben. Érdekes kérdés tehát, hogy ezen államok – kimozdulva a komfortzónájukból – milyen szempontok szerint húzták meg a jogalkotói kárfelelősség határait.
Németországban a jogtudomány különbséget tesz törvényi (legislatives Unrecht) és normatív (normatives Unrecht) jogellenesség között.
Előbbi azt jelenti, amikor a törvényhozó jogalkotása során nem tartja be az alkotmányosság követelményeit. Utóbbi, a normatív jogellenesség pedig azt jelenti, hogy a végrehajtó hatalmi ág alá tartozó szervek által kiadott, a törvénynél alacsonyabb rendű jogszabályok nem felelnek meg az alkotmányossági minimumoknak.
A jogalkotói kárfelelősség alapjául pedig a német alaptörvény 34. cikke és a német polgári törvénykönyv (BGB) 839. szakasza szolgálhat. Ugyanis mindkét passzus a hivatali tisztség viselése közben okozott jogsértés, illetve károkozás témakörét rendezi. Alapjában véve tehát a német rendszer a hivatali személy általi károkozásból vezeti le a jogalkotással okozott kár megítélését. Így már érthető, hogy miért zárkózik el a német modell a törvényhozó kárfelelősségének megállapításától. Egyrészt vitatható, hogy a képviselő mennyire feleltethető meg a hivatalnoknak, ameddig az egyik a választók akaratából eredő mandátum birtokosa, addig a másik többnyire kinevezés alapján gyakorolja a hatalmat. Másrészt hiányzik a közvetlen kapcsolat, hiszen a jogalkotói rendelkezést többnyire egy közigazgatási aktus hajtja végre. Ennek folytán a pszeudonormák kapcsán mégis megállapítható a törvényhozói kárfelelősség. Ahogy az előző cikkben írtunk róla, ezek jogalkotási köntösbe bújtatott egyedi rendelkezések, ebből kifolyólag a német jog hajlandó ezeket is az egyedi utasításokkal egy kalap alá venni.[1]
A másik esetkör, a normatív jogellenesség kapcsán a német szabályozás már kevésbé elnéző, itt ugyanis nemcsak a pszeudonormák esetén állapítható meg jogalkotói kárfelelősség. Ebbe a körbe tartoznak elsősorban az önkormányzati rendeletek és szabályozások, mint például a beépítési tervek.[2]
Észtországban az állami felelősségről szóló törvényben (Riigivastutuse seadus) külön felelősségi alakzatként jelenik meg a jogalkotó kárfelelőssége. A törvény 14. szakasza szerint az állam felelősségét jogalkotási aktus, illetve jogalkotási aktus meghozatalának a hiánya is kiválthatja. Három feltételnek azonban meg kell felelnie a kárigénynek:
az állami szerv kötelezettségét jelentős mértékben szegte meg,
a kötelezettségszegés alapjául szolgáló norma közvetlenül alkalmazandó és
a károsult személy olyan személyek csoportjába tartozik, akik speciálisan (különösen) károsodtak a jogalkotási aktus, vagy annak hiánya végett.[3]
A kártérítési igény jogosságát nem zárja ki az, hogy egy közigazgatási aktus alkalmazására egy jogellenes norma miatt került sor, ilyen esetben kártérítési igény egyaránt előterjeszthető jogalkotó és jogalkalmazó szerv iránt.[4]
Ahogy az imént láthattuk,
az észt törvényi reguláció egyrészt jelentős mértékben merített az Európai Unió Bíróságának gyakorlatából,
másrészt egy keret jellegű szabályozást kívánt létrehozni, melyet majd a bírói gyakorlat értelmezése konkretizálhat tartalmilag. A bírói esetjog azonban meglehetősen szegényes (a feldolgozott forrás alapján).
Az egyik ügyben, a felperes arra hivatkozott, hogy diszkriminálták egy, az állami számvevőszék által alkotmánysértőnek minősített adójogi szabályozás alapján, mivel csupán az állami alapokból támogatott koncertszervezők kaphattak kedvezőbb ÁFA kulcsot. Annak ellenére, hogy az ügyben a bíróság vizsgálta a jogsértés jelentőségének kérdését, végül egyéb körülmények miatt visszautalta az eljáró bíróság az ügyet.[5]
Egy másik ügyben, egy szövetkezeti lakás bérlője sikertelenül követelt kártérítést, miután privatizálták lakását, mivel a szövetkezeti tagok reprivatizációs igénye sikertelen volt. A felperes arra hivatkozott, hogy az állam jogtalanul fosztotta meg a lakás megvételének jogától. A bíróság úgy döntött, hogy a jogsértés ebben az esetben nem áll fenn, mivel sem az alkotmány, sem a nemzetközi jog nem rendezi a reprivatizálást.[6]
A román alkotmány kimondja, hogy „A közigazgatási bíráskodási hatóságok illetékesek, hogy megoldják az alkotmányellenesnek nyilvánított rendeletekkel vagy, az esetnek megfelelően, rendeleti előírásokkal sértett személyek kéréseit.[7]” Tehát a jogalkotó kárfelelősségének kérdése a közigazgatási bíróságok feladatkörébe van becsatornázva.
A továbbiakban az 554/2004. törvény[8] nyújt számunkra segítséget abban, hogy megnézzük, miként valósulnak meg konkrétan az alkotmányban leírtak. Először is fontos leszögezni, hogy a törvény 9. szakasza csak a kormányrendeletekkel kapcsolatban biztosít kártérítési lehetőséget, tehát ezzel is leszűkíti az alkotmányban deklarált jogokat. Ha elindul az eljárás, a közigazgatási bíróság felterjeszti az alkotmánybírósághoz a problémás kormányrendeletet. Tehát a jogszabály jogellenességének megállapítása az alkotmánybíróság feladata.[9]
Lengyelországban a polgári törvénykönyv, azaz a Kodeks cywilny (röviden: k.c.) 417. szakasza ad jogalapot a jogalkotó kárfelelősségének megállapítására (a közigazgatási és bírói jogkörben okozott kár rendezése mellett).
A lengyel szabályozás szerint a jogalkotó cselekvéssel (vagyis jogellenes jogalkotással) és mulasztással (vagyis jogalkotási kötelezettség elmulasztásával) is kárt okozhat.
A k.c. 417. § 1. bekezdése a cselekvéssel történő károkozást vizsgálja és kimondja, hogy egy jogi norma akkor lehet jogellenes, ha
alkotmányba,
ratifikált nemzetközi szerződésbe, vagy
törvénybe ütközik,
azonban az imént említett jogellenességet egy jogszerű eljárásban kell megállapítani. Az uniós joggal összeegyeztethetetlen normát ugyan nem említi a felsorolás, azonban ez is ide tartozik, hiszen Lengyelország tagja az EU-nak.
Abban az esetben, ha a rendelkezés alkotmányba vagy ratifikált nemzetközi szerződésbe ütközik, a kártérítés megállapításához szükséges, hogy az AB megsemmisítse a normát (konkrét vagy absztrakt normakontroll illetve alkotmányjogi panasz alapján lefolytatott eljárás keretében).
A hazai szabályozáshoz hasonlóan Lengyelországban is működik egyfajta közigazgatási bírói törvényességi kontroll az önkormányzati és a regionális szintű rendeletek felett. Ilyenkor értelemszerűen olyan közigazgatási bírósági eljárásnak kell megelőznie a kártérítés igénylését, amely kimondja az adott önkormányzati vagy regionális jogszabály törvényellenességét.
Ha uniós jogba (kiváltképp másodlagos jogba) ütköző jogszabályról van szó, akkor nem szükséges a fentiekhez hasonló megelőző eljárás.[10]
A mulasztással történő károkozást a k.c. . 417. § 4. bekezdése vizsgálja, és kimondja, hogy a jogalkotó abban az esetben mulasztja el jogalkotási kötelezettségének teljesítését, ha valamilyen jogi rendelkezés ezt számára előírja. Mivel ebben az esetben sem szükséges valamilyen megelőző eljárás, ezért a Legfelsőbb Bíróság számára komoly feladatot jelentett annak megállapítása, hogy meddig terjedhet a bíróságok határa a kötelezettség fennállásának megállapítása során.
A III CZP 37/06 ítélet azt állapította meg, hogy ilyenfajta kötelezettséget az alkotmány vagy egyes jogszabályok (lásd törvény vagy rendelet) írhatnak elő. Továbbá, a kötelezettségnek világosan, konkrétan és egyértelműen ki kell tűnnie a rendelkezésből. Ilyenfajta kötelezettség megállapítása nem fakadhat bírósági jogértelmezésből, mivel az felborítaná a hatalmi ágak közötti egyensúlyt.[11]
A CSK 547/11 ítéletben a Legfelsőbb Bíróság azt jelentette ki, hogy a jogértelmezés minden bíróság természetes eszköze, ezáltal nem tekinthető a hatalmi ágak közötti egyensúlyt felborító jelenségnek. Az ítélet továbbá kimondja, hogy másfajta értelmezési módszereknek is van létjogosultságuk, hogyha a nyelvtani értelmezés önmagában nem vezet eredményre.[12]
A I CSK 59/12 ítéletében a Legfelsőbb Bíróság tovább pontosította a CSK 547/11 ítéletben tett kijelentéseit. A bírói értelmezés nem hozhat létre egy olyan újfajta kötelezettséget, aminek nincs jogszabályi alapja. Vagyis, ha nem állapítható meg a kötelezettség a jogszabályi rendelkezésből, akkor a bírói értelmezés nem teremtheti meg azt, habár például „a törvény szellemiségét” figyelembe lehet venni a kötelezettség létének vizsgálatakor.[13]
cselekvés alkotmánnyal, nemzetközi szerződéssel össze nem egyeztethető TK (alkotmánybíróság) alkotmánysértőnek találja
törvénnyel összeegyeztethetetlen önkormányzati/regionális norma Közig. Bíróság törvénysértőnek nyilvánítása szükséges
uniós joggal összeegyeztethetetlen nem szükséges előzetes döntés
mulasztás jogalkotási kötelezettség elmulasztása nem szükséges előzetes döntés
táblázat: a jogalkotói károkozás fajtái Lengyelországban
Magának a kötelezettségnek a tartalmával kapcsolatban viszont a Bieniek-féle kommentár elvárja azt, hogy a jogalkotó egy meghatározott tartalmú jogszabályt állítson elő, nem pedig csak egy absztrakt jogszabályt (a megfelelő tartalom hiányában), hiszen ezáltal könnyen kijátszható lenne a szabály.[14]
+1 Szlovákia
A szlovák alkotmány lehetővé teszi a 127. cikk 3. bekezdés alapján a szlovák alkotmánybíróság számára „alkotmányos bírság” megállapítását akkor, ha az állam valamilyen módon alapjogot sértett.
Az alkotmánybíróság pedig él is ezzel a lehetőségével, 2017-ben 289 esetben mindösszesen 735.400,- EUR[15], 2018 első félévében pedig 142 esetben mindösszesen 306.250,- EUR[16] bírságot ítélt meg. Jellegét tekintve azonban az Alkotmánybíróság a bírságot inkább kártérítés módjára használja, tehát elsősorban a kompenzáció a cél nem pedig valamiféle preventív büntető jelleg (mint pl.: az angol jogban az exemplary damages). A 2018-as statisztikák alapján csaknem kizárólag “bírósági időhúzás, bírósági tétlenség” esetén ítélik meg (azaz a bíróság hallgatása miatt) – 142 esetből 136 ilyen volt, a maradék pedig a személyes szabadság jogszerűtlen korlátozása kapcsán adódott (pl. rendőrségi őrizetbe vétel).[17]
Szóval levonhatjuk azt a következtetést, hogy ugyan jogalkotói jogsértések orvoslására nem használják ezt a jogintézményt (kizárólag egyedi aktusok kapcsán alkalmazzák), azonban egy érdekes szabályozási modell lehetőségét veti fel az a koncepció, ahol az alkotmánybíróság saját jogkörén belül határoz meg kártérítést. Véleményem szerint a klasszikus modell, ahol a jogellenességet az alkotmánybíróság, a kártérítést pedig a rendes bíróság állapítja meg, jobban megfelel a jogállamiság követelményeinek, hiszen így megoszlik a bírói kontroll szerepe és nem biztosít túlzott mértékű hatalmat sem az alkotmánybíróság, sem a rendes bíróságok számára.
A jogalkotó kárfelelősségének világában tett rövid utazásunk végén a következő megállapításokra juthatunk. Mind a régi és mind az új Ptk. kapcsán a kialakult illetve kialakulófélben lévő bírói gyakorlat tartalmazott olyan elemeket, megállapításokat, melyeket más országok joggyakorlatában és törvényi szabályozásában is láthatunk. Ott vannak például a pszeudonormák, melyek nemcsak a német jogban, hanem a régi Ptk. kapcsán a magyar jogban is áttörték az immunitás határait. Illetve a jogszabály jogellenességének megállapítását a magyar mellett a román és a lengyel jog is az alkotmánybíróságokra bízza. Kérdés, hogy a jövőben milyen tanulságokat tudunk levonni más országok szabályozásaiból, illetve miként tudunk a hazai viszonyoknak megfelelő bírósági gyakorlatot kialakítani?
Oliver Dörr: Staatshaftung in Europa, nationales und unionsrecht, Walter de Gruyter GmbH kiadó
Prehľad rozhodnutí Ústavného súdu Slovenskej republiky: https://www.ustavnysud.sk/documents/10182/60920379/Preh%C4%BEad+rozhodnut%C3%AD+-+finan%C4%8Dn%C3%A9+zados%C5%A5u%C4%8Dinenie+I.+polrok+2018.pdf (2019.05.02.)
Susanne Olberg: Die Haftung des Staates für legislatives Unrecht in Deutschland und Japan, https://www.staats-haftung.de/staatshaftung/haftungsgrundlagen/ (2019.05.02.)
Szlovák Alkotmánybíróság honlapja: https://www.ustavnysud.sk/aktualne-informacie/-/asset_publisher/wrauMvF7wn26/content/ustavny-sud-sr-rozhodol-v-roku-2017-v-289-nalezoch-o-poruseni-zakladneho-prava-na-prerokovanie-veci-bez-zbytocnych-prietahov-a-prava-na-prejednanie-za (2019.05.02.)
554/2004. törvény
Szlovák Köztársaság alkotmánya
Bírósági döntések:
Tallini Kerültei Bíróság ítélet az. 3-07-2630 2008. ápr. 4.
Ítélet: 3-05-1006, 2006. május 16.
4. Lengyelország:
SN z 6.7.2006, III CZP 37/06, OSNC 2007/4/56.
SN z. 29.6.2912, I CSK 547/11, LEX Nr. 1214323.
SN z. 6.9.2012, I CSK 59/12, LEX Nr. 1231457.
5. Szlovákia:
Kép forrása: racjonalista.tv
[1] Susanne Olberg: Die Haftung des Staates für legislatives Unrecht in Deutschland und Japan, https://www.staats-haftung.de/staatshaftung/haftungsgrundlagen/ (2019.05.02.) 200.-205.o.
[2] Oliver Dörr: Staatshaftung in Europa, nationales und unionsrecht, Walter de Gruyter GmbH kiadó, 2014, 134.o.
[3] Riigivastutuse seadus 14.§ https://www.riigiteataja.ee/en/eli/ee/507062016001/consolide/current?fbclid=IwAR1u0QmcVhiHCYo6NpDgNFrrvbouRCVD76gPtns6IcTnRQKB5hJ9NYVeG_I
[4] Carmen Schmidt: Estland in: Oliver Dörr: Staatshaftung in Europa, nationales und unionsrecht, Walter de Gruyter GmbH kiadó, 2014, 164-165.o.
[5] Tallini Kerültei Bíróság ítélet az. 3-07-2630 2008. ápr. 4.
[6] Ítélet az. 3-05-1006, 2006. május 16.
[7] Románia alkotmánya 126. cikk 6) bek.
[8] http://legislatie.just.ro/Public/DetaliiDocument/57426?fbclid=IwAR23Sn30PO1ZS5ddphvBELs569f0T7jqh-290m_O2awCkH2bGekRaf753gQ
[9] Axel Bormann: Rumänien in Oliver Dörr: Staatshaftung in Europa, nationales und unionsrecht, Walter de Gruyter GmbH kiadó, 2014, 552. és 553.o.
[10] Tomasz Milej: Polen in Oliver Dörr: Staatshaftung in Europa, nationales und unionsrecht, Walter de Gruyter GmbH kiadó, 2014, 489.-490. o.
[11] SN z 6.7.2006, III CZP 37/06, OSNC 2007/4/56.
[12] SN z. 29.6.2912, I CSK 547/11, LEX Nr. 1214323.
[13] SN z. 6.9.2012, I CSK 59/12, LEX Nr. 1231457.
[14] Bieniek, Kommentarz, Art. 417 Rn. 35. és Tomasz Milej: Polen in Oliver Dörr: Staatshaftung in Europa, nationales und unionsrecht, Walter de Gruyter GmbH kiadó, 2014, 477.-478. o.
[15] https://www.ustavnysud.sk/aktualne-informacie/-/asset_publisher/wrauMvF7wn26/content/ustavny-sud-sr-rozhodol-v-roku-2017-v-289-nalezoch-o-poruseni-zakladneho-prava-na-prerokovanie-veci-bez-zbytocnych-prietahov-a-prava-na-prejednanie-za (2019.05.02.)
[16] https://www.ustavnysud.sk/documents/10182/60920379/Preh%C4%BEad+rozhodnut%C3%AD+-+finan%C4%8Dn%C3%A9+zados%C5%A5u%C4%8Dinenie+I.+polrok+2018.pdf (2019.05.02.)
jogalkotó kárfelelőssége

matches:
bíróság
bíróság
bíróság
bíróság
§ 1
§ 4
Bíróság
Bíróság
bíróság
Bíróság
Bíróság
bíróság
bíróság
Bíróság
Bíróság


text:
Elfogadott szövegek - 2016. évi jelentés Koszovóról - 2017. június 14., Szerda
Eljárás : 2016/2314(INI)
Válasszon egy dokumentumot : A8-0062/2017
2016. évi jelentés Koszovóról
Az Európai Parlament 2017. június 14-i állásfoglalása a Bizottság Koszovóról szóló, 2016. évi jelentéséről (2016/2314(INI))
– tekintettel az Európai Tanács 2003. június 19–20-i theszaloníki ülésének a nyugat-balkáni államok Európai Unióhoz való csatlakozásának kilátásáról szóló elnökségi következtetéseire,
– tekintettel a 2016. április 1-jén hatályba lépett, az EU és Koszovó közötti stabilizációs és társulási megállapodásra,
– tekintettel az uniós programokban való részvételről Koszovóval kötendő keretmegállapodás aláírására,
– tekintettel a Hasim Thaçi és Ivica Dačić miniszterelnökök által 2013. április 19-én aláírt, a kapcsolatok normalizálását vezérlő elvekről szóló első megállapodásra, valamint a 2013. május 22-i végrehajtási cselekvési tervre,
– tekintettel az Európai Unió koszovói jogállamiság-missziójáról (EULEX Koszovó) szóló 2008/124/KKBP együttes fellépés módosításáról szóló, 2016. június 14-i 2016/947/KKBP tanácsi határozatra,
– tekintettel az Egyesült Nemzetek főtitkárának az ENSZ ideiglenes koszovói közigazgatási missziója (UNMIK) folyamatban lévő tevékenységeiről szóló jelentéseire és az azokkal kapcsolatos fejleményekre, többek közt a 2016. október 26-án kiadott legutóbbi jelentésre, valamint a Biztonsági Tanácsban az ENSZ ideiglenes koszovói közigazgatási missziójáról 2016. november 16-án folytatott vitára,
– tekintettel a „2016. évi közlemény az EU bővítési stratégiájáról” című, 2016. november 9-i bizottsági közleményre (COM(2016)0715),
– tekintettel a „2016. évi jelentés Koszovóról” című, 2016. november 9-i bizottsági jelentésre (SWD(2016)0363),
– tekintettel a Koszovó 2016–2018 közötti gazdasági reformprogramjáról szóló, 2016. április 18-i bizottsági értékelésre (SWD(2016)0134),
– tekintettel az EU és a nyugat-balkáni államok és Törökország között folytatott gazdasági és pénzügyi párbeszéd 2016. május 26-án kiadott együttes következtetéseire (9500/2016),
– tekintettel a 2016. november 11-én Pristinában elindított európai reformprogramra,
– tekintettel a bővítésről, valamint a stabilizációs és társulási folyamatról szóló, 2016. december 13-i elnökségi következtetésekre,
– tekintettel az Általános Ügyek Tanácsa 2009. december 7-i, 2010. december 14-i és 2011. december 5-i ülésének következtetéseire, amelyek hangsúlyozták és megerősítették, hogy – a tagállamok által az ország státusza vonatkozásában kialakított álláspont sérelme nélkül – Koszovó számára is kilátásba kell helyezni az esetleges vízumliberalizációt, amint valamennyi feltétel teljesül,
– tekintettel a koszovói emberek vízumliberalizációjáról szóló rendeletre irányuló, 2016. június 1-jei bizottsági javaslatra (COM(2016)0277), valamint a „Negyedik jelentés Koszovó előrehaladásáról a vízumliberalizációs ütemterv követelményeinek teljesítése terén” című, 2016. május 4-i bizottsági jelentésre (COM(2016)0276),
– tekintettel az ENSZ Biztonsági Tanácsának 1244-es számú határozatára (1999), a Nemzetközi Bíróság (NB) 2010. július 22-i tanácsadó véleményére Koszovó függetlensége egyoldalú kinyilvánításának a nemzetközi joggal való összhangjáról, és az ENSZ Közgyűlésének 2010. szeptember 9-i 64/298. számú határozatára, amely elismerte az NB véleményének tartalmát, és üdvözölte az Unió készségét a Szerbia és Koszovó közötti párbeszéd elősegítésére,
– tekintettel a 2008. május 28–29-én, 2009. április 6–7-én, 2010. június 22–23-án, 2011. május 20-án, 2012. március 14–15-én, 2013. október 30–31-én és 2015. április 29–30-án tartott EP–Koszovó parlamentközi ülések együttes nyilatkozataira, valamint az EU–Koszovó Stabilizációs és Társulási Parlamenti Bizottság 2016. május 16–17-én és 2016. november 23–24-én tartott első és második ülésén elfogadott nyilatkozatokra és ajánlásokra, valamint a Stabilizációs és Társulási Tanács 2016. november 25-i első ülésére,
– tekintettel korábbi állásfoglalásaira,
– tekintettel a Külügyi Bizottság jelentésére (A8-0062/2017),
A. mivel az ENSZ 193 tagállama közül 114, köztük az EU 28 tagállamából 23 ország elismeri Koszovó függetlenségét;
B. mivel a (potenciális) tagjelölt országokat a saját érdemeik alapján ítélik meg, és mivel a szükséges reformok gyorsasága és minősége határozza meg a csatlakozási menetrendet;
C. mivel az EU többször is kinyilvánította, hogy a régió európai perspektívájával összhangban álló világos európai jövőkép révén kész segítséget nyújtani Koszovó gazdasági és politikai fejlődéséhez, Koszovó pedig megmutatta, hogy az európai integráció útjára kíván lépni;
D. mivel az EU a jogállamiságot, az alapvető jogokat, a demokratikus intézmények, köztük a közigazgatási reform megerősítését, valamint a jószomszédi kapcsolatokat, a gazdasági fejlődést és a versenyképességet bővítési politikájának központi elemévé tette;
E. mivel a koszovóiak több mint 90%-a tart a munkanélküliségtől, és több mint 30%-a legfeljebb 120 eurót kap havonta;
1. üdvözli az EU és Koszovó közötti stabilizációs és társulási megállapodás (STM) 2016. április 1-jei hatálybalépését, amely az első szerződéses kapcsolat és fontos lépés a Koszovó Európai Unióba történő integrációja felé vezető folyamatban; üdvözli az európai reformprogram 2016. november 11-i elindítását és a stabilizációs és társulási megállapodás végrehajtására létrehozott nemzeti stratégia elfogadását, amely platformot teremt az STM végrehajtásának elősegítéséhez, és felhívja Koszovót, hogy továbbra is mutasson egyértelmű politikai akaratot és eltökéltséget az egyeztetett ütemterv végrehajtásához, többek közt az STM végrehajtását szolgáló koordinációs mechanizmus felállítása révén, és hogy használja ki a stabilizációs és társulási megállapodás által megteremtett pozitív lendületet a reformok végrehajtására és intézményesítésére, Koszovó társadalmi-gazdasági fejlődésének javítására, együttműködés létrehozására az EU-val számos területen, ami előmozdítaná Koszovó kereskedelmi és beruházási integrációját, továbbá a szomszédos országokkal fenntartott kapcsolatok megerősítésére és a régió stabilitásához való hozzájárulásra; felhívja Koszovó kormányát, hogy összpontosítson a stabilizációs és társulási megállapodás szerinti kötelezettségei teljesítéséhez szükséges átfogó reformok végrehajtására; üdvözli a Stabilizációs és Társulási Parlamenti Bizottság 2016. november 23–24-i második ülésének, valamint az EU és Koszovó közötti Stabilizációs és Társulási Tanács 2016. november 25-i első ülésének megtartását; megjegyzi, hogy a 2017. második félévi szabad, tisztességes és átlátható előrehozott általános választások és helyhatósági választások alapvető fontosságúak Koszovó demokratikus jövője, illetve uniós integrációs folyamatának jövője szempontjából;
2. üdvözli a 2017. június 11-i előrehozott általános választások összességében békés és fegyelmezett lefolyását; mindazonáltal sajnálja, hogy részben a rendelkezésre álló idő rövidsége miatt az EBESZ Demokratikus Intézmények és Emberi Jogok Hivatala (ODIHR) egyes 2014-es ajánlásai nem kerültek figyelembevételre; aggodalmát fejezi ki az uniós megfigyelők által a választási kampány során különösen azzal kapcsolatban megfigyelt problémák miatt, hogy egyes politikai pártok zavaró módon beavatkoztak mind a magánkézben lévő, mind az állami média függetlenségébe, és hogy fenyegetésekre és megfélemlítésekre került sor a koszovói szerb közösség Srpska Listával versenyben álló tagjaival és jelöltjeivel szemben; sürgeti a pártokat, hogy gyorsan alakítsanak kormányt Koszovó EU felé vezető útjának folytatása érdekében, és kötelezzék el magukat a Montenegróval kötött határmegállapodás megerősítése és a korrupcióval és a szervezett bűnözéssel kapcsolatos magas szintű ítéletek tekintetében eredmények felmutatása mellett, a koszovói állampolgárok vízummentes utazásának elősegítése céljából;
3. aggodalmát fejezi ki a politikai helyzet tartós és szélsőséges polarizációja miatt; felhívja a feleket, hogy lépjenek fel felelősségteljesen és vállaljanak szerepet, továbbá teremtsék meg a gyümölcsöző, megoldás- és eredményorientált párbeszéd feltételeit a feszültség megszüntetése és a fenntartható kompromisszum elérése érdekében, az ország Európába vezető úton történő előrehaladásának elősegítése céljából;
4. sürgeti a koszovói szerb közösség vezetőit, hogy vállaljanak teljes felelősséget az ország intézményeiben betöltött helyük és szerepük tekintetében, Belgrádtól függetlenül és konstruktív módon cselekedve, minden koszovói ember javára, Koszovót pedig arra sürgeti, hogy továbbra is támogassa a koszovói szerbek hozzáférését a koszovói intézményekhez; e tekintetben üdvözli a koszovói szerb igazságügyi alkalmazottak, rendőrség és polgárőrség integrálását a koszovói rendszerbe; felhívja a koszovói hatóságokat, hogy folytassa a közösségek közötti kölcsönös bizalom kiépítését a gazdasági integráció előmozdítása mellett;
5. a leghatározottabban elítéli, hogy 2016 első felében az ellenzék néhány tagja erőszakosan félbeszakította a koszovói parlament tevékenységeit, és üdvözli, hogy az ellenzék a legtöbb kérdés tekintetében ismét részt vesz a Nemzetgyűlés munkájában, valamint hogy az Európai Parlament és a Koszovói Nemzetgyűlés közös parlamenti küldöttségének minden tagja konstruktívan vesz részt abban a leköszönő parlamenti ciklus utolsó részében; hangsúlyozza a politikai párbeszéd és valamennyi politikai párt döntéshozatali folyamatokban való aktív és építő jellegű részvétele és az akadálymentes parlamenti munkavégzés jelentőségét, mint az uniós integráció folyamatában való előrelépés jelentős feltételeit;
6. hangsúlyozza, hogy az európai uniós integráció felé vezető út hosszú távú stratégiai elképzelést és folyamatos elkötelezettséget igényel a szükséges reformok elfogadása és végrehajtása terén;
7. megjegyzi, hogy öt tagállam még nem ismerte el Koszovót; hangsúlyozza, hogy az elismerés előnyös lenne a Koszovó és Szerbia közötti kapcsolatok normalizálódása szempontjából, és növelné az EU hitelességét saját külső politikájában; örömmel nyugtázza valamennyi uniós tagállam konstruktív hozzáállását az EU és Koszovó közötti kapcsolatok elősegítéséhez és erősítéséhez a társadalmi-gazdasági fejlődés, a jogállamiság és a demokratikus konszolidáció céljából, a koszovói nép javára; ösztönzi a pozitív megközelítést Koszovó nemzetközi szervezetekben való részvétele tekintetében;
8. üdvözli a Bizottság vízumliberalizációra vonatkozó javaslatát, amely nagyon pozitív lépés lenne Koszovó számára az európai integráció felé vezető úton; örömmel nyugtázza a koszovói állampolgárok által az EU-ban vagy a schengeni társult országokban beadott menedékkérelmek csökkenését, és üdvözli a reintegrációs alap és reintegrációs programok létrehozását a visszatért koszovói állampolgárok számára; aggodalmának ad hangot a leköszönő Nemzetgyűlésben a Montenegróval kötött határmegállapodás megerősítésével kapcsolatban kialakult patthelyzet miatt, és hangsúlyozza, hogy vízumliberalizációra csak akkor kerülhet sor, ha Koszovó minden kritériumot teljesített, ideértve a korrupcióval és a szervezett bűnözéssel kapcsolatos magas szintű ítéletek nyilvántartórendszerének kialakítását is, amit nagyban segített a Koszovóban a kiemelt bűncselekmények számára létrehozott informatikai nyomkövetési mechanizmus, amelyet más bűncselekményekre is ki kell terjeszteni; felhívja ezért a hatóságokat, hogy fokozzák a pénzmosás, a kábítószer-csempészet, az embercsempészet, a fegyverkereskedelem és az illegális fegyvertartás felszámolására tett erőfeszítéseiket;
9. alapvető fontosságúnak tartja, hogy Koszovó kül- és biztonságpolitikája összhangban álljon az EU közös uniós kül- és biztonságpolitikájával;
10. üdvözli a Szerbiával kapcsolatos rendezési folyamat keretében 2016 augusztusa óta aláírt különböző megállapodások végrehajtása terén elért haladást azt követően, hogy hónapokig csak csekély mértékű vagy semmilyen előrehaladás sem történt; hangsúlyozza, hogy a Pristina és Belgrád közötti párbeszéd további sikeres fejlődéséhez alapvető fontosságú a megállapodások teljes körű végrehajtása; egyaránt felhívja Koszovót és Szerbiát, hogy tanúsítsanak nagyobb elkötelezettséget és tartós politikai akaratot a kapcsolatok normalizálása tekintetében, valamint hogy tartózkodjanak minden olyan fellépéstől, amely veszélybe sodorhatja a folyamat során eddig elért eredményeket; emlékeztet arra, hogy ez az EU-csatlakozás egyik feltétele; tudomásul veszi az egyéb technikai kérdésekkel – például a kataszterekkel, az egyetemi oklevelekkel és a rendszámtáblákkal –, valamint a mitrovicai hídról szóló megállapodás végrehajtásával kapcsolatos bizonyos fokú előrelépést; aggodalommal követi nyomon a mitrovicai híddal kapcsolatos fejleményeket és támogatja a közelmúltbeli megállapodást; üdvözli, hogy Koszovó önálló nemzetközi telefonhívószámot kapott; megismétli az Európai Külügyi Szolgálatnak (EKSZ-nek) szóló felhívását, hogy rendszeresen végezze el a felek által a kötelezettségeik teljesítése során nyújtott teljesítmény értékelését, és tegyen jelentést az eredményekről az Európai Parlamentnek; hangsúlyozza, hogy az elért megállapodásoknak javítaniuk kellene az átlagpolgárok mindennapi életét; megállapítja, hogy a párbeszédből származó előnyök nem egyértelműek Koszovó és Szerbia polgárai számára, és hangsúlyozza, hogy a párbeszéd eredményeinek nyilvánosságra hozatala tekintetében a lehető legnagyobb átláthatóságra van szükség, különösen Koszovó északi részén; hangsúlyozza a valamennyi nyugat-balkáni állammal fenntartott jószomszédi kapcsolatok jelentőségét;
11. határozottan elítéli, hogy Belgrádból Észak-Koszovóba küldtek egy szerb nacionalistákat szállító vonatot; különös aggodalmának ad hangot a háborús uszító nyilatkozatok és az EU-ellenes szólamok miatt; tudomásul veszi a colmari (Franciaország) bíróság azon határozatát, melyben elutasítja, hogy Szerbiának kiadja, ehelyett szabadon bocsátja Ramush Haradinajt, akit az ICTY 2008-ban és 2012-ben felmentett, és akit 2017. január 4-én tartóztattak le Franciaországban egy Szerbia által 2004-ben kiadott, a háborús bűncselekményekkel kapcsolatos eljárások terén az állami hatóságok szervezeti felépítéséről és hatásköréről szóló törvényen alapuló nemzetközi elfogatóparancs alapján; sajnálja, hogy ezzel a törvénnyel az eddigiekben visszaéltek, és azt az egykori Jugoszláviához tartozó országok polgárai elleni eljárásokra használták fel, ahogyan bizonyítja ezt ez a közelmúltbeli ügy is; sürgeti mindkét felet egyaránt, hogy tartózkodjanak a provokatív fellépésektől és a nem segítő jellegű kijelentésektől, amelyek gátolhatják a rendezési folyamatot; felszólítja az EU-t, Koszovót és Szerbiát, hogy ezeket a kérdéseket konstruktív módon, az uniós csatlakozási tárgyalások keretében vitassák meg;
13. felszólítja a politikai erőket annak biztosítására, hogy tiszteletben tartsák a szerb közösség polgári szabadságjogait és biztonságát, valamint kultuszhelyeiket;
14. üdvözli a Koszovói Szakosított Tanácsok és a Különleges Ügyészség létrehozását Hágában, ami fontos lépésnek számít az igazságszolgáltatás és a megbékélés biztosításához; hangsúlyozza, hogy a tanúvédelem rendkívül fontos ahhoz, hogy a Különleges Bíróság sikeres legyen, ezért felszólítja a hatóságokat annak lehetővé tételére, hogy a polgárok megtorlástól való félelem nélkül élvezhessék e rendszer előnyeit; felszólítja az EU-t és a tagállamokat, hogy többek közt megfelelő finanszírozás révén továbbra is támogassák a Bíróságot; üdvözli Hollandia hajlandóságát arra, hogy helyet biztosítson a Bíróság számára;
15. felhívja Koszovót, hogy foglalkozzon az eltűnt személyek kérdésével, többek között ténylegesen garantálja a tulajdonjogokat, tiltsa meg az ingatlanbitorlást, és gondoskodjon a lakóhelyüket elhagyni kényszerült személyek visszatéréséről és újraintegrálásáról; felszólítja Koszovót, hogy a nemzeti cselekvési tervben meghatározottak szerint biztosítsa a háborús nemi erőszak áldozatainak hatékony kártalanítását; aggodalommal állapítja meg, hogy a háborús bűnökkel – többek közt az 1998–1999-as koszovói háborúban elkövetett szexuális erőszak eseteivel – kapcsolatos vizsgálatok, igazságügyi eljárások és ítéletek terén lassú az előrelépés, és sürgeti Koszovót, hogy e tekintetben fokozza erőfeszítéseit;
16. sajnálja, hogy a döntéshozatali folyamat részeként nem konzultálnak rendszeresen a civil társadalommal; sürgeti a civil társadalom szerepvállalásának további erősítését, és szorgalmazza a nyilvános konzultációra vonatkozó minimumelőírások végrehajtása révén a civil társadalom bevonására irányuló a politikai akarat kimutatását;
17. felhívja a politikai erőket, hogy biztosítsák, tartsák tiszteletben, támogassák és fokozzák a jogállamiság javítására, például az igazságszolgáltatás függetlenségének erősítésére irányuló erőfeszítéseket, egyértelmű különbséget téve a koszovói emberek szabadság és igazság iránti jogos törekvése és azon személyek tettei között, akik állítólag háborús bűntetteket követtek el, amelyekkel kapcsolatban az illetékes igazságügyi hatóságoknak megfelelő módon vádat kell emelniük;
18. tudomásul veszi, hogy az ombudsman megkezdte az ombudsmanról szóló, a jelentéstétel fokozását és javítását előíró 2015-ös törvény végrehajtását, és sürgeti a kapcsolódó másodlagos jogszabályok elfogadását; felszólítja a koszovói nemzetgyűlést és kormányt, hogy a nemzeti emberi jogi intézményekre vonatkozó nemzetközi előírásokkal összhangban gondoskodjon az ombudsman pénzügyi, funkcionális és szervezeti függetlenségéről; sürgeti a kormányt, hogy kövesse nyomon a számvevőszék és az ombudsman jelentéseit és ajánlásait;
19. hangsúlyozza, hogy az ombudsman intézményének megfelelően kell működnie, és ehhez gondoskodni kell arról, hogy megkapja a feladatai ellátásához szükséges valamennyi forrást;
20. megjegyzi, hogy miközben történt bizonyos előrelépés az igazságszolgáltatás megfelelő működéséhez szükséges jogszabályok elfogadása terén, az továbbra is lassú és nem hatékony, továbbá a büntető jogszabályok fennmaradó hiányosságai, a politikai és gazdasági opportunizmus, a politikai beavatkozás, az elszámoltathatóság hiánya, valamint a korlátozott pénzügyi és emberi erőforrások is akadályozzák, a Különleges Ügyészségen belül is; arra ösztönzi Koszovót, hogy a külföldi befektetők tulajdonjogával kapcsolatos jogbiztonság biztosítása érdekében kiemelten kezelje ezeket a kérdéseket; tudomásul veszi a rendőrség és az ügyészség szervezett bűnözés kezelésére irányuló erőfeszítéseit; tudomásul veszi az illetékes hatóságoknak az Astrit Dehari börtönben bekövetkezett halálára irányuló vizsgálattal kapcsolatos erőfeszítéseit és sürgeti az illetékes hatóságokat, hogy zárják le a vizsgálatot;
21. üdvözli a Koszovó uniós programokban való részvételéről szóló keretmegállapodás aláírását, és támogatja a megállapodás lehető leggyorsabb, az Európai Parlament jóváhagyását követő hatálybalépését és megfelelő végrehajtását;
22. komoly aggodalmát fejezi ki amiatt, hogy nem történt előrelépés a véleménynyilvánítás szabadsága és a tömegtájékoztatás szabadsága védelmével kapcsolatban, továbbá a fokozott politikai beavatkozás és nyomás, illetve a tömegtájékoztatást érő megfélemlítés miatt; mélységes aggodalmának ad hangot az újságírók elleni közvetlen fenyegetések és támadások számának növekedése, valamint az elterjedt öncenzúra miatt; sürgeti a koszovói hatóságokat, hogy az európai uniós előírásokkal összhangban teljes mértékben ismerjék el és védjék meg a véleménynyilvánítás szabadságát, vessenek véget az újságírókat ért támadásokkal kapcsolatos büntetlenségnek, és a felelősöket állítsák bíróság elé; sürgeti a kormányt, hogy garantálja a közszolgálati média (az RTK) függetlenségét és fenntarthatóságát, és vezessen be megfelelő finanszírozási rendszert; szorgalmazza a szerzői jogokra vonatkozó szilárd jogszabályok elfogadását és a médián belüli tulajdonviszonyok átláthatóságának biztosítását;
23. felszólítja a koszovói kormányt annak biztosítására, hogy haladéktalanul vizsgálja ki az újságírók ellen elkövetett fizikai támadások és egyéb nyomásgyakorlás eseteit, gyorsítsa fel és erősítse meg az ügyek bíróság előtti lefolytatását, továbbra is egyértelműen ítélje el az újságírók és a tömegtájékoztatási orgánumok elleni támadásokat, valamint a szerkesztőkre és az újságírókra nehezedő indokolatlan nyomás növekvő kockázatának leküzdése érdekében biztosítsa a tömegtájékoztatási orgánumok tulajdonviszonyainak átláthatóságát;
24. üdvözli a Koszovó és Szerbia által 2016. november 30-án aláírt, a 2015. február 9-i párbeszéd keretében elért igazságszolgáltatási megállapodás végrehajtására vonatkozó végső lépésekről szóló megállapodást, amely lehetővé teszi az ország igazságügyi intézményei számára, hogy Koszovó egész területén működőképessé váljanak;
25. hangsúlyozza, hogy a rendszerszintű korrupció ellentétes az átláthatóság és az igazságszolgáltatás függetlenségének alapvető uniós elveivel; megismétli a korrupció és a szervezett bűnözés elleni küzdelem terén mutatkozó nagyon lassú haladás miatti aggodalmát, és megújult erőfeszítésekre és egyértelmű politikai akaratra szólít fel a gazdaság jövőbeli jelentős fejlődését akadályozó e kérdések kezelése érdekében; sajnálja, hogy a korrupció és a szervezett bűnözés büntetlen marad Koszovó bizonyos területein, különösen északon; aggasztónak tartja, hogy a nyomozások, a büntetőeljárások és a jogerős ítéletek terén elért eredmények alacsony szinten maradtak, valamint hogy a bűncselekményből származó vagyontárgyak elkobzását és lefoglalását ritkán alkalmazzák annak ellenére, hogy ezek a korrupció elleni küzdelem hasznos eszközei, ezért javasolja az ilyen vagyontárgyak azonnali befagyasztását és a végleges elkobzás gyakorlatának terjesztését; ösztönzi a Koszovói Korrupcióellenes Ügynökséget, hogy vizsgálatai során tanúsítson proaktívabb hozzáállást; aggodalmának ad hangot amiatt, hogy a politikai pártok és kampányok finanszírozására nem megfelelően terjed ki a szabályozási felügyelet; úgy véli, hogy az összeférhetetlenségre vonatkozó jogszabályokat összhangba kell hozni az európai normákkal, és végre kell hajtani a súlyos vagy korrupcióval kapcsolatos bűncselekményekkel megvádolt vagy azokkal összefüggésben elítélt állami tisztviselők tényleges eltávolítását; aggodalmának ad hangot a korrupciós ügyek felderítéséért, kivizsgálásáért és bíróság elé állításáért felelős intézmények közötti hatékony koordináció hiánya miatt; komoly aggodalmának ad hangot amiatt, hogy fegyveres bűnözői csoportok vesznek részt a határokon átnyúló bűncselekményekben, és a szervezett bűnözés elleni küzdelem terén közvetlen és hatékony együttműködésre szólít fel Koszovó és Szerbia, valamint a régióban található összes ország között; hangsúlyozza, hogy Koszovó Interpol-tagsága és az Europollal való együttműködése elősegítené ezeket az erőfeszítéseket;
26. aggódik amiatt, hogy Koszovó továbbra is a kemény drogok tároló- és tranzitországa; aggodalommal állapítja meg, hogy a lefoglalt kábítószerek megsemmisítés előtti tárolása nem biztonságos; komoly aggodalmának ad hangot az emberkereskedelemmel kapcsolatos ügyekben hozott elmarasztaló ítéletek alacsony száma miatt, holott Koszovó a csempészett nők és gyermekek forrás-, tranzit- és célországa; aggodalommal állapítja meg a fegyveres csoportok létezését és szervezett bűnözői tevékenységekben, például fegyvercsempészetben való részvételét, valamint nyilvánvaló büntetlenségüket, mellyel képesek határokon átnyúlóan is tevékenykedni;
27. felhívja Koszovót, hogy tegyen további erőfeszítéseket a nemi alapú erőszak megállítására és annak biztosítására, hogy a nők teljes mértékben élhessenek jogaikkal; felhívja a koszovói intézményeket, hogy biztosítsanak megfelelő forrásokat a családon belüli erőszakkal kapcsolatos nemzeti stratégia végrehajtásához, amely olyan nemzetközi mechanizmusokat is magában foglal, mint az Isztambuli Egyezmény; üdvözli az LMBTI-személyek jogaival kapcsolatban nyújtott magas szintű politikai támogatást; üdvözli a második büszkeség felvonulás megtartását, de megismétli, hogy a félelem továbbra is széles körben megmaradt az LMBTI-közösségen belül;
28. felhívja a koszovói hatóságokat, hogy kezeljék kiemelten a nemek közötti egyenlőség érvényesítését, és biztosítsák, hogy az irányító szervek és a hatóságok mutassanak ebben példát; aggasztónak tartja a nők és férfiak közötti egyenlőségről szóló törvény végrehajtását akadályozó strukturális kihívásokat, és továbbra is aggályosnak tekinti a nők alulreprezentáltságát a döntéshozó pozíciókban; sürgeti Koszovót, hogy folyamatosan ösztönözzék arra a nőket, hogy törekedjenek magas szintű pozíciókra; aggasztónak tartja az ingatlantulajdonos nők alacsony számát és felszólítja a hatóságokat, hogy aktívan biztosítsák a nők ingatlanhoz való – többek közt öröklési – jogait; üdvözli a családon belüli erőszakkal kapcsolatos nemzeti stratégia elfogadását, és felszólít arra, hogy a családon belüli erőszak és a nemi alapú erőszak elleni küzdelem terén elért előrehaladás érdekében maradéktalanul hajtsák azt végre; ismételten emlékeztet a háborúk és konfliktusok idején elkövetett szexuális erőszak és a rendezés közötti kapcsolatra, valamint a nemi alapú erőszak számottevő jelenlétére a konfliktust követő helyzetben lévő országokban, amennyiben e problémákat nem kezelik megfelelően; sürgeti a hatóságokat, hogy ösztönözzék nyilvánosan és hozzanak létre védelmi mechanizmusokat és védintézkedéseket azon nők számára, akik megtörik a csendet és leleplezik a családon belüli erőszakot; ösztönzi a nem kormányzati szervezetek e kérdéskörrel kapcsolatos munkáját;
29. bár üdvözli az emberi jogokkal foglalkozó minisztériumközi koordinációs csoport 2016. évi létrehozását, megjegyzi, hogy további erőfeszítések szükségesek a vonatkozó jogszabályok teljes körű végrehajtása és megfelelő források biztosítása révén a koszovói kisebbségek – többek között a roma, az askáli, az egyiptomi és a goráni közösségek – jogainak védelme érdekében; felhívja az illetékes nemzeti és helyi hatóságokat, hogy prioritásként kezelve a kérdést kezdjenek hozzá valamennyi szükséges jogalkotási és gyakorlati intézkedés meghozatalához a hátrányos megkülönböztetés korlátozása és a különböző etnikai kisebbségek jogai, többek közt kulturális, nyelvi és tulajdonhoz való jogaik megerősítése érdekében, hogy hozzájáruljanak a többetnikumú társadalom kiépítéséhez; felszólítja Koszovót annak biztosítására, hogy a visszatérő menekülteket – akik közül sokan romák – teljes körűen integrálják, és állítsák vissza állampolgári jogaikat, ezzel véget vetve hontalanságuknak; felszólítja Koszovót, hogy a roma, askáli és egyiptomi közösségek integrációjára irányulóan fogadjon el új stratégiai és cselekvési tervet;
30. üdvözli az erőszakos szélsőségesség és a radikalizálódás elleni, azok megelőzésére és az ellenük folytatott küzdelemre irányuló fokozott erőfeszítéseket, és elismeri a Koszovó által ezen e területen végzett fontos munkát; megjegyzi, hogy sok külföldi harcos tért vissza Koszovóba, és felhívja a hatóságokat, hogy biztosítsák nyomon követésüket és bíróság elé állításukat, továbbá hogy hatékony politikákkal alakítsanak ki átfogó megközelítést a megelőzésre, a deradikalizálásra és adott esetben a visszailleszkedésre; kéri, hogy még hatékonyabban azonosítsák, előzzék meg és számolják fel a külföldi harcosok beáramlását és a radikalizálódás céljára szolgáló, nyomon követhetetlen pénzmozgásokat; kiemeli, hogy hatékony közösségi programokra van szükség az erőszakos szélsőségességet és radikalizálódást éltető sérelmek kezelésére és a toleranciát és párbeszédet előmozdító kapcsolatok kialakítására;
31. üdvözli a gazdasági helyzet javulását és az adóbevételek növekedését, ami több forrást biztosít a kormánynak politikája érvényesítéséhez; aggodalmának ad hangot azonban a koszovói költségvetés fenntarthatóságával, különösen a háborús veteránoknak juttatott ellátások összegével kapcsolatban, és ezzel összefüggésben a vonatkozó jogszabály reformjára szólít fel a Nemzetközi Valutaalappal történt megállapodásnak megfelelően; emlékeztet, hogy a társadalmi-gazdasági strukturális reformok alapvetőek a hosszú távú növekedés támogatásához; hangsúlyozza, hogy sürgősen alá kell támasztani a helyi ipart, egyúttal összpontosítani kell a helyileg előállított termékek versenyképességére, hogy azok képesek legyenek megfelelni az uniós importszabványoknak; aggodalmának ad hangot a migránsok átutalásaitól való függés miatt; aggodalmának ad hangot az eseti finanszírozási döntések miatt, amelyek aláássák a vállalkozások számára szükséges stabilitást; megismétli, hogy meg kell könnyíteni az új vállalkozások nyilvántartásba vételét, amit jelenleg számtalan adminisztratív akadály, alulfejlett infrastruktúra, gyenge jogállamiság és korrupció hátráltat; sürgeti Koszovót, hogy kövesse nyomon az EU kisvállalkozói intézkedéscsomagja értékelésének ajánlásait és vezesse be a kkv-kre nehezedő adminisztratív teher csökkentését célzó szabályozás hatásvizsgálatait, továbbá felhívja a Bizottságot, hogy fokozza a kkv-knak nyújtott támogatást; felszólítja Koszovót, hogy maradéktalanul hajtsa végre a 2016–2018-as időszakra vonatkozó gazdasági reformprogramot és a 2016. november 11-én elindított európai reformprogramot;
32. aggodalommal állapítja meg a magas munkanélküliséget, különösen az ifjúsági munkanélküliséget, és aggodalmának ad hangot a munkaerőpiacon, különösen a felvétel során a nőkkel szemben megnyilvánuló hátrányos megkülönböztetés miatt; felszólítja Koszovót, hogy fokozza erőfeszítéseit és növelje a foglalkoztatás szintjét, valamint javítsa a munkaerőpiaci feltételeket; sürgeti Koszovót, hogy összpontosítson az oktatás minőségének javítására, többek közt a tanárképzés javítása, az iskolából a munka világába történő átmenet támogatása és annak révén, hogy az oktatásban szerzett kompetenciákat hozzáigazítja a munkaerőigényekhez, ami mind elengedhetetlen az ifjúsági munkanélküliség igen magas arányának kezeléséhez; további erőfeszítésekre szólít fel a koszovói társadalom valamennyi eleme közös oktatásának növelése érdekében; kiemeli, hogy javítani kell a jogérvényesítést elősegítő mechanizmusokat, nevezetesen a munkaügyi felügyeleteket és bíróságokat, és a Koszovói Gazdasági és Szociális Tanácson keresztül meg kell erősíteni a párbeszédet az állami intézmények és a szociális partnerek között; üdvözli a 2016. évi párizsi csúcstalálkozó következtetését és az első Regionális Ifjúságügyi Együttműködési Hivatal létrehozását;
33. sajnálja Koszovó erőfeszítéseinek lassú ütemét a megfelelő és hatékony adminisztratív kapacitás kiépítése területén, ami megakadályozza, hogy az ország teljes mértékben végrehajtsa az elfogadott jogszabályokat és hatékonyan használja fel az uniós forrásokat; sajnálja a minden szinten megmutatkozó, burjánzó korrupciót, a politikai beavatkozást és a közigazgatásban dolgozók politizáltságát, valamint azt, hogy a különböző független intézményekbe és ügynökségekbe politikai hovatartozás alapján neveznek ki embereket, nem pedig szakmai kritériumok alapján; további erőfeszítésekre szólít fel a hatékony, eredményes és szakmailag független közigazgatás biztosításához szükséges, érdemeken alapuló felvétel biztosításához; kéri azon közelmúltbeli állítások kivizsgálását, melyek szerint politikailag beavatkoztak az állami szervek felvételi eljárásaiba és döntéshozatali folyamataiba;
34. megjegyzi, hogy az IPA-finanszírozás keretében minden szerződéskötésre irányuló pályázat kiírási feltételei olyan szigorúak, hogy a koszovói vagy regionális vállalkozások gyakran nem is pályáznak rájuk, ezért felszólít arra, hogy külön figyelmet kell fordítani az érdeklődő érintett feleknek nyújtott iránymutatásra és tájékoztatásra; sürgeti a hatóságokat, hogy a még nem leprogramozott, fennmaradó támogatást irányítsák a koszovói gazdaságra közvetlenebb hatást gyakorló projektek felé;
35. üdvözli az EULEX Koszovó mandátumának meghosszabbítását, és sürgeti Koszovót, hogy továbbra is aktívan működjön együtt az EULEX megbízatásának maradéktalan és akadálymentes végrehajtása érdekében; további uniós erőfeszítésekre szólít fel a független igazságszolgáltatás, a rendőrség és a vámrendszerek 2018 utáni további megerősítése érdekében, e funkciók Koszovó által történő teljes birtoklása céljából; az EULEX-ügyészek által kezelt bírósági ügyek nemzeti ügyészek részére történő hatékony és zökkenőmentes átadására szólít fel olyan megfelelő biztosítékok mellett, melyek garantálják, hogy a korábbi erőszakos cselekmények áldozatainak igazságot szolgáltatnak, hozzáférnek az igazságszolgáltatáshoz és kártérítésben részesülnek;
36. tudomásul veszi az EULEX missziónál felmerült korrupciós vádak bűnügyi vizsgálatának megszüntetését; megelégedettségét fejezi ki, hogy az érintett uniós tisztségviselőket felmentették minden vád alól; felszólítja az EULEX-et, hogy a misszió megbízatásának időtartamára biztosítsa a fokozott hatékonyságot, a teljes átláthatóságot és a nagyobb felelősséget, továbbá teljes egészében hajtsa végre azokat az ajánlásokat, amelyeket Jean-Paul Jacqué független szakértő tett 2014. évi jelentésében
37. megállapítja, hogy Koszovó eddig nem vált a „nyugat-balkáni útvonalon” utazó menekültek és migránsok jelentős tranzitútvonalává; sürgeti a koszovói hatóságokat annak biztosítására, hogy az áthaladókat az európai és a nemzetközi jognak, többek között az EU Alapjogi Chartájának és az 1951. évi, a menekültek helyzetére vonatkozó egyezménynek megfelelően kezeljék; megismétli, hogy a finanszírozásnak, többek között az IPA II. fejezet alatti finanszírozásnak rendelkezésre kell állnia, és válság és szükség esetén igénybe vételre és gördülékeny és tényleges végrehajtásra késznek kell lennie;
38. üdvözli, hogy a 2004-ben sajnálatos módon lerombolt számos szerb vallási és kulturális műemléket – köztük az ortodox katedrálist – koszovói közpénzekből felújították; elismeri, hogy Koszovó elkötelezett a kulturális örökségi helyszínek megőrzése mellett, és felhívja a hatóságokat, hogy megfelelő stratégia és nemzeti jogszabályok elfogadása révén minden szinten hajtsák végre a kulturális örökségről szóló ENSZ-egyezményeket, Koszovó UNESCO-val kapcsolatos státuszától függetlenül, továbbá Koszovó-szerte biztosítsák a kulturális örökségi helyszínek megfelelő védelmét és kezelését; e tekintetben üdvözli a kulturális örökséggel rendelkező kis területek védelmét és helyreállítását célzó, uniós támogatású programokat, melyek célja a kultúrák és a vallások közötti párbeszéd előmozdítása a több etnikumú településeken; megismétli, hogy a vallásszabadságról szóló jogszabály tervezetét el kell fogadni, és annak magában kell foglalnia a Velencei Bizottság kapcsolódó ajánlásait;
39. melegen üdvözli az Európa Tanács azon határozatát, hogy a Koszovóval kapcsolatos ülések vonatkozásában 2017 januárjától megfigyelői státuszt ad Koszovónak a Parlamenti Közgyűlésben; támogatja Koszovónak a nemzetközi közösségbe történő integrálódás érdekében tett erőfeszítéseit; ezzel összefüggésben az összes vonatkozó regionális és nemzetközi szervezetben való részvételre szólítja fel Koszovót, és sürgeti, hogy Szerbia ne avatkozzon be ebbe a folyamatba;
40. sürgeti a koszovói hatóságokat, hogy fogadjanak el egy hiteles hosszú távú energiastratégiát és jogalkotási keretet az energiahatékonyság, az energiaforrások diverzifikálása és a megújuló források fejlesztése alapján; kiemeli, hogy tovább kell munkálkodni a megbízható villamosenergia-hálózatok kialakításán és az energetikai ágazat fenntarthatóbbá tételén, mind biztonsági, mind környezetvédelmi normák szempontjából; felszólítja a hatóságokat, hogy írják alá a 6 nyugat-balkáni országgal kötendő, a regionális villamosenergia-piaci fejlesztésről és a más országokkal való későbbi együttműködés keretének megállapításáról szóló egyetértési megállapodást; hangsúlyozza, hogy 2017-ben Koszovó tölti be az Energiaközösségről szóló szerződés elnökségét, és emlékezteti a koszovói hatóságokat e szerződésből fakadó azon jogi kötelezettségükre, miszerint 2020-ra a villamos energia 25%-ának megújuló forrásokból kell származnia; felhívja a kormányt, hogy tartsa tiszteletben a Koszovó A erőmű leszerelésére és a Koszovó B erőmű felújítására vonatkozó megállapodást, és használja fel azt a 60 millió eurót, amelyet az EU erre a célra különített el az IPA-alapokból; vízenergiával kapcsolatos stratégia kialakítására szólít fel az egész Nyugat-Balkánra vonatkozóan;
41. aggodalmának ad hangot a koszovói légszennyezettség riasztó szintje miatt, különösen Pristina agglomerációja tekintetében, és felszólítja az államot és a helyi hatóságokat, hogy sürgősen hozzanak megfelelő intézkedéseket a vészhelyzet elhárítására; hangsúlyozza, hogy a levegőminőséggel kapcsolatos nemzeti stratégiát megfelelően meg kell erősíteni; aggodalmának ad hangot amiatt, hogy a hulladékgazdálkodás továbbra is az egyik legláthatóbb probléma Koszovóban, és a jelenlegi szabályozás nem kezeli teljes mértékben a kihívást;
42. üdvözli az új vasúti összeköttetési projekt elindítását a keleti/kelet-mediterrán folyosón, melynek keretében új vágányt és állomásokat alakítanak ki Koszovóban, ahol ez a szélesebb régióval való egyetlen kapcsolat; felhívja a koszovói kormányt, hogy teljes mértékben támogassa a projekt végrehatását;
43. üdvözli az Európai Bizottság arra irányuló erőfeszítéseit, hogy akadálymentesítse az Albánia és Koszovó közti villamosenergia-hálózati összeköttetést, amelyet Szerbia hónapok óta blokkol, és konstruktív együttműködésre szólít fel Szerbia és Koszovó villamos energiáért felelős hatóságai részéről; emlékezteti Szerbiát, hogy az Energiaközösség által a blokád megszüntetésére megszabott legkésőbbi határidő 2016. december 31. volt;
44. felhívja a Bizottságot, hogy folytassa a migrációval kapcsolatos kérdésekben a nyugat-balkáni országokkal megkezdett munkát, hogy biztosítsa az európai és nemzetközi normák és szabványok követését; üdvözli az e tekintetben eddig elvégzett munkát;
45. felszólítja a Bizottságot, hogy tegyen további erőfeszítéseket a régióban egy valódi megbékélési folyamat támogatására, nevezetesen a közelmúlttal foglalkozó kulturális projektek támogatása és a történelem közös és egységes értelmezésének, valamint a tolerancia, a befogadás és a megbékélés nyilvános és politikai kultúrájának előmozdítása révén;
46. utasítja elnökét, hogy továbbítsa ezt az állásfoglalást a Tanácsnak, a Bizottságnak, az Európai Külügyi Szolgálatnak, valamint Koszovó kormányának és nemzetgyűlésének.

matches: Bíróság bíróság Bíróság Bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság


text:
Elzárást szabott ki az Érdi Járásbíróság gyorsított eljárásban
Az Érdi Rendőrkapitányság gyorsított szabálysértési eljárás keretében állított az Érdi Járásbíróság elé egy elkövetőt 2019. október 3-án. Az elkövető 2019. október 1-én Érd belterületén úgy közlekedett az általa vezetett gépkocsival, hogy tisztában volt azzal, hogy a bíróságok korábban jogerősen eltiltották a közúti járművezetéstől. Az Érdi Rendőrkapitányság járőrei az elkövetőt vezetés közben tettén érték, a helyszínen őrizetbe vették.
Az Érdi Járásbíróságon két nappal később megtartott gyorsított szabálysértési tárgyaláson az elkövető a cselekményt elismerte, azonban korábban már több alkalommal járt el vele szemben bíróság hasonló szabálysértések elkövetése miatt, ezért jelen eljárásban az Érdi Járásbíróság 30 nap elzárást szabott ki vele szemben. A bíróság döntését a szabálysértési hatóság, az eljárás alá vont személy és a védő is tudomásul vette, így a végzés jogerőre emelkedett, és az elzárás végrehajtására azonnal sor került.
Az Érdi Járásbíróság elnöke, dr. Liziczay Sándor elmondta, hogy az Érdi Járásbíróság 2019. január 1. napján történt felállítása óta az Érdi Járás területén elkövetett, bírósági hatáskörbe tartozó szabálysértések esetén az Érdi Járásbíróság jár el. Az Érdi Járásbíróság és az Érdi Rendőrkapitányság a szabálysértési ügyek gyors intézésére kiemelt figyelmet fordít. Az elzárással sújtható szabálysértések esetén az eljárás gyorsítása érdekében lehetőség van a tetten ért elkövető bíróság elé állítására. Ezen eljárás keretében a bíróság az elkövetéstől számított 72 órán belül marasztaló határozatot hoz. A bíróság elnöke azt is elmondta, hogy a járművezetés az eltiltás hatálya alatti szabálysértés fokozott veszélyt jelent a közúti közlekedés biztonságára, ugyanis az elkövetőt korábban már bűncselekmény vagy szabálysértés elkövetése miatt a bíróság vagy a szabálysértési hatóság eltiltotta a közúti járművezetéstől, és az elkövető ezen eltiltást figyelmen kívül hagyva vesz részt az eltiltás ideje alatt a közúti közlekedésben. A bíróság elnöke kiemelte, hogy az ilyen elkövetők rendőrség által történő tetten érése, és a gyors felelősségre vonás azért kiemelt jelentőségű, mert az ilyen típusú szabálysértések gyors elbírálása, az alkalmazott szankció jellege fokozza a generális visszatartó hatást, így nemcsak az elkövetőt, hanem más személyeket is visszatarthat a bíróság ilyen és hasonló jellegű szabálysértések elkövetésétől.

matches: bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság


text:
Közpénzek « Csepel.info
‘Közpénzek’ kategória archívum
24 millió forintból újul meg az Akácfa utcai kiserdő
A csepeli önkormányzat finanszírozásával a Pilisi Parkerdő Zrt-vel közösen március 18-án, hétfőn reggel megkezdődött az Akácfa utcai kiserdő megújítása. Az önkormányzat kiemelt céljai között szerepel az erdőterület kitisztítása, fejlesztése, és egy közösségi tér kialakítása. Ennek előzményeként a csepeli képviselők a január 24-ei testületi ülésen fogadták el azt a javaslatot, amely alapján az önkormányzat együttműködési megállapodást kötött a kiserdő gazdájával, a Pilisi Parkerdővel a terület rendbetételére és parkosítására.
Beküldve a(z) Csepel, Környezetvédelem, Közpénzek, Közterületek, Szabadidő és szórakozás kategóriába | 42 hozzászólás »
Elfogadták a költségvetést: leszámolnak az adóssággal
Csepel idei költségvetése sikertörténet, mert 20 év után ez az első alkalom, hogy a bevételek és a kiadások egyensúlyban vannak, vagyis nem kell folyó évi hiánnyal számolni. Ráadásul a fővárosban egyedülálló módon Csepel adósságállományát 70 százalékos arányban vállalja át az állam. A polgármester javaslatára a bölcsődei és óvodai tisztasági csomagokat a jövőben az önkormányzat vásárolja meg, az iskolásoknak színházi program indul, 50 millió forint alapot hoztak létre a házi csatorna-rákötések támogatására, és még az infláció arányában sem emelkednek a szociális jellegű térítési díjak. Többek között erről döntöttek a csepeli önkormányzat képviselői a csütörtök esti testületi ülésen.
Beküldve a(z) Csepel, Duna, Gazdaság, Kultúra, Közpénzek, Közterületek, Nemzetpolitika, Pártok, Sport, Szabadidő és szórakozás, Társadalom, Önkormányzat kategóriába | 26 hozzászólás »
Beküldve a(z) Csepel, Gazdaság, Közpénzek, Önkormányzat kategóriába | 73 hozzászólás »
Hagyó: Volt, amikor én voltam a Mikulás
Hagyó, a költséghatékony Mikulás 2008-as videóüzenete – gyerekeknek cukorka, párttársaknak Nokia-doboz?
A tanúk meghallgatásával folytatódott a Hagyó-per. A keddi tárgyalási napon meghallgatták a cég gazdálkodásával kapcsolatosan a BKV vezérigazgatóját, aki szerint már nem veszteséges a vállalat. Hagyó Miklós szerint viszont már az ő főpolgármester-helyettesége idején is költséghatékonyan igyekeztek rendezni a vállalat ügyeit, például volt olyan alkalom is, amikor ő volt a Mikulás.
A BKV Zrt. 2012-ben üzemi szinten nem volt veszteséges, adózás előtti veszteségét az elmúlt időszakban felvett hitelek törlesztése okozta – mondta Bolla Tibor, a BKV Zrt. jelenlegi vezérigazgatója tanúkihallgatásán, a Hagyó Miklós volt szocialista főpolgármester-helyettes és társai ellen a Kecskeméti Törvényszéken folyó per keddi tárgyalásán. (tovább…)
Beküldve a(z) Krimi, Közpénzek, Pártok, Önkormányzat kategóriába | 25 hozzászólás »
Takács Krisztián átvette a vádiratot
A vádiratban sikkasztással gyanúsított, korábban magánokirat-hamisítás miatt bíróság előtt álló Takács Krisztián (középen) Horváth Csaba MSZP-s főpolgármester-jelölttel és Szenteczky János csepeli MSZP-s polgármester-jelölttel 2010-ben (fotó: Facebook)
Ellentétben a Csepel.hu korábbi cikkében közöltekkel, Takács Krisztián, a csepeli MSZP önkormányzati képviselője már 2012 augusztusában átvette azt a vádiratot, amelyet a sikkasztás vádjával ellene folyó büntetőügyben a XX., XXI. és XXIII. Kerületi Bíróság kézbesített részére.
A Csepel.hu a vádirat átvételével kapcsolatban korábban olyan információkat kapott, amelyek hivatalos forrásból származnak, később azonban kiderült, hogy nem felelnek meg a valóságnak. Ezért elnézést kérünk. (tovább…)
Beküldve a(z) Csepel, Krimi, Közpénzek, Pártok, Önkormányzat kategóriába | 8 hozzászólás »
Vita a jutalmakról – kinek kell visszafizetni a pénzt?
Nagy vihart kavart a csepeli MSZP nyílt levele január 29-én, amelyben a Szenteczky János pártelnök és frakcióvezető egyebek között azt tudakolta, hogy az önkormányzatnál, valamint intézményeinél kifizettek-e jutalmat, juttatást a havi illetményen felül az elmúlt időszakban. A pártelnök kérte, hogy az önkormányzat tételesen és összegszerűen mutassa ki, kinek és milyen jogcímen fizettek ki ilyen jellegű juttatást. Egyben emlékeztetett arra, hogy Orbán Viktor miniszterelnök arra utasította saját önkormányzati párttársait, hogy a felvett pénzt fizessék vissza, vagy fordítsák jótékonysági célra.
Ábel Attila alpolgármester közleményben válaszolt a nyílt levélre, amelyben közölte, hogy az 2010 októberében felálló új önkormányzati vezetés a havi illetményen felül semmiféle jutalmat, juttatást nem kapott. A polgármester és az alpolgármesterek havi fizetését is a törvényben előírt minimális összegben határozták meg.
Beküldve a(z) Csepel, Közpénzek, Pártok, Önkormányzat kategóriába | 59 hozzászólás »
A szocialisták ismételten pártérdekeiket helyezik előtérbe
Az Európai Tanács pénteki megállapodása során elért kiemelkedő magyar sikert a szocialisták képtelenek megemészteni. Magyarország támogatási pozíciója ugyanis romba döntötte azon vádjukat, hogy a kormány elszigetelődött és sehonnan sem számíthat jóindulatú támogatásra.
Az egyértelmű siker elismerése helyett így marad a szocialista trükközés a számokkal, a kormány alaptalan rágalmazása. Elfogadhatatlan, hogy az MSZP még a legfontosabb nemzeti ügyek esetén is pártérdekeit helyezi előtérbe a nemzeti érdekkel szemben. (tovább…)
Beküldve a(z) Európai Unió, Gazdaság, Közpénzek, Pártok kategóriába | 23 hozzászólás »
Minimum 54 millió volt a “csepeli éhezők” jutalma
Balról jobbra: Dobák István, Szenteczky János és Tóth Mihály
A Hír TV bejátszása, a hátterében 16:10 perctől minimum 54 millió forint jutalom boldog tulajdonosai láthatók
Minimum 54 082 547 forintot vettek fel a fizetésükön felül jutalomként és prémiumként azok a csepeli politikusok, akik az Alkotmány utcában csatlakoztak a szocialista éhségmenethez, és kerültek véletlenül a Hír TV látókörébe. Amennyiben Tóth Mihály egykori polgármester, Szenteczky János többszörösen is bűncselekménnyel meggyanúsított korábbi Csevak-vezérigazgató és Dobák István jelenlegi választókerületi felelős mellett ott voltak a többiek is, ez az összeg meghaladta a 125 millió forintot. A Csepel.info azonban úgy értesült, hogy sem a csepeli sem a más városokból érkező szocialista politikusok nem fogadtak szót Török Zsolt MSZP-s szóvivőnek és Orbán Viktor miniszterelnöknek, és nem ajánlották fel jutalmaikat a rászorulóknak. Ki tudja, talán ismerték a többi “éhezőt”? (tovább…)
Beküldve a(z) Csepel, Közpénzek, Pártok kategóriába | 56 hozzászólás »
Elfogatóparancsot adhatnak ki Takács Krisztián ellen
Takács Krisztián, Mesterházy Attila és Szenteczky János
Akár elfogatóparancsot is kiadhat a bíróság Takács Krisztián MSZP-s képviselő ellen, akit a csepeli ügyészség sikkasztással vádol. A XX., XXI. és XXIII. kerületi járási bíróság büntető kollégiumán érdeklődésünkre megerősítették, hogy Takács Krisztián másodrendű vádlott ellen sikkasztás ügyében 2012. július 25-én érkezett a vádirat a bíróságra. A bírósági tárgyalás időpontját azonban egyelőre nem tűzték ki, mert a vádlottak nem vették át a részükre elküldött hivatalos leveleket.
A bíróságon közölték, hogy sem K. István elsőrendű vádlott, az önkormányzat Oktatási Szolgáltató Intézményének (OSZI) korábbi igazgatója, sem Takács Krisztián másodrendű vádlott nem vette át a számukra küldött hivatalos bírósági iratokat. Ha a vádlottakat nem sikerül postai úton elérni, a bíróság elfogatóparancsot adhat ki ellenük. Ez azt jelenti, hogy a vádlottakat azonnal őrizetbe veszik, és 72 órán belül bíróság elé állítják. Erről értelemszerűen külön értesítést nem küldenek ki.
Beküldve a(z) Csepel, Krimi, Közpénzek, Pártok kategóriába | 65 hozzászólás »
Bőségmenetté válhat az éhségmenet?
A csepeli szocialisták 125 milliós jutalmat és prémiumot tudnának beadni a közösbe
Hétfőn délután öt óra körül egyesültek az ország számos pontjáról indult MSZP-s éhségmenetek Budapesten. A nagy találkozásra a kerületi szervezetek és pártaktívák is erősen mozgósítottak, így a csepeli elvtársak közül is többen elmentek – értesült a Csepel.info. Az elmúlt hetek politikusi nyilatkozatai alapján ugyanakkor nem zárható ki, hogy a sok kis éhségmenetből estére egyetlen nagy és örömteli bőségmenet válik – amennyiben a párt valóban megmutathatja, hogy a szolidaritás ereje mindent legyőz. Az MSZP is elítélte ugyanis a politikusok által az elmúlt években felvett jutalmakat, és többen is úgy nyilatkoztak, hogy azokat illene jótékonyságra fordítani. (tovább…)
Beküldve a(z) Csepel, Csepel.info, Közpénzek, Pártok, Önkormányzat kategóriába | 52 hozzászólás »
Takács Krisztián magánokirat-hamisítást követett el
Takács Krisztián, Mesterházy Attila és Szenteczky János, aki egy másik bírósági ítélet szerint még az ügyvédjét is a csepeli adófizetők pénzéből fizettette ki
Takács Krisztiánt, a csepeli MSZP képviselőjét, aki ellen sikkasztás miatt nyújtott be az ügyészség vádiratot, a bíróság magánokirat-hamisítás vétsége miatt 2010. január 19-én jogerős ítélettel egyszer már 1 év próbára bocsátotta – értesült a Csepel.info. Bár Takács ugyanabban az évben lett előbb az MSZP képviselő-jelöltje, majd később listás képviselő, a tényt, hogy magánokirat-hamisítás miatt jogerősen elítélték, ő és pártja is eltitkolták.
A Csepel.info megszerezte azt a vádiratot, melyben hanyag kezeléssel vádolják K. Istvánt, az önkormányzat Oktatási Szolgáltatási Intézményének (OSZI) korábbi igazgatóját valamint sikkasztással Takács Krisztiánt, a csepeli MSZP önkormányzati képviselőjét. A vádirat a gyanúsítottak előéletét is taglalja: e szerint K. Istvánt már 2008-ban jogerősen elítélték számvitel rendjének megsértése vétség és más bűncselekmények miatt, de – ahogy írtuk – Takács Krisztián előélete sem makulátlan. Mivel a vádiratban szereplő sikkasztás az egy év próbaidőn belül történt, az is lehet, hogy Takács Krisztián nem fogja megúszni fogház- vagy börtönbüntetés nélkül. (tovább…)
Beküldve a(z) Csepel, Csepel.info, Krimi, Közpénzek, Pártok, Önkormányzat kategóriába | 65 hozzászólás »
Elszámoltatás Csepelen: vádat emeltek a képviselő ellen
Ítélet: a frakcióvezető az önkormányzat cégével fizette ki ügyvédjét
Szenteczkynek kevés volt a munkabérén felül kapott 37 millió forint: az ítélet szerint még az ügyvédjét is a csepeli adófizetők pénzéből fizettette ki
Sikkasztás bűntettének elkövetése miatt emeltek vádat Takács Krisztián csepeli MSZP-s képviselő ellen – értesült a Csepel.info. Lapunk információi szerint egy másik perben a bíróság olyan ítéletet hozott, mely szerint Szenteczky János – aki jelenleg az MSZP csepeli frakcióvezetője -, vezérigazgatóként úgy bízott meg egy ügyvédi irodát a saját egyéni érdekeinek képviseletével, hogy a munkadíjat közpénzből, a Csepeli Vagyonkezelő Zrt-vel fizettette ki. Az ítélet leszögezi, hogy az eset “a társadalom általános erkölcsi felfogásával ellentétes” azaz a jó erkölcsbe ütközik. Az önkormányzat új vezetése több alkalommal is kiemelte: a visszaélések, korrupció- és bűncselekmény-gyanús szerződések megszüntetésével, felülvizsgálatával évi kétmilliárd forintot spóroltak. (tovább…)
Beküldve a(z) Csepel, Csepel.info, Krimi, Közpénzek, Pártok, Önkormányzat kategóriába | 60 hozzászólás »
37 millió forint jutalmat és prémiumot kapott Szenteczky János a Csepeli Vagyonkezelő Zrt. alkalmazottjaként majd vezérigazgatójaként, miközben munkaidejében szexuális ajánlatokkal, többek között a fenti idézettel is ostromolta egyik beosztottját – értesült a Csepel.info. Szenteczky János a csepeli MSZP frakcióvezetőjeként annak reményében követelte, hogy az önkormányzat ássa elő az elmúlt évek összes jutalmazását és prémium-kifizetését, mert abban bízott, hogy a kerület fideszes vezetését így tudja majd a sarokba szorítani az általa vélt milliós jutalmakkal. Azonban a közismert szólás, “bagoly mondja verébnek: nagyfejű”, most emberére akadt. Mint kiderült, a jelenlegi csepeli vezetés egy fillér jutalmat sem vett fel – szemben az előzővel, akiknél a járulékokkal együtt több mint 100 millió forintba került csak a polgármester, az alpolgármesterek valamint a politikai tanácsadók jutalmazása. (tovább…)
Beküldve a(z) Csepel, Csepel.info, Közpénzek, Pártok, Önkormányzat kategóriába | 77 hozzászólás »
Beküldve a(z) Csepel, Csepel.info, Közpénzek, Pártok, Életmód, Önkormányzat kategóriába | 124 hozzászólás »
Budapest.hu, Csepel.hu
18 igen, 8 nem szavazattal, 5 tartózkodás mellett elfogadta a Fővárosi Közgyűlés rendkívüli ülésen a forrásmegosztási rendeletet. Eszerint a kerületi önkormányzatokat összesen 92,6 milliárd forint, a fővárosi önkormányzatot pedig 96,4 milliárd forint illeti meg a megosztandó bevételekből.
űA főváros az őt illető összegből 7,6 milliárd forintot a helyi közösségi közlekedési feladat ellátására fordít. A megosztható bevételek körébe az új önkormányzati finanszírozási struktúra értelmében már csak az iparűzési, valamint az idegenforgalmi adó és a hozzá kapcsolódó központi támogatás sorolható. (tovább…)
Beküldve a(z) Közpénzek, Önkormányzat kategóriába | Nincsenek hozzászólások
A(z) Közpénzek kategória archívumában vagyunk
felix: Gordon! Az MSZP-nek, nincs és nem is volt gyilkossági ügye.
robi: Azt hiszem, az elszámoltatás az, amivel ( majdnem) mindenki elégedett. Elégedett a kormánypárt, mert néhány...
ebihal: Gordon! Itt legfeljebb rajtad lehet röhögni!
ebihal: Gordon! Tudod igazolni, hogy indokolatlan volt az áremelés?A múltkor sem válaszoltál, gon- dolom most sem...
... Grün: Röfike! Gondolj arra, hogy a zönmagad lájkolása micsoda tornamutatvány! ))) (((...
Állat (73)
Érdekes (200)
Önkormányzat (2623)
Ünnepek (351)
Csepel (6480)
Csepel csatornázása (108)
Csepel.info (147)
Duna (101)
Egyház (111)
Európai Unió (185)
Gazdaság (1266)
Időjárás (156)
Környezetvédelem (443)
Közbiztonság (169)
Közlekedés (1488)
Közpénzek (471)
Kormány (674)
Krimi (1965)
Kultúra (1054)
Megemlékezés (139)
Nemzetpolitika (225)
Oktatás (505)
Országgyűlés (14)
Pártok (2636)
Szabadidő és szórakozás (476)
Társadalom (348)
Történelem (697)
Tűzbiztonság (34)
Vallás (113)
Vélemény (533)

matches: bíróság Bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság