text:
Az Európai Unió Hivatalos Lapja, C 402, 2016. október 31.
C-409/14. sz. ügy: A Bíróság (ötödik tanács) 2016. szeptember 8-i ítélete (a Debreceni Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság [Magyarország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Schenker Nemzetközi Szállítmányozási és Logisztikai Kft. kontra Nemzeti Adó- és Vámhivatal Észak-alföldi Regionális Vám- és Pénzügyőri Főigazgatósága (Előzetes döntéshozatal — Közös Vámtarifa — Kombinált Nómenklatúra — Az áruk besorolása — A Kombinált Nómenklatúra valamely vámtarifaalszámának az értelmezése — 2008/118/EK irányelv — Jövedéki termékek behozatala — Vámfelfüggesztési eljárás vagy intézkedés — A Kombinált Nómenklatúra téves vámtarifaalszámát feltüntető vámáru-nyilatkozat következményei — A jövedéki termékek szállítása során felmerülő szabálytalanságok)
C-549/14. sz. ügy: A Bíróság (nyolcadik tanács) 2016. szeptember 7-i ítélete (a Højesteret [Dánia] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Finn Frogne A/S kontra Rigspolitiet ved Center for Beredskabskommunikation (Előzetes döntéshozatal — Közbeszerzési szerződések — 2004/18/EK irányelv — 2. cikk — Az egyenlő bánásmód elve — Átláthatósági kötelezettség — Összetett kommunikációs rendszer értékesítésére vonatkozó szerződés — Végrehajtási nehézségek — A felek felelősséggel kapcsolatban fennálló nézeteltérése — Vitarendezés — A szerződés terjedelmének csökkentése — Felszerelés bérbeadásának értékesítéssé történő átalakítása — Szerződés lényeges módosítása — Egyezség útján való megoldás objektív célszerűségével történő igazolás)
C-584/14. sz. ügy: A Bíróság (ötödik tanács) 2016. szeptember 7-i ítélete – Európai Bizottság kontra Görög Köztársaság (Tagállami kötelezettségszegés — Környezet — 2006/12/EK irányelv — 91/689/EGK irányelv — 1999/31/EK irányelv — Hulladékgazdálkodás — A Bíróság kötelezettségszegést megállapító ítélete — A végrehajtás elmaradása — Az EUMSZ 260. cikk (2) bekezdése — Pénzügyi szankciók — Kényszerítő bírság — Átalányösszeg)
C-101/15. P. sz. ügy: A Bíróság (negyedik tanács) 2016. szeptember 7-i ítélete – Pilkington Group Ltd, Pilkington Automotive Ltd, Pilkington Automotive Deutschland GmbH, Pilkington Holding GmbH Pilkington Italia SpA kontra Európai Bizottság (Fellebbezés — Kartellek — Az EUMSZ 101. cikk — Az Európai Gazdasági Térségről szóló, 1992. május 2-i megállapodás 53. cikke — A járműipari üveg európai piaca — Piacfelosztó és kereskedelmi szempontból érzékeny információk cseréjében való megállapodások — Bírságok — A 2006. évi bírságkiszabási iránymutatás — 13. pont — Az eladások értéke — Az 1/2003/EK rendelet — A 23. cikk (2) bekezdésének második albekezdése — A bírság jogszabályi felső határa — A bírság felső határának kiszámításakor figyelembe vett árfolyam — A bírság összege — Korlátlan felülvizsgálati jogkör — Egytermékes vállalkozás — Arányosság — Egyenlő bánásmód)
C-121/15. sz. ügy: A Bíróság (ötödik tanács) 2016. szeptember 7-i ítélete (a Conseil d’État [Franciaország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Association nationale des opérateurs détaillants en énergie (ANODE) kontra Premier ministre, Ministre de l’Économie, de l’Industrie et du Numérique, Commission de régulation de l’énergie, ENGIE, korábban GDF Suez (Előzetes döntéshozatal — Jogszabályok közelítése — 2009/73/EK irányelv — Energia — Földgázágazat — A végső felhasználóknak történő földgázszolgáltatás árának meghatározása — Szabályozott díjak — Akadály — Összeegyeztethetőség — Értékelési szempontok — Az ellátásbiztonságra és területi kohézióra irányuló célkitűzések)
C-160/15. sz. ügy: A Bíróság (második tanács) 2016. szeptember 8-i ítélete (a Hoge Raad der Nederlanden [Hollandia] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – GS Media BV kontra Sanoma Media Netherlands BV, Playboy Enterprises International Inc., Britt Geertruida Dekker (Előzetes döntéshozatal — Szerzői jog és szomszédos jogok — 2001/29/EK irányelv — Információs társadalom — A szerzői és szomszédos jogok egyes vonatkozásainak összehangolása — A 3. cikk (1) bekezdése — Nyilvánossághoz közvetítés — Fogalom — Internet — Egy másik internetes oldalon a jogosult engedélye nélkül hozzáférhetővé tett, védelem alatt álló művekhez vezető hiperlinkek — A jogosult által még közzé nem tett művek — Ilyen linkek haszonszerzési célból történő elhelyezése)
C-180/15. sz. ügy: A Bíróság (hatodik tanács) 2016. szeptember 8-i ítélete (a Nacka tingsrätt – Mark – och miljödomstolen [Svédország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Borealis AB és társai kontra Naturvårdsverket (Előzetes döntéshozatal — Az üvegházhatást okozó gázok kibocsátási egységeinek kereskedelmi rendszere az Európai Unióban — 2003/87/EK irányelv — 10a. cikk — A kibocsátási egységek ingyenes kiosztásának módszere — Az egységes ágazatközi korrekciós tényező számítása — 2013/448/EU határozat — 4. cikk — II. melléklet — Érvényesség — A forró fémre vonatkozó termék-referenciaérték meghatározása — 2011/278/EU határozat — I. melléklet — Érvényesség — A 3. cikk c) pontja — 7. cikk — A 10. cikk (1) – (3) és (8) bekezdése — IV. melléklet — A kibocsátási egységek ingyenes kiosztása a hő fogyasztása és exportálása vonatkozásában — Magánháztartásokba exportált mérhető hő — A kibocsátások kétszeres beszámítására és a kibocsátási egységek kétszeres kiosztására vonatkozó tilalom)
C-182/15. sz. ügy: A Bíróság (nagytanács) 2016. szeptember 6-i ítélete (az Augstākā tiesa [Lettország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Aleksei Petruhhin kiadatásával kapcsolatos eljárás (Előzetes döntéshozatal — Európai uniós polgárság — Valamely tagállam szabad mozgáshoz való jogát gyakorló állampolgárának harmadik állam részére történő kiadatása — Az uniós jog hatálya — Valamely tagállam állampolgárainak kiadatás elleni védelme — Más tagállamok állampolgárai védelmének hiánya — A szabad mozgás korlátozása — A büntetés elkerülésének megakadályozásán alapuló igazolás — Arányosság — Az Európai Unió Alapjogi Chartája 19. cikkében foglalt biztosítékok vizsgálata)
C-225/15. sz. ügy: A Bíróság (második tanács) 2016. szeptember 8-i ítélete (a Tribunale di Reggio Calabria [Olaszország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Domenico Politanò elleni büntetőeljárás (Előzetes döntéshozatal — EUMSZ 49. cikk — Letelepedés szabadsága — Szerencsejátékok — Korlátozások — Közérdeken alapuló kényszerítő indokok — Arányosság — Közbeszerzés — Pályázati eljárásban való részvétel feltételei, valamint a gazdasági és pénzügyi alkalmasság értékelése — Ajánlattevő kizárása a gazdasági és pénzügyi alkalmasságát tanúsító két különböző pénzintézettől származó igazolás bemutatásának hiánya miatt — 2004/18/EK irányelv — 47. cikk — Alkalmazhatóság)
C-310/15. sz. ügy: A Bíróság (nyolcadik tanács) 2016. szeptember 7-i ítélete (a Cour de cassation [Franciaország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Vincent Deroo-Blanquart kontra Sony Europe Limited, a Sony France SA jogutódja (Előzetes döntéshozatal — Fogyasztóvédelem — Tisztességtelen kereskedelmi gyakorlatok — 2005/29/EK irányelv — 5. és 7. cikk — Kapcsolt ajánlat — Előre telepített szoftverekkel rendelkező számítógép értékesítése — Az árra vonatkozó lényeges információ — Megtévesztő mulasztás — A fogyasztó számára szoftverek nélküli ugyanolyan számítógéptípus beszerzésének lehetetlensége)
C-459/15. P. sz. ügy: A Bíróság (kilencedik tanács) 2016. szeptember 8-i ítélete – Iranian Offshore Engineering & Construction Co. kontra az Európai Unió Tanácsa (Fellebbezés — Az Iráni Iszlám Köztársasággal szemben hozott korlátozó intézkedések — Azon személyek és szervezetek jegyzéke, akikkel, illetve amelyekkel szemben a pénzeszközök és gazdasági erőforrások befagyasztását alkalmazzák — Az iráni kormánynak való logisztikai támogatás — A felperes nevének jegyzékbe vétele)
C-461/15. sz. ügy: A Bíróság (hatodik tanács) 2016. szeptember 8-i ítélete (a Verwaltungsgericht Berlin [Németország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – E.ON Kraftwerke GmbH kontra Bundesrepublik Deutschland (Előzetes döntéshozatal — Környezet — Az üvegházhatást okozó gázok kibocsátási egységeinek az Európai Unión belüli kereskedelmi rendszere — 2003/87/EK irányelv — A kibocsátási egységekre vonatkozó harmonizált ingyenes kiosztás — 2011/278/EU határozat — A kiosztás módosítása — A 24. cikk (1) bekezdése — A létesítmény üzemeltetőjének tájékoztatási kötelezettsége — Terjedelem)
C-294/16. PPU. sz. ügy: A Bíróság (negyedik tanács) 2016. július 28-i ítélete (a Sąd Rejonowy dla Łodzi-Śródmieścia w Łodzi [Lengyelország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – JZ kontra Prokuratura Rejonowa Łódź-Śródmieście (Előzetes döntéshozatal — Sürgősségi előzetes döntéshozatali eljárás — Büntetőügyekben folytatott rendőrségi és igazságügyi együttműködés — 2002/584/IB kerethatározat — A 26. cikk (1) bekezdése — Európai elfogatóparancs — Az átadás joghatásai — A végrehajtó tagállamban töltött fogva tartás beszámítása — A „fogva tartás” fogalma — Szabadságvesztéstől eltérő szabadságkorlátozó intézkedések — Elektronikus karkötő viselésével párosuló házi őrizet — Az Európai Unió Alapjogi Chartája — A 6. és a 49. cikk)
C-328/16. sz. ügy: 2016. június 1-jén benyújtott kereset – Európai Bizottság kontra Görög Köztársaság
C-376/16. P. sz. ügy: A Törvényszék (negyedik tanács) T-556/11. sz., European Dynamics Luxembourg SA, European Dynamics Belgium SA, Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE kontra az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala ügyben 2016. április 27-én hozott ítélete ellen az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala által 2016. július 7-én benyújtott fellebbezés
C-393/16. sz. ügy: A Bundesgerichtshof (Németország) által 2016. július 14-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Comité Interprofessionnel du Vin de Champagne kontra Aldi Einkauf GmbH & Co. OHG Süd
C-425/16. sz. ügy: Az Oberster Gerichtshof (Ausztria) által 2016. augusztus 1-jén benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Hansruedi Raimund kontra Michaela Aigner
C-431/16. sz. ügy: A Tribunal Superior de Justicia de Castilla y León (Spanyolország) által 2016. augusztus 2-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS) és Tesorería General de la Seguridad Social (TGSS) kontra José Blanco Marques
C-462/16. sz. ügy: A Bundesfinanzhof (Németország) által 2016. augusztus 17-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Finanzamt Bingen-Alzey kontra Boehringer Ingelheim Pharma GmbH & Co. KG
C-465/16. sz. ügy: A Törvényszék (ötödik tanács) T-276/13. sz., Growth Energy and Renewable Fuels Association kontra az Európai Unió Tanácsa ügyben 2016. június 9-én hozott ítélete ellen az Európai Unió Tanácsa által 2016. augusztus 20-án benyújtott fellebbezés
C-466/16. sz. ügy: A Törvényszék (ötödik tanács) T-277/13. sz., Marquis Energy LLC kontra az Európai Unió Tanácsa ügyben 2016. június 9-én hozott ítélete ellen az Európai Unió Tanácsa által 2016. augusztus 20-án benyújtott fellebbezés
T-220/13. sz. ügy: A Törvényszék 2016. szeptember 15-i ítélete – Scuola Elementare Maria Montessori kontra Bizottság (Állami támogatások — Helyi ingatlanadó — A meghatározott célú tevékenységeket folytató, nem kereskedelmi célú jogalanyok számára nyújtott mentesség — A jövedelemadóról szóló törvény egységes szerkezetbe foglalt változata — Az egységes helyi adó alóli mentesség — Részben az állami támogatás hiányát megállapító és részben a támogatást a belső piaccal összeegyeztethetetlennek nyilvánító határozat — Megsemmisítés iránti kereset — Végrehajtási intézkedéseket maga után nem vonó, rendeleti jellegű jogi aktus — Közvetlen érintettség — Elfogadhatóság — A visszatéríttetés teljes lehetetlensége — A 659/1999/EK rendelet 14. cikkének (1) bekezdése — Indokolási kötelezettség”)
T-392/13. sz. ügy: A Törvényszék 2016. szeptember 15-i ítélete – La Ferla kontra Bizottság és ECHA („REACH — Valamely anyag regisztrálását terhelő díj — A mikro-, kis- és középvállalkozások számára biztosított kedvezmény — A vállalkozás méretére vonatkozó nyilatkozatban szereplő hiba — 2003/361/EK ajánlás — Igazgatási díjat kiszabó határozat — Információkérés — Az ECHA jogköre — Arányosság”)
T-472/13. sz. ügy: A Törvényszék 2016. szeptember 8-i ítélete – Lundbeck kontra Bizottság („Verseny — Kartellek — A citalopram gyógyszerhatóanyagot tartalmazó antidepresszáns gyógyszerek piaca — A cél általi versenykorlátozás fogalma — Potenciális verseny — Generikus gyógyszerek — Szabadalmak fennállásából eredő piacralépési akadályok — A szabadalmak jogosultja és generikusgyógyszer-gyártó vállalkozások között kötött megállapodások — Az EUMSZ 101. cikk (1) és (3) bekezdése — Téves jogalkalmazás és mérlegelési hibák — Indokolási kötelezettség — Védelemhez való jog — Jogbiztonság — Bírságok”)
T-620/13. sz. ügy: A Törvényszék 2016. szeptember 15-i ítélete – Marchi Industriale kontra ECHA („REACH — Valamely anyag regisztrálását terhelő díj — A mikro-, kis- és középvállalkozások számára biztosított kedvezmény — A vállalkozás méretére vonatkozó nyilatkozatban szereplő hiba — 2003/361/EK ajánlás — Igazgatási díjat kiszabó határozat — A vállalkozás méretének meghatározása — Az ECHA jogköre — Indokolási kötelezettség”)
T-695/13. sz. ügy: A Törvényszék 2016. szeptember 13-i ítélete – ENAC kontra INEA („Pénzügyi támogatás — A transzeurópai közlekedési és energiahálózatok területén megvalósítandó közös érdekű projektek — A Bergamo-Orio al Serio repülőtér intermodális fejlesztéséről szóló tanulmány megvalósítása — A pénzügyi támogatás végső összegének meghatározása — Nem támogatható költségek — Téves jogalkalmazás — Indokolási kötelezettség”)
T-111/14. sz. ügy: A Törvényszék 2016. szeptember 15-i ítélete – Unitec Bio kontra Tanács („Dömping — Argentínából származó biodízel-behozatal — Végleges dömpingellenes vám — Megsemmisítés iránti kereset — Közvetlen érintettség — Személyében való érintettség — Elfogadhatóság — Az 1225/2009/EK rendelet 2. cikkének (5) bekezdése — Rendes érték — Előállítási költségek”)
T-112/14–T-116/14. és T-119/14 sz. egyesített ügyek: A Törvényszék 2016. szeptember 15-i ítélete – Molinos Río de la Plata és társai kontra Tanács („Dömping — Argentínából származó biodízel-behozatal — Végleges dömpingellenes vám — Megsemmisítés iránti kereset — Szakmai szervezet — Közvetlen érintettség — Személyében való érintettség — Elfogadhatóság — Az 1225/2009/EK rendelet 2. cikkének (5) bekezdése — Rendes érték — Előállítási költségek”)
T-117/14. sz. ügy: A Törvényszék 2016. szeptember 15-i ítélete – Cargill kontra Tanács („Dömping — Argentínából származó biodízel-behozatal — Végleges dömpingellenes vám — Megsemmisítés iránti kereset — Közvetlen érintettség — Személyében való érintettség — Elfogadhatóság — Az 1225/2009/EK rendelet 2. cikkének (5) bekezdése — Rendes érték — Előállítási költségek”)
T-118/14. sz. ügy: A Törvényszék 2016. szeptember 15-i ítélete – LDC Argentina kontra Tanács („Dömping — Argentínából származó biodízel-behozatal — Végleges dömpingellenes vám — Az 1225/2009/EK rendelet 2. cikkének (5) bekezdése — Rendes érték — Előállítási költségek”)
T-120/14. sz. ügy: A Törvényszék 2016. szeptember 15-i ítélete – PT Ciliandra Perkasa kontra Tanács („Dömping — Indonéziából származó biodízel-behozatal — Végleges dömpingellenes vám — Az 1225/2009/EK rendelet 2. cikkének (5) bekezdése — Rendes érték — Előállítási költségek”)
T-139/14. sz. ügy: A Törvényszék 2016. szeptember 15-i ítélete – PT Wilmar Bioenergi Indonesia és PT Wilmar Nabati Indonesia kontra Tanács („Dömping — Indonéziából származó biodízel-behozatal — Végleges dömpingellenes vám — Az 1225/2009/EK rendelet 2. cikkének (5) bekezdése — Rendes érték — Előállítási költségek”)
T-340/14. sz. ügy: A Törvényszék 2016. szeptember 15-i ítélete – Klyuyev kontra Tanács („Közös kül- és biztonságpolitika — Az ukrajnai helyzetre tekintettel hozott korlátozó intézkedések — A pénzeszközök befagyasztása — Olyan személyek, szervezetek és szervek jegyzéke, akikre, illetve amelyekre a pénzeszközök és gazdasági erőforrások befagyasztása alkalmazandó — A felperes nevének jegyzékbe vétele — Védelemhez való jog — Indokolási kötelezettség — Jogalap — A hatékony bírói jogvédelemhez való jog — A jegyzékbe vétel kritériumainak be nem tartása — Nyilvánvaló értékelési hiba — A tulajdonhoz való jog — A jó hírnévhez való jog”)
T-346/14. sz. ügy: A Törvényszék 2016. szeptember 15-i ítélete – Yanukovych kontra Tanács („Közös kül- és biztonságpolitika — Az ukrajnai helyzetre tekintettel hozott korlátozó intézkedések — A pénzeszközök befagyasztása — Olyan személyek, szervezetek és szervek jegyzéke, akikre, illetve amelyekre a pénzeszközök és gazdasági erőforrások befagyasztása alkalmazandó — A felperes nevének jegyzékbe vétele — Védelemhez való jog — Indokolási kötelezettség — Jogalap — A hatékony bírói jogvédelemhez való jog — Hatáskörrel való visszaélés — A jegyzékbe vétel kritériumainak be nem tartása — Nyilvánvaló értékelési hiba — A tulajdonhoz való jog”)
T-348/14. sz. ügy: A Törvényszék 2016. szeptember 15-i ítélete – Yanukovych kontra Tanács („Közös kül- és biztonságpolitika — Az ukrajnai helyzetre tekintettel hozott korlátozó intézkedések — A pénzeszközök befagyasztása — Olyan személyek, szervezetek és szervek jegyzéke, akikre, illetve amelyekre a pénzeszközök és gazdasági erőforrások befagyasztása alkalmazandó — A felperes nevének jegyzékbe vétele — Indokolási kötelezettség — Jogalap — Védelemhez való jog — A hatékony bírói jogvédelemhez való jog — Hatáskörrel való visszaélés — A jegyzékbe vétel kritériumainak be nem tartása — Nyilvánvaló értékelési hiba — A tulajdonhoz való jog”)
T-386/14. sz. ügy: A Törvényszék 2016. szeptember 15-i ítélete – FIH Holding és FIH Erhvervsbank kontra Bizottság („Állami támogatások — Bankszektor — A dán FIH bank számára az értékvesztett eszközeinek egy újabb leányvállalatra történő átruházása és azoknak egy, a pénzügyi stabilitásért felelős dán szervezet általi utólagos felvásárlása formájában nyújtott támogatás — A bankoknak válság időszakában nyújtott állami támogatások — A támogatást a belső piaccal összeegyeztethetőnek nyilvánító határozat — A támogatás fogalma — A magánbefektető kritériuma — A magánhitelező kritériuma — A támogatás összegének kiszámítása — Indokolási kötelezettség”)
T-481/14. sz. ügy: A Törvényszék 2016. szeptember 15-i ítélete – European Dynamics Luxembourg és Evropaïki Dynamiki kontra EIT („Szolgáltatásnyújtásra irányuló közbeszerzési szerződések — Közbeszerzési eljárás — Tudás- és információmenedzsment-platform kifejlesztésére irányuló szolgáltatásnyújtás — Szoftverfejlesztésre és informatikai szolgáltatások rendelkezésre állásának és hatékonyságának fenntartására is irányuló szolgáltatások — Valamely ajánlattevő ajánlata első helyre történő sorolásának megtagadása — Kiválasztási szempontok — Az odaítélés szempontjai — Indokolási kötelezettség — Nyilvánvaló értékelési hiba — Dokumentumokhoz való hozzáférés — Szerződésen kívüli felelősség”)
T-698/14. sz. ügy: A Törvényszék 2016. szeptember 15-i ítélete – European Dynamics Luxembourg és Evropaïki Dynamiki kontra Bizottság („Szolgáltatásnyújtásra irányuló közbeszerzési szerződések — Közbeszerzési eljárás — Fejlesztéssel, tanulmányokkal és informatikai rendszerekkel kapcsolatos külső szolgáltatások (ESP DESIS III) — Az ajánlattevőnek a rangsorolási eljárásban való besorolása — Indokolási kötelezettség — Kirívóan alacsony összegű ellenszolgáltatást tartalmazó ajánlat — A szabad verseny elve — Szerződésen kívüli felelősség”)
T-710/14. sz. ügy: A Törvényszék 2016. szeptember 15-i ítélete – Herbert Smith Freehills kontra Tanács („A dokumentumokhoz való hozzáférés — 1049/2001/EK rendelet — A tagállamoknak a dohánytermékek és kapcsolódó termékek gyártására, kiszerelésére és értékesítésére vonatkozó törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezései közelítéséről szóló irányelv elfogadását megelőző megbeszélésekre vonatkozó dokumentumok — A hozzáférés megtagadása — A jogi vélemények védelmére vonatkozó kivétel — Védelemhez való jog — Nyomós közérdek”)
T-800/14. sz. ügy: A Törvényszék 2016. szeptember 15-i ítélete – Philip Morris kontra Bizottság („Dokumentumokhoz való hozzáférés — 1049/2001/EK rendelet — A tagállamoknak a dohánytermékek gyártására, kiszerelésére és árusítására vonatkozó törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezései közelítéséről szóló irányelv elfogadásának az előkészítő munkálatai keretében készített dokumentumok — A hozzáférés megtagadása — A jogi tanácsadás védelmére vonatkozó kivétel — A döntéshozatali eljárás védelmére vonatkozó kivétel — Védelemhez való jog — Nyomós közérdek”)
T-51/15. sz. ügy: A Törvényszék 2016. szeptember 20-i ítélete – PAN Europe kontra Bizottság („Dokumentumokhoz való hozzáférés — 1049/2001/EK rendelet — 1367/2006/EK rendelet — A hormonháztartást zavaró anyagokra vonatkozó dokumentumok — A hozzáférés részleges megtagadása — A döntéshozatali eljárás védelmére vonatkozó kivétel — Az 1049/2001 rendelet 4. cikkének (3) bekezdése”)
T-91/15. sz. ügy: A Törvényszék 2016. szeptember 15-i ítélete – AEDEC kontra Bizottság („Kutatás és technológiafejlesztés — A »Horizont 2020« kutatási és innovációs keretprogram — Pályázati felhívások a 2014-2015. évi munkaprogramok alapján — A felperes által benyújtott pályázatot nem elfogadhatónak nyilvánító bizottsági határozat — Indokolási kötelezettség — A védelemhez való jog — Arányosság — Átláthatóság — Nyilvánvaló értékelési hiba”)
T-359/15 sz. ügy: A Törvényszék 2016. szeptember 15-i ítélete – Arrom Conseil kontra EUIPO – Nina Ricci (Roméo has a Gun by Romano Ricci) („Európai uniós védjegy — Felszólalási eljárás — A Roméo has a Gun by Romano Ricci európai uniós ábrás védjegy bejelentése — NINA RICCI és RICCI korábbi európai uniós szóvédjegyek — Összetéveszthetőség — A 207/2009/EK rendelet 8. cikke (1) bekezdésének b) pontja — A korábbi védjegyek megkülönböztető képességének vagy jóhírnevének tisztességtelen kihasználása — A jóhírnév megsértése — A 207/2009 rendelet 8. cikkének (5) bekezdése”)
T-485/15. sz. ügy: A Törvényszék 2016. szeptember 20-i ítélete – Alsharghawi kontra Tanács („Közös kül- és biztonságpolitika — A líbiai helyzetre tekintettel hozott korlátozó intézkedések — A pénzeszközök befagyasztása — Az Európai Unió területére való beutazás és a területén történő átutazás korlátozásainak hatálya alatt álló személyek jegyzéke — Muammar Qadhafi kabinetjének korábbi vezetőjekénti beosztás — A jogalap megválasztása — Indokolási kötelezettség — A védelemhez való jog — Az ártatlanság vélelme — Arányosság — Mozgásszabadság — A tulajdonhoz való jog — Az intézkedés megalapozottságának igazolására vonatkozó kötelezettség”)
T-565/15 sz. ügy: A Törvényszék 2016. szeptember 20-i ítélete – Excalibur City kontra EUIPO – Ferrero (MERLIN’S KINDERWELT) („Európai uniós védjegy — Felszólalási eljárás — A MERLIN’S KINDERWELT európai uniós szóvédjegy bejelentése — KINDER korábbi nemzeti szóvédjegy — Viszonylagos kizáró ok — Megjelölések közötti hasonlóság hiánya — Az összetéveszthetőség hiánya — A 207/2009/EK rendelet 8. cikke (1) bekezdésének b) pontja”)
T-566/15 sz. ügy: A Törvényszék 2016. szeptember 20-i ítélete – Excalibur City kontra EUIPO – Ferrero (MERLIN’S KINDERWELT) („Európai uniós védjegy — Felszólalási eljárás — A MERLIN’S KINDERWELT európai uniós ábrás védjegy bejelentése — KINDER korábbi nemzeti szóvédjegy — Viszonylagos kizáró ok — Megjelölések közötti hasonlóság hiánya — Az összetéveszthetőség hiánya — A 207/2009/EK rendelet 8. cikke (1) bekezdésének b) pontja”)
T-633/15. sz. ügy: A Törvényszék 2016. szeptember 15-i ítélete – JT International kontra EUIPO – Habanos (PUSH) („Európai uniós védjegy — Felszólalási eljárás — A PUSH európai uniós szóvédjegy bejelentése — A korábbi PUNCH benelux, valamint nemzeti szó- és ábrás védjegyek — Viszonylagos kizáró ok — Összetéveszthetőség — Az áruk azonossága — A megjelölések hasonlósága — A 207/2009/EK rendelet 8. cikke (1) bekezdésének b) pontja”)
T-384/15. sz. ügy: A Törvényszék 2016. szeptember 13-i végzése – EDF Luminus kontra Parlament („Választottbírósági kikötés — A CNT[2009] 137. sz. villamosenergia-szolgáltatási szerződés — A felperes által a Brüsszel fővárosi régiónak fizetett és a Parlament rendelkezésére tartott teljesítmény alapján kiszámított regionális hozzájárulásnak a Parlament általi megfizetése — Szerződéses kötelezettség hiánya — Az alkalmazandó nemzeti jogszabályi rendelkezésekből eredő kötelezettség hiánya”)
T-511/15. sz. ügy: A Törvényszék 2016. augusztus 30-i végzése – Fontem Holdings 4 kontra EUIPO (BLU ECIGS) („Európai uniós védjegy — A védjegybejelentési kérelem visszavonása — Okafogyottság”)
T-544/15. sz. ügy: A Törvényszék 2016. szeptember 13-i végzése – Terna kontra Bizottság („Megsemmisítés iránti kereset — Közös érdekű uniós projektek — Uniós pénzügyi támogatás két projektben a transzeurópai energetikai hálózatok területén — Az eredetileg odaítélt pénzügyi támogatás csökkentése a könyvvizsgálatot követően — Előkészítő aktus — Keresettel nem megtámadható jogi aktus — Elfogadhatatlanság”)
T-584/15. sz. ügy: A Törvényszék 2016. szeptember 14-i végzése – POA kontra Bizottság („Megsemmisítés iránti kereset — Oltalom alatt álló eredetmegjelölés lajstromozása iránti kérelem (»Halloumi« vagy »Hellim«) — Az 1151/2012/EU rendelet 50. cikke (2) bekezdésének a) pontja alapján az oltalom alatt álló eredetmegjelölés bejegyzése iránti kérelemnek a Hivatalos Lap C sorozatában való közzétételére vonatkozó határozat — Előkészítő aktus — Keresettel nem megtámadható jogi aktus — Elfogadhatatlanság”)
T-366/16. sz. ügy: 2016. július 12-én benyújtott kereset – Gaki kontra Europol
T-476/16. sz. ügy: 2016. augusztus 25-én benyújtott kereset – Adama Agriculture és Adama France kontra Bizottság
T-480/16. sz. ügy: 2016. augusztus 30-án benyújtott kereset – Lidl Stiftung kontra EUIPO – Amedei (For you)
T-620/16. sz. ügy: 2016. augusztus 30-án benyújtott kereset – The Logistical Approach kontra EUIPO – Idea Groupe (Idealogistic)
T-625/16. sz. ügy: 2016. szeptember 2-án benyújtott kereset – Przedsiębiorstwo Energetyki Cieplnej kontra ECHA
T-629/16. sz. ügy: 2016. szeptember 1-jén benyújtott kereset – Shoe Branding Europe kontra EUIPO – adidas (két párhuzamos csík ábrázolása egy cipőn)
T-630/16. sz. ügy: 2016. szeptember 5-én benyújtott kereset – Dehtochema Bitumat kontra Európai Vegyianyag-ügynökség
T-644/16. sz. ügy: 2016. szeptember 9-én benyújtott kereset – ClientEarth kontra Bizottság
T-645/16. sz. ügy: 2016. szeptember 7-én benyújtott kereset – Vorarlberger Landes- und Hypothekenbank kontra SRB
T-648/16. sz. ügy: 2016. szeptember 13-án benyújtott kereset – Şölen Çikolata Gıda Sanayi ve Ticaret kontra EUIPO – Zaharieva (BOBO cornet)
T-649/16. sz. ügy: 2016. szeptember 12-én benyújtott kereset – Bernaldo de Quirós kontra Bizottság
T-650/16. sz. ügy: 2016. szeptember 7-én benyújtott kereset – LG Electronics kontra EUIPO (QD)
T-656/16. sz. ügy: 2016. szeptember 12-én benyújtott kereset – PM kontra ECHA
T-659/16. sz. ügy: 2016. szeptember 16-án benyújtott kereset – LG Electronics kontra EUIPO (Second Display)
T-661/16. sz. ügy: 2016. szeptember 19-én benyújtott kereset – Credito Fondario kontra Egységes Szanálási Testület
T-665/16. sz. ügy: 2016. szeptember 16-án benyújtott kereset – Cinkciarz.pl kontra EUIPO (€$)

matches: Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság


text:
Tartásdíj 18 év felett - Szakma - Jogászvilág
2017. 08. 25. 7:35
Cimkék: jogeset, gyermektartásdíj, érdemtelenség, Kúria
Ami a tényállást illeti, a felek a házassági bontóperben kötött egyezséggel a közös gyermeket (M) az alperesnél helyezték el, a felperes pedig jövedelme 20%-ának megfelelő, de legalább havi 8000 forint gyermektartásdíj megfizetését vállalta. A felperes összesen havi 16 500 forint gyermektartásdíjat fizetett 1999. július 1-től 2014. április végéig, 2015 júliusában azonban a tartásdíj teljesítését egyoldalú döntéssel megszüntette.
M 2015. február végéig élt az alperesnél, ekkor terhességére tekintettel gyermeke apjához költözött és azóta is vele, valamint az apa családjával él közös háztartásban. Az ügy elbírálásakor M még nem rendelkezett szakképzettséggel, tanulmányainak várható befejezését és az érettségi letételét 2017. júniusára prognosztizálták. M saját jogán havi 14 800 forint iskoláztatási támogatást, 25 650 forint gyest és gyermeke után havi 12 200 forint családi pótlékot kap. Az apa kiskorú, szakközépiskolában nappali tagozatos tanuló, saját jövedelme nincs, tartásáról édesanyja gondoskodik. A született gyermeket szülei közösen nevelik és gondozzák. Az alperes M.-et elköltözése óta pénzben, természetben támogatja.
A felperes keresetében 2015. július 1. napjától kezdődően kérte M után a tartásdíj-fizetési kötelezettségének megszüntetését. Álláspontja szerint a gyermek nagykorú, gyermeke született, élettársi kapcsolatban él és megfelelő jövedelemmel rendelkezik, ezért tartásra nem szorul. Kiemelte továbbá, hogy a tartásra amúgy is érdemtelen, mivel a felperessel évek óta nem tartja a kapcsolatot, unokája születéséről is más rokonoktól értesült. Az alperes a kereset elutasításának szükségessége mellett hangsúlyozta M tartásra szorultságát. Arra hivatkozott, hogy nem rendelkezik önálló jövedelemmel, a gyesből és a családi pótlékból saját kiskorú gyermeke tartására köteles. Alaptalannak tartotta az érdemtelenséget is, és megjegyezte, hogy a felperes a házasság felbontása óta nem tarja a kapcsolatot gyermekével.
Az elsőfokú bíróság elutasította a keresetet. Úgy foglalt állást, hogy a kiskorú gyermek tartására rászorultságának vélelme a gyermek nagykorúságának betöltése után is - legfeljebb a 20. életévének betöltéséig - fennáll, ha a gyermek középfokú iskolai tanulmányokat folytat. Az időközben nagykorúvá vált gyermek tanulói jogviszonyának folyamatosságát nem érintették az olyan tények, mint hogy egy évre átmenetileg magántanulói státuszba került és a gyermek megszületése. A felperes tartásdíj-fizetési kötelezettsége szempontjából nem releváns az sem, hogy M-nek gyenge a tanulmányi eredménye, hogy pótvizsgára utasították és az sem, hogy a jelenlegi, érettségire felkészítő nappali tagozatos képzése milyen rendszerben folyik.
Kiemelte, hogy M egyedüli jövedelme az iskoláztatási támogatás, a családi pótlékot és a gyest gyermeke után folyósítják részére, amelyből kiskorú gyermeke eltartásáról kell gondoskodnia, így azok jövedelemnek nem minősíthetőek. M nem kötött házasságot, szakképzettséggel nem rendelkezik, tanuló és emellett elsődleges kötelezettsége saját gyermekének ellátása, gondozása, felügyelete, nincs törvényi kötelezettsége bármilyen jövedelemszerző tevékenység folytatására. Mivel az apa maga is kiskorú és eltartott, csak a gyermekével szemben áll fenn tartási kötelezettsége. Az érdemtelenséggel kapcsolatban kiemelte, hogy olyan nagykorú gyermekkel szemben fel sem vethető, akinek tartására a kiskorú gyermek tartására vonatkozó törvényi rendelkezések az irányadók. Mindezek alapján jogellenesnek ítélte a tartásdíj egyoldalú megszüntetését a felperes részéről.
A másodfokú bíróság helybenhagyta az elsőfokú ítéletet.
A felperes a jogerős ítélet hatályon kívül helyezését kérte. Külön kiemelte, hogy M továbbtanulási szándékára vonatkozó, Ptk.-n alapuló tájékoztatási követelmény megsértette, ezért nem jogosult tartásdíjra.
A Kúria kiemelte, hogy a Ptk. vélelmet állít fel a kiskorú gyermeknek a tartásra való rászorultsága mellett és a vélelem alkalmazásának lehetőségét nem korlátozza a gyermek kiskorúságának idejére [4:214. §], az legkésőbb a gyermek huszadik évének betöltéséig fennáll, ha nagykorúságának betöltése után is középfokú iskolai tanulmányokat folytat. A tartásra való rászorultság vélelme annak bizonyításával dönthető meg, hogy a gyermek képes a saját eltartásáról egészben vagy részben gondoskodni, mivel középfokú tanulmányokat nem folytat, és az indokolt szükségleteit a munkával szerzett keresménye vagy vagyonának jövedelme fedezi. Ezt a vélelmet a Kúria szerint a felperesnek nem sikerült megdöntenie, mivel a gyermek nagykorúságának betöltésekor és még a jogerős ítélet meghozatalának időpontjában is nappali tagozaton, a kiskorúsága idején megkezdett középfokú tanulmányokat folytatott. A törvényi vélelem érvényesülését és a tanulói jogviszony folyamatos fennállását a tanulmányok folytatásának mikéntje a Kúria szerint sem befolyásolja. Kiemelte, hogy az M részére folyósított iskoláztatási támogatást, a családi pótlékot és a gyest, továbbá a született gyermek nevelési ellátását segítő családi pótlékot nem a közös nagykorú gyermek jövedelmének, hanem az állam által meghatározott célra nyújtott ellátásnak, támogatásnak kell tekinteni.
Mindezekből következően a Kúria szerint a középfokú tanulmányokat folytató M-et tartásra rászorultnak kell tekinteni, a részére folyósított támogatások a csak a tartásdíj mértékének meghatározása során értékelhetők.
Hangsúlyozta, hogy a Ptk. a továbbtanuló nagykorú gyermek tartásra való jogosultságára vonatkozó szabályai között írja elő, hogy a nagykorú gyermeket az ilyen tanulmányok tekintetében terheli a szülő tájékoztatására vonatkozó kötelezettség. A szabály alkalmazása szempontjából szükséges tanulmánynak az életpályára előkészítő szakképzettség megszerzéséhez szükséges, a felsőfokú képzésnek nem minősülő képzés vagy tanfolyam, illetőleg a felsőfokú képzés, illetőleg szakképzés tekinthető. M középfokú végzettséghez szükséges érettségire felkészítő, de szakképzettséget nem biztosító képzésben vesz részt, ezért a Kúria szerint a felperes alaptalanul kifogásolta a gyermek továbbtanulási szándékára vonatkozó tájékoztatási követelmény megsértését.
A tartásra szoruló, középfokú tanulmányokat folytató, a 18. életévét betöltött, de a 20. életévét el nem érő gyermek esetleges érdemtelensége a rokontartás általános szabályai alapján, a nagykorú személyek tartásra érdemtelensége szerint bírálható el [Ptk. 4:194. § (2) bekezdés]. Mivel az elsőfokú és a másodfokú eljárásnak ezen a jogszabályhelyen alapuló érdemtelenség nem volt tárgya, így a felülvizsgálati eljárásban ennek vizsgálatát és elbírálását a Pp. kizárja.
Mindezek alapján a Kúria a jogerős ítélet hatályában fenntartotta.
Az ismertetett döntés (Kúria Pfv. II. 21.240/2016.) a Kúriai Döntések 2017/7. számában 227. szám alatt jelent meg.
AB: Az állami nyugdíjalap-befizetések és az ellátások nem mérhetők közvetlenül össze »

matches: Kúria bíróság bíróság Kúria Kúria Kúria Kúria Kúria Kúria


text:
Köf.5.039/2015/5. számú határozat | K Ú R I A
Köf.5.039/2015/5. számú határozat
Az ügy száma: Köf.5039/2015/5.
Az érintett önkormányzat: Budapest Főváros VI. kerület Terézváros Önkormányzat (Budapest, Eötvös utca 3.)
Az érintett önkormányzat képviselője: dr. Hózsa István jogtanácsos
– megállapítja, hogy Budapest Főváros VI. kerület Terézváros Önkormányzat Képviselő-testületének az építményadóról szóló 35/1995. (XII.15.) számú rendelete 2008. január 1-jétől 2008. december 31-ig hatályban volt 4. § (4) bekezdés a) pontjának „bejelentett állandó lakosként” szövegrésze, valamint a 2009. január 1-jétől 2011. december 31-éig hatályban volt 4. § (4) bekezdésének „bejelentett állandó lakosként” szövegrésze törvényellenes volt;
– megállapítja, hogy Budapest Főváros VI. kerület Terézváros Önkormányzat Képviselő-testületének az építményadóról szóló 35/1995. (XII.15.) számú rendelete 2008. január 1-jétől 2008. december 31-ig hatályban volt 4. § (4) bekezdés a) pontjának „bejelentett állandó lakosként” szövegrésze, valamint a 2009. január 1-jétől 2011. december 31-éig hatályban volt 4. § (4) bekezdésének „bejelentett állandó lakosként” szövegrésze nem alkalmazható a Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság előtt folyó 5.K.32.581/2014/10. számú ügyben, valamint valamennyi, a törvényellenesség megállapítása időpontjában valamely bíróság előtt folyamatban lévő egyedi ügyben;
[1] A Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság előtt folyó 5.K.32.581/2014/10. számú ügy alapjául szolgáló tényállás szerint Budapest Főváros VI. kerület Terézváros Jegyzője mint elsőfokú adóhatóság a 2008-2012. évekre vonatkozóan az építményadó adónemet érintően utólagos ellenőrzést folytatott felperesnél. Ennek eredményeként a 2013. november 20-án kelt határozatában a felperest 606.130 forint adóhiánynak minősülő adókülönbözet, 303.065 forint adóbírság és 189.124 forint késedelmi pótlék megfizetésére kötelezte. A fellebbezés folytán eljárt alperes a 2014. április 14.én kelt határozatával az elsőfokú határozatot a 2008-2011 adóévek vonatkozásában helybenhagyta, a 2012. év vonatkozásában az elsőfokú határozatot megsemmisítette és e körben az elsőfokú hatóságot új eljárásra utasította. Indokolásában a másodfokú hatóság kiemelte, hogy az érintett ingatlant felperes három gyermeke az egyetemi éveik alatt életvitelszerűen lakásként használta, ugyanakkor a lakcímnyilvántartás szerint egyik gyermeknek sem a terézvárosi ingatlan volt a bejelentett lakcíme, illetve tartózkodási helye. A hatóság megállapította, hogy miután 2008-2011. években az érintett ingatlanban állandó lakosként bejelentve nem éltek, az elsőfokú hatóság jogszerűen jutott arra a következtetésre, hogy Budapest Főváros VI. kerület Terézváros Önkormányzat Képviselő-testületének az építményadóról szóló 35/1995. (XII.15.) számú rendelete (a továbbiakban: Ör.) 2008. január 1-jétől 2008. december 31-ig hatályban volt 4. § (4) bekezdés a) pontjában és 2009. január 1-jétől 2011. december 31-éig hatályban volt 4. § (4) bekezdésben írt mentességi feltétel nem teljesült. A vonatkozó szabályozás a 2012. évre vonatkozóan már nem keletkeztet állandó lakosként bejelentési kötelezettséget, ezért került sor a 2012-re vonatkozó megállapítások megsemmisítésére.
[2] A felperes a közigazgatási határozat bírósági felülvizsgálatát kezdeményezte. Az ügyben eljárt Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (a továbbiakban: indítványozó) előtt folyó 5.K.32.581/2014/10. számú per tárgyalását a polgári perrendtartásról szóló 1952. évi III. törvény 155/C. § (2) bekezdése alapján felfüggesztette és a Kúria Önkormányzati Tanácsához fordult az Ör. jelölt rendelkezései törvényességi vizsgálatát kezdeményezve.
[3] Az indítványozó szerint az Ör. 2008. január 1-jétől 2008. december 31-ig hatályban volt 4. § (4) bekezdés a) pontjának „bejelentett állandó lakosként” szövegfordulata és 2009. január 1-jétől 2011. december 31-éig hatályban volt 4. § (4) bekezdésének „bejelentett állandó lakosként” szövegfordulata a helyi adókról szóló 1990. évi C. törvény (a továbbiakban: Helyi adó tv.) 6. § d) pontjával nincs összhangban, mert az ott meghatározott mentességek és kedvezmények körét olyan okkal – az állandó lakosként történő bejelentkezéssel – bővítette ki, amelyet a Helyi adó tv. nem tesz lehetővé.
[4] Az indítványozó hivatkozott a Kúria Önkormányzati Tanácsának Köf.5017/2012/8. és Köf.5076/2012/4. számú határozataira, és kiemelte, hogy a vizsgálni kért Ör. alapján az ingatlan életvitelszerű használata nem eredményez adómentességet, ezzel szemben önmagában egy igazgatási aktus, a bejelentkezés igen. Ez a szabályozás a Helyi adó tv. 6. § d) pontjába ütközik, az e törvényhely által meg nem engedhető többletfeltételt határoz meg.
[5] A fentiekre tekintettel a bíróságok szervezetéről és igazgatásáról szóló 2011. évi CLXI. törvény (a továbbiakban: Bszi.) 48. § (3) bekezdése alapján kezdeményezte az Ör. jelölt rendelkezései törvényellenességének a megállapítását és a perbeli alkalmazási tilalom kimondását.
[6] A Kúria Önkormányzati Tanácsa a Bszi. 52. §-a alapján felhívta az érintett önkormányzatot az üggyel kapcsolatos állásfoglalása beszerzése céljából. Az érintett önkormányzat előadta, hogy az Alkotmánybíróság gyakorlata szerint az önkormányzatok széleskörű döntési szabadsággal rendelkeznek a helyi adók körében az adómentességek, adókedvezmények meghatározására, az önkormányzat e szabadságával élt az Ör. vizsgálni kért rendelkezései megalkotása során. Előadta, hogy a Helyi adó tv. 6. § d) pontja 2008. január 1. és 2008. december 31. között úgy rendelkezett, hogy önkormányzat jogosult arra, hogy „az e törvény második részében meghatározott mentességeket további mentességekkel, illetőleg kedvezményeket további kedvezményekkel kibővítse”. 2009. január 1-től – a 2007. évi CXXVI. törvény 132. §-a általi módosítástól – rendelkezik a Helyi adó tv. 6. § d) pontja akként, hogy „az e törvény második részében meghatározott mentességeket, kedvezményeket további mentességekkel, kedvezményekkel, így különösen a lakások esetében a lakásban lakóhellyel rendelkező eltartottak számától, a lakáson fennálló, hitelintézet által lakásvásárlásra, lakásépítésre nyújtott hitel biztosítékául szolgáló jelzálogjog fennállásától, a lakásban lakóhellyel rendelkezők jövedelmétől függő mentességekkel, kedvezményekkel kibővítse.” A módosítás vonatkozó indokolása szerint az önkormányzat rendeletalkotási mozgásterét a Helyi adó tv. 6. § d) pontjának újonnan megállapított szövege nem szűkítette. Ez a szöveg csupán egy példálózó felsorolás, amelyet az érintett önkormányzat kibővíthet.
[7] Kifejtette továbbá, hogy nem az önkormányzat köti igazgatási aktushoz (a bejelentkezéshez) a mentesülést, hanem a polgárok személyi adatainak és lakcímének nyilvántartásáról szóló 1992. évi LXVI. törvény (a továbbiakban: Nytv.) 26. § (1) bekezdése. E szabály bejelentési kötelezettséget fogalmaz meg.
[8] Az érintett önkormányzat kifejtette azt is, hogy a terézvárosi ingatlanok jelentős hányadát a tulajdonosok nem lakhatás, hanem befektetési és egyéb jövedelemszerző tevékenység céljából vásárolják, az állandó lakcím épp az ott lakás és az egyéb használat között tesz különbséget. Az állandó bejelentkezés összefüggésben van az önkormányzat állami finanszírozásával is, a település megtartó képességének az erősítését a Köf.5053/2014/3. számú határozat is elismerte e körben.
[9] Jelen ügyben megállapítható, hogy az Ör. jelenleg hatályos szövege már nem tartalmazza a vizsgálni kért szövegrészt, az Ör. vonatkozó hatályos szabályát az Ör. 4. § (5) bekezdése rögzíti, amely szerint: „E rendelet alapján mentes az adó alól – a Helyi adó tv. 52. § 26. pont szerinti vállalkozó tulajdonát képező, üzleti célt szolgáló épület, épületrész kivételével – valamennyi, kizárólag saját ott lakás céljára szolgáló ingatlan, melyet a tulajdonos, a vagyoni értékű jog jogosultja, illetve azoknak a Ptk. szerinti közeli hozzátartozója tényszerűen bizonyíthatóan, életvitelszerűen otthonául használ.” Az Ör. vizsgálni kért szövegrésze tehát már hatályát vesztett rendelkezés. Ugyanakkor a Kúria jelen ügyben a Bszi. 48. § (3) bekezdése szerinti konkrét normakontroll – bírói kezdeményezés – hatáskörben jár el, s e hatáskörben a Bszi. 51. § (1) bekezdés d) pontja és 55. § (2) bekezdés a) pontja alapján hatályon kívül helyezett önkormányzati rendelet, önkormányzati rendeleti rendelkezés is vizsgálandó. Ennek oka, hogy a már hatályon kívül helyezett szabályt a konkrét ügyben még alkalmazni kell. Erre tekintettel a Kúria az érdemi vizsgálatot lefolytatta.
[10] Az Ör. 2008. január 1-jétől 2008. december 31-ig hatályban volt 4. § (4) bekezdés a) pontjában és 2009. január 1-jétől 2011. december 31-éig hatályban volt 4. § (4) bekezdésben írt mentességi feltétel az indítvány szerint a következőképpen szólt: „mentes az adó alól – a Helyi adó tv. 52. § 26. pont szerinti vállalkozó tulajdonát képező, üzleti célt szolgáló épület, épületrész kivételével – valamennyi lakás céljára szolgáló ingatlan, melyet bejelentett állandó lakosként a tulajdonos, a vagyoni értékű jog jogosultja, illetve azoknak a Ptk. szerinti közeli hozzátartozója lakja, ha a magánszemély tulajdonosa nem gazdasági tevékenység vagy egyéb jövedelemszerző tevékenység céljára használja az ingatlant, vagy nem adja bérbe”.
[11] A Kúria Önkormányzati Tanácsa következetes gyakorlatot folytat a vagyoni típusú helyi adókkal összefüggésben. Eszerint az építményadó kivetésekor – a telekadóhoz hasonlóan – a szabályozásnak meg kell felelnie az arányos közteherviselés elvének, így az adó alapja minden adóalany esetében az ingatlantulajdon, tartalma pedig elsődlegesen a vagyontömeg értékéhez igazodik.
[12] A Helyi adó tv. 6. § c) pontja „az adóalanyok teherviselő képességéhez igazodó” fordulatának értelmezése kapcsán a Kúria megállapította, hogy ez a Helyi adó tv. jogegyenlőségi szabálya: az önkormányzati jogalkotó a rendelet hatálya alá tartozó valamennyi adóalany esetében a kötelezettség mértékét a vagyontömegben megtestesülő értékhez kötheti.
[13] E megállapítás fényében a Kúria a Köf.5017/2012., illetve a Köf.5076/2012. számú és Köf.5025/2014/4. határozataiban azt vizsgálta, hogy támaszthat-e a helyi önkormányzat olyan többletfeltételt az adókötelezettség alóli mentesüléshez, amely nem áll összefüggésben az adó alapját képező vagyonnal.
[14] A Helyi adó tv. 6. § d) pontjának értelmezése körében a Kúria megállapította, hogy a törvényi rendelkezés szélesre nyitja ugyan a helyi jogalkotó jogkörét, ám az építményadó esetében a mentesség a lehetséges adótárgyak közül elsődlegesen a lakásingatlanokat érinti, azon belül pedig a lakhatás – a tényszerű, életvitelszerű lakás – biztonságát helyezi előtérbe.
[15] Értelmezve tehát a Helyi adó tv. 6. § c) és d) pontjait a Kúria megállapította, hogy az építményadó esetében az érintett önkormányzat nincs tekintettel az adófizetési kötelezettségben érvényesülő jogegyenlőségre [a Helyi adó tv. 6. § c) pontjára] és a Helyi adó tv. mentességekre vonatkozó, a lakhatás biztonságát különösen preferáló rendelkezésére [Helyi adó tv. 6. § d) pont] akkor, ha a vagyontömeg értékében megtestesülő teherbíró képességen túli, a tényleges lakhatáshoz nem kapcsolódó szempontokat is értékel. Másképpen megfogalmazva: az adókötelezettség alóli mentesülés nem lehet az adóalany igazgatási jellegű nyilvántartásának függvénye.
[16] A Kúria Önkormányzati Tanácsának visszatérő megállapítása szerint „Vagyoni típusú adók, így az építményadó esetében az érintett önkormányzat nincs tekintettel az adófizetési kötelezettségben érvényesítendő jogegyenlőségre akkor, ha a vagyontömeg értékén és az adóalany teherbíró képességén túli szempontokat is értékel, így az adófizetési kötelezettséget az adóalany igazgatási szempontú lakhatásától teszi függővé.” (lásd: 5076/2012/4.számú határozatot)
[17] A Kúria nem látott indokot arra, hogy a fentiekben ismertetett gyakorlatától a jelen eljárásában eltérjen. Jelen eljárásban is a bejelentett állandó lakcímhez köti az Ör. vizsgált rendelkezése az építményadó alóli mentesülést, ugyan úgy, mint a fent jelölt korábbi ügyekben, így a törvényellenesség ezen az ágon jelen ügyben is fennáll.
[18] A Kúria hangsúlyozza: jogszerű és nem kifogásolható az a jogalkotói szándék, amely a mentesség szabályozásakor figyelemmel van a tényleges, életvitelszerű lakáshasználat tényére (ahogy ezt az Ör. jelenleg hatályos 4. § (5) bekezdése teszi). Ugyanakkor a támadott szabályozás értelmében az életvitelszerű lakáshasználat tényét az Ör. vizsgált korábbi szövege a bejelentkezés igazgatási aktusához köti, amely többletfeltétel a Helyi adó tv. mentességi keretszabályaihoz képest: az adóalany nem csak azt köteles igazolni, hogy az adótárgy a tulajdonát képező, lakhatás céljait szolgáló ingatlan, amelyben életvitelszerűen tartózkodnak, hanem azt is, hogy oda az adóalany igazgatásilag bejelentkezett. Az adófizetési kötelezettség alapja tehát nem csak az ingatlan értékéhez, hanem ahhoz nem kapcsolódó igazgatási aktus függvénye is. Ezáltal váltak az indítványozó által vizsgálni kért Ör.-beli rendelkezések törvényellenessé, a Helyi adó tv. 6. § c) és d) pontjaival ellentétessé.
[19] Az indítványozó hivatkozott arra is, hogy a Helyi adó tv. 6. § d) pontja a peres ügy tárgyát képező 2008-as adóévre még nem sorolta fel példálózóan az adómentesség és adókedvezmény lehetséges eseteit, csupán akként rendelkezett, hogy az önkormányzat adómegállapítási joga arra terjed ki, hogy „az e törvény második részében meghatározott mentességeket további mentességekkel, illetőleg kedvezményeket további kedvezményekkel kibővítse.” A Kúria ezzel összefüggésben a következőkre utal: Az Alkotmánybíróság az 55/2008. (IV. 24.) AB határozatában vizsgált állandó bejelentett lakosként az építményadó alól menetességet adó önkormányzati rendeleti szabályt a Helyi adó tv. fentebb jelölt szövegének hatálya alatt (a 2008-as adóévet is érintően). Az Alkotmánybíróság e döntésben nem a Helyi adó tv.-be ütközés, hanem a diszkrimináció tilalom vonatkozásban állapított meg alkotmányellenességet. A határozat kiemelte: „Alkotmánybíróság nem kérdőjelezi meg az önkormányzatnak az építményadó bevezetéséhez való, a [Helyi adó tv.] alapuló jogát. Megállapítja azonban, hogy az állandó lakosok csoportjának a nem állandó lakosok csoportjához képest nincsenek olyan speciális jellemzői, amelyek a konkrét esetben a két csoport közötti különbségtételt a vagyoni típusú adónak minősülő építményadó szempontjából alkotmányosan indokolttá tehetnék. Az építményadó alanyai körében tett megkülönböztetés azt eredményezi, hogy a képviselő-testület az építménytulajdonosok önkényes módon meghatározott körére terheli a település fejlődése, fejlesztése okán bevezetett adó megfizetését. Nincs olyan indok, amely alapján az (…) alkalmazott megkülönböztetés alkotmányosan megalapozott lenne. Mindezek alapján az Alkotmánybíróság úgy ítélte meg, hogy a [a vizsgált önkormányzati szabályok] sértik az Alkotmány 70/A. § (1) bekezdését, mivel e rendelkezések az építményadóval kapcsolatosan az adóalanyok jövedelmi, vagyoni viszonyaival, vagyoni helyzetével össze nem függő kritérium – az adóalanyok lakóhelye – alapján tesznek különbséget az adóalanyok között, amely különbségtételnek a tárgyilagos mérlegelés szerinti ésszerű indoka nem állapítható meg.” (ABH 2008. 528, 537-538.]
[20] A Kúria Önkormányzati Tanácsa a fentiekben hangsúlyozta, hogy a Helyi adó tv. 6. § c) pontja a törvény jogegyenlőségi szabálya. Ezt alapul véve, figyelemmel az Alkotmánybíróság vonatkozó gyakorlatára is, jelen ügyben megállapítható, hogy a „bejelentett állandó lakosként” szófordulat megítélése a 2008-as adóévben sem képezhetett kivételt.
[21] Az indítványozó hivatkozott az Nytv. 26. § (1) bekezdésére is. E szabály szerint a Magyarország területén élő, e törvény hatálya alá tartozó polgár [4. § (1) bekezdés] köteles beköltözés vagy kiköltözés után három munkanapon belül lakóhelyének, illetve tartózkodási helyének címét a települési önkormányzat jegyzőjének nyilvántartásba vétel céljából bejelenteni (a továbbiakban együtt: lakcímbejelentés). Mint ahogy a Kúria Köf.5025/2014/4. számú határozatában megállapította, e törvényi szabály nem hozható összefüggésbe az adókötelezettséget megállapító rendeleti szabályokkal. Törvényellenes az, ha az önkormányzati jogalkotó az adókötelezettség fennálltát, fenn nem álltát, mértékét a lakcímnyilvántartás adataitól teszi függővé, ugyanakkor az önkormányzati adóhatóság ellenőrzési, illetve adóigazgatási eljárása során – az életvitelszerű lakhatás bizonyítékaként – a lakcímnyilvántartás adataira támaszkodik.
[22] Törvényellenes az, ha az önkormányzat az adókötelezettség fennállását, vagy fenn nem állását, mértékét a lakcímnyilvántartás adataitól teszi függővé.
[23] 1990. évi C. törvény 6. § c) és d) pontja
[24] A Magyar Közlönyben és az önkormányzati rendelettel azonos módon való közzététel elrendelésére a Bszi. 55. § (2) bekezdés b) és c) pontja alapján került sor. Az általános alkalmazási tilalom a Bszi. 56. § (5) bekezdése alapján került elrendelésre.

matches:
Bíróság
bíróság
Bíróság
Bíróság
Kúria
Kúria
Kúria
§ 26
Kúria
Kúria
§ 26
Kúria
Kúria
Kúria
Kúria
Kúria
Kúria
Kúria
Kúria
Kúria
Kúria
Kúria