text:
Közvetített szolgáltatások a helyi iparűzési adó rendszerében – 2. rész - 5percAdó
Főoldal»Cikk archívum»Közvetített szolgáltatások a helyi iparűzési adó rendszerében – 2. rész
Amikor az adatóságnak igaza van
Címkék: adóalany, adóalap, Iparűzési adó, jogszabály, közvetített szolgáltatások, Kúria, önkormányzat
Cikksorozatunk második részében tovább vizsgáljuk a közvetített szolgáltatások és a helyi iparűzési adóalap kapcsolatát.
Előző írásunkban olyan eseteket mutattunk be, amikor az önkormányzati adóhatóság megállapításait a Kúria esetenként teljes egészében, vagy csak részben, de az adózó javára módosította.
Azonban számos esetben a Kúria helyben hagyja az önkormányzati adóhatóság megállapításait. Ezek az ítéletek jellemzően részletes jogszabály értelmezéseket is tartalmaznak, amelyeket az önkormányzatok előszeretettel használnak fel a későbbiekben a saját álláspontjuk alátámasztására.
Most nézzünk egy olyan példát, amely rámutat arra, hogy a közvetített szolgáltatások esetében a tartalmi és formai kellékek egyenrangúak az adott ügylet szabályszerűségének megítélésében.
Bérelt üzletközpont bérbeadása
Esetünkben az Adóalany bevásárlóközpontot üzemeltetett, amely a kivitelező tulajdonában állt. A bevásárlóközpontot Adóalanyunk teljes egészében bérbe vette, majd a bevásárlóközpont különböző helyiségeit albérletbe adta különböző vállalkozásoknak. Az eredeti kivitelező kizárólag bérbeadási szolgáltatást nyújtott számára, a fenntartáshoz szükséges további tevékenységeket (pl. takarítás, biztonsági szolgálat stb.) az Adóalany saját hatáskörben szervezte meg. Azonban a bevásárlóközpont bérbevételének díját közvetített szolgáltatásként számolta el, és adóalap csökkentő tételként szerepeltette az adóbevallásában.
Az önkormányzati adóhatóság nem fogadta el az adóalap csökkentést, és több ponton vitatta annak jogosságát. Álláspontjuk szerint:
az Adóalany nem változatlan formában értékesítette tovább a bérleti szolgáltatást, mert a bevásárlóközpont egészét vette bérbe, azonban azt részterületekre osztva adta tovább a bérlőnek;
az Adóalany tevékenysége nem minősül közvetítésnek, hiszen az ingatlant saját vállalkozási körében vette bérbe és attól függetlenül, önálló ügyletek keretében adta tovább bérbe;
az analitikus nyilvántartások nem voltak alkalmasak a közvetített szolgáltatási hányad beazonosítására.
A Kúria az adóhatóság első két megállapítását nem vizsgálta, azonban az utolsó állásponttal egyetértett.
Az Adóalany a bevásárló központot, mint egészet bérelte, a kivitelező által kiállított számlákban az ingatlanrészek nem szerepeltek megbontva. Az albérlők felé azonban az Adóalany az ingatlanoknak csak egy-egy részét adta albérletbe. Az azonban, hogy ezek a hányadok az Adóalany által igénybe vett szolgáltatással, mint egésszel milyen kapcsolatban álltak, a Kúria véleménye szerint nem volt megállapítható. A Kúria a meg nem bontott egész és annak azonosíthatatlan közvetített hányada miatt helyt adott az adóhatóság álláspontjának.
A Kúria jogszabály értelmezése szerint az igénybe vett szolgáltatási egység és a kisebb részekre lebontott közvetített szolgáltatás közötti kapcsolatot csak a számviteli nyilvántartások és az annak megfelelően kiállított számlák alapján lehet kétséget kizáróan azonosítani. Közvetített szolgáltatásnál tehát az Adóalany vevője és nyújtója is a szolgáltatásnak, az Adóalany a vásárolt szolgáltatást részben vagy egészben közvetíti úgy, hogy az albérlőkkel kötött szerződésből a közvetítés lehetősége, a számlából a közvetítés ténye, vagyis az, hogy az Adóalany nemcsak a saját, hanem az általa vásárolt szolgáltatást is értékesíti változatlan formában, de nem feltétlenül változatlan áron, egyértelműen megállapítható.
Az ítéletből látható, hogy összetettebb esetekben már nem csak elvárás, hanem egyenesen elengedhetetlen olyan analitikus nyilvántartás megléte, amely alapján külső fél – esetünkben az adóhatóság – számára is egyértelműen ellenőrizhető és igazolható a szolgáltatást beszerzését igazoló számla és a közvetített szolgáltatásról kiállított számla kapcsolata.
Természetesen nincsenek jogszabályi rendelkezések, tételes előírások az analitikus nyilvántartás formájára vonatkozóan, hiszen azok a közvetített szolgáltatás jellegétől függően eltérőek lehetnek, célszerű azonban azt az ellenőrzési tapasztalatokat felhasználva kialakítani.
Cikksorozatunk következő, egyben utolsó részében összefoglaljuk ezeket az ellenőrzési tapasztalatokat.
Repülővel utazol?

matches: Kúria Kúria Kúria Kúria Kúria Kúria


text:
Nemzeti Jogvédő Alapítvány - 2011.évi NJA közhasznúsági jelentés
canadaslim.net	kereséshez nyomjon entert! 2011.évi NJA közhasznúsági jelentés	2012. május 30.	Bírósági nyilvántartási szám:14.Kny.2122/2004. B.A.Z. Megyei Bíróság
Adószám:18446081-1-05
Az Alapítvány 2004-ben alakult.
2011. december 31-i
Az Alapítvány számviteli beszámolóját külső könyvelő, az Expert Szám-Adó Kft. végezte.
E közhasznúsági jelentést a Nemzeti Jogvédő Alapítvány Kuratóriuma 2012. május 17-iki ülésén elfogadta.
Kelt: Budapest, 2012. május 17. _________________________
III. RÖVID LEJÁRATÚ KÖTEZETTSÉGEK
d) egyéb, ebből 1%…………………………
7643 8503
941 -4099
Az SZJA 1%-ból befolyt bevétel: 4356 ezer Ft
Fenti összeget az Alapítvány a közhasznú célú működésére fordította.
Az Alapítvány vagyona 2010.12.31-én: 6130 ezer Ft
2011.12.31-én: 2548 ezer Ft
azaz 3582. ezer Ft-tal csökkent.
A vagyon felhasználását a mérleg és eredmény kimutatás tartalmazza.
Az Alapítvány cél szerinti juttatást nem nyújtott.
V. A kapott támogatások mértéke
Központi költségvetési szervtől: -
Elkülönített állami pénzalaptól: -
Helyi önkormányzattól: -
SZJA 1%-ból befolyt összeg: 4356 ezer Ft
Működési célra kapott támogatások:
Magánszemélyektől: 29 ezer Ft
Vállalkozásoktól: 0 ezer Ft
VI. Az Alapítvány vezető tisztségviselőinek nyújtott juttatások értéke
Az Alapítvány vezető tisztségviselői 2011. évben nem részesültek juttatásokban. A vezető tisztségviselők alapítványi munkájukat ellenszolgáltatás nélkül végzik.
VII. A közhasznú tevékenységről szóló tartalmi beszámoló
VII./1. Határon túli magyarok emberi jogi védelme
Közvetlen vagy közvetett jogi segítségnyújtás a magyar nemzeti közösség azon tagjainak és szervezeteinek, akiket és amelyeket nemzeti, etnikai, nyelvi hovatartozásuk, világnézetük, vagy a magyarság érdekében kifejtett tevékenységük miatt emberi, állampolgári vagy alkotmányos jogokat érintő bármilyen jogsérelem, illetve hátrányos megkülönböztetés ért.
- Felvidéki jogsértések (Dunaszerdahely)
- Erdélyi jogsértések (Kolozsvár)
- Délvidék jogsértések (Temerin) - Nemzeti jogvédők (saját költségükön történő) emberi jogi megfigyelő utazása:
Kárpátalja, Felvidék, Őrvidék - Díjmentes ügyvédi meghallgatás, az alapítvány támogatásával.
- Jótékonysági rendezvény a Kárpát-medencei magyarok jogaiért.
- Támogatás a délvidéki mártírok emlékművének felállításához.
VII./2. Jogvédelem az emberi jogaikban megsértetteknek
- A Nemzeti Jogvédő Alapítványhoz 2011. január 1. és 2011. december 31. között közel 700 telefonon történt megkeresés történt. Ezek - a véleményük szerint jogsértések áldozatai - minden esetben megfelelő tájékoztatásban részesültek.
- A Nemzeti Jogvédő Alapítványhoz 2011. január 1. és 2012. december 31. között közel 250 postai és email levél érkezett. A levélírók minden esetben tájékoztatást kaptak az általuk kért eljárások menetéről.
- Közel félszáz díjmentes ügyvédi meghallgatás, ügyfélfogadás keretében az ország valamennyi ügyvédpartner irodájában az alapítvány támogatásával.
VII./3. „JOGVÉDŐK a nemzet szolgálatában”
- A Nemzeti Jogvédő Alapítvány gondozásában és kiadásában megjelent és jótékonysági rendezvény keretében bemutatásra került a „JOGVÉDŐK a nemzet szolgálatában című, közel 600 oldalas könyv amely bemutatja a 2004. és 2011.közötti nemzeti jogvédelem tevékenységét. - Értékesítési megállapodások a könyv terjesztőivel
- Könyvbemutatók szervezése
- Könyvek raktározása és szállítása www.nja.hu
VII./4. Fontosabb jogesetek 2011-ben
Jogerős felfüggesztett két bántalmazó rendőrnek
A Fővárosi Ítélőtábla január 26-i tárgyaláson hozott jogerős ítéletében kimondta: „a rendőrök visszaéltek a rendőri hatalommal. Aki hivatalos személyként követ el visszaélést, legyen rendőr, ügyész vagy bíró, az egy jogállamban nem számíthat kíméletre. Nem számíthat arra, hogy az éppen hivatalban lévő parancsnok, miniszter vagy Kormány megvédi” A jogerős ítélet alapján a két rendőr ezért nem maradhat tovább a testületnél. Az ügy sértettjét az Ítélőtábla előtt a Nemzeti Jogvédő Szolgálat részéről dr. Balás István ügyvéd képviselte, az elsőfokú eljárásban és a kártérítési perben dr. Gaudi-Nagy Tamás járt el. R. István kárügyében végül a BRFK perbeli egyezség megkötésére kényszerült, amelynek során közel 2 millió forint kártérítést fizetett a személyes szabadságoz, testi épség és emberi méltóság védelméhez fűződő személyiségi jogaiban sértett fiatalembernek, és nyilatkozattal adott elégtételt 2010. április elején még a választások előtt. www.nja.hu
Kártérítés a véleménynyilvánítás miatti munkáltatói intézkedésért
Áthelyezte az MSZP-s főnökség, mert a közerkölcsöt sértő homoszexuális parádé ellen "merészelt" tüntetni. Most kártérítést kapott K. Csaba. A Fővárosi Bíróság másodfokú tanácsa ítéletet hirdetett K. Csaba egykori szociális munkás nem vagyoni kártérítés iránt indított perében, amelyet azért indított, mert egy tűntetésen való részvételéért áthelyezték egy másik, számára kedvezőtlen munkaterületre. www.nja.hu
Javaslat a büntetőeljárásról szóló 1998. évi XIX. törvény módosításáról
2011 . évi . . .törvény az egyes eljárási és az igazságszolgáltatást érintő egyéb törvények módosításáról www.nja.hu
Kártérítés a Gyurcsány-korszak rendőri jogsértése miatt
A 2007. október 26-án a budapesti Ferenciek terén elkövetett rendőri jogsértés-sorozat következményeként személyenként 300 ezer forint tőkét és annak kamatait köteles a Budapesti Rendőr-főkapitányság (BRFK) fizetni 7 felperesnek, a Fővárosi Bíróság június 22-ei ítélete alapján. www.nja.hu
A nemzeti jogvédők látva az otthonukat elvesztő „devizahitelesek” sok esetben méltánylást érdemlő helyzetét felajánlják, hogy a bajbajutott adósoknak segítséget nyújtanak a hitelező pénzintézetekkel folytatott egyeztetéseikhez. A segítségnyújtás az egyedi szerződések felülvizsgálata alapján történhet és az ajánlat csak a lakó-ingatlanok hitelezésével kapcsolatos lehet. www.nja.hu
Megalázóan alacsony kártérítés a 2006. október 23-án kilőtt szemű tüntetőnek
A Fővárosi Ítélőtábla az elsőfokú ítéletet helybenhagyva megalázóan alacsony kártérítést állapított meg egy 2006. október 23-án kilőtt szemű tüntetőnek 2011. július 5-én tartott tárgyaláson. A Fővárosi Bíróság a dr. Zétényi Zsolt, ügyvéd, a Nemzeti Jogvédő Alapítvány elnöke által képviselt Cs. Attila felperesnek a Készenléti Rendőrség alperes ellen kártérítés iránt indított perében meghozott elsőfokú, 28. P. 20.087/2009/22.sz. ÍTÉLETE szerint „ A bíróság megállapítja, hogy alperes azzal a magatartásával, hogy az állományába tartozó rendőr gumilövedék kilövésével maradandó testi fogyatékossággal járó súlyos testi sértést okozott, megsértette felperes jogát a testi épséghez és emberi méltósághoz. www.nja.hu
Sajtótájékoztató a közkegyelemről
A 2006 őszi rendőrterror igazságtétele még várat magára, semmisség helyett közkegyelem kell - összefoglaló a Nemzeti Jogvédő Szolgálat 2011. július 13-i sajtótájékoztatójáról- Tovább... www.nja.hu A népek önrendelkezési joga megoszthatatlan és nélkülözhetetlen
Dr. Éva Mária Barki ügyvéd partner arra figyelmeztetett, hogy csak ott van autonómia ahol először szeparatizmust követeltek és erről a mai napig nem mondanak le. ( Dél-Tirol, Ferör-szigetek, Aland-szigetek, Katalónia) www.nja.hu
Sajtótájékoztató Kinek az érdeke a 2006. őszi rendőrterror bűneinek elévülése?” címmel.
A nemzeti jogvédő felhívta a figyelmet arra, hogy 2011. szeptember 19-én és 20-én elévül a 2006. szeptemberi véres embervadászatokért felelős rendőrparancsnokok büntethetősége, ezért, Morvai Krisztinával, a Legfőbb Ügyészéhez nyújtanak be feljelentést, amelyben kérték Polt Péter legfőbb ügyészt, hogy utasítsa a katonai ügyészséget a 2006 szeptemberi eseményekben részt vevő rendőri parancsnokok meggyanúsítására elöljárói intézkedés elmulasztásának gyanúja miatt. www.nja.hu
Az emberi jogi bizottság megküldi az ügyészségnek a Balsai-jelentést Az emberi jogi bizottság asztalán a Balsai-jelentés. Folytatódik a vita a pártok között a 2006-os események megítéléséről. Az emberi jogi bizottság megküldi az ügyészségnek a Balsai-jelentést. www.nja.hu
Történelmi magyar siker! AUTONÓMIA ! Történelmi magyar siker! Az Európa Tanács támogatja az autonómiát. Dr. Gaudi-Nagy Tamás és Kalmár Ferenc András képviselőnek sikerült elérnie, hogy az Európa Tanács a nemzeti kisebbségek autonómiáját támogató határozatot hozzon. Az autonómiára utaló módosító javaslathoz sikerült többségi támogatást szerezniük magyar országgyűlési képviselőknek az Európa Tanács parlamenti közgyűlésének őszi ülésszakán a nemzeti szuverenitás és az államiság kérdéséről szóló határozathozatal kapcsán. www.nja.hu
A 2006-os Kossuth téri tüntetők képviselőinek parádés szereplése a bíróság előtt
Dr. Grespik László és a Kossuth téri tüntetők nem nyugodtak bele az 5 évvel ezelőtti véres rendőri oszlatások jogellenességét megállapítani nem hajlandó tavalyi ítéletbe. Az ügyvéd képvisel a 2006. okt. 23-i délutáni, az Alkotmány utcától az Astoriáig végrehajtott rendőri oszlatások jogellenességét megállapítani kérő perújításban 173 tüntetőt. G. László és 172 társa felperesek okt. 13-i tárgyalásán a Fővárosi Bíróság Csalogány u. 47. alatti épületében Grespik László jogi képviselő és G. György, az Országgyűlés Emberi Jogi Bizottságának eseti szakértője mint beavatkozó parádésan szerepelt. www.nja.hu
Lesz Kárpát-medencei jogsegély alap
Gaudi-Nagy Tamás javaslatára külön összeget biztosítanak a határon túli magyarok jogsegély-szolgálatára. Orbán Viktor kijelentette, nem fogják tűrni, hogy egyetlen magyart is megfosszanak állampolgárságától. Semjén Zsolt ismertette a külhoni magyar pártokkal közösen aláírt nemzetpolitikai stratégia kereteit. A kormány véget vethet az ellenzéki pártok szakértőit sújtó diszkriminációnak is. Beszámoló a MÁÉRT X. ülésének eredményeiről. A költségvetési törvény 50 millió Ft-ot biztosított. www.nja.hu
Öt év után mondta ki a Fővárosi Bíróság !!! Öt év után mondta ki a Fővárosi Bíróság a 2006. október 23-i Nádor utcai oszlatás jogellenességét ! A Fővárosi Bíróság meghozott ítéletével H. István felperes keresetének helyt adva, megállapította, 2006. október 23-án a Nádor utcában reggel kialakult spontán tüntetés erőszakos rendőri feloszlatása miatt indult perben, a rendőri oszlatás jogellenességét. www.nja.hu
Bírósági nyilvántartási szám:14.Kny.2122/2004. B.A.Z. Megyei Bíróság

matches: Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság bíróság bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság


text:
2. A közalkalmazottak jogállásáról szóló 1992. évi XXXIII. törvény
4. A Bérgarancia Alapról szóló 1994. évi LXVI. törvény módosításáról
1. melléklet a 2013. évi CLXXIX. törvényhez
2. melléklet a 2013. évi CLXXIX. törvényhez
3. melléklet a 2013. évi CLXXIX. törvényhez
4. melléklet a 2013. évi CLXXIX. törvényhez
egyes foglalkoztatási tárgyú törvények módosításáról *
1. § (1) A foglalkoztatás elősegítéséről és a munkanélküliek ellátásáról szóló 1991. évi IV. törvény (a továbbiakban: Flt.) 4. § (1) bekezdése helyébe a következő rendelkezés lép:
„(1) Minden munkavállalásra jogosultnak és munkaadónak joga van az állami foglalkoztatási szerv e törvényben, valamint a felhatalmazás alapján kiadott jogszabályban meghatározott szolgáltatásának ingyenes igénybevételéhez.”
(2) Az Flt. 7. § (7) bekezdése helyébe a következő rendelkezés lép:
„(7) A foglalkoztató és a harmadik országbeli munkavállaló az (1) bekezdés a) pontjában meghatározott engedély alapján történő munkavállalás céljából előzetes megállapodást köt foglalkoztatásra irányuló jogviszony létesítésére. A megállapodás - a (7a) bekezdésben foglalt kivétellel - legfeljebb kétéves, határozott időtartamú foglalkoztatásra irányuló jogviszony létesítésére szólhat. A megállapodás kötelező érvényű állásajánlatnak minősül. Ha az engedély kiállításra kerül a harmadik országbeli állampolgár részére, a foglalkoztatásra irányuló jogviszonyt - a (9) bekezdésben foglalt kivétellel - az előzetes megállapodásban foglalt feltételeknek megfelelően, valamint az (1) bekezdés a) pontjában meghatározott engedély időtartamának megfelelő időtartammal kell létrehozniuk. A felek ettől eltérő megállapodása érvénytelen.”
(3) Az Flt. 7. §-a a következő (7a) bekezdéssel egészül ki:
„(7a) A megállapodás
e) a Harmtv. 29. § (1a) bekezdése szerinti humanitárius tartózkodási engedély esetén legfeljebb egyéves
határozott időtartamú foglalkoztatásra irányuló jogviszony létesítésére szólhat.”
(4) Az Flt. 7. § (8) bekezdés b) pontja helyébe a következő rendelkezés lép:
[A (7) bekezdés szerinti előzetes megállapodásnak tartalmaznia kell]
„b) a harmadik országbeli állampolgárnak az a) pont szerinti tevékenység ellátásához szükséges szakmai képesítése, EU Kék Kártyával történő foglalkoztatás esetén felsőfokú szakmai képesítése megnevezését,”
(5) Az Flt. 8. § (2) bekezdése helyébe a következő rendelkezés lép:
„(2) A Kormány döntéseinek előkészítése, valamint végrehajtása során figyelembe veszi azok foglalkoztatáspolitikai összefüggéseit és következményeit. Ennek megfelelően feladatainak ellátása során
d) meghatározza a kormányzati szerveknek a foglalkoztatáspolitika megvalósításával kapcsolatos feladatait.”
(6) Az Flt. 13/A. §-a helyébe a következő rendelkezés lép:
„13/A. § (1) Az állami foglalkoztatási szerv a munkahelykeresést, a munkához, valamint a megfelelő munkaerőhöz jutást, továbbá a munkahely megtartást munkaerőpiaci szolgáltatásokkal is elősegíti.
(2) A munkaerő-piaci szolgáltatást az álláskereső és a szolgáltatást kérő részére az állami foglalkoztatási szerv közvetlenül, illetve a nyilvántartásba vett munkaerőpiaci-szolgáltatást nyújtó szervezeteken keresztül nyújtja.
(3) Az állami foglalkoztatási szerv az (1) bekezdésben meghatározott célokat az álláskeresővel és a munkaerő-piaci szolgáltatást kérővel készített egyéni cselekvési tervvel is elősegíti.
b) a munkaerőpiaci szolgáltatásokat, - ideértve az egyes munkavállalói csoportok számára nyújtható speciális szolgáltatásokat is -,
d) az egyéni cselekvési tervre vonatkozó részletes szabályokat,
f) a szolgáltatások igénybevételének időtartama alatt a keresetpótló juttatás nyújtásának feltételeit és szabályait.”
(7) Az Flt. 14. § (2) bekezdés a) pontja helyébe a következő rendelkezés lép:
[Az (1) bekezdés c) pontjában meghatározott személyek képzése akkor támogatható, ha a képzés időtartama hetente nem haladja meg a harminc órát, és]
„a) a gyermekgondozási segélyben részesülő személy képzése a gyermek egyéves, gyermekgondozási díj folyósítása esetén másfél éves korának betöltését követően kezdődik meg, valamint”
(8) Az Flt. 20. § (1) bekezdése helyébe a következő rendelkezés lép:
„(1) A 13/A. § (2) bekezdésében, a 14-16. §-ban, a 17-19/C. §-ban, valamint a 22. §-ban meghatározott támogatások a Nemzeti Foglalkoztatási Alap foglalkoztatási alaprészéből nyújthatók.”
(9) Az Flt. 20. § (3) bekezdése helyébe a következő rendelkezés lép:
„(3) A 14. §-ban, a 16-18. §-okban, a 19/B-19/C. §-okban meghatározott támogatások, valamint az e törvény felhatalmazása alapján kiadott jogszabályban meghatározott szolgáltatások és támogatások európai uniós forrásból megvalósuló program keretében, az állami foglalkoztatási szerv közreműködésével megvalósításra kerülő munkaerő-piaci programokban is nyújthatók.”
(10) Az Flt. 20. § (4) bekezdése helyébe a következő rendelkezés lép:
„(4) Felhatalmazást kap a miniszter, hogy rendeletben határozza meg a 14-18. §-ban, valamint a 19/B-19/C. §-ban meghatározott támogatások további feltételeit, odaítélésének, megszüntetésének és visszakövetelésének részletes szabályait. A miniszter a 25 év alatti fiatalok, az 50. életévüket betöltött, valamint a roma származású személyek munkaerőpiaci helyzetének javítása, foglalkoztatásának elősegítése érdekében e törvényben foglaltaknál kedvezőbb szabályokat állapíthat meg.”
(11) Az Flt. 21. § (5) bekezdése helyébe a következő rendelkezés lép:
„(5) A támogatások tekintetében a másodfokon eljáró állami foglalkoztatási szerv vezetője - erre irányuló kérelem esetén - különös méltánylást érdemlő esetben eltekinthet a késedelmi pótlék felszámításától, illetve dönthet a már felszámított késedelmi pótlék részben vagy egészben történő elengedéséről, továbbá - a munkaadónak nem minősülő természetes személy részére nyújtott támogatás esetén - a visszakövetelt támogatás visszafizetésének részben vagy egészben történő elengedéséről.”
(12) Az Flt. 36/B. §-a a következő (2) bekezdéssel egészül ki:
„(2) A 30. § (1) bekezdés d) pontjában meghatározott feltétel teljesülését az állami foglalkoztatási szerv megkeresésére a nyugdíjbiztosítási igazgatási szerv igazolja. Az igazolás kiadásához a nyugdíjbiztosítási igazgatóság egyeztetési eljárást nem folytat le.”
(13) Az Flt. 37. § (5) bekezdése helyébe a következő rendelkezés lép:
„(5) Az ellátás tekintetében a másodfokon eljáró állami foglalkoztatási szerv vezetője - erre irányuló kérelem esetén - különös méltánylást érdemlő esetben dönthet a jogalap nélkül felvett és visszakövetelt álláskeresési ellátás visszafizetésének részben vagy egészben történő elengedéséről.”
(14) Az Flt. 39. § (2) bekezdésének b) pontja helyébe a következő rendelkezés lép:
(A Nemzeti Foglalkoztatási Alap célja a foglalkoztatáshoz, a munkanélküliséghez, a képzési rendszer fejlesztéséhez kapcsolódó pénzeszközök összevonásával, egységes kezelésével)
„b) a foglalkoztatás elősegítése, a munkahelyteremtés, a munkahelymegőrzés, a munkaerő alkalmazkodásának és az álláskeresők munkához jutásának támogatása,”
(15) Az Flt. 39. § (5) bekezdése helyébe a következő rendelkezés lép:
„(5) A (6) bekezdés kivételével a Nemzeti Foglalkoztatási Alap külön előirányzataiból finanszírozott támogatások igénybevételének hirdetésével, közzétételével kapcsolatos kiadásokra, szakértői díjakra az alaprészekből finanszírozott támogatásokkal kapcsolatos ilyen jellegű kiadásokra vonatkozó szabályokat kell megfelelően alkalmazni.”
(16) Az Flt. 39. §-a a következő (6) bekezdéssel egészül ki:
„(6) A (12) bekezdés d) pontjában meghatározott előirányzatból elszámolhatóak a támogatások nyújtásával, ellenőrzésével kapcsolatos kiadások, szakértői díjak, valamint a pénzeszközök visszakövetelésével, behajtásával, kapcsolatban felmerülő díjak és költségek, továbbá a támogatásokkal kapcsolatos nyilvántartás működtetéséhez szükséges informatikai fejlesztések költségei.”
(17) Az Flt. 39. § (12) bekezdésének c) pontja helyébe a következő rendelkezés lép:
(A Nemzeti Foglalkoztatási Alap költségvetésében külön előirányzat tartalmazza:)
„c) a Társadalmi Megújulás Operatív Program társfinanszírozásra szolgáló pénzeszközöket,”
(18) Az Flt. 40. § (2) bekezdés c) pontja helyébe a következő rendelkezés lép:
(A Nemzeti Foglalkoztatási Alap foglalkoztatási alaprészének központi kerete felhasználható)
„c) a foglalkoztatáspolitikáért felelős miniszter által alapított, közfeladatot ellátó közhasznú szervezet részére - foglalkoztatási és képzési célú támogatás nyújtása érdekében - támogatás nyújtására;”
(19) Az Flt. 47. § (2) bekezdése helyébe a következő rendelkezés lép:
„(2) Felhatalmazást kap a miniszter, hogy rendeletben állapítsa meg az állami foglalkoztatási szervek illetékességi területét, valamint a közigazgatásfejlesztésért felelős miniszter egyetértésével a járási hivatal munkaügyi szakigazgatási szervének székhelyét.”
(20) Az Flt. 54. §-a a következő (9b) bekezdéssel egészül ki:
„(9b) A cselekvőképtelen vagy a munkaviszonnyal összefüggő ügycsoportban, cselekvőképességében részlegesen korlátozott személy az együttműködési kötelezettségét törvényes képviselője útján teljesíti.”
(21) Az Flt. 56/A. § (1) bekezdés b) pontja helyébe a következő rendelkezés lép:
(Rendbírságot köteles fizetni)
„b) az, aki a Bérgarancia Alapról szóló 1994. évi LXVI. törvény 2. § (1) bekezdésében meghatározott kötelezettségének nem tesz eleget, valamint a munkavállalók felé fennálló munkabértartozással összefüggésben a munkaügyi központ részére a valóságnak nem megfelelő adatot szolgáltat.”
(22) Az Flt. 57/A. § (2) bekezdés c) pontja helyébe a következő rendelkezés lép:
„c) lakcím (lakóhely, tartózkodási hely) és értesítési cím,”
(23) Az Flt. 57/A. § (2) bekezdése a következő l) és m) ponttal egészül ki:
„l) az állami foglalkoztatási szerv által végzett munkaközvetítői tevékenység végzéséhez az álláskereső munkavállalással kapcsolatos személyes és szakmai kompetenciáira, képességeire vonatkozó adatok,
m) a cselekvőképtelen vagy cselekvőképességében a munkaviszonnyal összefüggő ügycsoportban részlegesen korlátozott személy törvényes képviselőjének természetes személyazonosító adatait, lakóhelyét és értesítési címét.”
(24) Az Flt. a következő alcímmel és 57/D. §-sal egészül ki:
„Az Európai Szociális Alap által finanszírozott intézkedésekben résztvevő személyek adatbázisa
57/D. § (1) Az állami foglalkoztatási szerv az Európai Szociális Alap által finanszírozott intézkedésekben résztvevőkről az egyéni szintű nyomonkövetés, valamint a támogatások felhasználása ellenőrizhetőségének biztosítása érdekében elektronikus nyilvántartást vezet.
g) intézkedésbe történő belépésekor a munkaerő-piaci helyzetével összefüggő következő adatokat:
(5) A (2) bekezdés szerinti adatok az Európai Szociális Alapnak a 2014-2020 közötti európai uniós költségvetési időszakban rendelkezésre álló forrásaira vonatkozó elszámolhatósági időszak lezárását követő öt évig kezelhetők.”
(25) Az Flt. 58. § (5) bekezdése a következő v) és w) ponttal egészül ki:
„v) munkaerőpiaci szolgáltatást kérő:
va) az a természetes személy, aki az állami foglalkoztatási szerv szolgáltatását az álláskeresők ellátása és a foglalkoztatást elősegítő támogatások iránti kérelem benyújtása nélkül veszi igénybe vagy olyan támogatás érdekében veszi igénybe, amelynek nem feltétele az álláskeresőként történő nyilvántartásba vétel, vagy
vb) az a munkaadó, aki harmadik országbeli állampolgár magyarországi foglalkoztatásának engedélyezése érdekében munkaerőigényt jelent be és közvetítést is kér,
w) kedvezményezett: az a támogatást igénylő, aki 2014-2020 közötti programozási időszakban az Európai Szociális Alapból támogatásban részesül.”
(26) Az Flt. 58. § (6) bekezdése a következő d) ponttal egészül ki:
(A törvény alkalmazásában a)
„d) munkaviszony létesítéséhez szükséges feltételekkel az a személy rendelkezik, aki az Mt. alapján munkaviszonyt létesíthet.”
(27) Az Flt. 58. § (8) bekezdése a következő f) ponttal egészül ki:
„f) a gyermek- és ifjúságpolitikáért felelős miniszterrel egyetértésben a kedvezményezett által az adatbázisba történő adatrögzítés eljárásának, az adatszolgáltatás technikai feltételeit, továbbá az ellenőrzés szakmai tartalmát.”
(28) Az Flt.
a) 27. § (1) bekezdésében az „ötéves” szövegrész helyébe a „hároméves”,
b) 30. § (1) bekezdés a) pontjában az „a 25. § (1) bekezdésének c)-d) pontjában” szövegrész helyébe az „a 25. § (1) bekezdésének d) pontjában”,
c) 56/A. § (1) bekezdés a) pontjában a „8. § (5) bekezdés b) pontjában” szövegrész helyébe a „8. § (6) bekezdés b) pontjában”,
d) 58. § (5) bekezdés j) pontjában a „szolgáltatások összessége,” szövegrész helyébe a „szolgáltatás,”
(29) Hatályát veszti az Flt.
a) 16/A. §-át megelőző a „Közhasznú munkavégzés támogatása” alcím címe,
b) 16/B. §-át megelőző a „Rendelkezésre állási támogatásra jogosult személy foglalkoztatásának támogatása” alcím címe,
c) 18/A. §-át megelőző „A foglalkoztatáshoz kapcsolódó járulékok átvállalása” alcím címe,
d) 39. § (3) bekezdés a) pontjában az „a pályakezdők munkanélküli segélye, az előnyugdíj”, valamint az „az álláskeresést ösztönző juttatás” szövegrész,
e) 40. § (2) bekezdésében az „a PHARE, majd” szövegrész,
f) 41. § (4) bekezdése,
g) 58. § (8) bekezdés g) pontja.
2. § (1) A közalkalmazottak jogállásáról szóló 1992. évi XXXIII. törvény (a továbbiakban: Kjt.) 6/A. § (5) bekezdése helyébe a következő rendelkezés lép:
„(5) A (2)-(4) bekezdés szerinti reprezentativitást 2014. március 31-ével, ezt követően minden harmadik év március 31-ével kell ismételten megállapítani.”
(2) A Kjt. 6/A. §-a a következő (6) bekezdéssel egészül ki:
„(6) Amennyiben a reprezentativitás kérdésében vita merül fel, az Mt. 289. §-ában meghatározott eljárásnak van helye.”
d) ha a kockázatértékelés a külön jogszabályban meghatározott szempontra nem terjedt ki.”
(3) A munkáltató a munkabalesetek, foglalkozási megbetegedések és fokozott expozíciók bejelentése, kivizsgálása és nyilvántartása során a sérült, megbetegedett, illetve fokozott expozícióban érintett következő személyes adatait rögzíti: név (ideértve a születési nevet is), anyja neve, társadalombiztosítási azonosító jele (taj-száma), születési hely és időpont, nem, állampolgárság, lakóhely (lakcím). A munkáltató esetében az adószámot kell feltüntetni, amennyiben adószámmal nem rendelkezik, személyes adataként saját adóazonosító jelét is rögzítenie kell.”
„(6) A bejelentéssel, kivizsgálással és nyilvántartással kapcsolatos részletes előírásokat a munkabalesetek tekintetében e törvény és a foglalkoztatáspolitikáért felelős miniszter rendelete, a foglalkozási megbetegedések és a fokozott expozíciók tekintetében a foglalkoztatáspolitikáért felelős miniszternek az egészségügyért felelős miniszterrel egyetértésben kiadott rendelete határozza meg.”
„(1) A munkabaleset, a foglalkozási megbetegedés és a fokozott expozíció kivizsgálása során fel kell tárni a kiváltó és közreható tárgyi, szervezési és személyi okokat, és ennek alapján a munkáltatónak intézkedéseket kell tenni a munkabalesetek, a foglalkozási megbetegedések és fokozott expozíciók megelőzésére.”
„(1) A munkavédelmi hatóság az ellenőrzési tevékenységét a munkavédelmi hatóság vezetője által közzétett ellenőrzési irányelv alapján végzi. Az irányelvet a foglalkoztatáspolitikáért felelős miniszter által vezetett minisztérium hivatalos lapjában évenként az ellenőrzési időszakot megelőző 45 napig kell közzétenni.”
„(2) A munkáltató saját maga munkavédelmi hatósági ellenőrzés alá vonását nem kérelmezheti.”
e) a határozat bírósági felülvizsgálata esetén a jogerős és végrehajtható bírósági határozat keltét és számát, jogerőre emelkedésének napját, valamint azt, hogy a keresettel támadott közigazgatási határozattal összefüggésben a bíróság milyen döntést hozott.”
„(4) A munkavédelmi hatóság a nyilvántartásban szereplő, illetve a nyilvántartásból a honlapon nyilvánosságra hozott adatokat a bejegyzés alapjául szolgáló jogerős határozat végrehajthatóvá válásának napjától, a közigazgatási határozat bírósági felülvizsgálata esetén a bíróság jogerős döntésének végrehajthatóvá válásától számított két év elteltével törli.”
„c) a munkabaleseteket - kivéve a közúti közlekedéssel kapcsolatosakat - és a fokozott expozíciós eseteket - a munkáltató ez irányú felelősségét nem érintve - kivizsgálni;”
a) 1. § (1) bekezdésében, 21. § (3) bekezdésében, 23. § (2) bekezdésében, 54. § (6) bekezdésében, 54. § (7) bekezdés i) pontjában, 56. §-ában, 58. § (2) bekezdésében és 62. §-ában a „munka-egészségügyi” szövegrész helyébe a „munkaegészségügyi”,
b) 54. § (6) bekezdésében a „munkabiztonsági illetve” szövegrész helyébe a „munkabiztonsági és” szöveg,
c) 54. § (8) bekezdésében az „és ezzel egyidejűleg” szövegrész helyébe az „, illetve”,
d) 84. § (1) bekezdés g) pontjában és a 87. § 11-12. pontjában a „készítmény” szövegrész helyébe a „keverék”,
e) 87. § 9. pontjában az „a büntetés-végrehajtási jogviszonyban (előzetes letartóztatásban, elítéltként)” szövegrész helyébe az „az előzetesen letartóztatottként vagy elítéltként végzett munka”, az „a közigazgatási határozat, a szabálysértési határozat alapján” szövegrész helyébe az „a szabálysértési eljárás során alkalmazott közérdekű munka, valamint a büntetőügyben kiszabott közérdekű munka,”
(11) Hatályát veszti az Mvt. 69. §-ában a „magyar állampolgárságú” szövegrész.
4. § (1) A Bérgarancia Alapról szóló 1994. évi LXVI. törvény (a továbbiakban: Batv.) 1. § (1) bekezdés a) pontja helyébe a következő rendelkezés lép:
(A bérgarancia-eljárás keretében)
„a) a felszámolás vagy kényszertörlési eljárás alatt álló gazdálkodó szervezetnek a munkavállalóval szemben fennálló kiegyenlíthetetlen bértartozásából,”
(az e törvény által meghatározott összeg előlegezhető meg.)
(2) A Batv. 1. § (2) bekezdés b)-f) pontja helyébe a következő rendelkezés lép:
„b) kényszertörlési eljárás: a cégnyilvánosságról, a bírósági cégeljárásról és a végelszámolásról szóló 2006. évi V. törvény (a továbbiakban: Ctv.) VIII/A. fejezete szerinti eljárás;
f) kölcsönvevő: az Mt. 214. § (1) bekezdés c) pontjában meghatározott munkáltató;”
(3) A Batv. 1. § (2) bekezdése a következő g)-h) ponttal egészül ki:
„g) felszámolási eljárás: a Cstv. szerinti felszámolási eljárás;
h) Bérgarancia biztos: a Ctv. 117/A. § (4) bekezdés szerinti személy.”
(4) A Batv. 1. § (3) bekezdése helyébe a következő rendelkezés lép:
„(3) A pénzügyi támogatás (a továbbiakban: támogatás) a felszámolás vagy kényszertörlési eljárás kezdő időpontja előtt megszűnt munkaviszonyból származó bértartozások fedezetéül is szolgál.”
(5) A Batv. 2. § (2) bekezdés c) pontja helyébe a következő rendelékezés lép:
[Az (1) bekezdés szerinti kérelem nem terjeszthető elő a felszámolás alatt álló gazdálkodó szervezet olyan munkavállalója tekintetében, aki]
„c) a felszámolónak vagy a felszámoló szervezet b) pontban meghatározott munkavállalójának a Polgári Törvénykönyvről szóló törvény szerinti közeli hozzátartozója.”
(6) A Batv. 2/B. § (1) bekezdése helyébe a következő rendelkezés lép:
„(1) Az állami foglalkoztatási szerv köteles a támogatást megállapítani, ha a gazdálkodó szervezet által benyújtott kérelem az e törvényben foglaltaknak megfelel.”
(7) A Batv. 3. § (1) bekezdése helyébe a következő rendelkezés lép:
„(1) A támogatás iránti kérelmet a felszámolónak vagy meghatalmazottjának az állami foglalkoztatási szervhez az 1. és 2. melléklet szerint, értelemszerűen kitöltött formanyomtatványon, valamennyi előírt mellékletet becsatolva írásban és elektronikus formában kell benyújtania. A kérelem mellékletét képező nyilatkozatok kizárólag elektronikus formában nyújthatók be. A munkaügyi központ a nyilatkozatokat elektronikus formában, annak megváltoztathatatlanságát biztosító zárt informatikai rendszerben tárolja. A támogatás iránti kérelmet írásban egy eredeti példányban kell benyújtani.”
(8) A Batv. 4. §-a a következő (3) bekezdéssel egészül ki:
„(3) A támogatás iránti kérelem elbírálására vonatkozó eljárásra az az állami foglalkoztatási szerv illetékes, amelynek területén a felszámolás alatt álló gazdálkodó szervezet székhelye van.”
(9) A Batv. 5. §-a helyébe a következő rendelkezés lép:
„5. § (1) A támogatás kamatmentes.
(3) Az állami foglalkoztatási szerv a (2) bekezdésben foglaltak teljesítéséről 5 munkanapon belül tájékoztatja a felszámolót. Az állami foglalkoztatási szerv tájékoztatása alapján a felszámoló a tájékoztatás kézhezvételét követő 10 napon belül írásban tájékoztatja a munkavállalókat az őket érintő kifizetésekről.”
(10) A Batv. a következő 6. §-sal egészül ki:
„6. § (1) Az 5. §-ban foglaltak nem érintik a felszámolás alatt álló gazdálkodó szervezetnek mint foglalkoztatónak, illetve a felszámolónak a társadalombiztosításról, valamint az adózás rendjéről szóló jogszabályban meghatározott, a társadalombiztosítási szervvel, az adóhatósággal szemben fennálló kötelezettségeit - így különösen a munkavállalót megillető munkabérrel és annak közterheivel összefüggő bevallási és adatszolgáltatási kötelezettségeket -, valamint a foglalkoztatottal szemben fennálló kötelezettségeit, és az annak elmulasztásából eredő felelősségét.
(2) A felszámoló köteles az állami foglalkoztatási szerv részére az 5. § (2) bekezdésében meghatározott átutalás teljesítéséhez szükséges adatokat az 1. és 2. mellékletben foglaltak szerint rendelkezésre bocsátani. Az átutalás elmulasztásáért, késedelmes vagy nem megfelelő teljesítéséért a munkavállalóval szemben a felszámolót terheli felelősség, ha annak oka a felszámoló mulasztása vagy nem a jogszabálynak megfelelő adatszolgáltatása.”
(11) A Batv. 7. § (1) bekezdése helyébe a következő rendelkezés lép:
„(1) A felszámoló a támogatási igény meghatározása során a támogatásra jogosult gazdálkodó szervezetnek a jogosultakkal szemben, a bérfizetési napon fennálló bértartozását, de egy felszámolási eljáráson belül jogosultanként legfeljebb a tárgyévet megelőző második év - Központi Statisztikai Hivatal által közzétett - nemzetgazdasági havi bruttó átlagkeresetének (a továbbiakban: bruttó átlagkereset) ötszörösét veheti figyelembe. Ha a gazdálkodó szervezet a támogatást ugyanazon jogosult tekintetében egy felszámolási eljáráson belül több részletben veszi igénybe, és a felszámolási eljárás egyes naptári éveiben a bruttó átlagkereset mértéke eltérő, - a támogatás következő évben történő igénybevétele esetén - a jogosultság szempontjából a magasabb bruttó átlagkereset alapján számított támogatási mértéket kell figyelembe venni.”
(12) A Batv. 7. § (4) bekezdése helyébe a következő rendelkezés lép:
„(4) Azon munkavállalókkal szembeni bértartozást, akiknek a munkaviszonya az Mt. 63. § (1) bekezdés b) pontja alapján a munkáltató jogutód nélküli megszűnése miatt szűnik meg, továbbá azt a bértartozást, amely a gazdálkodó szervezet jogutód nélküli megszűnésének időpontjában válik esedékessé, a felszámoló köteles rendelkezésre álló fedezet hiányában - a munkavállaló külön igénybejelentése nélkül - a felszámolási zárómérleg elkészítését megelőzően a Nemzeti Foglalkoztatási Alap bérgarancia alaprészéből megigényelni. A bértartozás kifizetésére az 5. §-ban foglaltakat megfelelően alkalmazni kell.”
(13) A Batv. 8. § (1) bekezdése helyébe a következő rendelkezés lép:
„(1) A jogosulatlanul igénybe vett vagy nem jogszerűen felhasznált támogatást a támogatás iránti kérelem időpontjában hatályos jegybanki alapkamat kétszeresével növelt összegben kell visszafizetni. Ilyennek kell tekinteni, ha az állami foglalkoztatási szerv az 5. § (2) bekezdésében meghatározott kifizetést - a felszámoló valóságnak nem megfelelő adatszolgáltatása miatt - olyan munkavállaló részére is teljesíti, akinek nem állt fenn bértartozása vagy a munkavállaló fennálló bértartozásánál nagyobb mértékű támogatási összeg került kifizetésre.”
(14) A Batv. 9. §-a a következő (3) bekezdéssel egészül ki:
„(3) A támogatás (1) bekezdés szerinti visszafizetésére pénzbeli teljesítés formájában kerülhet sor.”
(15) A Batv. 11. §-a helyébe a következő rendelkezés lép:
„11. § (1) A kölcsönbeadó, illetve az iskolaszövetkezet az esedékesség lejártát követő 10 munkanapon belül kérelmet nyújthat be az állami foglalkoztatási szervhez visszatérítendő támogatás iránt, ha a felszámoló a felszámolás alatt álló kölcsönvevőnél foglalkoztatott munkavállaló után járó kölcsönzési díjat vagy az iskolaszövetkezet szolgáltatásának fogadójánál foglalkoztatott iskolaszövetkezeti tag után járó díjat (a továbbiakban együtt: szolgáltatási díj) a felszámolás kezdő időpontját követően - a felszámolás fedezetét jelentő bevételek hiánya miatt - az esedékesség napján nem tudja megfizetni és tartozását elismeri. A tartozást elismerő nyilatkozat munkavállalónként, illetve szövetkezeti tagonként tartalmazza az elmaradt szolgáltatási díjat. A tartozást elismerő nyilatkozatot mellékelni kell a támogatás iránti kérelemhez.
c) szolgáltatási díj: az az ellenérték, amelynek fejében az iskolaszövetkezet a szolgáltatását igénybe vevő részére - a vele munkaviszonyban álló tagja által történő munkavégzés útján - szolgáltatást nyújt.”
(16) A Batv. 12. § (3) bekezdése helyébe a következő rendelkezés lép:
„(3) Ha a kölcsönbeadó, illetve az iskolaszövetkezet részére a korábban meg nem fizetett kölcsönzési díj, szolgáltatási díj vagy annak egy része a felszámolási eljárás alatt befolyt bevételekből megtérítésre kerül, a kölcsönbeadó, illetve az iskolaszövetkezet a támogatást vagy annak a megtérüléssel érintett részét az állami foglalkoztatási szerv részére a megtérítést követő 8 napon belül visszafizeti.”
(17) A Batv. a következő 12/A. §-sal egészül ki:
„12/A. § Az e törvényben meghatározott jogok és kötelezettségek tekintetében a Bérgarancia biztost, valamint a kényszertörlési eljárás alatt álló gazdálkodó szervezet munkavállalóját ugyanazok a jogok illetik meg, illetve kötelezettségek terhelik, mint a felszámolót, illetőleg felszámolás alatt álló gazdálkodó szervezet munkavállalóját.”
(18) A Batv. 13. §-a helyébe a következő rendelkezés lép:
„13. § (1) Ha a kölcsönbeadó, illetve az iskolaszövetkezet 11. § (1) bekezdés szerinti kérelme az e törvényben foglaltaknak megfelel, az állami foglalkoztatási szerv a kölcsönbeadó és az iskolaszövetkezet részére a 11. § (1) bekezdésben meghatározott támogatást megállapítja és a kérelem átvételétől számított 15 napon belül intézkedik annak a Nemzeti Foglalkoztatási Alap bérgarancia alaprészéből a kölcsönbeadó és az iskolaszövetkezet pénzforgalmi számlájára történő átutalásáról.
(3) A 11. § (1) bekezdése szerinti kérelmet a kölcsönbeadónak, illetve az iskolaszövetkezetnek a 3. és 4. melléklet szerint kitöltött formanyomtatványon, írásban és elektronikus formában kell benyújtania. A kérelem mellékletét képező nyilatkozatok kizárólag elektronikus formában nyújthatók be. A munkaügyi központ a nyilatkozatokat elektronikus formában, annak megváltoztathatatlanságát biztosító zárt informatikai rendszerben tárolja. A támogatás iránti kérelmet írásban egy eredeti példányban kell benyújtani.”
(19) A Batv. a következő 13/A. §-sal egészül ki:
„13/A. § (1) Az állami foglalkoztatási szerv az e törvény szerint nyújtandó támogatás kifizetése érdekében a következő adatokat kezeli és tartja nyilván:
(3) Az (1) bekezdés szerinti adatok a felszámolási és a kényszertörlési eljárás befejezését követő öt évig kezelhetők.”
(20) A Batv. 1. számú melléklete helyébe e törvény 1. melléklete lép.
(21) A Batv. 2. számú melléklete helyébe e törvény 2. melléklete lép.
(22) A Batv. 3. számú melléklete helyébe e törvény 3. melléklete lép.
(23) A Batv. 4. számú melléklete helyébe e törvény 4. melléklete lép.
5. § (1) A munkaügyi ellenőrzésről szóló 1996. évi LXXV. törvény (a továbbiakban: Met.) 2/A. § (1) bekezdése helyébe a következő rendelkezés lép:
„(1) A munkaügyi hatóság az ellenőrzési tevékenységét e törvény szerinti szempontok alapján a munkaügyi hatóság vezetője által megállapított, és a foglalkoztatáspolitikáért felelős miniszter által vezetett minisztérium hivatalos lapjában évenként, az ellenőrzési időszakot megelőző 45 napig közzétett ellenőrzési irányelv alapján végzi.”
(2) A Met. 3. §-a a következő (4) bekezdéssel egészül ki:
„(4) A foglalkoztató saját maga munkaügyi hatósági ellenőrzés alá vonását nem kérelmezheti.”
(3) A Met. 6. § (1) bekezdés a) pontja helyébe a következő rendelkezés lép:
„a) megtiltja a további foglalkoztatást, ha az alkalmazás vagy a foglalkoztatás a 3. § (1) bekezdés a) pontjának első és második fordulata, továbbá b), e), j), i), k) és s) pontjai esetében a jogszabálysértés súlyossága miatt nem tartható fenn, és a sérelem rövid időn belül nem orvosolható. Ha a további foglalkoztatás megtiltására azért került sor, mert a foglalkoztató megsértette a foglalkoztatásra irányuló jogviszony létesítéséhez szükséges jognyilatkozatok alakszerűségére vagy a jogviszony bejelentésére vonatkozó rendelkezéseket, a felügyelő az eltiltás időtartamára kötelezi a munkáltatót az Mt. 146. § (1) bekezdése szerinti díjazásnak a munkavállaló részére történő megfizetésére,”
(4) A Met. 7. § (8) bekezdésének helyébe a következő rendelkezés lép:
„(8) A 6. § (1) bekezdés b), g), h) és j) pontjában meghatározott jogkövetkezmény, valamint munkaügyi bírság egyidejű alkalmazása esetén a határozatokat egybe kell foglalni.”
(5) A Met. 7/A. § (1) bekezdése helyébe a következő rendelkezés lép:
„(1) Amennyiben a 3. § (1) bekezdés i) pontjában foglaltak ellenőrzése során a munkaügyi hatóság azt állapítja meg, hogy a foglalkoztató harmadik országbeli állampolgárt érvényes munkavállalási engedély, illetve EU Kék Kártya nélkül foglalkoztat, kötelezni kell a központi költségvetésbe történő befizetésre a (2)-(7) bekezdésben foglaltak szerint. A kötelezettség a foglalkoztatót minden olyan általa foglalkoztatott harmadik országbeli állampolgár tekintetében terheli, akire nézve az engedély vagy EU Kék Kártya nélkül történő foglalkoztatást megállapították.”
(6) A Met. 8. § (2) bekezdése helyébe a következő rendelkezés lép:
„(2) Ha a harmadik országbeli állampolgár foglalkoztatására érvényes tartózkodási engedély vagy kereső tevékenység folytatására jogosító engedély hiányában került sor, és az ellenőrzés megállapítja annak valószínűségét, hogy
a munkaügyi hatóság a szükséges intézkedések megtétele céljából megkeresi a hatáskörrel rendelkező hatóságot.”
(7) A Met. 8/A. § (4) bekezdés b) pontja helyébe a következő rendelkezés lép:
(Az e törvény alapján lefolytatott eljárásokban a közigazgatási hatósági eljárás általános szabályairól szóló törvény jogorvoslati eljárásait a következő eltérésekkel kell alkalmazni:)
„b) a 7. § (8) bekezdés alapján egybefoglalt határozat valamely rendelkezésének hatályon kívül helyezése esetén a bíróság a munkaügyi bírság összegét a hatályon kívül helyezett rendelkezésre tekintettel változtathatja meg,”
(8) A Met. 8/C. § (3) bekezdése helyébe a következő rendelkezés lép:
„(3) A munkaügyi hatóság a nyilvántartásban szereplő, illetve a nyilvántartásból a honlapon nyilvánosságra hozott adatokat a bejegyzés alapjául szolgáló határozat jogerőre emelkedésének és végrehajthatóvá válásának napjától, a közigazgatási határozat bírósági felülvizsgálata esetén a bíróság jogerős és végrehajtható határozatától számított két év elteltével törli.”
6. § (1) Ez a törvény - a (2)-(4) bekezdésben foglalt kivétellel - a kihirdetését követő hónap első napján lép hatályba.
(2) Az 1. § (5) és (6), (8)-(10), (17), (21), (24) és (27) bekezdése, a 2. §, 4. § (5)-(16), valamint (18)-(23) bekezdése 2014. január 1-jén lép hatályba.
(3) Az 1. § (2)-(4) bekezdése 2014. január 2-án lép hatályba.
(4) A 4. § (1)-(4) bekezdései, valamint (17) bekezdése 2014. július 1-jén lép hatályba.
„1. melléklet az 1994. évi LXVI. törvényhez
Megjegyzés: az I. pont 6. sorába a 2. melléklet címében szerepeltetett dátumot kell beírni.”
„2. melléklet az 1994. évi LXVI. törvényhez
(A ........... év ........................ hó ......... -i bérfizetési napon - a gazdálkodó szervezetnél - fennálló adatok alapján)
d) Az előző pontokban [a)-c)] említett személyek közeli hozzátartozója {Ptk. 685. § b) pont}, élettársa
Sorszám * 2.
(A ........... év ........................ hó ......... -i bérfizetési napon - a kölcsönbeadónál - fennálló adatok alapján)
- A felszámoló 11. § (1) szerinti tartozás elismerése.”
A sorszámozás a B) és C) táblázatban az Adatlapon az A) táblázatban azonosított munkavállalóra vonatkozik.

matches:
bíróság
bíróság
§ 11
§ 9
bíróság
bíróság


text:
A Tímár-per – Egy híres ügy a magyar jogtörténetből | hírek | Jogi Fórum
2015.10.16. Jogi Fórum / Sereg András
Tímár György 1937. április 26-án született Budapesten. Édesapja, Timár József világhírű élelmiszervegyész volt, az ő fejéből pattant ki többek közt a nyalóka ötlete is. Szabadalmai külföldi licencdíjaiból tekintélyes magánvagyonra tett szert, amelyet aztán az államosításkor mind elveszített: állami tulajdonba került a jelentős exportot lebonyolító Timár Cukorka- és Csokoládégyár, és megfosztották ötven budapesti bérházától is.
Apja nyomdokain haladva élelmiszervegyész akart lenni, de az orosz nyelv kivételével kitűnő minősítésű bizonyítványa ellenére, 1955-ben „osztályidegen” származása miatt nem vették fel a Budapesti Műszaki Egyetem élelmiszervegyész szakára. „Megkaptam a felvételi papírt, miszerint első lettem az évfolyamon. Majd három hét múlva küldtek egy újabb levelet, hogy sajnos tévedtek, létszám feletti vagyok” – kommentálta elutasítását. Ezután az Eötvös Loránd Tudományegyetem Állam- és Jogtudományi Karára jelentkezett, ahová fel is vették, 1960-ban szerzett diplomát. 1961 és 1963 között a Budapesti 2. sz. Ügyvédi Munkaközösségben volt ügyvédjelölt. 1963-ban miniszteri kitüntetéssel tette le ügyvédi és jogtanácsosi szakvizsgáját. 1963–1965 között a Budapesti 13. sz. Ügyvédi Munkaközösségben kezdte pályafutását, de sikeresen indult ügyvédi karrierjét 1965-ben egy politikai koncepciós per törte ketté.
1964 őszén az Onódy-ügy egyik vádlottjának védője lett. Október végén megkereste Onódy Lajos édesanyja, hogy a fiát letartóztatták, és kérte a segítségét. A kérés hátterében Onódy és Tímár édesapjának barátsága állt. Onódy még akkor ismerkedett meg Tímár Józseffel, amikor 1945 után az Extra Cukorka- és Csokoládégyár nagykereskedelmi üzletének vezetőjeként a fővárosi édesipari üzemeket látta el cukoralapanyaggal. Az 1949-es államosításkor a Timár-féle gyárat Onódy vállalata vette át. Mivel igyekezett megőrizni a régi szakembereket, Tímár apja a helyén maradhatott, és mint üzemvezető irányította tovább saját egykori cégét.
Tímár 1965 tavaszán titokban lefotózta az Onódy-ügy vádiratát. A képeken a vádlott ismert politikusok, többek közt Nyikita Hruscsov, Kádár János és Nezvál Ferenc igazságügy-miniszter társaságában volt látható. Úgy döntött, hogy a dokumentumokat külföldre juttatja. A külföldi publikációval az volt a célja, hogy Onódyt másodfokon felmentsék, vagy legalábbis az első fokon kiszabott ítéletet enyhítsék. Az anyagot egy IBUSZ-út során vitte ki Bécsbe, és megmutatta a Párizsban élő újságírónak, Köves Tamásnak. Tímár cikket is írt „Az Onódy-ügy valódi háttere, avagy a gazdasági ügybe rejtett belső politikai harc Magyarországon” címmel. Kövestől azt remélte, hogy a nemzetközi sajtóban nyilvánosságra hozza az anyagot. Az újságíró meg is ígérte, hogy az Osztrák Kommunista Párt lapjában, a Volksstimmében közzéteszik a cikket, de ehelyett az Sebes István bécsi magyar nagykövet asztalán landolt. Később egy ismeretlen levélíró azt állította, hogy az anyagot a bécsi amerikai nagykövetség első titkári beosztású diplomatájától szerezte, aki egyébként magyar származású volt, míg indoklásul leírta, hogy szerinte „Tímár Magyarország számára káros adatokat szolgáltatott ki”. Sebes mindezt hazaküldte a feletteseinek.
1965. július 13-án tartóztatta le a rendőrség, miután megtagadott minden együttműködést. „Arra akartak kényszeríteni, hogy egy teljesen valótlan nyilatkozatot tegyek egy nemzetközi sajtótájékoztatón – magyarázta az ügyvéd. – Meg kellett volna rágalmaznom a bécsi amerikai nagykövetséget azzal, hogy bele akar avatkozni a magyar igazságszolgáltatásba. Ha valaki jogászként egy ilyen nyilatkozatba belemegy, azt rendszerint másnap elüti egy autó, hogy ne tudjon visszavonni semmit.” Amikor a Gyorskocsi utcában megkérdezte, mivel vádolják, a rendőrtiszt egy névtelen levelet gépelt le előtte, és közölte: ez alapján fogják elítélni.
A zárt tárgyaláson a bíró vehemensen igyekezett összekapcsolni a vádlottat az Onódy-üggyel. „Akár halálos ítéletet is kaphattam volna – idézte fel a történteket. – Indítványoztam a tanács elnökének elmeorvosi vizsgálatát, mert egy névtelen levél alapján pereltek.” A Fővárosi Bíróság 1965. november 18-án kémkedés bűntettének elkövetése miatt hat év és hat hónap szabadságvesztésre, öt év közügyektől való eltiltásra, továbbá két darab tízezer forint értékű gépkocsi nyereménybetétkönyvének, siófoki házas ingatlanának és a vagyonát képező Volkswagen 1500-as típusú személygépkocsijának elkobzására ítélte.
Az ítéletet megfellebbezte. A másodfokú tárgyaláson bűncselekmény hiányában felmentették ugyan a kémkedés vádja alól, de helyette „sajtó útján elkövetett izgatás kísérletében” mondták ki bűnösnek. A Legfelsőbb Bíróság – szintén zárt tárgyaláson – 1966 februárjában hozta meg a jogerős ítéletet. Igaz, a börtönbüntetést öt évre leszállították, ugyanakkor a vagyonelkobzást foglalkozástól eltiltással is megtoldották.
Kálváriája a börtönben is folytatódott. „Egyszerűen belöktek a zuglói nyilasperben elítéltek közé – emlékezett vissza. – Akkor egy Pásztor nevű büntetés-végrehajtási őrnagy csak annyit mondott, hogy itt van ez a Tímár, ilyenek miatt vagytok bezárva. Nem kell vele elszámolni! Ez volt a szocialista liberalizmussal álcázott joggal való visszaélés, a magyar börtöngulág.”
A huszonkilenc éves fiatalembert több olyan 56-os rab vette védőszárnyai alá, akit az 1963-as amnesztiakor nem engedtek ki a rács mögül. Csak három és fél év után, 1968 novemberében helyezték feltételesen szabadlábra. Az egykori ügyvédből segédmunkás, majd technikus lett, de bárhol helyezkedett el, előbb-utóbb mindenünnen kirúgták. Szabad- és ünnepnapjait a VII. kerületi rendőrség Kürt utcai helyiségében kellett töltenie, hetente kétszer pedig házkutatást tartottak nála.
A büntetett előélethez fűződő hátrányok alól 1975-ben mentesítették, ügyvédi tevékenységét mégsem tudta folytatni, mivel nem kapott feddhetetlenségi igazolást. A rendszerváltás hajnalán, 1989-ben a legfőbb ügyész Tímár javára törvényességi óvást emelt. A Legfelsőbb Bíróság 1989 decemberében felmentette az ellene annak idején emelt vád alól, és mivel bűncselekményt nem követett el, az akkori ítéletet – a bűnösség kimondása és a büntetés kiszabása miatt – törvénysértőnek minősítette. Ügyvédi praxisát is csak ekkor kapta vissza.
Felmentését követően teljes körű kártalanítást kért a bíróságtól. Keresetében a megalapozatlan elítélése miatt elszenvedett összes közvetett és közvetlen anyagi és nem anyagi, személyiségi jogaiban bekövetkezett valamennyi kárának megtérítését igényelte. Kérte abba a helyzetbe történő visszaállítását, amelyben lenne, ha a törvénysértő határozat nem született volna meg vele szemben.
1993. február 19-én a Fővárosi Bíróság a letöltött 40 hónapi szabadságvesztésre figyelemmel négymillió forint kártalanításban részesítette, míg az ezt meghaladó kérelmét egyéb törvényes útra utasította. Az ügyvéd nem nyugodott bele a döntésbe, mert 1993. június 29-én a Magyar Állammal szemben, bírósági jogkörben okozott kár megfizetésére kötelezés iránt terjesztett elő kereseti kérelmet, amiben utóbb – a bíróság felhívására – alperesként a Fővárosi Bíróságot jelölte meg. A kárigénye 46 millió forint volt. A Legfelsőbb Bíróság a kérelem elbírálására – összeférhetetlenség miatt – a Fővárosi Bíróság helyett a Pest Megyei Bíróságot jelölte ki. És bár a Pest Megyei Bíróság a kérelmet a jogalap tekintetében alaposnak találta, a közbenső ítéletet a Legfelsőbb Bíróság, mint másodfokú bíróság hatályon kívül helyezte és a pert megszűntette. A legmagasabb bírói fórum indokolásában rámutatott, hogy „az állam a rendszerváltás előtti törvénytelen elítélés, letartóztatás vagy fogvatartás áldozatai irányában visszamenőleges kártérítéssel nem tartozik”.
Tímár többször is indítvánnyal fordult az Alkotmánybírósághoz. 1995. április 5-én a testület úgy határozott, hogy a kártérítési igények elbírálását a büntető bíróságok hatáskörébe utaló eljárásjogi szabályok alkalmazása önkényes megkülönböztetésnek minősül. A konkrét ügyben pedig kimondta, hogy joga van polgári felülvizsgálati eljárást indítani a Legfelsőbb Bíróság előtt. 1996. február 12-én elutasították az alkotmánybírák az újabb alkotmányjogi panaszt. Mivel a kérelmező a beadványaiban felülvizsgálati kérelmének kívánt érvényt szerezni, az ügyet a Fővárosi Bírósághoz utalták további eljárás céljából.
Az ügyvéd nem adta fel, mert – mint fogalmazott – a lopott holmi visszajár. Ám 2001. június 5-én a Legfelsőbb Bíróság felülvizsgálati tanácsa írásbeli eljárás keretében újfent elutasította a panaszát. A bírák szerint az alsóbb bíróságok eljárása, különösen a bizonyítás módja, amelyet a kártérítésre vonatkozó büntető-eljárásjogi normák szabályoztak – összhangban állt a polgári perrendtartás rendelkezéseivel.
Miután kimerítette a hazai jogrendszer által biztosított összes jogorvoslati lehetőséget, 1997. március 30-án az ügyvéd az Emberi Jogok Európai Bíróságához fordult vagyoni és nem vagyoni kárainak teljes megtérítése céljából. A történet pikantériája, hogy a strasbourgi bírák hatévi töprengés után, 2003. február 25-én hozott ítéletükben elismerték, hogy az eljárás elhúzódása miatt a kérelmező nem vagyoni kárt szenvedett, ezért nyolcezer eurót ítéltek meg számára. Az igazságos elégtétellel kapcsolatos követeléseit viszont egyhangúlag elutasították.
Tímár György szerint a rendszerváltás lényege az igazságtétel lett volna, de a régi rendszer súlyos visszaéléseinek feltárása, a bűnösök felelősségre vonása és a kisemmizettek megfelelő kárpótlása elmaradt.

matches: Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság bíróság Bíróság Bíróság Bíróság bíróság Bíróság Bíróság


text:
2012. december 13. ( *1 )
„2004/18/EK irányelv — 45. cikk (2) bekezdés első albekezdés d) pont — 2004/17/EK irányelv — 53. cikk (3) bekezdés és 54. cikk (4) bekezdés — Közbeszerzés — A postai szolgáltatások ágazata — A közbeszerzési eljárásból történő kizárás szempontjai — Súlyos szakmai kötelességszegés — A közérdek védelme — A tisztességes verseny fenntartása”
A C-465/11. sz. ügyben,
az EUMSZ 267. cikk alapján benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem tárgyában, amelyet a Krajowa Izba Odwoławcza (Lengyelország) a Bírósághoz 2011. szeptember 9-én érkezett, 2011. augusztus 30-i határozatával terjesztett elő az előtte
a Forposta SA,
az ABC Direct Contact sp. z o.o.
a Poczta Polska SA
tagjai: K. Lenaerts, a harmadik tanács elnökeként eljáró bíró, Juhász E. (előadó), G. Arestis, J. Malenovský és T. von Danwitz bírák,
tekintettel az írásbeli szakaszra és a 2012. szeptember 26-i tárgyalásra,
a Forposta SA és az ABC Direct Contact sp. z o.o. képviseletében P. Gruszczyński és A. Starczewska-Galos radcy prawni,
a Poczta Polska SA képviseletében P. Burzyński és H. Kornacki radcy prawni,
a lengyel kormány képviseletében M. Szpunar, B. Majczyna, M. Laszuk és E. Gromnicka, meghatalmazotti minőségben,
az olasz kormány képviseletében G. Palmieri, meghatalmazotti minőségben, segítője: S. Varone avvocato dello Stato,
az Európai Bizottság képviseletében K. Herrmann és A. Tokár, meghatalmazotti minőségben,
Az előzetes döntéshozatal iránti kérelem az építési beruházásra, az árubeszerzésre és a szolgáltatásnyújtásra irányuló közbeszerzési szerződések odaítélési eljárásainak összehangolásáról szóló, 2004. március 31-i 2004/18/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvnek (HL L 134., 114. o.; magyar nyelvű különkiadás 6. fejezet, 7. kötet, 132. o.) a vízügyi, energiaipari, közlekedési és postai ágazatban működő ajánlatkérők beszerzési eljárásainak összehangolásáról [helyesen: a vízügyi, energiaipari, közlekedési és postai szolgáltatások területén a közbeszerzési eljárások összehangolásáról] szóló, 2004. március 31-i 2004/17/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL L 134., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 6. fejezet, 7. kötet, 19. o.) 53. cikkének (3) bekezdésével és 54. cikkének (4) bekezdésével együtt értelmezendő 45. cikke (2) bekezdése első albekezdése d) pontjának értelmezésére vonatkozik.
E kérelmet az egyrészt a Forposta SA – korábban Praxis sp. z o.o. – és az ABC Direct Contact sp. z o.o., másrészt pedig a Poczta Polska SA (a továbbiakban: Poczta Polska) között az utóbbi által hozott azon határozat tárgyában folyamatban lévő jogvita keretében terjesztették elő, amely az előbbieket kizárta az utóbbi társaság által indított, közbeszerzési szerződés odaítélése iránti eljárásból.
A 2004/18 irányelv VII. fejezetében „A minőségi kiválasztás kritériumai[t]” szabályozó 2. szakaszon belül szerepel „A részvételre jelentkező, illetve az ajánlattevő személyes helyzete” című 45. cikk. E cikk (1) bekezdése azokat a szempontokat sorolja fel, amelyek fennállása esetén a részvételre jelentkezőt vagy ajánlattevőt kötelezően ki kell zárni az eljárásból, míg ugyanezen cikk (2) bekezdése azokat a szempontokat sorolja fel, amelyek alapján valaki az eljárásból kizárható. Ez utóbbi bekezdés szövege a következő:
„A közbeszerzési eljárásban való részvételből kizárható minden gazdasági szereplő, aki, illetve amely:
csődeljárás vagy felszámolási eljárás alatt áll, végelszámolás alatt áll, a hitelezőkkel csődegyezséget kötött, üzleti tevékenységét felfüggesztette, vagy a nemzeti törvények és rendeletek szerinti hasonló eljárás következtében bármely hasonló helyzetben van;
csődeljárás, bírósági felszámolási eljárás, végelszámolási eljárás, csődegyezség vagy bármilyen, a nemzeti törvények és rendeletek szerinti hasonló eljárás alanya;
az érintett ország jogi rendelkezései szerinti jogerős ítéletben szakmai magatartásával kapcsolatosan elkövetett bűncselekmény miatt elítélték;
súlyos kötelességszegést [helyesen: súlyos szakmai kötelességszegést] követett el, amely bármely, az ajánlatkérő szerv rendelkezésére álló bizonyítási eszközzel bizonyítható;
a letelepedése szerinti ország, illetve az ajánlatkérő szerv székhelye szerinti ország jogi rendelkezései szerint nem tett eleget a társadalombiztosítási járulékfizetési kötelezettségeinek;
a letelepedése szerinti ország, illetve az ajánlatkérő szerv székhelye szerinti ország jogi rendelkezései szerint nem tett eleget az adófizetési kötelezettségeinek;
az e szakaszban előírt adatszolgáltatási kötelezettségének teljesítése során hamis nyilatkozatot tett, vagy nem közölte a kért adatokat.
E bekezdés végrehajtási feltételeit nemzeti jogukkal összhangban és a közösségi jog figyelembevételével a tagállamok határozzák meg.”
A 2004/17 irányelv VII. fejezetének 1. szakasza a „Minősítés és minőségi kiválasztás” címet viseli. Ugyanezen szakaszon belül a „Minősítési rendszerek” című 53. cikk így rendelkezik:
„(1) Az ajánlatkérő, ha kívánja, a gazdasági szereplők minősítésére szolgáló rendszert hozhat létre és működtethet.
A minősítési rendszert létrehozó és működtető ajánlatkérőnek biztosítania kell, hogy a gazdasági szereplők bármikor kérhessék minősítésüket.
(3) A (2) bekezdésben említett minősítési szempontok és szabályok tartalmazhatják a 2004/18/EK irányelv 45. cikkében felsorolt kizárási szempontokat, az abban megállapított feltételek szerint.
Amennyiben az ajánlatkérő a 2. cikk (1) bekezdésének a) pontja szerinti ajánlatkérő szerv, e szempontoknak és szabályoknak tartalmazniuk kell a 2004/18/EK irányelv 45. cikkének (1) bekezdésében felsorolt kizárási szempontokat.
A 2004/17 irányelvben az ugyanezen 1. szakaszon belüli 54. cikk, amely „A minőségi kiválasztás szempontjai” címet viseli, az (1) és (4) bekezdésében így rendelkezik:
„(1) A nyílt eljáráshoz kiválasztási szempontokat meghatározó ajánlatkérő a szempontok meghatározását a gazdasági szereplők rendelkezésére álló objektív szabályokkal és szempontokkal összhangban végzi.
(4) Az (1) és a (2) bekezdésben említett szempontok tartalmazhatják a 2004/18/EK irányelv 45. cikkében felsorolt kizárási szempontokat, az abban megállapított feltételek szerint.
Amennyiben az ajánlatkérő a 2. cikk (1) bekezdésének a) pontja szerinti ajánlatkérő szerv, az e cikk (1) és (2) bekezdésében említett szempontoknak és szabályoknak tartalmazniuk kell a 2004/18/EK irányelv 45. cikkének (1) bekezdésében felsorolt kizárási szempontokat.”
A közbeszerzések jogáról szóló, 2004. január 29-i törvény (Dz. U. 113. szám, 759. alszám; a továbbiakban: a közbeszerzések jogáról szóló törvény) meghatározza a közbeszerzési szerződések odaítélésének elveit és eljárásait, továbbá kijelöli az e kérdésben hatáskörrel rendelkező hatóságokat. A 2011. február 25-i, 2011. május 11-én hatályba lépett módosító törvény (Dz. U. 87. szám, 484. alszám) a közbeszerzések jogáról szóló törvény 24. cikkének (1) bekezdésébe beiktatta az 1. a) pontot. Az így módosított rendelkezés szövege a következő:
„(1) A közbeszerzési eljárásból ki kell zárni:
1. a) azt a gazdasági szereplőt, akivel, illetve amellyel szemben az ajánlatkérő olyan körülmények miatt, amelyekért a gazdasági szereplő felelős, elállt a szerződéstől, vagy felmondta azt, illetve visszalépett attól, ha a szerződéstől való elállásra vagy annak felmondására, illetve az attól való visszalépésre a közbeszerzési eljárás megindítását megelőző hároméves időszakon belül került sor, és a szerződés nem teljesített részének értéke a szerződés értékének legalább 5%-át teszi ki;
A Poczta Polska az államkincstárhoz tartozó, a postai szolgáltatások ágazatában működő társaság, amely a 2004/17 irányelv értelmében ajánlatkérő szervnek minősül. E társaság „a nemzeti és nemzetközi postai csomagok, Plus postai csomagok, utánvétes küldemények és a különleges feltételek mellett felvett postai csomagok kézbesítésére” irányuló közbeszerzési szerződés odaítélése iránti nyílt eljárást indított. Az előzetes döntéshozatalra utaló határozatban foglalt megállapítások szerint e szerződés értéke meghaladja azt az értékhatárt, amelytől kezdve alkalmazni kell a közbeszerzésekkel kapcsolatos uniós jogi szabályokat.
Ezen ajánlatkérő szerv úgy ítélte meg, hogy bizonyos piaci részek vonatkozásában a Forposta SA és az ABC Direct Contact sp. z o.o. ajánlatai voltak a legelőnyösebbek, és felhívta őket a szerződés megkötésére. E kiválasztást az eljárás egyik résztvevője sem vitatta. A szerződés megkötésének időpontjaként kijelölt 2011. július 21-én azonban a Poczta Polska visszavonta az ajánlati felhívást azzal az indokkal, hogy a kiválasztott ajánlatokat tevő gazdasági szereplőket a közbeszerzések jogáról szóló törvény 24. cikke (1) bekezdésének 1. a) pontja alapján kötelezően ki kell zárni az eljárásból.
Az érintett két társaság e határozatot megtámadta a Krajowa Izba Odwoławcza előtt, azt állítva, hogy az említett nemzeti rendelkezés ellentétes a 2004/18 irányelv 45. cikke (2) bekezdése első albekezdésének d) pontjával. Közelebbről, e társaságok szerint az e nemzeti rendelkezésben meghatározott feltételek terjedelme sokkal tágabb, mint az uniós jogban előírt feltétel, amely kizárási okként egyedül a „súlyos szakmai kötelességszegést” említi, ilyen súlyos kötelességszegést pedig az alapügyben nem követtek el.
A kérdést előterjesztő bíróság megjegyzi, hogy a közbeszerzések jogáról szóló törvény 24. cikke (1) bekezdése 1. a) pontjának elfogadása során a nemzeti jogalkotó jelezte, hogy a 2004/18 irányelv 45. cikke (2) bekezdése első albekezdésének d) pontjából indult ki, továbbá e bíróság kétségeit fejezi ki azzal kapcsolatban, hogy e nemzeti rendelkezés összeegyeztethető-e az alapját képező uniós jogi rendelkezéssel, e kétségeket pedig szerinte az alábbi megfontolások igazolják.
Először is, a 2004/18 irányelv említett rendelkezésében szabályozott kizárási ok a súlyos szakmai kötelességszegés, vagyis olyan fogalom, amely a jogi szaknyelvben inkább a szakmai magatartási szabályoknak, a hivatás méltóságának vagy a szakmai megbízhatóságnak a megsértésére utal. Az ilyen sérelem az azt elkövető személy szakmai felelősségét vonja maga után, többek között a hatáskörrel rendelkező szakmai szervezetek által megindított fegyelmi eljárás formájában. Így a súlyos szakmai kötelességszegésről e szervezetek vagy bíróságok döntenek, nem pedig az ajánlatkérők, mint azt a szóban forgó nemzeti szabályozás előírja.
Másodszor, azon körülményeknek a közbeszerzések jogáról szóló törvény 24. cikke (1) bekezdésének 1. a) pontjában említett fogalma, „amelyekért a gazdasági szereplő felelős”, lényegesen szélesebb körű, mint „a gazdasági szereplő által elkövetett” súlyos kötelességszegésnek a 2004/18 irányelv 45. cikke (2) bekezdése első albekezdésének d) pontjában szereplő fogalma, ezért pedig nem alkalmazható olyan rendelkezések kapcsán, amelyek joghátrány előírására irányulnak.
Harmadszor, mivel a 2004/18 irányelv említett rendelkezése előírja, hogy a kötelességszegésnek „súlyosnak” kell lennie, kételyek merülhetnek fel azzal kapcsolatban, hogy a szerződés értékének 5%-át kitevő nemteljesítés súlyos kötelességszegésnek tekinthető-e. A kérdést előterjesztő bíróság e tekintetben hangsúlyozza, hogy amennyiben az alapügyben alkalmazandó nemzeti rendelkezésben meghatározott feltételek teljesülnek, az ajánlatkérő köteles az érintett gazdasági szereplőt kizárni, és semmilyen módon nem veheti figyelembe az egyedi helyzetét, ami az arányosság elvének megsértését eredményezheti.
A kérdést előterjesztő bíróság végül megjegyzi, hogy a Bíróság ítélkezési gyakorlata (a C-213/07. sz. Michaniki-ügyben 2008. december 16-án hozott ítélet [EBHT 2008., I-9999. o.], valamint a C-376/08. sz., Serrantoni és Consorzio stabile edili ügyben 2009. december 23-án hozott ítélet [EBHT 2009., I-12169. o.]) szerint a 2004/18 irányelv nem képezi akadályát annak, hogy valamely tagállam az irányelv 45. cikkének (2) bekezdésében felsoroltaktól eltérő olyan kizárási okokat határozzon meg, amelyek nem a gazdasági szereplők szakmai tevékenységéhez kapcsolódó objektív megfontolásokon alapulnak, amennyiben e kizárási okok az elérni kívánt célhoz képest arányosak. Ugyanakkor a Bíróság ítélkezési gyakorlata (a C-21/03. és C-34/03. sz. Fabricom egyesített ügyekben 2005. március 3-án hozott ítélet [EBHT 2005., I-1559. o.], valamint a C-147/06. és C-148/06. sz., SECAP és Santorso egyesített ügyekben 2008. május 15-én hozott ítélet [EBHT 2008., I-3565. o.]) szerint az uniós joggal ellentétes az olyan nemzeti szabályozás, amely valamely gazdasági szereplőnek a közbeszerzési eljárásból való automatikus kizárását, az ajánlatok automatikus elutasítását, valamint a kitűzött céllal arányban nem álló intézkedések alkalmazását írja elő. Márpedig a szóban forgó nemzeti rendelkezés nem csupán automatikusan alkalmazandó, hanem a közérdek védelmére irányuló azon célkitűzés megvalósításához szükséges mértéket is meghaladja, amely a valóban kevésbé megbízható gazdasági szereplők mellőzésében nyilvánul meg.
E megfontolásokra tekintettel a Krajowa Izba Odwoławcza úgy határozott, hogy az eljárást felfüggeszti, és előzetes döntéshozatal céljából az alábbi kérdéseket terjeszti a Bíróság elé:
Úgy kell-e értelmezni […] 2004/18 […] irányelvnek a […] 2004/17 […] irányelv 53. cikkének (3) bekezdésével és 54. cikkének (4) bekezdésével összefüggésben értelmezendő 45. cikke – »[a] közbeszerzési eljárásban való részvételből kizárható minden gazdasági szereplő, aki, illetve amely […] súlyos [szakmai] kötelességszegést követett el, amely bármely, az ajánlatkérő szerv rendelkezésére álló bizonyítási eszközzel bizonyítható« szövegű – (2) bekezdés[e] [első albekezdésének] d) pontját, hogy ilyen súlyos szakmai kötelességszegésnek tekinthető, ha az ajánlatkérő olyan körülmények miatt, amelyekért a gazdasági szereplő felelős, elállt a gazdasági szereplővel korábban kötött közbeszerzési szerződéstől, vagy felmondta azt, illetve visszalépett attól, amennyiben a szerződéstől való elállásra vagy annak felmondására, illetve az attól való visszalépésre a közbeszerzési eljárás megindítását megelőző hároméves időszakon belül került sor, és a szerződés nem teljesített részének értéke a szerződés értékének legalább 5%-át teszi ki?
Az első kérdésre adandó nemleges válasz esetén: ha a tagállamnak lehetősége van arra, hogy a 2004/18 […] irányelv 45. cikkében felsorolt okoktól eltérő – a tagállam által a közérdek védelme, az ajánlatkérő jogos érdeke, valamint a gazdasági szereplők közötti tisztességes verseny fenntartása szempontjából igazolhatónak vélt – okokat határozzon meg a gazdasági szereplők közbeszerzési eljárásban való részvételből történő kizárására, akkor összeegyeztethető-e az említett irányelvvel és az Európai Unió működéséről szóló szerződéssel azon gazdasági szereplő eljárásból való kizárása, akivel, illetve amellyel szemben az ajánlatkérő olyan körülmények miatt, amelyekért a gazdasági szereplő felelős, elállt a korábbi közbeszerzési szerződéstől, vagy felmondta azt, illetve visszalépett attól, ha a szerződéstől való elállásra vagy annak felmondására, illetve az attól való visszalépésre a közbeszerzési eljárás megindítását megelőző hároméves időszakon belül került sor, és a szerződés nem teljesített részének értéke a szerződés értékének legalább 5%-át teszi ki?”
A Poczta Polska azt állítja, hogy a Krajowa Izba Odwoławcza nem minősül az EUMSZ 267. cikk értelmében vett bíróságnak, mivel ítélkezési és tanácsadási feladatokat egyaránt ellát.
E tekintetben emlékeztetni kell arra, hogy a Bíróság állandó ítélkezési gyakorlata szerint annak értékeléséhez, hogy az előzetes döntéshozatalt kezdeményező szervezet az EUMSZ 267. cikk szerinti „bíróság” jellemzőivel rendelkezik-e – ami kizárólag az uniós jog alapján eldöntendő kérdés –, a Bíróság bizonyos tényezők összességét veszi figyelembe, amelyek közé tartozik az, hogy a szervezet jogszabály alapján jött-e létre, állandó jelleggel működik-e, hatásköre kötelező jellegű-e, az eljárása kontradiktórius jellegű-e, a szervezet jogszabályokat alkalmaz-e, valamint hogy a szervezet független-e (lásd a C-54/96. sz. Dorsch Consult ügyben 1997. szeptember 17-én hozott ítélet [EBHT 1997., I-4961. o.] 23. pontját, valamint a C-443/09. sz. Grillo Star ügyben 2012. április 19-én hozott ítélet 20. pontját és az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlatot).
A jelen esetben meg kell állapítani, hogy – mint az a Bíróság elé terjesztett ügyiratból kiderül – a Krajowa Izba Odwoławcza mint a közbeszerzések jogáról szóló törvénnyel létrehozott olyan szerv, amely kizárólagos hatáskörrel rendelkezik a gazdasági szereplők és az ajánlatkérők között keletkezett jogviták elsőfokú elbírálására, és amelynek működését e törvény 172–198. cikke szabályozza, az e rendelkezések szerinti hatásköreinek gyakorlása során az EUMSZ 267. cikk értelmében vett bíróságnak minősül, mint ahogy az alapeljárás keretében is ez a helyzet. Annak, hogy e szerv egyéb rendelkezések alapján adott esetben tanácsadási jellegű feladatokat is ellát, e tekintetben nincs következménye.
A lengyel kormány azt állítja, hogy az előzetes döntéshozatal iránti kérelem elfogadhatatlan amiatt, hogy az hipotetikus jellegű, és lényegében annak meghatározására irányul, hogy az alapügyben alkalmazandó nemzeti rendelkezés összeegyeztethető-e a 2004/18 irányelvvel, nem pedig arra, hogy a kérdést előterjesztő bíróság a nemzeti jogszabályok alapján elbírálandó jogvita tárgyának tisztázása érdekében az uniós jog értelmezéséhez jusson. Márpedig a Bíróság az előzetes döntéshozatali eljárás keretében nem mérlegelheti a nemzeti szabályozásnak az uniós joggal való összeegyeztethetőségét, és nem értelmezheti a nemzeti jogszabályi rendelkezéseket.
E tekintetben egyrészt meg kell állapítani, hogy a kérdést előterjesztő bíróság sem az érintett nemzeti szabályozás uniós joggal való összeegyeztethetőségének mérlegelését, sem pedig e szabályozás értelmezését nem kéri a Bíróságtól. E bíróság arra szorítkozik, hogy a közbeszerzési tárgyú uniós szabályok értelmezését kérje annak mérlegelése érdekében, hogy az alapügyben mellőzni kell-e a közbeszerzések jogáról szóló törvény 24. cikke (1) bekezdése 1. a) pontjának alkalmazását. Másrészt meg kell állapítani, hogy a feltett kérdések e jogvita elbírálása szempontjából relevánsak, mivel a Poczta Polska azzal az indokkal vonta vissza a perbeli szerződés odaítélését, hogy azokat a gazdasági szereplőket, akiknek az ajánlatait elfogadták, az említett nemzeti rendelkezés alapján kötelezően ki kellett zárni az eljárásból.
E feltételek mellett az előzetes döntéshozatal iránti kérelem elfogadható, ezért pedig a feltett kérdéseket meg kell válaszolni.
E kérdéssel a kérdést előterjesztő bíróság lényegében arra vár választ, hogy a 2004/18 irányelv 45. cikke (2) bekezdése első albekezdésének d) pontját úgy kell-e értelmezni, hogy azzal ellentétes az olyan nemzeti szabályozás, amely akként rendelkezik, hogy a szóban forgó gazdasági szereplőnek a közbeszerzési szerződés odaítélése iránt folyamatban lévő eljárásból történő automatikus kizárását eredményező súlyos szakmai kötelességszegés áll fenn akkor, ha az ajánlatkérő olyan körülmények miatt, amelyekért ugyanezen gazdasági szereplő felelős, elállt az e gazdasági szereplővel korábban kötött közbeszerzési szerződéstől, vagy felmondta azt, illetve visszalépett attól, amennyiben a szerződéstől való elállásra vagy annak felmondására, illetve az attól való visszalépésre a folyamatban lévő eljárás megindítását megelőző hároméves időszakon belül került sor, és a szerződés nem teljesített részének értéke a szerződés értékének legalább 5%-át teszi ki.
Figyelembe véve a Bíróság által tartott tárgyaláson a lengyel kormány által megfogalmazott bizonyos észrevételeket, melyek szerint az alapügyhöz hasonló, a 2004/17 irányelv tárgyi hatálya alá tartozó esetet egyedül az irányelv alapján kell megítélni, hangsúlyozni kell, hogy a kérdést előterjesztő bírság által tett megállapítások szerint a nemzeti jogalkotó maga is jelezte, hogy a közbeszerzések jogáról szóló törvény 24. cikke (1) bekezdése 1. a) pontjának – amelynek alapján az érintett társaságokat a közbeszerzési eljárásból kizárták – elfogadása során a 2004/18 irányelv 45. cikke (2) bekezdése első albekezdésének d) pontjából indult ki. Másfelől a 2004/17 irányelv 53. cikkének (3) bekezdése és 54. cikkének (4) bekezdése kifejezetten e 45. cikkre utal.
Úgy tűnik tehát, hogy a Lengyel Köztársaság élt a 2004/17 irányelv e rendelkezéseiben biztosított lehetőséggel, és a nemzeti szabályozásba beiktatta a 2004/18 irányelv 45. cikke (2) bekezdése első albekezdésének d) pontjában szabályozott kizárási okot.
Meg kell állapítani, hogy a 2004/18 irányelv 45. cikke (2) bekezdése első albekezdésének d) pontja – az ugyanezen albekezdés a), b), e) és f) pontjában szabályozott kizárási okokra vonatkozó rendelkezésektől eltérően – nem utal a nemzeti törvényekre és rendeletekre, viszont ugyanezen (2) bekezdés második albekezése kimondja, hogy e bekezdés végrehajtási feltételeit nemzeti jogukkal összhangban és az uniós jog figyelembevételével a tagállamok határozzák meg.
Következésképpen a 45. cikk (2) bekezdése első albekezdésének d) pontjában szereplő „súlyos”„szakmai”„kötelességszegés” fogalmak a nemzeti jogszabályokban pontosíthatók és részletesen kifejthetők, tiszteletben tartva ugyanakkor az uniós jogot.
E tekintetben meg kell állapítani, hogy – mint azt a lengyel kormány helyesen állítja – a „szakmai kötelességszegés” fogalma minden olyan felróható magatartásra vonatkozik, amely befolyásolhatja a szóban forgó gazdasági szereplő szakmai hitelességét, és nem csupán a szűkebb értelemben vett, az e gazdasági szereplő szakmájával kapcsolatos etikai szabályok azon megsértéseire, amelyeket az e szakmával kapcsolatos ügyekben eljáró fegyelmi szerv vagy jogerős bírósági határozat állapít meg.
A 2004/18 irányelv 45. cikke (2) bekezdése első albekezdésének d) ponja ugyanis feljogosítja az ajánlatkérőket, hogy a szakmai kötelességszegést a rendelkezésükre álló bármely bizonyítási eszközzel bizonyítsák. Ezenkívül ugyanezen albekezdés c) pontjától eltérően, az ugyanezen albekezdés d) pontjában foglalt rendelkezés értelmében vett szakmai kötelességszegés megállapításához nem szükséges jogerős ítélet.
Következésképpen főszabály szerint szakmai kötelességszegésnek tekinthető, ha valamely gazdasági szereplő nem tartja be a szerződéses kötelezettségeit.
Ugyanakkor a „súlyos kötelességszegés” fogalmát akként kell érteni, hogy az rendes körülmények között a szóban forgó gazdasági szereplő olyan magatartására utal, amelynek kapcsán a gazdasági szereplőt szándékosság vagy bizonyos fokú gondatlanság terheli. Így a szerződés vagy annak egy része hibás, pontatlan vagy hiányos teljesítése adott esetben bizonyíthatja a szóban forgó gazdasági szereplő korlátozott szakmai felkészültségét, viszont nem automatikusan egyenértékű a súlyos kötelességszegéssel.
Ezenkívül a „súlyos kötelességszegés” fennállásának megállapításához főszabály szerint szükséges, hogy az érintett gazdasági szereplő magatartásával kapcsolatban konkrét és egyedi mérlegelést folytassanak le.
Az alapügyben alkalmazandó szabályozás viszont azt írja elő az ajánlatkérővel szemben, hogy zárja ki a közbeszerzési eljárásból a gazdasági szereplőt, amennyiben az ajánlatkérő olyan körülmények miatt, amelyekért a gazdasági szereplő „felelős”, korábbi közbeszerzés keretében elállt a vele kötött szerződéstől, vagy felmondta azt.
E tekintetben meg kell állapítani, hogy figyelembe véve a nemzeti jogrendszereknek a felelősség szabályozása terén fennálló sajátos jellemzőit, az olyan körülmények fogalma, amelyekért a gazdasági szereplő „felelős”, nagyon széles körű, és magában foglalhat olyan helyzeteket is, amelyek messze túlmutatnak a szóban forgó gazdasági szereplő olyan magatartásán, amelynek kapcsán szándékosság vagy bizonyos fokú gondatlanság terheli őt. Márpedig a 2004/17 irányelv 54. cikke (4) bekezdésének első albekezdése a 2004/18 irányelv 45. cikkében felsorolt kizárási szempontok alkalmazásának lehetőségére utal, „az abban megállapított feltételek szerint”, vagyis a jelen ítélet 25. pontja szerinti értelemben vett „súlyos kötelességszegés” fogalma nem helyettesíthető az olyan körülmények fogalmával, amelyekért a szóban forgó gazdasági szereplő „felelős”.
Ezenkívül az alapügyben alkalmazandó nemzeti szabályozás maga határozza meg azokat a paramétereket, amelyek alapján a szóban forgó ajánlatkérő a gazdasági szereplő korábbi magatartása folytán köteles e gazdasági szereplőt automatikusan kizárni a közbeszerzési szerződés odaítélése iránt újonnan indított eljárásból, anélkül hogy az ajánlatkérőnek lehetőséget biztosítana arra, hogy esetről esetre mérlegelje az említett gazdasági szereplő által a korábbi közbeszerzési szerződés teljesítése keretében tanúsított, állítólag felróható magatartás súlyosságát.
Következésképpen meg kell állapítani, hogy az alapügyben alkalmazandó szabályozás nem szorítkozik a 2004/18 irányelv 45. cikke (2) bekezdése első albekezdése d) pontja általános alkalmazási kereteinek meghatározására, hanem e tekintetben kötelező feltételeket és bizonyos körülmények fennállása esetén automatikusan alkalmazandó következményeket ír elő az ajánlatkérőkkel szemben, túllépve ezáltal azt a mérlegelési mozgásteret, amely a tagállamokat ezen irányelv 45. cikke (2) bekezdésének második albekezdése alapján illeti meg annak kapcsán, hogy az uniós jog tiszteletben tartásával meghatározzák az ugyanezen (2) bekezdés első albekezdésének d) pontjában szabályozott kizárási ok alkalmazási feltételeit.
Az eddigi megfontolások összességét figyelembe véve az első kérdésre azt a választ kell adni, hogy a 2004/18 irányelv 45. cikke (2) bekezdése első albekezdésének d) pontját úgy kell értelmezni, hogy azzal ellentétes az olyan nemzeti szabályozás, amely akként rendelkezik, hogy a szóban forgó gazdasági szereplőnek a közbeszerzési szerződés odaítélése iránt folyamatban lévő eljárásból történő automatikus kizárását eredményező súlyos szakmai kötelességszegés áll fenn akkor, ha az ajánlatkérő olyan körülmények miatt, amelyekért e gazdasági szereplő felelős, elállt az e gazdasági szereplővel korábban kötött közbeszerzési szerződéstől vagy felmondta azt, illetve visszalépett attól, amennyiben a szerződéstől való elállásra vagy annak felmondására, illetve az attól való visszalépésre a folyamatban lévő eljárás megindítását megelőző hároméves időszakon belül került sor, és a korábbi közbeszerzési szerződés nem teljesített részének értéke e szerződés értékének legalább 5%-át teszi ki.
E kérdés – amelyet a kérdést előterjesztő bíróság arra az esetre tett fel, ha a Bíróság az első kérdésre nemleges választ adna – lényegében arra irányul, hogy a közbeszerzési tárgyú uniós jogi szabályok és elvek igazolják-e, hogy az alapügyben alkalmazandóhoz hasonló nemzeti szabályozás a közérdek és az ajánlatkérő jogos érdekének védelme, valamint a gazdasági szereplők közötti tisztességes verseny fenntartása címén előírja az ajánlatkérővel szemben, hogy az első kérdés szerintihez hasonló esetben a gazdasági szereplőt automatikusan zárja ki a közbeszerzési szerződés odaítélése iránti eljárásból.
E tekintetben, jóllehet a 2004/17 irányelv 54. cikkének (4) bekezdéséből kétségkívül az következik, hogy az ajánlatkérők meghatározhatnak a 2004/18 irányelv 45. cikkében felsorolt kizárási szempontokon kívüli minőségi kiválasztási szempontokat, ez nem változtat azon, hogy a Bíróság állandó ítélkezési gyakorlata szerint az utóbbi irányelv 45. cikkének (2) bekezdése kimerítő jelleggel sorolja fel azokat az okokat, amelyek igazolhatják, hogy valamely gazdasági szereplőt a szakmai tevékenységéhez kapcsolódó objektív körülményeken alapuló okok alapján kizárjanak a közbeszerzési eljárásban történő részvételből, következésképpen pedig e rendelkezés nem teszi lehetővé, hogy a tagállamok a benne foglalt felsorolást más, a szakmai tevékenységgel kapcsolatos szempontokon alapuló kizáró okokkal egészítsék ki (lásd a C-226/04. és C-228/04. sz., La Cascina és társai egyesített ügyekben 2006. február 9-én hozott ítélet [EBHT 2006., I-1347. o.] 22. pontját; a fent hivatkozott Michaniki-ügyben hozott ítélet 43. pontját, valamint a C-74/09. sz., Bâtiments et Ponts Construction és WISAG Produktionsservice ügyben 2010. július 15-én hozott ítélet [EBHT 2010., I-7271. o.] 43. pontját).
Az érintett kizárási ok csak akkor tekinthető adott esetben elfogadhatónak a közbeszerzési tárgyú uniós jogi elvek vagy egyéb szabályok alapján, ha az nem a gazdasági szereplő szakmai tevékenységéhez kapcsolódik, következésképpen pedig nem vonatkozik rá az ilyen kimerítő felsorolás (lásd ilyen értelemben a fent hivatkozott Fabricom egyesített ügyekben hozott ítélet 25–36. pontját; a fent hivatkozott Michaniki-ügyben hozott ítélet 44–69. pontját, valamint a C-538/07. sz. Assitur-ügyben 2009. május 19-én hozott ítélet [EBHT 2009., I-4219. o.] 21–33. pontját).
Márpedig a jelen esetben a közbeszerzések jogáról szóló törvény 24. cikke (1) bekezdésének 1. a) pontja az érintett gazdasági szereplő szakmai tevékenységéhez kapcsolódó kizárási okról rendelkezik, amit a jelen ítélet 10. és 23. pontjában megállapított azon tény is megerősít, hogy a lengyel jogalkotó e nemzeti rendelkezés elfogadásának alátámasztásaként a 2004/18 irányelv 45. cikke (2) bekezdése első albekezdésének d) pontjára hivatkozott. Az ilyen kizárási ok tehát, amely túllépi az ezen első albekezdésben foglalt kimerítő felsorolás kereteit, mint ez az első kérdésre adott válaszból is kitűnik, a közbeszerzési tárgyú uniós jogi elvekre és egyéb szabályokra tekintettel sem fogadható el.
Következésképpen a második kérdésre azt a választ kell adni, hogy a közbeszerzési tárgyú uniós jogi elvek és szabályok nem igazolják, hogy az alapügyben alkalmazandóhoz hasonló nemzeti szabályozás a közérdek és az ajánlatkérő jogos érdekének védelme, valamint a gazdasági szereplők közötti tisztességes verseny fenntartása címén előírja az ajánlatkérővel szemben, hogy az előzetes döntéshozatalra előterjesztett első kérdésre adott válasz szerintihez hasonló esetben a gazdasági szereplőt automatikusan zárja ki a közbeszerzési szerződés odaítélése iránti eljárásból.
A Bíróság által tartott tárgyaláson a lengyel kormány kérte, hogy a Bíróság korlátozza a jelen ítélet időbeli hatályát abban az esetben, ha a 2004/18 irányelv 45. cikke (2) bekezdése első albekezdésének d) pontját akként értelmezné, hogy azzal ellentétes az alapügyben alkalmazandóhoz hasonló nemzeti szabályozás.
Kérelmének alátámasztása érdekében a lengyel kormány ezen, a Bíróság által még nem értelmezett uniós jogi rendelkezés állítólag kevéssé világos jellegére, valamint arra hivatkozik, hogy az ilyen értelmezés nemzeti szinten súlyos gazdasági következmények kockázatával jár.
E tekintetben emlékeztetni kell arra, hogy azon értelmezés, amelyet a Bíróság valamely uniós jogszabály kapcsán fejt ki az EUMSZ 267. cikkben ráruházott hatáskör gyakorlása során, megmagyarázza és pontosítja e szabály hatályát és jelentőségét, amely szerint azt a hatálybalépésének időpontjától értelmezni és alkalmazni kell, illetőleg értelmezni és alkalmazni kellett volna, a Bíróság pedig csak kivételesen, az uniós jogrendhez szorosan hozzátartozó jogbiztonság általános elvének alkalmazása útján korlátozhatja bármely érdekelt azon lehetőségét, hogy a jóhiszeműen létrejött jogviszonyok vitatása céljából a Bíróság által értelmezett rendelkezésre hivatkozzék (lásd ebben az értelemben a C-338/11–C-347/11. sz., Santander Asset Management SGIIC és társai egyesített ügyekben 2012. május 10-én hozott ítélet 58. és 59. pontját, valamint a C-525/11. sz. Mednis-ügyben 2012. október 18-án hozott ítélet 41. és 42. pontját).
Konkrétabban a Bíróság ezt a megoldást csak világosan meghatározott körülmények között alkalmazta, abban az esetben, amikor az érvényes és hatályos szabályozás alapján jóhiszeműen létrejött jogviszonyok magas száma miatt súlyos gazdasági következmények felmerülésének kockázata állt fenn, és úgy tűnt, hogy a magánszemélyeket és a nemzeti hatóságokat az uniós rendelkezések hatályát illető objektív és jelentős bizonytalanság az uniós jognak meg nem felelő magatartásra indította, és e bizonytalansághoz esetleg maguk a tagállamok vagy az Európai Bizottság magatartása is hozzájárult (lásd különösen a fent hivatkozott Santander Asset Management SGIIC és társai egyesített ügyekben hozott ítélet 60. pontját, valamint a fent hivatkozott Mednis-ügyben hozott ítélet 43. pontját).
Ami az érintett uniós jogi rendelkezések hatályával kapcsolatos objektív és jelentős bizonytalanság állítólagos fennállását illeti, az a jelen ügyben nem állapítható meg. Egyrészt ugyanis a 2004/18 irányelv 45. cikke (2) bekezdése első albekezdésének d) pontja értelmében vett „súlyos szakmai kötelességszegés” esete nyilvánvalóan nem fedi le a közbeszerzések jogáról szóló törvény 24. cikke (1) bekezdésének 1. a) pontjában szabályozott kizárási okot. Másrészt az e nemzeti rendelkezés elfogadásának időpontjában már megszilárdult ítélkezési gyakorlatból következik, hogy az ilyen kizárási okot nem igazolhatják a közbeszerzési tárgyú uniós jogi elvek és egyéb szabályok.
Ami azokat a pénzügyi következményeket illeti, amelyek a Bíróság által az előzetes döntéshozatal iránti kérelem nyomán hozott ítéletből eredően érinthetik a tagállamot, azok önmagukban nem indokolják ezen ítélet időbeli hatályának korlátozását (a fent hivatkozott Santander Asset Management SGIIC és társai egyesített ügyekben hozott ítélet 62. pontja, valamint a fent hivatkozott Mednis-ügyben hozott ítélet 44. pontja).
Mindazonáltal meg kell állapítani, hogy a lengyel kormány nem szolgált semmilyen adattal, amely lehetővé tenné a Bíróság számára annak mérlegelését, hogy a jelen ítélet következtében fennáll-e a Lengyel Köztársaságot érintő súlyos gazdasági következmények kockázata.
Következésképpen a jelen ítélet időbeli hatályát nem szükséges korlátozni.
Az építési beruházásra, az árubeszerzésre és a szolgáltatásnyújtásra irányuló közbeszerzési szerződések odaítélési eljárásainak összehangolásáról szóló, 2004. március 31-i 2004/18/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv 45. cikke (2) bekezdése első albekezdésének d) pontját akként kell értelmezni, hogy azzal ellentétes az olyan nemzeti szabályozás, amely akként rendelkezik, hogy a szóban forgó gazdasági szereplőnek a közbeszerzési szerződés odaítélése iránt folyamatban lévő eljárásból történő automatikus kizárását eredményező súlyos szakmai kötelességszegés áll fenn akkor, ha az ajánlatkérő olyan körülmények miatt, amelyekért e gazdasági szereplő felelős, elállt az e gazdasági szereplővel korábban kötött közbeszerzési szerződéstől, vagy felmondta azt, illetve visszalépett attól, amennyiben a szerződéstől való elállásra vagy annak felmondására, illetve az attól való visszalépésre a folyamatban lévő eljárás megindítását megelőző hároméves időszakon belül került sor, és a korábbi közbeszerzési szerződés nem teljesített részének értéke e szerződés értékének legalább 5%-át teszi ki.
A közbeszerzési tárgyú uniós jogi elvek és szabályok nem igazolják, hogy az alapügyben alkalmazandóhoz hasonló nemzeti szabályozás a közérdek és az ajánlatkérő jogos érdekének védelme, valamint a gazdasági szereplők közötti tisztességes verseny fenntartása címén előírja az ajánlatkérővel szemben, hogy az előzetes döntéshozatalra előterjesztett első kérdésre adott válasz szerintihez hasonló esetben a gazdasági szereplőt automatikusan zárja ki a közbeszerzési szerződés odaítélése iránti eljárásból.
( *1 )	Az eljárás nyelve: lengyel.

matches: bíróság bíróság bíróság bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság bíróság Bíróság bíróság bíróság bíróság Bíróság bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság