text:
A szólásszabadság nem jogosít fel arra, hogy Mohamed prófétát bárki pedofilnek nevezze – döntött az Európai Bíróság | Vadhajtások
A szólásszabadság nem jogosít fel arra, hogy Mohamed prófétát bárki pedofilnek nevezze – döntött az Európai Bíróság
Az EJEB (Emberi Jogok Európai Bírósága) az osztrák nő ellen döntött, aki azt állítja, hogy Mohamed prófétát pedofilnak nevezni a szólasszabadság védelme alatt áll.
A nő álláspontja szerint kijelentésével a nyilvános vitát segítette elő.
Az EJEB döntése értelmében az osztrák bíróság által meghozott elmarasztaló ítélet nem sértette a nő szólásszabadsághoz való jogát.
A Strasburgban székelő bíróság döntése indoklásában kifejtette, hogy az osztrák bíróság figyelmesen mérlegelte a nő „szólásszabadsághoz való jogát és mások vallásos érzelmeinek védelméhez fűződő jogait, továbbá a döntés azt a célt is szolgálta, hogy megőrizze a vallásbékét Ausztriában.”
2009-ben a nő tartott két előadást „Alapvető informaciók az iszlámról” címmel, amelyben Mohamed házasságát a 6 éves Aishával pedofíliához hasonlította.
Iszlám tradíciók szerint a házasságot Aisha 9 éves korában hálták el, amikor Mohamed 50 év körül volt. Aisha Mohamed legjobb barátjának, az első kalifának, Abu Bakr-nak volt a lánya.
A bíróság idézte az osztrák nőt, amint az előadáson így fogalmazott:
Mohamed „szerette kislányokkal csinálni. Egy 56 éves egy 6 évessel? Mi ez, ha nem pedofília?”
Az osztrák bíróság később a vallás becsmérléséért elítélte a nőt és 480 euróra bírságolta. Más helyi bíróságok szintén elutasították a fellebbezéseket, megerősítve az eljáró bíróság döntését; így került az ügy végül Strasburgba.
A nő úgy érvelt, hogy megjegyzései a szólásszabadság védelmét kell, hogy élvezzék és a vallási csoportosulásoknak kötelességük eltűrni a kritikát. Továbbá elmondta, hogy a cél az volt, hogy részt vegyen a nyilvános vitában és nem az, hogy becsmérelje az iszlám profétáját.
Nincs szándék a nyilvános vita elmélyítésére.
Az EJEB elismerte, hogy a vallásszabadság nem jelenti azt, hogy mások nem fogalmazhatnak meg kritikát egy vallással kapcsolatban, vagy nem tagadhatják egyes csoportok vallási meggyőződéseit. Ugyanakkor a bíróság azt is megállapította, hogy a nő megjegyzései nem voltak tárgyilagosak, nem nyújtottak a történethez megfelelő történelmi hátteret és nem a nyilvános vita elősegítését szolgálták.
A nő kijelentéseit „csak úgy lehet értelmezni, hogy példákat szolgáltasson arra vonatkozólag, hogy Mohamed miért nem érdemes a tiszteletre, imádatra” – fogalmaz a bíróság, hozzátéve, hogy az elhangzottak nem tényeken alapulnak és céljuk az iszlám befeketítése volt.
A bíróság úgy találta, hogy még egy társadalmi vitában – mely valóban a szólásszabadság védelme alá esne – sem lenne elfogadható, hogy „kompromittáló kijelentéseket csomagoljon valaki a véleménynyilvánítás szabadságába és így próbálja meg elfogadható tenni azokat a kijelentéseit, amelyek valójában már túllépnek a véleménynyilvánítás szabadságának korlátain.”
2019.02.16. 65

matches: Bíróság Bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság


text:
Az objektív felelősség nem ismer határokat - Jogászvilág
Kezdőlap » Az objektív felelősség nem ismer határokat
Az EUB döntése szerint a jogorvoslat, ill. a fikció megdöntésének lehetőségével kellő mértékben érvényesülnek a büntetőjog alkotmányos elvei, így az objektív felelősség elve összhangban áll az Európai Alapjogi Chartával, ezért az azon alapuló határozatokat végre kell hajtani.
Holland határozat, lengyel végrehajtás
Bűnösség nélkül nincs büntetés – a német jogelmélet és -gyakorlat nagyon komolyan veszi a nullum crimen sine lege, nulla poena sine lege elvekből levezetett és a német Alaptörvényben (Grundgesetz, GG) is lefektetett jogelvet. Nem csak a büntetőjogban érvényesül. Közlekedési szabálysértéséért csak az felel, aki tényleg elkövette azt. A magyar mellett azonban több más európai jogrend is ismeri az objektív felelősség elvét. A fikciót szerint az üzembentartó, amíg az ellenkezőjét nem bizonyítja az autó vezetőjének számít és így felel minden, a gépjárművével elkövetett szabálysértésért.
Nemrégiben a holland szabálysértési törvényben lefektetett objektív felelősség került az Európai Bíróság (EUB) asztalára (EUB ítélet, 05.12.2019, Az. C-671-18). Egy lengyel bíróság előzetes döntéshozatali eljárást indított annak tisztázására, hogy végre kell-e hajtani egy erre az elvre alapított holland szabálysértési bírságot egy lengyel üzembetartó ellen, annak ellenére, hogy a lengyel jog nem ismeri az objektív felelősséget.
A külföldi szabálysértési határozatok végrehajtásának jogalapja a 2005/214/JI kerethatározat a kölcsönös elismerés elvének a pénzbüntetésekre való alkalmazásáról és a 2014/41/EU irányelve a büntetőügyekben kibocsátott európai nyomozási határozatról.
A holland szabálysértési törvény értelmében a szabálysértési felelősség automatikusan az üzembentartó terheli. Lehetősége van azonban a jogorvoslatra, ill. ellenbizonyításra. Az ügyben értintett lengyel üzembentartó ezzel nem élt, így a döntés jogerőre emelkedett. Később az üzembentartó a holland határozatot végrehajtó lengyel eljárásban előadta, hogy a kérdéses időpontban nem vezette az autót, azt korábban eladta, az átírásra azonban még nem került sor, de az autó már nem volt a birtokában, így nem tudja megnevezni a tényleges elkövetőt. Az eljáró lengyel bíróság – az objektív felelősség elvét nem ismerő – hazai és a holland jog kollíziója miatt indított előzetes döntéshozatali eljárást az EUB-nál.
Az EUB döntése szerint a jogorvoslat, ill. a fikció megdöntésének lehetőségével kellő mértékben érvényesülnek a büntetőjog alkotmányos elvei, így az objektív felelősség elve összhangban áll az Európai Alapjogi Chartával, ezért az azon alapuló határozatokat végre kell hajtani. A bírák nem találták meggyőzőnek az üzembentartó lengyel bíróság előtti védekezését, mi szerint kellő idő hiányában nem élt fellebbezéssel a holland határozat ellen. Az EUB szerint a hollandok által biztosított hat hét elegendő idő a védekezésre.
Németország közvetlenül nem érintett az ügyben, mégis nagy port kavart a luxemburgi döntés. Egy hasonló szabálysértési bírság németországi végrehajtása alkotmányossági problémákat vetne fel.
A német autósoknak az EUB döntése ellenére sem kell kifizetniük a külföldi bírságokat, ha más vezette az autójukat – foglalható össze Gerhard Hillebrand, a Német Ügyvédi Kamara Közlekedésijogi szakosztályvezetőjének álláspontja. Ekként értelmezi a Nemzetközi bűnügyi jogsegélyről szóló törvény (Gesetz über die internationale Rechtshilfe in Strafsachen, IRG) § 87b III Nr. 9-ben lefektetett végrehajtási akadályt. A helyzet azonban nem egyértelmű. A hivatkozott szabályi pont csak azt rögzíti, hogy meg kell tagadni a végrehajtást, ha „a terheltnek nem volt lehetősége bizonyítani, hogy nem ő felel a cselkényért”.[1] Ha a német hatóságok a § 87b III Nr. 9 IRG-re hivatkozva megtagadnák egy objektív felelősségen alapuló bírságok végrehajtását, valószínűleg uniós kötelezettségszegési eljárást indítana az Európai Bizottság (EB) – ismeri el Hillebrand.
A kérdés, hogy a német hatóságok, miként értelmeznék a hivatkozott rendelkezést. Az EUB a német szabálytól függetlenül, de azzal is összefüggésbe hozhatóan kifejtette, hogy a szabálysértési határozatok kölcsönös elismerésének és végrehajtásának célja, az autósok elriassza a külföldi szabálysértésektől. Ennek érdekében az európai jogalkotó hatékony eljárást vezetett be a bírságok gyors külföldi végrehajtására. „A hatékonyság biztosítása csak az európai jogot implementáló nemzeti jogszabályokban meghatározott megtagadási okokat szűk értelmezésével lehetséges” – áll az ítéletben.
A számok igazolják az európai szabályok létjogosultságát. A halálesetek háromnegyede a négy legjelentősebb közlekedési vétséghez köthető: gyorshajtáshoz (30%), ittas vezetéshez (25%), a biztonsági öv használatának mellőzéséhez (17%), a piros jelzés figyelmen kívül hagyásához (4%). Míg az EU egészét tekintve átlagosan 5% körüli a renitens vezetők aránya, addig a külföldiek 15%-a szegi meg a fent felsorolt szabályok valamelyikét.
A gyakorlatban fontos, hogy minden hatóság jogosult, ill. köteles érvényre juttatni nemzeti jogát a külföldi állampolgárokkal szemben is. Így, az eltérő hazai szabályok sem jelenthetnek kibúvót az objektív felelősségen alapuló helyszíni bírság megfizetése alól, ill. újbóli beutazásánál a hatóságok érvényt szerezhetnek a korábban kiszabott, de a másik tagállamban végre nem hajtott határozatoknak. Több tagállamban a gépjármű lefoglalására is lehetőség van súlyosabb szabálysértés esetén.
Jogi helyzet Németországban
Németországban de jure a kerethatározat implementálása előtt is lehetőség volt a külföldi határozatok végrehajtására. A bürokratikus eljárás miatt azonban erre de facto alig került sor. Kivétel az osztrák döntések képeztek a két ország közötti bilaterális szerződés okán.
A német jogalkotó az IRG kibővítésével vette át az uniós jogszabályokat (§§ 86 ff. IRG). Kölcsönösen végre kell hajtani minden szabálysértési ügyben hozott tagállami bírósági határozatokat és egyéb hatósági döntéseket is, ha azok ellen bírósági jogorvoslattal lehetett élni. A szankcióval sújtott lehet természetes és jogi személy is. A végrehajtás a Szövetségi Igazságügyi Hivatal (Bundesamt für Justiz, BfJ) feladata.
A § 87b III IRG – az uniós jogszabályokat adta mozgástérrel élve – nyolc okot nevesít, amelyekre hivatkozva a BfJ megtagadhatja a végrehajtást:
a kiszabott bírság nem éri el a 70 eurót;
a kettős büntetés, ill. eljárás tilalma (ne bis in idem);
a német jog szerint elévült a cselekmény, feltéve, hogy német joghatóság is fennállt;
német jog szerinti immunitás;
a terhelt a cselekmény elkövetésekor nem töltötte be a 14. életévét (Strafmündigkeit);
a határozat ellen nem volt helye fellebbezésnek, ill. erről a külföldi hatóság nem informálta kellő időben a terheltet;
a határozat a terhelt távollétében született és nem kérhette meghallgatását;
a terheltnek nem volt lehetősége a külföldi eljárásban igazolni, hogy nem felelős a szabálysértésért, feltéve, hogy a német eljárásban előadta a mentő körülményeket (objektív felelősség elve).
Utóbbival összefüggésben a BfJ jogszabályértelmezésében kifejezetten felhívja a figyelmet, hogy az objektív felelősség nem oka a határozat megtagadásnak, ha a végrehajtást kérő ország hatósága tájékoztatta a terheltet, hogy kimentheti magát, amennyiben előadja, miért nem felelős a terhére rótt cselekményért, a terhelt azonban ezt elmulasztotta. A BfJ tehát a szóban forgó ügyben nem tagadta volna meg a végrehajtást, hisz a holland jogszabály hat hetet biztosít a mentő körülmények előadására és erről a lehetőségről a holland szabálysértési hatóság tájékoztatta a terheltet, aki azonban nem élt a lehetőséggel. A BfJ arra is felhívja a figyelmet, hogy ha a terhelt az objektív felelősségre, ill. a kimentés hiányára hivatkozva akarja megakadályozni a határozat németországi végrehajtását, már a bonni hivatal előtti eljárásban elő kell adnia a bizonyítékokat, amelyek igazolják, hogy nem ő felelős a szabálysértésért. Amennyiben ezt csak a bírósági jogorvoslatban teszi, ahogy a konkrét ügyben érintett lengyel személy, azt elkésettnek kell tekinteni.
A végrehajtásnak nem akadálya, ha a terhelt csak a végrehajtást kérő ország hivatalos nyelvén kapott tájékoztatást a szabálysértési bírságról és a jogorvoslati lehetőségekről.
A BfJ döntése ellen minden esetben lehetőség van jogorvoslatra. Másodfokon az érintett lakóhelye szerinti helyi bíróság (Amtsgericht) jár el. A formahibás, ill. elkésett fellebbezéseket határozatban utasítja el a BfJ, amely ellen nincs helye további jogorvoslatnak. A bíróság a kölcsönös elismerés elvét követve tartalmilag nem vizsgálja a külföldi határozatot, csak azt, hogy a BfJ a IRG-konform döntést hozott-e a BfJ a végrehajtásról. A nem formai okokból elutasított bírósági határozat ellen fellebbezéssel lehet élni a Tartományi Fellebbviteli Bíróságnál (Oberlandesgericht).
Jogi helyzet Magyarországon
A magyar jogalkotó a szabálysértési jogsegélyről szóló 2007. évi XXXVI. törvénnyel tett eleget implementációs kötelezettségének. A külföldi határozatok végrehajtása a ORFK feladata, amely ennek a határozat illetékes általános szabálysértési hatóságnak, tehát a terhelt lakóhelye szerinti Járási Hivatalnak történő továbbítással tesz eleget. Utóbbi az adók módjára történő behajtás előtt 30 napos határidőt biztosít a fizetésre, egyúttal tájékoztatja az elkövetőt a pénzbírság közérdekű munkával történő megváltásának lehetőségéről.
A 29. § Szjst. a némethez hasonló megtagadási okokat nevesít. A különbségek:
az elévülés akkor is végrehajtási akadály, ha az alapügyben nem állt volna fent magyar joghatóság;
a végrehajtást meg kell tagadni, ha a külföldi határozat jogerőre emelkedése után több, mint 1 év elteltével érkezett meg a magyar hatósághoz;
nem hajtható végre az 1 éven belül megérkezett külföldi határozat sem, ha az átvétele óta 2 év eltelt; ebben az esetben tehát a magyar hatóság késedelme miatt hiúsul meg a külföldi határozat végrehajtása.
További érdekes megszorítás, hogy a 31. § (1) Szjst. szerint, ha az azonos típusú közúti közlekedési szabályok megsértése esetén a külföldön kiszabott pénzbírság összege a Magyarországon kiszabható bírság legmagasabb összegét meghaladja, a végrehajtás csak a magyar jogszabályok szerinti legmagasabb összegre terjed ki. A német BfJ ezzel összefüggésben kifejezetten felhívja a figyelmet, hogy a szankció meghatározása a külföldi hatóság feladata, annak németországi végrehajtását nem akadályozza, ha összege jóval meghaladja a német jogszabályi fenyegetés mértékét. A külföldi szankció német jogi szintre igazítására csak abban az esetben kerülhet sor, ha a cselekményt nem a végrehajtást kérő ország felségterületén követték el és fennáll a német joghatóság. Ez tipikusan környezetvédelmi szabálysértések esetében fordul elő. Például egy határ közeli gyár Németországban a holland határértéket meghaladó káros anyagot bocsájtott ki, ami miatt a holland hatóságok bírsággal éltek.
[1] „[…] die betroffene Person in dem ausländischen Verfahren keine Gelegenheit hatte einzuwenden, für die der Entscheidung zugrunde liegende Handlung nicht verantwortlich zu sein, und sie dies gegenüber der Bewilligungsbehörde geltend macht.”

matches:
Bíróság
bíróság
bíróság
bíróság
§ 87
§ 87
§ 87
bíróság
bíróság


text:
Uniós jog (304)
Találatok száma összesen: 304
Összes Uniós jog (304)
Összes 2013 (6) 2012 (116) 2011 (46) 2010 (45) 2009 (33) 2008 (38)
Összes magyar (253) német (15) francia (10) angol (8) spanyol (5) olasz (3)
Összes HTML (283) PDF (188) PRINT (63) XML (1)
A Bíróság ítélete (első tanács), 2012. december 6.
AstraZeneca AB és AstraZeneca plc kontra Európai Bizottság.
Fellebbezés – Verseny – Erőfölénnyel való visszaélés – A gyomorfekély elleni gyógyszerek piaca – A gyógyszerekre kiadott kiegészítő oltalmi tanúsítványokkal kapcsolatos eljárásokkal és a gyógyszerek forgalomba hozatalára vonatkozó engedélyezési eljárásokkal való visszaélés – Félrevezető nyilatkozatok – A forgalombahozatali engedélyek visszavonása – A generikus gyógyszerek forgalomba hozatalával és a párhuzamos importtal szemben támasztott akadályok.
C‑457/10. P. sz. ügy.
A Bíróság elnökének 2012. június 8-i végzése.
Schenker AG kontra Lan Airlines SA és társai.
Fellebbezés - Beavatkozás.
C-600/11 P(I). sz. ügy
Közzétéve: 2012-06-08
A Bíróság (harmadik tanács) 2012. november 29-i ítélete.
Nagy-Britannia és Észak-Írország Egyesült Királysága kontra Európai Bizottság.
Fellebbezés - 92/43/EGK irányelv - A természetes élőhelyek védelme - A mediterrán biogeográfiai régió közösségi jelentőségű természeti területeit tartalmazó jegyzék - A Spanyol Királyság által javasolt terület jegyzékbe történő felvétele - Gibraltári brit felségvizeket és nyílt tengeri területet is állítólag magában foglaló terület - Megsemmisítés iránti kereset - Pusztán megerősítő aktus.
C-416/11 P. sz. ügy
A Bíróság (nyolcadik tanács) 2012. október 25‑i ítélete.
Európai Bizottság kontra Francia Köztársaság.
Tagállami kötelezettségszegés – 2003/96/EK irányelv – Az energiatermékek és a villamos energia adóztatása – Az előírt határidőn belüli átültetés elmaradása.
C‑164/11. sz. ügy.
Eric Libert és társai kontra Gouvernement flamand (C‑197/11) és All Projects & Developments NV és társai kontra Vlaamse Regering (C‑203/11).
A Cour constitutionnelle (Belgium) által benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem.
Alapvető szabadságok – Korlátozás – Igazolás – Állami támogatások – Az »építési beruházásra irányuló közbeszerzési szerződés« fogalma – Bizonyos településeken található telkek és építmények – A leendő vevőnek vagy bérlőnek a céltelepüléshez fűződő »elégséges kapcsolatát« azok átruházása feltételeként előíró regionális szabályozás – Az ingatlanfejlesztők és építtetők számára előírt szociális kötelezettség – Pénzügyi ösztönzők és támogatási mechanizmusok.
C‑197/11. és C‑203/11. sz. egyesített ügyek.
A Bíróság (ötödik tanács) 2012. július 4‑i végzése.
Procura della Repubblica kontra Ahmed Ettaghi.
Előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Giudice di Pace di Revere – A harmadik országok illegálisan tartózkodó állampolgárainak visszatérésével kapcsolatban a tagállamokban használt közös normákról és eljárásokról szóló, 2008. december 16‑i 2008/115/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL L 348., 98. o.) 2., 4., 6., 7., 8., 15. és 16. cikkének, valamint az EUSZ 4. cikk (3) bekezdésének értelmezése – Olyan nemzeti szabályozás, amely pénzbüntetés alkalmazását írja elő a területére jogellenesen belépett vagy ott jogellenesen tartózkodó külföldivel szemben – A jogellenes tartózkodás bűncselekménnyé minősítésének megengedhetősége – Pénzbüntetés helyett legalább öt év tartamú azonnal végrehajtható kiutasítás, illetve szabadságkorlátozó büntetés („permanenza domiciliare”) kiszabhatósága – A tagállamokat az irányelv átültetésére előírt határidő alatt terhelő kötelezettségek.
Előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Az alapjogvita leírásának hiánya – Nyilvánvaló elfogadhatatlanság.
C‑73/12. sz. ügy.
Mazák főtanácsnok indítványa, az ismertetés napja: 2012. február 16.
Waldemar Hudzinski kontra Agentur für Arbeit Wesel - Familienkasse (C-611/10) és Jaroslaw Wawrzyniak kontra Agentur für Arbeit Mönchengladbach - Familienkasse (C-612/10).
Előzetes döntéshozatal iránti kérelmek: Bundesfinanzhof - Németország.
Migráns munkavállalók szociális biztonsága - 1408/71/EGK rendelet - A 14. cikk 1. pontjának a) alpontja és a 14a. cikk 1. pontjának a) alpontja - EUMSZ 45. cikk és EUMSZ 48. cikk - Azon tagállamtól eltérő tagállamban végzett ideiglenes munka, amelynek területén a tevékenységet szokásosan folyatatják - Családi ellátások - Alkalmazandó jog - Gyermekek után járó ellátások azon tagállam általi nyújtásának a lehetősége, ahol az ideiglenes munkavégzésre sor kerül, amely azonban nem az illetékes állam - A nemzeti jog azon, halmozódást tiltó szabályának alkalmazása, amely hasonló ellátás más állambeli folyósítása esetén kizárja ezen ellátást.
C-611/10. és C-612/10. sz. egyesített ügyek
A Bíróság ítélete (nagytanács), 2012. november 6.
Európai Bizottság és Lagardère SCA kontra Éditions Odile Jacob SAS.
Fellebbezés – Vállalkozások közötti összefonódás a könyvkiadói piacon – Egy befektetői vállalkozás továbbruházott eszközök átvevőjeként való jóváhagyására vonatkozó határozat megsemmisítése – A megbízott függetlensége esetleges hiányának terjedelme.
C‑553/10. P. és C‑554/10. P. sz. egyesített ügyek.
A Bíróság ítélete (harmadik tanács), 2012. szeptember 6.
Deutsches Weintor eG kontra Land Rheinland-Pfalz.
Bundesverwaltungsgericht által benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem.
C-544/10. sz. ügy.
A Bíróság ítélete (hatodik tanács), 2012. szeptember 6.
Lowlands Design Holding BV kontra Minister van Financiën.
A Hoge Raad der Nederlanden (Hollandia) által benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem.
Közös Vámtarifa – Kombinált Nómenklatúra – Tarifális besorolás – Csecsemőknek és kisgyermekeknek szánt hálózsák – A 6209 20 00 vagy 6211 42 90 vámtarifaalszám.
C‑524/11. sz. ügy.

matches: Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság


text:
IV/01158/2015
. IV/01158/2015
Első irat érkezett: 04/30/2015
Az ügy tárgya: a Fővárosi Törvényszék 1.Kf.650.071/2014/4. számú ítélete, a Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság 22.K.32.767/2013/8. számú ítélete és a 2010. évi CXLVIII. törvény 4. § és 5. §-a elleni alkotmánjogi panasz (apasági vélelem érvényesülése)
Az indítványozó - az Abtv. 26. § (1) bekezdése és a 27. §-a alapján - a Magyar Köztársaság minisztériumainak felsorolásáról szóló 2010. évi XLII. törvénnyel összefüggésben szükséges törvénymódosításokról és egyes iparjogvédelmi tárgyú törvények módosításáról szóló szóló 2010. évi CXLVIII. törvény (a továbbiakban: Tv.) 4. § és 5. §-a, valamint a Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság 22.K.32.767/2013/8. számú ítélete és a Fővárosi Törvényszék 1.Kf.650.071/2014/4. számú ítélete alaptörvény-ellenességének megállapítását és megsemmisítését kérte az Alkotmánybíróságtól.
Az indítványozó előadja, hogy élettársi kapcsolatukat bejegyezték az Élettársi Kapcsolatok Nyilvántartásába azzal, hogy születendő közös gyermekük az apa vezetéknevét kapja.Ennek ellenére közös gyermeküket az illetékes anyakönyvvezető apa nélkül, az anya vezetéknevével anyakönyvezte, mivel a Tv. hatályon kívül helyezte a Csjt. 35. § (4) bekezdését, azaz a felek szabályozott élettársi kapcsolatát megfosztotta az apaság vélelmétől, mivel a Tv. a vélelmet csak a 2010. január 1. és 2010. december 31-e között született gyermekek vonatkozásában tartotta fenn.
Az indítványozók kérték a közigazgatási döntés bírósági felülvizsgálatát, azonban a bíróság a keresetüket elutasította, és a döntést a másodfokú bíróság helybanhagyta,
Az indítványozó álláspontja szerint a hivatkozott jogszabály és bírói döntések sértik az Alaptörvény VI. cikk (1) bekezdése szerinti magán,- és családi élet tiszteletben tartásához való jogát, a II. cikk szerinti emberi méltóságát, valamint az eljárással sérült az Alaptörvény III. cikk (1) bekezdése, mivel megalázó bánásmódban volt része az eljárás során..
a Magyar Köztársaság minisztériumainak felsorolásáról szóló 2010. évi XLII. törvénnyel összefüggésben szükséges törvénymódosításokról és egyes iparjogvédelmi tárgyú törvények módosításáról szóló szóló 2010. évi CXLVIII. törvény 4. § 5. §
Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság 22.K.32.767/2013/8. számú ítélete, a Fővárosi Törvényszék 1.Kf.650.071/2014/4. számú ítélete
IV_1158_2_2015_ind_kieg.pdf IV_1158_0_2015_inditvany.pdf
A határozat száma: 3262/2015. (XII. 22.) AB végzés
Az ABH 2015 tárgymutatója: apasági vélelem; jogbiztonság mint szerzett jogok védelme (bizalomvédelem elve)
3262_2015_végzés.pdf
Az Alkotmánybíróság a Magyar Köztársaság minisztériumainak felsorolásáról szóló 2010. évi XLII. törvénnyel összefüggésben szükséges törvénymódosításokról és egyes iparjogvédelmi tárgyú törvények módosításáról szóló 2010. évi CXLVIII. törvény 4–5. §-a, valamint az 1299/2013. sorszám alatti anyakönyvi bejegyzés, a Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság 22.K.32.767/2013/8. számú ítélete, továbbá a Fővárosi Törvényszék 1.Kf.650.071/2014/4. számú ítélete alaptörvény-ellenességének megállapítására és megsemmisítésére irányuló alkotmányjogi panaszt visszautasítja.
[1]	1. Az indítványozó szülők és gyermekük (a továbbiakban: indítványozók) az Alkotmánybíróságról szóló 2011. évi CLI. törvény (a továbbiakban: Abtv.) 26. § (1) bekezdése, valamint 27. §-a alapján alkotmányjogi panasszal fordultak az Alkotmánybírósághoz.
[2]	Az indítványozók kérik a Magyar Köztársaság minisztériumainak felsorolásáról szóló 2010. évi XLII. törvénnyel összefüggésben szükséges törvénymódosításokról és egyes iparjogvédelmi tárgyú törvények módosításáról szóló 2010. évi CXLVIII. törvény (a továbbiakban: Módtv.) 4–5. §-a, valamint az 1299/2013. sorszám alatti anyakönyvi bejegyzés, a Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság 22.K.32.767/2013/8. számú ítélete, továbbá a Fővárosi Törvényszék 1.Kf.650.071/2014/4. számú ítélete alaptörvény-ellenességének megállapítását és megsemmisítését, mert ellentétesnek tartják az Alaptörvény II. cikkével, III. cikk (1) bekezdésével, valamint VI. cikk (1) bekezdésével, mely alapjogokat az emberi jogok és az alapvető szabadságok védelméről szóló, 1950. november 4-én, Rómában kelt Egyezményt és nyolc jegyzőkönyvét kihirdető 1993. évi XXXI. törvény (a továbbiakban: EJEE) 3. cikke és 8. cikk (1) bekezdése is megerősít.
[3]	1.1. Az ügy előzményeként az indítványozó előadásából és a mellékelt iratokból a következő tényállás állapítható meg.
[4]	Az indítványozók 2010. április 2-án az egyes közjegyzői nemperes eljárásokról szóló 2008. évi XLV. törvény (a továbbiakban: Kjnp.) 36/E. § (1) bekezdés a) pontja alapján élettársi kapcsolatuk bejegyzését kérték az Élettársi Nyilatkozatok Nyilvántartásába. Kérelmük a Kjnp. 36/E. § (5) bekezdésére tekintettel kiterjedt születendő közös gyermekeik családi nevére is, melyet az apa vezetéknevében határoztak meg. A felperesek nyilatkozatai 2350 nyilvántartási számon rögzítésre kerültek az Élettársi Nyilatkozatok Nyilvántartásában.
[5]	Az indítványozók nyilatkozatainak nyilvántartásba vételekor a házasságról, a családról és a gyámságról szóló 1952. évi IV. törvény (a továbbiakban: Csjt.) volt hatályban. A Csjt. 2009. július 1-jén hatályba lépett és 2011. január 1-jével hatályon kívül helyezett 35. § (4) és (5) bekezdése alapján ha az anya a fogamzási idő kezdetétől a gyermek születéséig eltelt idő vagy annak egy része alatt nem állt házassági kötelékben, a gyermek apjának kellett tekinteni azt a férfit, aki az anyával a fogamzási idő kezdetétől a gyermek születéséig eltelt idő vagy annak egy része alatt a közjegyző által vezetett Élettársi Nyilatkozatok Nyilvántartása által igazolt élettársi kapcsolatban élt, kivéve, ha a fenti időszak alatt több férfival élt az Élettársi Nyilatkozatok Nyilvántartása által igazolt élettársi kapcsolatban.
[6]	Az indítványozóknak 2013. júniusában gyermekük született, akit Budapest Főváros IX. Kerület Ferencváros Polgármesteri Hivatal Anyakönyvvezetője, az alapügy alperese az anyakönyvi kivonattal az anya vezetéknevével anyakönyvezett, a felek korábbi akaratnyilvánításával ellentétesen.
[7]	Az indítványozó szerint erre egyrészt azért kerülhetett sor, mert 2011. január 1-jei hatállyal a Módtv. 4. §-a a Csjt.-be iktatta a 112. §-t, amely a korábban a Csjt. 35. § (4) bekezdése alapján fennálló apasági vélelmet kizárólag a 2010. január 1-je és 2010. december 31. között született gyermekek vonatkozásában ismerte el; másrészt a Módtv. 5. §-a a Csjt. 35. § (4)–(5) bekezdést hatályon kívül helyezte. Ekként tehát az indítványozók szerint a Módtv. 4–5. §-a megfosztotta a bejegyzett élettársi kapcsolatokat az apaság vélelmétől, illetve elismerhetőségét kizárólag a 2010. január 1. és 2010. december 31. között született gyermekekre korlátozta.
[8]	A fentiek következtében az indítványozó apának teljes hatályú apai elismerő nyilatkozatot kellett tennie annak érdekében, hogy gyermeke az ő nevével kerüljön anyakönyvezésre. Ennek megtörténte után az anyakönyvvezető (a perben alperes) a korábban az anya nevével kiállított anyakönyvi kivonatot érvénytelenítette, és az apa családi nevét tartalmazó anyakönyvi kivonatot állított ki.
[9]	1.2. Az indítványozók az anyakönyvi bejegyzés bírósági felülvizsgálatát kezdeményezték. Keresetüket a Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság 22.K.32.767/2013/8. számú ítéletével elutasította. A bíróság indokolásában arra hivatkozott, hogy a polgári perrendtartásról szóló 1952. évi III. törvény (a továbbiakban: Pp.) 339/A. §-a alapján a bíróság a közigazgatási határozatot a meghozatalakor alkalmazandó jogszabályok és fennálló tények alapján vizsgálja felül. Az ítélete alapjául szolgáló jogszabályi rendelkezések ismertetése után az elsőfokú bíróság rámutatott többek között arra, hogy maguk a felperesek (az indítványozók) sem vitatták, hogy az anyakönyvvezető a hatályos jogszabályi előírások alapján járt el (lásd elsőfokú ítélet 6. oldal 1. bekezdése). Indokolásában arra is hivatkozott, hogy nem volt módja arra, hogy a Pp. 339. § (2) bekezdés d) pontja alapján megváltoztassa az anyakönyvi bejegyzést, hiszen az anyakönyvvezető a saját hatáskörben – a teljes hatályú apai elismerő nyilatkozat alapján – a felperesek kérelmének megfelelő anyakönyvi kivonatot állított ki. Hangsúlyozta ugyanakkor azt is, hogy az anyakönyvvezető eredeti határozata sem volt jogszabálysértő. Az adott esetre a Csjt. 112. § (1) bekezdése nem vonatkozott, mert a gyermek nem a tárgyi időszakban született. Erre tekintettel tehát nem lehetett a gyermek apjának tekinteni azt a férfit, aki az anyával a közjegyző által vezetett nyilvántartás által igazoltan élettársi kapcsolatban élt. Az anya vezetéknevével kiállított anyakönyvi kivonat bíróság általi érvénytelenítésére nem volt mód, mert azt maga az anyakönyvvezető érvénytelenítette, az ügy előzményeire vonatkozó utalást pedig az apa vezetéknevével kiállított anyakönyvi kivonat nem tartalmaz.
[10]	Az elsőfokú bíróság ítélete ellen az indítványozók fellebbezést terjesztettek elő. A Fővárosi Törvényszék 1.Kf.650.071/2014/4. számú ítéletével az elsőfokú bíróság ítéletét helybenhagyta, a fellebbezést nem találta alaposnak. A másodfokú bíróság indokolása szerint az elsőfokú bíróság helytállóan fejtette ki jogi álláspontját az alperesi határozat jogszerűségéről. Helyesen jutott arra a következtetésre, hogy az első alkalommal kiállított születési anyakönyvi kivonat tartalma nem volt jogszabálysértő, mert a kiállítás időpontjában már nem volt hatályban a Csjt. 35. § (4)–(5) bekezdése, amelynek alapján a gyermek apjának azt a férfit kellett tekinteni, aki a közjegyző által vezetett Élettársi Nyilatkozatok Nyilvántartásába bejegyzett élettársi kapcsolatban élt. A 2011. január 1-től hatályba lépett Csjt. 112. §-a ezt a vélelmet csak a 2010. január 1. és 2010. december 31. között született gyermekek esetében tartotta fenn, az pedig nem volt kétséges, hogy a gyermek ezt követő időpontban született.
[11]	2. Az indítványozók ezt követően fordultak az Alkotmánybírósághoz, és kérték egyrészt annak megállapítását, hogy a Módtv. 4–5. §-a alaptörvény-ellenes, ezért az Alkotmánybíróság visszamenőleges hatállyal semmisítse meg; továbbá a 1299/2013. sorszám alatti anyakönyvi bejegyzés, a Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság 22.K.32.767/2013/8. számú ítélete, valamint a Fővárosi Törvényszék 1.Kf.650.071/2014/4. számú ítélete alaptörvény-ellenességének megállapítását és megsemmisítését; végezetül az „eredeti jogállapot” helyreállítását, vagyis azt, hogy az indítványozók gyermekei vonatkozásában az apasági vélelem érvényesüljön.
[12]	Alkotmányjogi panaszuk szerint a fent felsoroltak miatt sérül az Alaptörvény II. cikke, III. cikk (1) bekezdése, valamint VI. cikk (1) bekezdése, mely alapjogokat szerintük az EJEE 3. cikke és 8. cikk (1) bekezdése is megerősít.
[13]	Álláspontjuk szerint a jogalkotó a párkapcsolatuk tartalmát utólag módosította, és elvonta az apaság vélelméhez fűződő szerzett jogukat, így a kapcsolatukból születő gyermekeket nem anyakönyvezték automatikusan az apa vezetéknevére. Ezáltal a jogalkotó megsértette a magán- és családi élet tiszteletben tartásához fűződő jogukat, ahogy az általuk alaptörvény-ellenesnek tartott jogszabályt alkalmazó anyakönyvvezető és a bíróság is. Azáltal, hogy az apának teljes hatályú apai elismerő nyilatkozatot kellett tennie, az indítványozók emberi méltósága is sérült, továbbá a jogalkotó őket megalázó bánásmódnak tette ki.
[14]	Az indítványozók az Alkotmánybíróság főtitkára hiánypótlási felhívására indítványukat – korábbi indokaikat fenntartva – kiegészítették. Indítványuk kiegészítésében megerősítették, hogy az, hogy – apasági vélelem hiányában – teljes hatályú apai elismerő nyilatkozatot kellett tenniük az anyakönyvvezető előtt, emberi méltóságukat sérti, ugyanakkor megalázó bánásmódnak tette ki őket.
[15]	3. Az Alkotmánybíróság mindenekelőtt azt vizsgálta, hogy az alkotmányjogi panasz befogadható-e, vagyis megfelel-e az Abtv.-ben foglalt, a panaszok befogadhatóságára vonatkozó kritériumoknak.
[16]	Az Abtv. 56. § (1) bekezdése alapján az Alkotmánybíróság az ügyrendjében meghatározottak szerinti tanácsban eljárva dönt az alkotmányjogi panasz befogadásáról. A (2) bekezdés alapján a tanács mérlegelési jogkörében vizsgálja az alkotmányjogi panasz befogadhatóságának törvényben előírt tartalmi feltételeit, ezek között a 26–27. § szerinti érintettséget, az Alaptörvényben biztosított jogok sérelmét, valamint a 29–31. § szerinti feltételeket. A (3) bekezdés úgy rendelkezik, hogy a befogadás visszautasítása esetén a tanács rövidített indokolással ellátott végzést hoz, amelyben megjelöli a visszautasítás indokát.
[17]	3.1. Az Abtv. 52. § (1) bekezdése alapján az indítványnak határozott kérelmet kell tartalmaznia. Az 52. § (1b) bekezdése értelmében a kérelem akkor határozott, ha egyértelműen megjelöli az Alkotmánybíróság hatáskörét megalapozó rendelkezést; az Alaptörvényben biztosított jog sérelmének lényegét; az Alkotmánybíróság által vizsgálandó jogszabályi rendelkezést vagy bírói döntést; az Alaptörvény, illetve a nemzetközi szerződés megsértett rendelkezéseit; indokolást arra nézve, hogy a sérelmezett jogszabály, jogszabályi rendelkezés, bírói döntés miért ellentétes az Alaptörvény megjelölt rendelkezésével vagy a nemzetközi szerződéssel; valamint kifejezett kérelmet a jogszabály, jogszabályi rendelkezés vagy a bírói döntés megsemmisítésére, illetve az Alkotmánybíróság döntésének tartalmára.
[18]	Az Alkotmánybíróság megállapította, hogy az indítványozók alkotmányjogi panaszukban mind az Abtv. 26. § (1) bekezdése, mind 27. §-a alapján is kérték az Alkotmánybíróság eljárása lefolytatását.
[19]	Kérelmükben az Alaptörvény több rendelkezése sérelmét is állították, így a II. cikkét, III. cikk (1) bekezdését, illetőleg a VI. cikk (1) bekezdését, ugyanakkor – hiánypótlásra történt felhívásuk ellenére – e cikkekkel összefüggésben alkotmányjogilag értékelhető indokolást nem adtak elő, az általuk előadott indokolás a felhívott alaptörvényi rendelkezésekkel nem hozható összefüggésbe. Az Alkotmánybíróság szerint az alkotmányjogi panaszban előadott érvelésben nem különíthető el a bírói döntésekkel szembeni indokolás a jogszabályi rendelkezés vizsgálatára irányulótól. Az Alkotmánybíróságnak nem feladata, hogy az indítványozók által felsorolt érveket, jogszabályhelyeket és alaptörvényi rendelkezéseket „összepárosítsa”.
[20]	Az indítványozók alkotmányjogi panaszukban – annak tartalmát tekintve – kizárólag azt kifogásolják, hogy a megjelölt bírósági döntések, valamint a Módtv. 4–5. §-a az apaság vélelmének meghatározott módon való megállapítására vonatkozó szerzett jogukat sérti.
[21]	Ennek megfelelően az Alaptörvény II., III., és VI. cikkével összefüggésben kérelmük nem felel meg az alkotmányjogi panasz befogadhatósága Abtv. 52. § (1b) bekezdés e) pontjában támasztott követelményének.
[22]	3.2. Az indítványozók alkotmányjogi panaszukban az Abtv. 26. § (1) bekezdése, illetve a 27. §-a alapján is kérték az Alkotmánybíróság eljárása lefolytatását. Az alkotmányossági vizsgálatnak mindkét hatáskörben alapvető feltétele az Alaptörvényben biztosított jog sérelme.
[23]	Az indítványozók szerint az élettársi nyilatkozatok nyilvántartásba vételén alapuló apasági vélelemre vonatkozó rendelkezések módosítása, valamint ennek nyomán a bírósági döntések szerzett jogukat sértik, így alaptörvény-ellenesek.
[24]	Az Alkotmánybíróság ezzel összefüggésben rámutat a következőre: az, hogy az apai jogállás milyen módon keletkezik, jogalkotói mérlegelés kérdése, és nem tekinthető Alaptörvényben biztosított jognak. Azt, hogy kit kell a gyermek apjának tekinteni mind az indítványozók élettársi nyilatkozatainak nyilvántartásba vételekor, mind az indítványozók gyermeke születésekor a Csjt. tartalmazta; mely az apai jogállást vélelemnek tartotta. Az apai jogálláshoz akkor kötődtek (és kötődnek a hatályos jogszabályok szerint is) joghatások, ha az jogilag elismert. A jogilag elismert apaság – a Csjt.-nek a gyermek születése idején hatályos rendelkezéseinek megfelelően – főszabály szerint az anya házasságán, ennek hiányában a teljes hatályú apai elismerő nyilatkozaton, az apaság bírói megállapításán és az anya utólagos házasságkötésén, illetőleg reprodukciós eljáráson is alapulhatott.
[25]	Az Alkotmánybíróság szerint tehát az Alaptörvényből nem vezethető le az apasági jogállását keletkeztető eljáráshoz, annak megállapítása meghatározott módjához való jog, amelyre az indítványozók mint szerzett jogukra hivatkozhatnak.
[26]	Az Alkotmánybíróság erre tekintettel megállapította, hogy az alkotmányjogi panasz nem felel meg az Abtv. 26. § (1) bekezdésében és a 27. §-ban támasztott követelménynek.
[27]	Miután az Alkotmánybíróság megállapította, hogy az indítványozók nem állították olyan Alaptörvényben biztosított joguk sérelmét, mely az adott ügyben ténylegesen sérülhetett, a befogadás további követelményeinek vizsgálatát mellőzte.
[28]	3.3. Az Alkotmánybíróság megállapította ugyanakkor azt is, hogy az Abtv. 26. § (1) bekezdésére alapított kérelem az alkotmányjogi panasz befogadhatósága egyéb feltételeinek sem felel meg.
[29]	Az indítványozók az Abtv. 26. § (1) bekezdése alapján a Módtv. 4–5. §-a alaptörvény-ellenességének megállapítását és megsemmisítését kezdeményezték, illetőleg ezen keresztül az eredeti állapot helyreállítását kérték.
[30]	Az Abtv. 26. § (1) bekezdése értelmében az Alaptörvény 24. cikk (2) bekezdés c) pontja alapján alkotmányjogi panasszal az Alkotmánybírósághoz fordulhat az egyedi ügyben érintett személy vagy szervezet, ha az ügyben folytatott bírósági eljárásban alaptörvény-ellenes jogszabály alkalmazása folytán az Alaptörvényben biztosított jogának sérelme következett be, és jogorvoslati lehetőségeit már kimerítette, vagy jogorvoslati lehetőség nincs számára biztosítva.
[31]	Ezzel összefüggésben az Alkotmánybíróság a következőkre mutat rá. Az alkotmánybírósági eljárás alapjául szolgáló ügy tárgya egy közigazgatási határozat bírósági felülvizsgálata, amelyre a Pp. XX. fejezete irányadó. A Pp. 339/A. §-a alapján a bíróság a közigazgatási határozatot a meghozatalakor alkalmazandó jogszabályok és fennálló tények alapján vizsgálja felül. A közigazgatási határozat meghozatalára (az anyakönyvi kivonat kiállítására) 2013. július 4-én került sor, így az ekkor hatályos jogszabályt kellett a bíróságnak alkalmaznia. Ez határozza meg az alkalmazandó jogszabályt.
[32]	A Csjt. – az indítványozók élettársi nyilatkozatainak nyilvántartásba vételekor hatályos – 35. § (4)–(5) bekezdése kimondta, hogy ha az anya a fogamzási idő kezdetétől a gyermek születéséig eltelt idő vagy annak egy része alatt nem állt házassági kötelékben, a gyermek apjának kell tekinteni azt a férfit, aki az anyával a fogamzási idő kezdetétől a gyermek születéséig eltelt idő vagy annak egy része alatt a közjegyző által vezetett Élettársi Nyilatkozatok Nyilvántartása által igazolt élettársi kapcsolatban élt. Kivétel e szabály alól, ha az anya a fogamzási idő kezdetétől a gyermek születéséig eltelt idő alatt több férfival élt az Élettársi Nyilatkozatok Nyilvántartása által igazolt élettársi kapcsolatban.
[33]	A Módtv. 4. §-a 2011. január 1-jei hatállyal a Csjt.-be iktatta a 112. §-t, amely a korábban a Csjt. 35. § (4) bekezdése alapján fennálló apasági vélelmet kizárólag a 2010. január 1-je és 2010. december 31. között született gyermekek vonatkozásában ismerte el; másrészt a Módtv. 5. §-a a Csjt. 35. § (4)–(5) bekezdést hatályon kívül helyezte. Ekként tehát az indítványozók szerint a Módtv. 4–5. §-a megfosztotta a bejegyzett élettársi kapcsolatokat az apaság vélelmétől, illetve elismerhetőségét kizárólag a 2010. január 1. és 2010. december 31. között született gyermekekre korlátozta.
[34]	Az adott esetben az indítványozók állított sérelmét nem közvetlenül a Módtv. támadott rendelkezése, illetőleg nem is a Módtv.-vel beiktatott új rendelkezés (a Csjt. 112. §-a) alkalmazása okozza. Éppen ellenkezőleg: az állított sérelem eredője az adott jogszabály „nem-alkalmazása”, éppen annak következtében, hogy az más személyi körre vonatkozik.
[35]	Az indítványozókra nézve a Csjt. általános szabályai alkalmazandók, az anyakönyvvezető és a bíróságok is ennek figyelembe vételével jártak el.
[36]	3.4. Az „eredeti jogállapot” helyreállítására vonatkozó kérelemmel összefüggésben az Alkotmánybíróság rámutat: az Alkotmánybíróság gyakorlata következetes a tekintetben, hogy ha az indítvány egy módosító rendelkezés alkotmányellenességének megállapítására irányul, akkor az Alkotmánybíróság nem az új rendelkezést hatályba léptető, hanem a módosítás révén az új rendelkezést magába foglaló (inkorporáló) jogszabály alkotmányellenességét vizsgálja meg.
[37]	A jelen ügyben ez a Csjt. 112. §-át jelentené, amelynek vizsgálatára a fent kifejtettek szerint nincsen mód. Ugyanakkor a támadott rendelkezés alaptörvény-ellenességének megállapítása és megsemmisítése sem eredményezné az indítványozók számára kedvező rendelkezések „feléledését”, ez már a jogalkotási kérdés, ekként tehát az Alkotmánybíróságnak nincs rá hatásköre.
[38]	Mivel az Alkotmánybíróság megállapította, hogy az indítványozók tekintetében az Alaptörvényben biztosított jog, és annak sérelme hiányzik, nem tartotta szükségesnek az alkotmányjogi panasz befogadhatósága további feltételeinek a vizsgálatát. Minderre tekintettel az Alkotmánybíróság az alkotmányjogi panaszt az Ügyrend 30. § (2) bekezdés f) és h) pontja alapján visszautasította.
. 04/30/2015
. 3262/2015. (XII. 22.)

matches:
Bíróság
Bíróság
bíróság
bíróság
§ 5
Bíróság
Bíróság
Bíróság
Bíróság
bíróság
bíróság
bíróság
bíróság
bíróság
bíróság
bíróság
bíróság
Bíróság
bíróság
bíróság


text:
Karrier - Anamed Kft.
ÁLLÁSPÁLYÁZATOKRA VONATKOZÓ
II. Munkaviszony létesítésével kapcsolatos adatkezelések
II.1. Álláspályázatokkal kapcsolat adatkezelés
II.2.Pályázók nyilvántartása
IV.2. Hozzáférés
IV.3. Helyesbítés
IV.4. Törlés
IV.5. Az adatkezelés korlátozása
IV.6. Adathordozhatóság
IV.7. Tiltakozás
IV.8. Jogainak gyakorlására irányuló kérelmével kapcsolatos eljásárunk
Jelen Adatvédelmi Tájékoztató (Tájékoztató) az Analitikai és Orvosi Műszerkereskedelmi Korlátolt Felelősségű Társaság (Adatkezelő) által meghirdetett álláspályázatokra jelentkezők személyes adatainak kezeléséről nyújt tájékoztatást.
A Tájékoztató a GDPR, az Infotv., valamint a munkaviszony, illetve munkavégzésre irányuló egyéb jogviszonyok szempontjából releváns további jogszabályok figyelembevételével készült. A jogszabályok felsorolását a Tájékoztató 1. számú melléklete, a legfontosabb fogalmak ismertetését pedig a 2. számú melléklet tartalmazza.
A Tájékoztató 2019. november 4. napjától kezdve visszavonásig hatályos az Adatkezelővel az álláspályázók személyes adatai kezelésének vonatkozásában. A Tájékoztató nyomtatott formában hozzáférhető a Adatkezelő székhelyén, valamint elérhető az alábbi URL-en is: www.anamed.hu
Az Adatkezelő fenntartja magának a jogot, hogy a jelen Tájékoztatót bármikor, egyoldalúan megváltoztassa. Amennyiben a Tájékoztató módosulna, akkor erről az Adatkezelő tájékoztatja az álláspályázókat.
Analitikai és Orvosi Műszerkereskedelmi Korlátolt Felelősségű Társaság
A Tájékoztató tartalmazza az Adatkezelő megnevezését és elérhetőségi adatait.
Adatkezelő megnevezése: Analitikai és Orvosi Műszerkereskedelmi Korlátolt Felelősségű Társaság
Rövidített elnevezés: ANAMED Kft.
Székhely: 1144 Budapest, Kőszeg u. 29.
Cégjegyzékszám: 01-09-164933
Telefonszám: 06 (1) 220-9236
II.1. Álláspályázatokkal kapcsolatos adatkezelés
Az esetleges jövőbeli munkavállóknak lehetőségük van arra, hogy – elsősorban álláshirdető portálokon keresztül, valamint fejvadász cégek közreműködésével, továbbá közvetlenül az Adatkezelőhöz fordulva elektronikus úton, e-mail formájában – pályázzanak az Adatkezelő által meghirdetett pozíciókra, állásokra. Az Adatkezelő törekszik arra, hogy kizárólag az álláspályázat lebonyolításához szükséges személyes adatokat kezelje. FIGYELEM! Az Adatkezelő felhívja az álláspályázatra jelentkezők figyelmét arra, hogy jelentkezéskor csak a legszükségesebb adatokat (önéletrajz) bocsássák rendelkezésre. Az álláspályázatokkal kapcsolatban az Adatkezelő az Ön személyes adatait az alábbiak szerint kezeli:
- Kezelt személyes adatok köre: természetes személyazonosító adatok (vezeték- és keresztnév, titulus, anyja neve, születési hely és idő, lakcím), kapcsolattartási adatok (e-mail cím, telefonszám), önéletrajzi adatok (iskolai végzettség, szakmai tapasztalat, korábbi munkahelyek), referencia adatok (korábbi munkahelyen betöltött munkakörrel kapcsolatos adatok), egyéb, az önéletrajz által tartalmazott személyes adat (pl.: fénykép).
- Adatkezelés célja: kapcsolatfelvétel, az álláspályázat lefolytatása és elbírálása.
- Adatkezelés jogalapja: sikeres pályázók esetén a szerződés megkötését megelőzően az érintett kérésére történő lépések megtétele (GDPR 6. cikk (1) bekezdés b) pont), sikertelen pályázó esetén az Adatkezelő megfelelő munkavállaló kiválasztásához fűződő jogszerű érdeke (GDPR 6. cikk (1) bekezdés f) pont).
- Adatkezelés időtartama: az álláspályázatok lezárulta.
Az álláspályázatokkal kapcsolatban kezelt személyes adatokhoz elsődlegesen az Adatkezelő férhet hozzá. Az internetes oldalakon elhelyezett álláshirdetések esetében a megadott személyes adatokhoz az álláshirdető oldalak is hozzáférnek. Amennyiben bíróság vagy más hatóság előtt eljárás indul, amelynek keretében szükségessé válik a személyes adatok továbbítása a bíróság vagy a hatóság felé, úgy abban az esetben a bíróság vagy a hatóság is hozzáférhet a személyes adatokhoz.
Az álláspályázatokkal kapcsolatban kezelt személyes adatok vonatkozásában Ön a hozzáféréshez, a helyesbítéshez, a törléshez, az adatkezelés korlátozásához, az adathordozhatósághoz, valamint tiltakozáshoz való jogokat gyakorolhatja. Az érintetti jogok gyakorlásának feltételeit a Tájékoztató IV. fejezete tartalmazza.
II.2. Pályázók nyilvántartása
Az Adatkezelő számára kiemelt fontosságú cél, hogy a megfelelő munkakörbe a megfelelő munkavállalókat találja meg. Ennek érdekében lehetőséget biztosít az érintettek számára, hogy kérjék személyes adatainak egy esetleges későbbi álláspályázat elbírálásáig történő nyilvántartását. Ennek keretében az Adatkezelő az Ön személyes adatait az alábbiak szerint kezeli
- Kezelt személyes adatok köre: természetes személyazonosító adatok (vezeték- és keresztnév, anyja neve, születési hely és idő, lakcím), kapcsolattartási adatok (e-mail cím, telefonszám), önéletrajzi adatok (iskolai végzettség, szakmai tapasztalat, korábbi munkahelyek), referencia adatok (korábbi munkahelyen betöltött munkakörrel kapcsolatos adatok), egyéb, az önéletrajz által tartalmazott személyes adat.
- Adatkezelés célja: személyes adatok nyilvántartása egy esetleges későbbi álláspályázat elbírálása érdekében.
- Adatkezelés jogalapja: az érintett hozzájárulása (GDPR 6. cikk (1) bekezdés a) pont).
- Adatkezelés időtartama: törlési kötelezettség beállta (hozzájárulás visszavonása, vagy törléshez való jog gyakorlása), legfeljebb azonban 2 év.
A nyilvántartás céljából kezelt személyes adatokhoz elsődlegesen az Adatkezelő férhet hozzá. Az Adatkezelő a kezelt személyes adatokat – magyarországi, európai vagy harmadik országokban székhellyel rendelkező – személyek részére nem továbbítja. Amennyiben bíróság vagy más hatóság előtt eljárás indul, amelynek keretében szükségessé válik a személyes adatok továbbítása a bíróság vagy a hatóság felé, úgy abban az esetben a bíróság vagy a hatóság is hozzáférhet a személyes adatokhoz.
A nyilvántartás céljából kezelt személyes adatok vonatkozásában Ön a hozzájárulás visszavonásához, a hozzáféréshez, a helyesbítéshez, a törléshez, az adatkezelés korlátozásához, az adathordozhatósághoz való jogokat gyakorolhatja. Az érintetti jogok gyakorlásának feltételeit a Tájékoztató IV. fejezete tartalmazza.
Az Ön személyes adatai megismerésére az Adatkezelő és az adatfeldolgozók a munkakörükbe tartozó feladatok teljesítéséhez szükséges mértékben jogosultak. Az Adatkezelő megtesz minden olyan biztonsági, technikai és szervezési intézkedést, mely az adatok biztonságát garantálja.
Az Adatkezelő az adatokat – az adatfeldolgozói által tárolt adatok kivételével – saját eszközökön, adatközpontban tárolja. Az adatokat tároló informatikai eszközöket az Adatkezelő elhatároltan, külön zárt szerverteremben tárolja, többlépcsős, jogosultság ellenőrzéshez kötött beléptető rendszerrel védetten.
Többszintű, aktív, komplex kártékony kódok elleni védelemmel (pl. vírusvédelem) védjük a belső hálózatainkat a külső támadásoktól. Az Adatkezelő által működtetett informatikai rendszerekhez, adatbázisokhoz az elengedhetetlen külső elérést az Adatkezelő titkosított adatkapcsolaton keresztül valósítja meg (VPN).
A fejlesztéseink során olyan rendszereket alakítunk ki, amelyekben a naplózás révén kontrollálhatók és nyomon követhetők a végzett műveletek, észlelhetők a bekövetkezett incidensek, például a jogosulatlan hozzáférés. Az Adatkezelő szervere védetten és zártan található.
Az Adatkezelő számára fontos, hogy adatkezelése megfeleljen a tisztességesség, a jogszerűség és az átláthatóság követelményeinek. Ennek érdekében Ön tájékoztatást kérhet személyes adatai kezeléséről, valamint kérheti személyes adatainak helyesbítését, illetve – a kötelező adatkezelések kivételével – törlését, hozzájárulását visszavonhatja, továbbá élhet adatai hordozásának lehetőségével, illetve tiltakozási jogával. Annak érdekében, hogy Ön tisztában legyen a jogaival és azok gyakorlásának feltételeivel, az alábbi tájékoztatást nyújtjuk Önnek.
A hozzájáruláson alapuló adatkezelés esetében (pályázók nyilvántartása) Ön jogosult arra, hogy bármikor, indokolás nélkül visszavonja hozzájárulását. A visszavonás nem érinti a hozzájáruláson alapuló, a visszavonást megelőzően folytatott adatkezelés jogszerűségét. Az Adatkezelő ugyanakkor a továbbiakban nem végez műveleteket az Ön személyes adatainak felhasználásával és törli azokat. Ön a hozzájárulását az Adatkezelő elérhetőségeinek valamelyikén, illetve a következő módokon teheti meg:
- az Ön jogai;
- az Ön jogorvoslati lehetőségei;
- aggodalma merül fel az Adatkezelő által kezelt, Önre vonatkozó személyes adatok kezelésének jogszerűsége tekintetében és az adatok törlése helyett kéri a korlátozást;
- a továbbiakban már nincs szükségünk az adott adatokra, de Ön igényli azokat jogi igények előterjesztéséhez, érvényesítéséhez vagy védelméhez.
Az Adatkezelő automatikusan korlátozza a személyes adatok kezelését abban az esetben, ha Ön vitatja a személyes adatok pontosságát. Ez esetben a korlátozás arra az időtartamra vonatkozik, amely lehetővé teszi, a személyes adatok pontosságának ellenőrzését.
E jogosultság kizárólag az Ön által rendelkezésünkre bocsátott, hozzájárulás alapján, vagy szerződés teljesítéséhez kezelt személyes adatokra korlátozódik. Egyéb adatok hordozhatóságára lehetőség nincs. Az Adatkezelő a személyes adatokat tagolt, széles körben használt, számítógéppel olvasható formátumban (PDF/XML), illetve annak kinyomtatott változatában, papír alapon bocsátja rendelkezésre.
Az Adatkezelő elérhetőségein keresztül benyújtott kérelem alapján bármikor tiltakozhat az Adatkezelő jogos érdekén alapuló adatkezelései ellen. Ebben az esetben az Adatkezelő megvizsgálja, hogy fennállnak-e olyan kényszerítő erejű jogos okok vagy érdekek (pl. jogi igények előterjesztése, érvényesítése vagy védelme), amelyek elsőbbséget élveznek az érintett érdekeivel, jogaival és szabadságaival szemben. Amennyiben azonosíthatók ilyen indokok vagy érdekek, az Adatkezelő folytatja a személyes adatok kezelését. Ellenkező esetben viszont a személyes adatok a továbbiakban nem használhatók fel.
Az Adatkezelő a kért információkat és tájékoztatást fő szabály szerint díjmentesen biztosítja, azonban az Ön által kért további másolatokért az Adatkezelő az adminisztratív költségeken alapuló, észszerű mértékű díjat számíthat fel.
Amennyiben az Adatkezelő nem megfelelő módon, a jogszabályokkal ellentétesen kezeli az Ön személyes adatait, esetleg, ha a jogai gyakorlására irányuló kérelmének az Adatkezelő nem vagy nem megfelelő módon tett eleget, több jogorvoslati lehetőséget is igénybe vehet.
- Levelezési cím: 1530 Budapest, Pf. 5.
- Online ügyindítás: http://wwwnaih.hu/online-uegyinditas.html
- az információs önrendelkezési jogról és az információszabadságról szóló 2011. évi CXII. törvény 2011. évi CXII. törvény;
- a Munka Törvénykönyvéről szóló 2012. évi I. törvény;
- a polgári perrendtartásról szóló 2016. évi CXXX. törvény (Pp).
- érintett: azonosított vagy azonosítható természetes személy; azonosítható az a természetes személy, aki közvetlen vagy közvetett módon, különösen valamely azonosító, például név, szám, helymeghatározó adat, online azonosító vagy a természetes személy testi, fiziológiai, genetikai, szellemi, gazdasági, kulturális vagy szociális azonosságára vonatkozó egy vagy több tényező alapján azonosítható;

matches:
bíróság
bíróság
bíróság
bíróság
bíróság
bíróság
Pf. 5


text:
Városi Bíróság , Cegléd
Országos Nyitóoldal / Cegléd / Látnivalók / Műemlékek / Városi Bíróság
Városi Bíróság Cegléd
2700 Cegléd, Kossuth tér 2.
Városi Bíróság információk
A Ceglédi Városi Bíróság épülete
Cegléd város egyik kedvelt terén, az egykor a város fő központját jelentő Kossuth téren áll a Ceglédi Városi Bíróság épülete. Az eklektikus épület felhúzásának a pontos dátuma nem ismert, de már az 1900-as évek elején létező intézmény ma is egyik meghatározó eleme térnek.
A Városalapítok szobra és Katolikus Óplébánia közelépen álló épület látogatóit az épület jelelgzetes bejárata fogadja melyet a magyar címer alatt két szoboralak, akár a bíróságok védőszentjeinek is tekinthető római istenek, az Igazságosság és a Bölcsesség isteneinek szobrai díszítik.
Műemlékek, bíróság, városi bíróság, ceglédi, épület, kossuth tér, eklelktikus, városalapítók, katolikus óplébánia, maygar címer, igazságosság, bölcsesség, istneke, szobra,

matches: Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság