text:
Székesfehérvári Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság 14.K /2016/33.számú ítélete - PDF Free Download
Download "Székesfehérvári Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság 14.K /2016/33.számú ítélete"
1 Székesfehérvári Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság 14.K /2016/33.számú ítélete Közbeszerzési Értesítő száma: 2016/113 Beszerzés tárgya: Hirdetmény típusa: Fővárosi Bíróság ítélete KÉ Eljárás fajtája: Közzététel dátuma: Iktatószám: 11808/2016 CPV Kód: Ajánlatkérő: Teljesítés helye: Ajánlattételi/részvételi jelentkezési határidő: Nyertes ajánlattevő: Ajánlatkérő típusa: Ajánlatkérő fő tevényeségi köre: Fővárosi Bíróság ítélete Szöveg: Székesfehérvári Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság 14.K /2016/33. A Balogh-B.Szabó - Jean és Társai Ügyvédi Iroda (1036 Budapest, Bécsi út 52. II/6-7., eljáró ügyvéd: dr. Bihari Ákos) által képviselt Nemzeti Rehabilitációs és Szociális Hivatal (1071 Budapest, Damjanich u.48.) felperesnek - a dr. Jánosi Bálint jogtanács által képviselt Közbeszerzési Hatóság Közbeszerzési Döntőbizottság (1026 Budapest, Riadó u.5.) I. rendű és az RBH Consulting Közbeszerzési Tanácsadó Kft (2040 Budaörs, Szarka u. 3.) II. rendű alperesek ellen közbeszerzési ügyben hozott közigazgatási határozat bírósági felülvizsgálata és szerződés közbeszerzési jogsértés miatt érvénytelenségének megállapítása iránti perében a bíróság meghozta az alábbi ítéletet: A bíróság az I. r. alperes D.37/4/2016. iktatószámú határozatát hatályon kívül helyezi és az I. rendű alperest új eljárásra kötelezi. A bíróság a szerződés érvénytelenségének tárgyában a pert megszünteti. A bíróság kötelezi az I. r. alperest, hogy 15 napon belül fizessen meg felperesnek (hatvanháromezer-ötszáz),- Ft perköltséget. A feljegyzett OOO(egymillió-négyszázhatvanezer),-Ft-ot az Állam viseli. Az ítélet ellen fellebbezésnek helye nincs. Indokolás: A bíróság a felek nyilatkozatai és a rendelkezése álló iratok alapján az alábbi tényállást állapította 1
2 meg: A felperes és a II. r. alperes napján Megbízási szerződés" elnevezéssel szerződést kötöttek, amely szerződés 1.1. pontja szerint a megbízás tárgya az Európai Uniós támogatásból megvalósítandó TÁMOP / kódszámú A komplex rehabilitáció szakmai hátterének megerősítése" című, továbbá a TIOP / kódszámú A komplex rehabilitációhoz szükséges infrastrukturális feltételek megteremtése" című és a TÁMOP / kódszámú a Központi szociális információs fejlesztések" című projektek esetében a közbeszerzési eljárások teljes körű lebonyolítása, továbbá a szerződés 1.2. pontja szerint a megbízás tárgya a folyamatos közbeszerzési tanácsadás is. A felek ezen szerződés 2.1. pontjában rögzítették a II. r. alperes, mint megbízott feladatait a közbeszerzési eljárás lefolytatása során, míg a 2.2. pontjában pedig rögzítették a folyamatos közbeszerzési tanácsadás keretében végzendő feladatokat. A felek a szerződés 4. pontjában rögzítették, hogy a II. rendű alperes, mint megbízott kijelenti, hogy ezen szerződésben rögzített tevékenységeket a képviseletében eljáró ( ellátó ) személyek hivatalos közbeszerzési tanácsadók névjegyzékében szerepelnek. A felek ezen szerződést én, majd én módosították. Az utóbbi módosítás 2.II. pontjában a felek az eredeti szerződés 2.2. pontját is módosították. A felperes a II. r. alperes részére ezen szerződés alapján a TIOP / projekt kapcsán a évben egyedi eljárások lefolytatásáért bruttó ,-Ft, fixdíjas tanácsadásért pedig bruttó ,-Ft, összesen bruttó ,-Ft-ot fizetett ki. A felperes továbbá a TÁMOP / projekt kapcsán a II. r. alperes részére évben egyedi eljárások lefolytatáséért bruttó ,-Ft-ot, fixdíjas tanácsadásért pedig bruttó ,-Ft-ot, összesen bruttó ,,-Ft-ot fizetett ki, továbbá a felperes a II. r. alperes részére a TÁMOP / projekt kapcsán évben egyedi eljárások lefolytatásáért bruttó ,-Ft-ot, fixdíjas tanácsadásért pedig bruttó ,-Ft-ot, összesen bruttó ,-Ft-ot fizette ki, vagyis a felperes az előbbiek alapján II. r. alperes részére az előbbiek kapcsán összesen ,-Ft-ot fizetett ki. Az Állami Számvevőszék, mint hivatalbóli kezdeményező az I. r. alperesnél az előbbi szerződés kapcsán eljárást kezdeményezett és kérte jogsértés megállapítását, hivatkozással arra, hogy megállapította, hogy a felperes fentiek szerinti beszerzési tárgyának az értéke ,-Ft, viszont a felperes nem folytatott le ezen beszerzést megelőzően ezen beszerzésre nézve a közbeszerzési eljárást. Az I. r. alperes a én kelt, D.37/4/2016. iktatószámú határozatával megállapította, hogy a felperes az Közbeszerzési tanácsadás beszerzése a évben (RBH Consulting Közbeszerzési Kft.)" tárgyú beszerzése tekintetében a felperes megsértette a közbeszerzésekről szóló évi CVIII. törvény ( a továbbiakban : Kbt. ) 18. (1) és (2) bekezdéseit, továbbá a Kbt. 19. (1) bekezdésére tekintettel a Kbt. 5. -át, és ezért a felperessel szemben ,-Ft bírságot szabott ki. Az I. r. alperes a határozatában rögzítette, hogy álláspontja szerint a felperes előbbi beszerzésének a tárgya nem hivatalos közbeszerzési tanácsadói tevékenység igénybe vétele volt, mivel a felperes és a II. r. alperes közötti megbízási szerződés 1. pontja alapján megbízás tárgya nem kifejezetten hivatalos közbeszerzési tanácsadói tevékenység volt. Ezen tevékenység ezen szerződés 2.1. és 2.2. pontjainál sem szerepelt kifejezetten, és ezen előbbi pontok szerinti feladatokat anélkül is el lehet látni az I. r. alperes szerint, hogy a II. r. alperes szerepelne a hivatalos közbeszerzési tanácsadók névjegyzékében. Az I. r. alperes szerint azt a körülményt, hogy a beszerzés tárgya hivatalos közbeszerzési tanácsadói tevékenység igénybevétele volt, 2
3 kizárólag akkor lehetne megállapítani, ha a tevékenység kifejezetten szerepelne a beszerzés tárgyának meghatározásában vagy a megbízott feladatai között. Az I. r. alperes szerint a megbízási szerződés 4. pontjának 1. pontjában szereplő kijelentésből sem lehet megállapítani ezen körülmény fennállását, mert a II. r. alperes képviseletében eljáró személyeknek névjegyzékben való szereplése nincs önmagában kihatással arra, hogy a szerződő felek milyen feladatok ellátásában állapodtak meg a szerződésben. Az I. r. alperes a határozatában rögzítette továbbá, hogy a felperes általi beszerzés egy szolgáltatásnak minősül, melynek három pályázati forrásból fizetett részei azonosak és rájuk vonatkozóan a beszerzési igény egyidőben merült fel, ezért a Kbt. 18. (2) bekezdése szerint a három pályázati forrásból kifizetett beszerzési értéket egybe kellett volna számítani. A beszerzés tárgyának összértéke pedig ,-Ft, amely érték meghaladja a évre érvényes nemzeti közbeszerzési értékhatárt. Az I. rendű alperes utalt az Európai Bíróság C-16/98. és C-574/10. számú ítéleteire is és megállapította, hogy a felperesnek a beszerzései tekintetében a Kbt. 3 része szerinti közbeszerzési eljárást kellett volna lefolytatnia, ezért a felperes jogsértően mellőzte a közbeszerzési eljárás lefolytatását, amivel pedig megsértette a Kbt. 18. (1) és (2) bekezdéseit, valamint a Kbt. 19. (1) bekezdésére tekintettel a Kbt. 5. -át, amelyre tekintettel pedig a felperessel szemben a Kbt (4) bekezdés a) pontja alapján bírságot szabott ki. Az I. r. alperes rögzítette továbbá, hogy mivel a jelen perbeli szerződést a felperes és a II. rendű alperes közbeszerzési eljárás jogtalan mellőzésével kötötte meg, ezért az a Kbt (1) bekezdés a) pontja alapján semmis, amely folytán pedig az I. rendű alperesnek a Kbt (1) bekezdés alapján pert kell indítania szerzés érvénytelenségének kimondása és az érvénytelenség jogkövetkezményeinek alkalmazása érdekében. A felperes keresetet terjesztett elő az I.r. alperes által hozott D.37/4/2016. iktatószámú határozat bíróság általi felülvizsgálata iránt és kérte, hogy a bíróság ezen határozatot helyezze hatályon kívül és az I. r. alperest kötelezze új eljárás lefolytatására, továbbá a felperesi perköltség, vagyis a 32/2003. (VIII. 22.) IM rendelet 3. (3) bekezdése szerinti - a bíróság általi mérlegeléssel megállapított összegű - ügyvédi munkadíj megfizetésére. A felperes a keresetében - összefoglalva - hivatkozott arra, hogy álláspontja szerint az I. r. alperes megsértette a Kbt g) pontját, a Kbt. 5. -át, a polgári törvénykönyvről szóló évi IV. törvény (Ptk.) 200. (1) bekezdését, továbbá a 93/2011. (XII. 30.) NFM rendelet 1. (2) bekezdését, ugyanis a felperes álláspontja szerint a felperes és a II. rendű alperes között létrejött megbízási szerződés hivatalos közbeszerzői tanácsadói tevékenység ellátására vonatkozó szerződés volt, amely tekintetében pedig a Kbt. -t nem kellett alkalmazni, tekintettel a Kbt g) pontjára és arra, hogy felperes ezen beszerzése nem érte el az uniós értékhatárt. A felperes hivatkozott a BH számú eseti döntésre is, továbbá arra, hogy sem a Kbt., sem az NFM rendelet nem tiltja, hogy egy megbízási szerződésben, amely hivatalos közbeszerzői tanácsadói tevékenység ellátására irányul tevékenység megnevezésénél a felek ettől eltérő megnevezést alkalmazzanak, továbbá, hogy a II. r. alperes, mint megbízott által végzendő feladatok pontosan megfelelnek az NFM rendelet l. (2) bekezdésében foglaltaknak, továbbá, hogy ezen szerződés 4. pontjában rögzítésre került, hogy a II. r. alperes képviseletében eljáró személyek szerepelnek a hivatalos közbeszerzési tanácsadók névjegyzékében. A felperes szerint tehát a felperes és a II. r. alperes közötti jelen perbeli megbízási szerződés hivatalos közbeszerzési tanácsadói tevékenységre vonatkozott, amelyet a II. r. alperes hivatalos közbeszerzési tanácsadók útján látott el. Az I. r. alperes a felperes keresetének az elutasítását és a felperes perköltségben való marasztalását kérte, az I. r. alperes perköltségigénye a 32/2003. (VIII. 22.) IM rendelet 3. (3) 3
4 bekezdése szerinti jogtanácsosi munkadíj volt, konkrét összeg a bíróság mérlegelésével megállapítható, továbbá tárgyalásonként 5.500,-Ft útiköltség. Az I. r. alperes a határozatában foglaltakat fenntartotta, az ezzel kapcsolatos álláspontját részletesen indokolta, álláspontja szerint jogszabálysértés nem történt. Az I. r. alperes utalt különösen arra, hogy ha a Kbt.-ben rögzített kivételi körrel kapcsolatos szerződést kívánnak kötni, akkor a szerződés tartalmát akként kell megalkotni, hogy abból egyértelműen megállapítható legyen kivételi körbe tartozás ténye, továbbá a felperes a megbízási szerződés szerinti feladatok teljesítésével II. r. alperest bízta meg és nem a hivatkozott természetes személyeket, ezért a hivatalos közbeszerzési tanácsadói tevékenységet a II. r. alperesnek kellett volna elvégeznie és az NFM rendelet 1. (1) bekezdése és 3. (1) bekezdése alapján szerepelnie kellett volna a hivatalos közbeszerzési tanácsadók névjegyzékében, azonban a II. r. alperes sosem szerepelt a hivatalos közbeszerzési tanácsadók névjegyzékében, ezért nem tudott volna hivatalos közbeszerzési tanácsadói tevékenységet ellátni, amire tekintettel, ha valós lenne azon felperesi állítás, hogy a beszerzés tárgya hivatalos közbeszerzési tanácsadói tevékenység igénybevétele volt, akkor is a II. r. alperes nem lett volna jogosult a megbízási szerződést teljesíteni. Az I. r. alperes - figyelemmel a Kbt (1) bekezdésére és a Kbt (1) bekezdésére -kereseti kérelmet terjesztett elő a felperes és a II. r. alperes között kötött jelen perbeli szerződés érvénytelenségének a megállapítása és az érvénytelenség jogkövetkezményeinek alkalmazása iránt. Az érvénytelenség jogkövetkezményei körében az I. r. alperes kérte, hogy a bíróság a Kbt (4) bekezdése és a Ptk (1) bekezdése alapján kötelezze a felperest és a II.r. alperest szerződéskötés előtt fennállott helyzet visszaállítására, amennyiben pedig ezen helyzetet nem lehet visszaállítani, akkor a bíróság ezen szerződést a Ptk (2) bekezdése alapján a határozathozatalig terjedő időre nyilvánítsa hatályossá és szabjon ki bírságot a Kbt (5) bekezdés 2. mondatában foglalt keretek között. Ezen keresete tekintetében az I. r. alperes hivatkozott arra, hogy a jelen perbeli D.37/4/2016. számú határozatában megállapította, hogy a felperes a közbeszerzési eljárás jogsértő mellőzésével megsértette a Kbt. 18. (1) és (2) bekezdéseit, valamint a Kbt. 19. (1) bekezdésére tekintettel, a Kbt. 5. -át. A felperes az I. r. alperes által előterjesztett keresetet tekintve elsődlegesen annak az elutasítását kérte, amelynek körében hivatkozott - a fent már ismertetett - azon álláspontjára, miszerint a felperes és a II. r. alperes közötti szerződés az hivatalos közbeszerzési tanácsadói szerződés volt, és hogy a felperesnek ezen szerződés kapcsán nem volt kötelező közbeszerzési eljárás lefolytatása, tekintettel a Kbt g) pontjára, és ezért ezen szerződés nem érvénytelen a Kbt (1) bekezdés a) pontja alapján, ugyanis a közbeszerzési eljárás mellőzésére nem jogtalanul, hanem a Kbt g) pontja alapján jogszabályszerűen került sor. A felperes másodlagosan azt kérte, hogy a bíróság mellőze az érvénytelenség jogkövetkezményének alkalmazását, ugyanis a Kbt (4) bekezdésének és a Ptk (1) bekezdésének alkalmazására ilyen esetben nincsen lehetőség, mivel a jelen perbeli szerződés alapján a II. r. alperes által nyújtott szolgáltatás ellenértéke maradéktalanul megfizetésre került, és így az eredeti állapot helyreállítása nem lehetséges, tekintettel az 1/2010. (VI. 28.) PK. véleményre is. A felperes előadta továbbá azt is, hogy az I. r. alperes azon kereseti kérelmének teljesítését, hogy a bíróság jelen perbeli szerződést - annak érvénytelenségének megállapítása mellett - határozathozatalig terjedő időre nyilvánítsa hatályossá, nem ellenzi. A felperes kérte továbbá, hogy a bírság kiszabása körében a bíróság a bírság összegét méltányosan állapítsa meg, melynek során vegye figyelembe az I. r. alperes által a felperes javára értékelt körülményeket, így azt, hogy a jogsértés megvalósulása óta hosszabb idő telt el, továbbá hogy további jogorvoslati 4
5 eljárások is indultak a felperes beszerzésével kapcsolatban, amelyek közül több jogsértés megállapításával és bírság kiszabásával zárult. A II. r. alperes az I.r. alperes által előterjesztett kereset elutasítását kérte, perköltségigénye nem volt, érdemi álláspontját tekintve teljes mértékben egyetértett felperes által előadottakkal, azt kérte a saját álláspontjaként figyelembe venni. A felperes keresete alapos. Jogszabályi háttér: A polgári perrendtartásról szóló évi III. törvény ( a továbbiakban : Pp.) szerint: 339/A. A bíróság a közigazgatási határozatot - jogszabály eltérő rendelkezése hiányában - a meghozatalakor alkalmazandó jogszabályok és fennálló tények alapján vizsgálja felül. A közbeszerzésekről szóló évi CVIII. törvénynek ( a továbbiakban : Kbt. ) a Pp. 339/A. -ára tekintettel alkalmazandó szabályai szerint: 127. (1) Semmis az e törvény hatálya alá tartozó szerződés, ha a) azt a közbeszerzési eljárás jogtalan mellőzésével kötötték meg; A hivatalos közbeszerzési tanácsadói tevékenységről szóló 93/2011. (XII. 30.) NFM rendeletnek ( a továbbiakban : NFM rendelet ) a Pp. 339/A. -ára tekintettel alkalmazandó szabályai szerint: 1. (1) A hivatalos közbeszerzési tanácsadó olyan természetes személy vagy jogi személy, illetve személyes joga szerint jogképes szervezet (a továbbiakban együtt: szervezet), aki, amely a közbeszerzési eljárások szakszerű lefolytatását segíti elő, és akinek, amelynek közbeszerzési szakértelmét a Közbeszerzési Hatóság (a továbbiakban: Hatóság) e rendelet szerint megvizsgálta, továbbá a közbeszerzésekről szóló évi CVIII. törvény (a továbbiakban: Kbt.) a szerinti hivatalos közbeszerzési tanácsadók névjegyzékébe (a továbbiakban: névjegyzék) felvette. (2) A hivatalos közbeszerzési tanácsadó a közbeszerzési eljárás előkészítése és lefolytatása során a közbeszerzési szakértelmet biztosítja. A természetes személy hivatalos közbeszerzési tanácsadó köteles a hivatalos közbeszerzési tanácsadás körébe eső feladatokat személyesen ellátni. Szervezet hivatalos közbeszerzési tanácsadó esetében a szervezet által a 3. (3) bekezdés b) pontja szerint megjelölt személy köteles a hivatalos közbeszerzési tanácsadás körébe eső feladatokat személyesen ellátni. 3. (1) Hivatalos közbeszerzési tanácsadóként az járhat el, aki a Hatóság által vezetett névjegyzékben szerepel. A hivatalos közbeszerzési tanácsadók tekintetében a Hatóság látja el a szolgáltatási tevékenység megkezdésének és folytatásának általános szabályairól szóló törvény szerint a szolgáltatás felügyeletét ellátó hatóság feladatait. A közbeszerzésekről szóló évi CXXIX. törvénynek ( a továbbiakban : régi Kbt. ) a Pp. 339/A. -ára tekintettel alkalmazandó szabályai szerint: 11. (1) Hivatalos közbeszerzési tanácsadói tevékenységet az végezhet, akinek e tevékenység folytatását a Közbeszerzések Tanácsa - a hivatalos közbeszerzési tanácsadók névjegyzékébe való felvétel útján - engedélyezte. A hivatalos közbeszerzési tanácsadók tekintetében a Közbeszerzések Tanácsa látja el a szolgáltatási tevékenység megkezdésének és folytatásának általános szabályairól szóló törvény szerint a szolgáltatás felügyeletét ellátó hatóság feladatait. A Polgári Törvénykönyvről szóló évi IV. törvénynek ( a továbbiakban : Ptk. ) a Pp. 339/A. -ára tekintettel alkalmazandó szabályai szerint: 200. (1) A szerződés tartalmát a felek szabadon állapíthatják meg. A szerződésekre vonatkozó rendelkezésektől egyező akarattal eltérhetnek, ha jogszabály az eltérést nem tiltja. BH A szerződéseket nem elnevezésük, hanem tartalmuk szerint kell elbírálni, ezért a tévesen társaságiszerződés-módosításnak nevezett, de tartalma szerint üzletrész-adásvételi szerződés érvénytelenségére - speciális rendelkezés hiányában - a Ptk. szabályai az irányadóak 5
6 [1988. évi VI. tv. 17., 169., 171. (2) bek., 179., Ptk (2) bek.]. A bíróság először is rögzíti, hogy a bíróság a jelen perben a Kbt (6) és (7) bekezdéseire tekintettel az ún. egységes per szabályai szerint járt el. A jelen perben a bíróságnak abban a kérdésben kellett döntést hoznia, hogy az I. r. alperes keresettel támadott határozata a felperes által hivatkozottak alapján jogszabálysértő-e, továbbá hogy az I. r. alperes által a szerződés érvénytelensége körében előterjesztett kereset alapos-e. A bíróság álláspontja szerint pedig az I. r. alperes keresettel támadott határozata jogszabálysértő a felperes által hivatkozottak alapján a következők miatt: A bíróság álláspontja szerint az I. r. alperes tévedett abban, hogy a felperes és a II. r. alperes a köztük lévő jelen perbeli szerződést nem hivatalos közbeszerzési tanácsadói tevékenységre kívánták megkötni, ugyanis a bíróság álláspontja szerint ezen szerződés tartalmából az következik, hogy a felperes és a II. r. alperes ilyen szerződést kívántak kötni. A bíróság ennek körében utal arra, hogy az NFM rendelet 1. (l)-(2) bekezdései alapján a hivatalos közbeszerzési tanácsadói tevékenység körébe a következők tartoznak: a közbeszerzési eljárások szakszerű lefolytatásának elősegítése, továbbá a közbeszerzési eljárások előkészítésében és lefolytatásában való részvétel. A felperes és a II. r. alperes közötti jelen perbeli szerződés tárgya pedig az ezen szereződés 1.1. pontja szerinti projekt esetében közbeszerzési eljárás teljes körű lebonyolítása, amely teljes körű lebonyolítás, tekintettel az ezen szerződés 2.1. pontjában foglaltakra a közbeszerzési eljárás minden érdemi részét, annak teljes vertikumát átfogja. Ezen szerződés 2.2. pontja szerinti folyamatos közbeszerzési tanácsadás körében pedig szintén az NFM rendelet 1. (l)-(2) bekezdései szerinti tevékenységek kerültek rögzítésre. Mindezek mellett a bíróság álláspontja szerint ezen szerződés 4. pontja is arra utal, hogy a felek hivatalos közbeszerzési tanácsadói szerződést kívántak kötni, hiszen ezen szerződéses pont is arra utal, hogy hivatalos közbeszerzési tanácsadói feladatok ellátása a cél ezen szerződés által. A bíróság rámutat továbbá arra, hogy - ahogy azt a Kúria a BH számú eseti döntésében rögzítette - a szerződéseket nem a megnevezésük, hanem a tartalmuk szerint kell minősíteni. Ebből pedig az is következik, hogy ahhoz, hogy egy szerződés - annak tartalmát tekintve - hivatalos közbeszerzési tanácsadói tevékenységre vonatkozó szerződésnek minősüljön, nem szükséges az, hogy a felek a szerződésbe szó szerint beleírják azt, hogy ezen szerződés hivatalos közbeszerzési tanácsadói tevékenységre irányul, hanem elegendő az, ha a megbízott által elvégzendő feladatok körében olyan feladatokat jelölnek meg, amelyek a hivatalos közbeszerzési tanácsadó által végzendő feladatnak minősülnek az NFM rendelet 1. (l)-(2) bekezdései alapján. A bíróság álláspontja szerint pedig a jelen perbeli esetben a felperes és a II. r. alperes ennek megfelelően jártak el, és ezért ezen szerződés - annak tartalmát tekintve - hivatalos közbeszerzési tanácsadói tevékenységre vonatkozó szerződésnek minősül. Mindezek mellett sem a Kbt., sem az NFM rendelet, sem a Ptk. nem tartalmaz olyan előírást, hogy a hivatalos közbeszerzési tanácsadói tevékenységre vonatkozó szerződésben szó szerint szerepeltetni kellene azt, hogy ez a szerződés hivatalos közbeszerzési tanácsadói tevékenységre vonatkozó szerződés. A bíróság rámutat ugyanakkor arra, hogy azonban egy adott szerződést csak abban az esetben lehet hivatalos közbeszerzési tanácsadói tevékenységre vonatkozó szerződésnek minősíteni, ha ezen szerződés hivatalos közbeszerzési tanácsadóval kerül megkötésre, ugyanis ilyen tevékenységet az NFM rendelet, továbbá az azt megelőzően irányadó régi Kbt. ( a közbeszerzésekről szóló évi CXXIX. törvény ) 11. (1) bekezdése alapján csak az végezhet, 6
7 akit hivatalos közbeszerzési tanácsadóként a vonatkozó névjegyzékbe felvettek (NFM rendelet 1. (1) bekezdés), illetve a korábbi szabályozás alapján, akinek ilyen tevékenység folytatását engedélyezték ( régi Kbt. 11. (1) bekezdés). A bíróság álláspontja szerint tehát a hivatalos közbeszerzési tanácsadói tevékenység egy speciális tevékenység, amelyet csak speciális személy, vagyis a hivatalos közbeszerzési tanácsadó végezhet, amiből pedig az következik, hogy hivatalos közbeszerzési tanácsadói tevékenységre szerződést csak ezen speciális személlyel, tehát a hivatalos közbeszerzési tanácsadóval lehet kötni. A bíróság rögzíti azt is, hogy magának a szerződő félnek kell hivatalos közbeszerzési tanácsadónak lennie, ugyanis ezen speciális tevékenységet ő látja el, illetve - az előbbiek alapján - kizárólag ő láthatja el. A bíróság ezek alapján megállapította, hogy az I. r. alperes keresettel támadott határozata a felperes által hivatkozottak alapján jogszabálysértő, valamint hogy az I. r. alperes az eljárása során a jogorvoslati eljárás lényeges és az ügy érdemére kiható szabályait sértette meg és ezért a bíróság az I. r. alperes keresettel támadott határozatát hatályon kívül helyezte és az I. r. alperest új eljárásra kötelezte, figyelemmel a Pp (1) bekezdésére és a Kbt (1) bekezdésére. A bíróság a szerződés érvénytelensége tárgyában a pert a Kbt (1) bekezdése alapján megszüntette, tekintettel arra, hogy a bíróság az I. r. alperes keresettel támadott határozatát hatályon kívül helyezte. Az új eljárásban az I. r. alperesnek azt kell megvizsgálnia, hogy a felperes és a II. r. alperes közötti, jelen perbeli szerződés hivatalos közbeszerzési tanácsadói szerződésnek minősül-e a felperessel szerződő II. r. alperes személyére is tekintettel, ugyanis ezen szerződés - az előbbiek alapján - csak abban az esetben minősül hivatalos közbeszerzési tanácsadói tevékenységre vonatkozó szerződésnek, ha a felperes ezen szerződést hivatalos közbeszerzési tanácsadóval kötötte meg. Az I. r. alperesnek az előbbiekkel kapcsolatos álláspontját a határozatában rögzítenie kell és azt ténybelileg és jogilag is meg kell indokolnia. A bíróság ennek körében utal arra, hogy ezzel kapcsolatban az I. r. alperes az l/a. sorszámú ellenkérelmében már tett előadást, illetve közölt álláspontot, azonban a töretlen bírói gyakorlat alapján a közigazgatási per tárgya a közigazgatási határozatnak a felülvizsgálata és nem pedig annak a hiányainak a pótlása, továbbá hogy a peres eljárásban tett nyilatkozattal a közigazgatási határozat indokolása nem egészíthető ki, nem korrigálható, amelyekre tekintettel pedig a bíróság az I. r. alperes ezen előadását nem tudta figyelembe venni. A pervesztes I. r. alperes a Pp. 78. (1) bekezdés alapján a felperes részére köteles megfizetni ,-Ft (50.000,-Ft+27%Áfa) ügyvédi munkadíjat, mint perköltséget, tekintettel a 32/2003. (VIII. 22.) IM rendelet 3. (3) és (6) bekezdéseire is, ugyanis a bíróság az elvégzett ügyvédi munkával, tekintettel a jelen perbeli felperesi beadványok számára, továbbá a megtartott tárgyalások számára ezen ügyvédi munkadíjat találta arányban állónak. A II. r. alperesnek perköltségigénye nem volt, ezért a bíróságnak ezen körben rendelkeznie nem kellett, figyelemmel a Pp. 78. (2) bekezdésére. A feljegyzett ,-Ft illetéket (21.000,-Ft kereseti illeték az I. r. alperesi határozat bírósági felülvizsgálata iránti kereset tekintetében és ,- Ft kereseti illeték az I. r. alperesi kereset tekintetében) az Állam viseli, tekintettel a Pp. 78. (1) bekezdésére, az illetékekről szóló évi XCIII. tv. (Itv.) 59. (1) bekezdésére, továbbá 5. (1) bekezdés c) pontjára és (2) bekezdésére, továbbá a 6/1986. (VI. 26.) IM rendelet 14. -ára. Az ítélet elleni fellebbezési jogot a Pp (1) bekezdése zárja ki, figyelemmel a Kbt (5) bekezdésére is. Székesfehérvár,
8 dr. Reichert Dezső sk. bíró 8
KÖZBESZERZÉSEK TANÁCSA KÖZBESZERZÉSI DÖNTŐBIZOTTSÁG 1024. Budapest, Margit krt. 85. 1525 Postafiók 166. Tel.: 336-7776 Fax: 336-7778 Ikt.sz.: D.194/9 /2008. A Közbeszerzési Döntőbizottság (a továbbiakban:

matches: Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság Bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság Kúria bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság


text:
Kvk.III.37.328/2014/6. számú határozat | K Ú R I A
Kvk.III.37.328/2014/6. számú határozat
Kvk.III.37.328/2014/6.szám
A Kúria a (...) által képviselt Együtt Korszakváltók Pártja (1123 Budapest, Alkotás u. 17-19.) kérelmezőknek a Nemzeti Választási Bizottság (1054 Budapest, Alkotmány u. 3.) 2014. március 13. napján meghozott 745/2014. számú határozata ellen benyújtott bírósági felülvizsgálat iránti kérelme folytán megindult nemperes eljárásban - tárgyaláson kívül - meghozta az alábbi
A Kúria a Nemzeti Választási Bizottság 745/2014. számú határozatát megváltoztatja, és megállapítja, hogy a TV2 médiaszolgáltatást nyújtó MTM-SBS Televízió Zrt. Magyarország Kormányának „Magyarország jobban teljesít” jelmondatú 50 másodpercnyi, jelölő szervezeteket népszerűsítő közzétételével megsértette a választási eljárásnak a rá vonatkozó politikai reklám közzétételének tilalmáról szóló rendelkezését, és ennek következményeként a választási eljárásnak a jelöltek és a jelölő szervezetek közötti esélyegyenlőségre vonatkozó alapelvét.
A Kúria eltiltja a szolgáltatót további jogsértéstől.
A Kúria kötelezi a szolgáltatót, hogy e végzés rendelkező részét a határozat közlésétől számított három napon belül a jogsértő közlésekkel azonos napszakban és ahhoz hasonló módon tegye közzé.
Két magánszemély (a továbbiakban: beadványozók) 2014. március 10-én kifogást nyújtottak be a választási eljárásról szóló 2013. évi XXXVI. törvény (a továbbiakban: Ve.) 151. § és 208. § rendelkezései alapján a Ve. 2. § (1) bekezdésének c) és e) pontjában foglalt alapelvek, valamint a 147. § (1) bekezdése és a 147/F. § (1) bekezdésében foglaltak megsértése miatt. Kifogásukban előadták, hogy az MTM-SBS Televízió Zártkörűen működő részvénytársaság (a továbbiakban: szolgáltató) által TV2 elnevezéssel nyújtott, országosan elérhető lineáris műsorszolgáltatásában 2014. március 9-én kilenc időpontban, tette közzé politikai reklámnak minősülő Magyarország Kormányának (a továbbiakban: kormány) a „Magyarország jobban teljesít” jelmondatú, 50 másodperc hosszúságú műsorszámait. A beadványozók álláspontja szerint a hivatkozott műsorszám jelmondata azonos, illetve vizuális megjelenésében nagy hasonlóságot mutat a FIDESZ Magyar Polgári Szövetség (továbbiakban: FIDESZ-MPSZ) és a Kereszténydemokrata Néppárt (továbbiakban: KDNP, továbbiakban a két párt együtt: kormánypártok) által kiadott politikai hirdetésekkel. A kifogást tevők a jelölő szervezetek egyik közös egyéni jelöltje óriásplakátjának fényképét is csatolták kifogásukhoz, és megjegyezték, hogy a hasonlóság oka az lehet, hogy a Miniszterelnökség a két jelölő szervezet részére átengedte a „Magyarország jobban teljesít” kommunikációs kampánnyal összefüggő jogokat.
A beadványozók érvelése szerint a szolgáltató azzal, hogy egy olyan műsorszámot tett közzé, amely megítélésük szerint valójában politikai reklám, megsértette a kifogásban említett jogszabályokat.
A Nemzeti Választási Bizottság (a továbbiakban: NVB) a kifogást elutasította. Indokolása szerint a műsorszám, megtekintése alapján megállapítható, hogy a képi megjelenítésből és a közlemény tartalmából nem vonható le olyan következtetés, ami szerint a Ve. szerinti politikai reklámról lenne szó, a műsorszámban egyértelműen megjelölésre került, hogy a kormány megbízásából készült, benne jelölő szervezet, jelölt neve nem szerepel, nem hangzik el. A műsor formai megítélése szerint inkább közérdekű közlemény, vagy társadalmi célú reklám volt. Miután az NVB érdemben a Ve. 146. § a) pontja alapján elutasította a kifogást, hatásköre hiányára is hivatkozott utalva az Mttv. 32. § (8) bekezdésére és az Mttv. 203. § 64. pontjára.
A határozattal szemben a kérelmező nyújtott be bírósági felülvizsgálati kérelmet, melyben kérte, hogy a Kúria a NVB támadott határozatát változtassa meg, a jogsértés tényét állapítsa meg, a szolgáltatót a további jogsértéstől tiltsa el, valamint kötelezze a szolgáltatót arra, hogy az ügybeni médiaszolgáltatásában a Kúria végzésének rendelkező részét a végzés közlésétől számított három napon belül a jogsértő közlésekkel azonos napszakokban és azonos módon tegye közzé. Felülvizsgálati kérelmében előadta, hogy politikai reklámnak minősül a jelölő szervezet támogatására ösztönző, illetve annak jelszavát, emblémáját népszerűsítve, a reklámhoz hasonló módon megjelenő, illetve közzétett műsorszám. Minthogy a politikai reklám szabályai nem követelik meg, hogy a jelölő szervezet neve is elhangozzon a műsorszámban, és mert a „Magyarország jobban teljesít” jelmondat megegyezik egy jelölő szervezet választási kampányában használttal, a műsorszám egyértelműen a jelölő szervezet támogatására ösztönöz, függetlenül attól, hogy a műsorszámot ki rendelte meg. Jogszabálysértésként a már korábban felsorolt Ve. szabályokat, valamint az Alaptörvény IX. cikkének (3) bekezdését és 28. cikkét jelölte meg.
A szolgáltató Kúriához benyújtott beadványában előadta, hogy érdemi vizsgálat nélkül kell elutasítani a bírósági felülvizsgálati kérelmet, mert a kérelmező érintettsége hiányzik, mivel az alapeljárásban nem vett részt kifogást tevőként.
A Kúria megállapította, hogy a felülvizsgálati kérelem alapos.
A Kúria elöljáróban rögzíti, hogy a kérelmező, mint jelölő szervezet érintettsége fennállt, függetlenül attól, hogy a kifogást az NVB-nél nem a kérelmező tette, mivel a kifogás megtételéhez nem kell érintettséget igazolni, és a kérelmező érintettsége nem azon alapult, hogy az eljárásban részt vett, hanem azon, hogy mint jelölő szervezet vesz részt a választásokon.
Az ügyben nem volt vitatott, hogy a Ve.147/F.§ (1) bekezdése értelmében a szolgáltató a választást megelőző kampányidőszakban politikai reklámot nem tehetett közzé.
A Kúriának arról kellett dönteni, hogy politikai reklámnak tekinthető-e egy a kormány megbízásából készült műsorszám, amely olyan képi megjelenítést és olyan jelmondatot használ, illetve olyan népszerűsítést szolgáló fő üzenetet hordoz, amely képi megjelenítést és jelmondatot, valamint meghatározó politikai üzenetet választási időszakban egy jelölő szervezet is használ saját népszerűsítése érdekében.
Magyarország Alaptörvényének IX. cikkének (3) bekezdése szerint a demokratikus közvélemény kialakulásához választási kampányidőszakban szükséges megfelelő tájékoztatás érdekében politikai reklám médiaszolgáltatásban kizárólag ellenérték nélkül, az esélyegyenlőséget biztosító, sarkalatos törvényvényben meghatározott feltételek mellett közölhető.
Az Alaptörvénynek ez a rendelkezése a Ve. rendelkezéseire utal. A Ve. 146. §-ának a) pontja értelmében politikai reklám a médiaszolgáltatásokról és a tömegkommunikációról szóló 2010. évi CLXXXV. törvény (a továbbiakban: Mttv.) 203. § 55. pontjában meghatározott politikai reklám azzal az eltéréssel, hogy a párt, politikai mozgalom és kormány alatt jelölő szervezetet és független jelöltet kell érteni.
Az Mttv. 203. §-ának 55. pontja szerint politikai reklám ellenérték fejében vagy anélkül közzétett, valamely párt, politikai mozgalom vagy a kormány népszerűsítését szolgáló vagy támogatására ösztönző, illetve azok nevét, célját, tevékenységét, jelszavát, emblémáját népszerűsítő, a reklámhoz hasonló módon megjelenő, illetve közzétett műsorszám.
A fentiekből következően a Ve. alkalmazásában az Mttv. 203. § 55. pontja jelen ügyben jelentőséggel bíró rendelkezése úgy hangzik, hogy politikai reklám valamely jelölő szervezet népszerűsítését szolgáló vagy támogatására ösztönző, illetve azok nevét, célját, tevékenységét, jelszavát, emblémáját népszerűsítő, a reklámhoz hasonló módon megjelenő, illetve közzétett műsorszám.
Ebből a szabályozásból az következik, hogy a Mttv. alapján rendszerint – nem a választási kampány időszakában – a kormány népszerűsítését szolgáló műsorszámok politikai reklámnak minősülnek, ugyanakkor a választási kampány időszakában – a Ve. alapján - a kormányt népszerűsítő műsorszámok alapesetben nem politikai reklámok. Ugyanakkor a szabályozásból nem olvasható ki az, hogy ha a kormányt népszerűsítő műsorszám egyben egy jelölő szervezetet vagy szervezeteket is népszerűsít, azok támogatására ösztönöz, azok célját, jelszavát népszerűsíti, akkor ez ne minősülhetne politikai reklámnak.
Ezt az értelmezést támasztja alá a közérdekű közlemény Mttv. 203. § 27. pontja szerinti, vagy az NVB által is hivatkozott társadalmi célú reklám Mttv. 203. § 64. pontja szerinti fogalom meghatározása, melyek fogalmi elemei ha teljesülnek is egy adott műsorszámra nézve, csak akkor közérdekű közlemények, vagy társadalmi célú reklámok, ha nem minősülnek politikai reklámnak.
A jelen ügyben vizsgált műsorszám hiába felel meg a társadalmi célú reklám egyéb fogalmi elemeinek, ha egyébként a Ve. szerinti politikai reklám fogalmának megfelel, mert akkor politikai reklámnak kell tekinteni. Ez a megállapítás a közérdekű közleményekre is vonatkozik. Ebből, és a Ve. szerinti eltéréssel alkalmazandó Mttv.-ben meghatározott politikai reklám fogalmából következik, hogy nem a megrendelő személye, hanem a műsorszám tartalma dönti el a minősítést.
Az NVB érdemi érvelésének kiinduló pontja az volt, hogy a kormány tevékenysége nem azonosítható két pártnak a jelölő szervezeti minőségében folytatott kampánytevékenységével, mert a kormány jogi státusza és funkciója eltér egy pártétól. A minősítés körében ezért a műsorszám megrendelőjének személye a döntő, tehát az, hogy az a kormány megbízásából készült.
A Kúria a fentiekben az alkalmazandó jogszabályok részletes elemzésével rámutatott, hogy a jogi értékeléskor nem a megrendelő személyének, hanem a műsorszám tartalmának van jelentősége. Ehelyütt csak arra utal a Kúria, hogy az NVB értelmezése azt jelentené, hogy bármely magánszemély, civilszervezet vagy gazdasági társaság által közzétett jelölő szervezetet népszerűsítő, annak támogatására ösztönző reklám nem lenne politikai reklámnak minősíthető, mivel azok jogi státusza, funkciója teljes mértékben eltér a jelölő szervezetekétől.
A Kúria megvizsgálta az érintett műsorszámot és a kifogást tevők által csatolt óriásplakátot ábrázoló dokumentumot, melyen szerepelt a kormánypártok emblémája, és megállapította, hogy a műsorszám fő üzenete, jelmondata, grafikai, vizuális kivitelezése, részben színhasználata oly mértékű egyezőséget mutat a kormánypártok, mint jelölő szervezetek saját népszerűsítésüket szolgáló fő üzenetével, jelmondatával, vizuális megjelenésével és részbeni színhasználatával, hogy az nyilvánvalóan alkalmas a FIDESZ-MPSZ és KDNP, mint jelölő szervezetek népszerűsítésére, támogatására való ösztönzésre, továbbá egyértelműen ezen jelölő szervezetek célját (rezsicsökkentés) és jelszavát (Magyarország jobban teljesít) népszerűsíti, és reklámhoz hasonló módon jelenik meg.
A nyilvánvaló azonosság azonban nem csak mérlegeléssel állapítható meg, hanem a rendelkezésre álló bizonyítékok alapján, melyek szerint a FIDESZ–MPSZ párt és frakciója a választási kampány céljára megvásárolta a kormánytól a „Magyarország jobban teljesít” kommunikációs kampánnyal összefüggő jogokat, melyből egyenesen következik, hogy a két kommunikációs kampány lényegi azonosságának eredményeként ezek a kampányok – így az ügy tárgyát képező műsorszám is - egyaránt népszerűsíti mind a jelölő szervezeteket, mind a kormányt. Az előbbi tény pedig megalapozza a politikai reklámként való értékelést.
A Kúria megítélése szerint annak nincs jelentősége -, hogy a kormánypártok emblémája nem szerepelt a reklámon illetve nevük nem hangzott el, mivel a Ve. 146. § a) pontja szerint politikai reklámnak minősül az is, ha a jelölő szervezet célját, jelszavát népszerűsíti a műsorszám.
Mindezért a Kúria megállapította, hogy a szolgáltató az ügy tárgyát képező politikai reklám közzétételével megsértette a Ve. 147/F. § (1) bekezdését, mivel az ott írt határidőig nem nyilatkozott arról, hogy biztosítani kívánja politikai reklám közzétételét, és ebben az esetben politikai reklámot nem tehet közzé.
Fel sem merül, hogy a kormány választási időszakban kampányt folytathat, azonban a konkrét műsorszám, amelyet a szolgáltató közzétett, ebben a formában összetéveszthető, mert egyes jelölő szervezetek kommunikációját felerősíti és ez a kampányidőszakban a Ve. 2. § (1) bekezdés c) pontjában foglalt esélyegyenlőség megsértéséhez vezet. Hangsúlyozza a Kúria, hogy hasonló tartalmú közleményt kampányidőszakon kívül ki lehet adni, azonban a kampányidőszakban ez nem lehetséges azért, mert összetéveszthető egy párt politikai reklámjával.
A Kúria a jogszabálysértések tényét a Ve. 152. § (1) bekezdése alapul vételével - a Ve. 218. § (2) bekezdésének a) pontjára figyelemmel - állapította meg, míg a szolgáltatót ugyanezen § alapján – figyelemmel a Ve. 218. § (2) bekezdés b) pontjára – tiltotta el a további jogsértéstől.
A Kúria a Ve. 152. § (1) bekezdés c) pontja értelmében kötelezte a szolgáltatót a Kúria végzése rendelkező részének jogsértő közlésekkel azonos napszakban és módon történő közzétételére.
A sikeres felülvizsgálati kérelem folytán a feljegyzett 10.000 Ft illetéket az állam viseli a 6/1986 (VI.26) IM rendelet 14. §-a szerint.

matches:
Kúria
Kúria
Kúria
Kúria
§ 64
Kúria
Kúria
Kúria
Kúria
§ 55
§ 55
§ 27
§ 64
Kúria
Kúria
Kúria
Kúria
Kúria
Kúria
Kúria


text:
Világ Cikkek Az Európai Bíróság ítélete
Az árfolyamkockázatot a kölcsönfelvevőre telepítő, nem jogszabályi rendelkezéseket tükröző, nem világosan megfogalmazott szerződési feltételek tisztességtelen jellege bírósági felülvizsgálat tárgyát képezheti – mondta ki az Európai Bíróság a nemrég meghozott ítéletében.
Ilyés Teréz és Kiss Emil 2008 februárjában svájci frankban (CHF) nyilvántartott kölcsönre vonatkozó kölcsönszerződést kötött egy magyar bankkal. A szerződés értelmében a havi törlesztőrészleteket forintban (HUF) kellett megfizetni, de e részletek összegét a HUF és a CHF aktuális árfolyama alapján számították ki. Ezenfelül a kölcsönfelvevők vállalták, hogy viselik a két pénznem árfolyamának esetleges fluktuációjához kapcsolódó kockázatot. A későbbiekben az árfolyam jelentős mértékben megváltozott a kölcsönfelvevők terhére, ami az általuk fizetendő havi törlesztőrészletek összegének nagymértékű megemelkedését eredményezte.
Ilyés T. és Kiss E. 2013 májusában a magyar bíróságok előtt keresetet indítottak az OTP Bank és az OTP Faktoring ellen, amelyekre a szóban forgó kölcsönszerződésből származó követelését a hitelező átruházta. Ezen eljárás során felmerült az a kérdés, hogy az árfolyamkockázatot a kölcsönfelvevőkre terhelő szerződési feltételt az érintett bank nem világosan és érthetően fogalmazta-e meg, és emiatt e feltétel a fogyasztókkal kötött szerződésekben alkalmazott tisztességtelen feltételekről szóló irányelv1 értelmében tisztességtelennek tekinthető-e.
Közben Magyarország 2014-ben olyan törvényeket fogadott el, amelyek a deviza alapú kölcsönszerződésekben megszüntettek bizonyos tisztességtelen feltételeket, az ilyen szerződések alapján fennálló összes fogyasztói tartozást forintosították, és a Magyar Nemzeti Bank által meghatározott árfolyamot rendelték alkalmazni. E törvények célja volt továbbá a deviza alapú kölcsönszerződésekben foglalt bizonyos feltételeknek az irányelvvel való ellentétességét érintően a Kúria által elfogadott polgári jogegységi határozat (e határozatot a Bíróság Kásler-ügyben hozott ítélet alapján hozták meg) végrehajtása is. Az új törvények azonban fenntartották a magyar forintnak a svájci frankkal szembeni leértékelődése esetén fenyegető árfolyamkockázatnak a fogyasztóra terhelését.
Tekintettel arra, hogy az irányelv értelmében nem tartoznak a hatálya alá azok a szerződési feltételek, amelyek kötelező érvényű törvényi vagy rendeleti rendelkezéseket tükröznek, a Fővárosi Ítélőtábla, amely Ilyés T. és Kiss E. ügyében eljár, azt kérdezte a Bíróságtól, hogy értékelheti-e valamely szerződési feltétel tisztességtelenségét, amennyiben az nem világos és érthető jellegű, annak ellenére, hogy a magyar jogalkotó hallgatólagosan jóváhagyta az árfolyamkockázatnak a kölcsönfelvevőre való terhelését, mivel azzal kapcsolatban nem rendelkezett. Ítéletében a Bíróság emlékeztetett: azt a szabályt, amely a kötelező érvényű törvényi vagy rendeleti rendelkezéseket tükröző feltételeket kizárja az irányelv hatálya alól, az igazolja, hogy joggal feltételezhető, hogy a nemzeti jogalkotó a meghatározott szerződések feleit megillető jogok és az őket terhelő kötelezettségek összességére nézve egyensúlyt teremtett.
Ez azonban nem jelenti azt, hogy valamely más, a jogszabályi rendelkezésekkel nem érintett szerződési feltétel – mint például a jelen esetben az, amely az árfolyamkockázatra vonatkozik – szintén teljes egészében ki lenne zárva ezen irányelv hatálya alól. Az ilyen feltétel tisztességtelen jellegét tehát a nemzeti bíróság értékelheti, amennyiben eseti vizsgálat alapján arra a megállapításra jut, hogy az adott feltételt nem világosan és érthetően fogalmazták meg. E tekintetben a Bíróság álláspontja szerint a pénzügyi intézmények kötelesek elegendő tájékoztatást nyújtani a kölcsönfelvevők számára ahhoz, hogy ez utóbbiak tájékozott és megalapozott döntéseket hozhassanak. E követelmény magában foglalja, hogy az árfolyamkockázattal kapcsolatos feltételnek nemcsak alaki és nyelvtani szempontból, hanem a konkrét tartalom vonatkozásában is érthetőnek kell lennie a fogyasztó számára.
Ebből az következik, hogy az átlagos – általánosan tájékozott, észszerűen figyelmes és körültekintő – fogyasztó számára lehetőséget kell biztosítani nem csupán annak felismerésére, hogy a nemzeti fizetőeszköz a kölcsön nyilvántartásba vétele szerinti devizához képest leértékelődhet, hanem egy ilyen feltételnek a pénzügyi kötelezettségeire gyakorolt – esetlegesen jelentős – gazdasági következményeinek értékelésére is. A Bíróság kimondta továbbá, hogy a szerződési feltételek világosságát és érthetőségét a szerződés megkötésével kapcsolatos, a szerződés megkötésekor fennálló összes körülményre, valamint a szerződés összes többi feltételére hivatkozva kell értékelni, azon körülmény ellenére is, hogy e feltételek némelyikét a nemzeti jogalkotó utólag tisztességtelennek nyilvánította vagy ilyennek vélelmezte, és ennek alapján azok semmisségét állapította meg.
Végül a Bíróság megerősítette, hogy a nemzeti bíróságnak a felperesként eljáró fogyasztó helyett hivatalból figyelembe kell vennie az árfolyamkockázatot telepítő szerződési feltételen kívüli szerződési feltételek adott esetben tisztességtelen jellegét, amennyiben a rendelkezésére állnak az ehhez szükséges jogi és ténybeli elemek.
Forrás: https://curia.europa.eu/jcms/upload/docs/application/pdf/2018-09/cp180137hu.pdf

matches: Bíróság Bíróság Kúria Bíróság Bíróság bíróság Bíróság Bíróság Bíróság


text:
Napjainkban egyre több ember választja a társasházi lakásokat otthonaként, és az irodánknak is egyre több peres ügye van a társasházközösség lakóinak egymás közötti vitás ügyeivel, valamint a lakóközösség által meghozott közgyűlési határozatok bírósági előtti megtámadásával kapcsolatosan. Mindezekre tekintettel tartjuk fontosnak, hogy a továbbiakban egy rendkívül érdekes esetre, és kúriai megállapításra felhívjuk a figyelmet.
Konkrét jogeset
Az I. rendű felperes egy társasházi közös lakás tulajdonosa, melynek használatát átadta a lányának, a II. rendű felperesnek, aki a lakásban 8 darab spániel fajtájú kutyát tartott. A társasházközösség a közgyűlésen elfogadta a társasház Szervezeti és Működési Szabályzatát, valamint az ahhoz szorosan kapcsolódó Házirendet, melyben akként rendelkeztek, hogy a közös területeken állat nem tartható, valamint a külön tulajdoni lakásokban csak az önkormányzati rendeletnek megfelelően. Ezt követően a Házirend úgy rendelkezik, hogy lakásonként 1 kutya és egy macska, vagy 2 macska vagy 2 közepes testű kutya tartható. A felperesek ezen határozat ellen keresetet adtak be az illetékes bíróságnak.
Elsőfokú bíróság határozata
A felperesek kérték, hogy a bíróság állapítsa meg a közgyűlési határozat érvénytelenségét, arra hivatkoztak, hogy a határozat a hatályba lépése előtt keletkezett jogviszonyokra is vonatkozik, mellyel jóhiszemű jogokat sért, valamint sérti a kisebbség érdekeit is. Álláspontjuk szerint a tulajdonostársaknak csupán arra van lehetőségük, hogy szükségtelen, tartós zavarás esetén birtokvédelmi eljárásban kérjenek jogvédelmet. Az elsőfokú bírság a II. rendű felperes vonatkozásában elutasította a keresetet a II. rendű felperes perbeli legitimációjának a hiányára tekintettel. Az I. rendű felperes esetében kifejtette, hogy 2003. évi. CXXXIII. törvény (Tht.) kifejezetten felhatalmazza a társasházat a külön tulajdon használatával kapcsolatos esetleges korlátozásokra. A bíróság a Házirend szabályait nem tartotta sem érdek sem pedig jogszabály sértőnek, melyre tekintettel az I. rendű felperes keresetét elutasította. A felperesek ezen döntés ellen fellebbeztek.
Másodfokú bíróság döntése
A másodfokú bíróság az I. rendű felperes tekintetében az elsőfokú bíróság döntését megváltoztatta, és a közgyűlési határozatot hatályon kívül helyezte. Álláspontja szerint a Tht. felhatalmazza a társasházközösséget a külön tulajdon használatának a szabályozására, ez a lehetőség azonban külön tulajdonú lakás esetében csak a „nem lakás célú” használat tilalmazására vonatkozik. Álláspontja szerint a lakóközösségnek kizárólag arra van lehetősége, hogy a külön tulajdonú lakás használatának konkrét módozataira állapítson meg szabályokat. A Házirenddel kapcsolatosan kifejtette, hogy annak tartalma kötött, a külön tulajdonban végzendő építési, szerelési munkák és a zajjal járó egyéb tevékenység lakhatást zavaró szabályit rögzítheti. Az alperes a másodfokú döntés ellen felülvizsgálati kérelmet terjesztett elő.
Kúria álláspontja
A Kúria álláspontja szerint az állatok tartása hobbi szinten is szabályozásra szorul. A jogszabályok nem tartalmazhatnak előírásokat a külön tulajdonban álló társasházi lakás állattartásával összefüggő használatára, ugyanis a használat joga a tulajdonosi autonómiából fakad, melyet csak a szomszédjogi szabályok korlátoznak. A Kúrai egyetértett azzal, hogy a Tht. valóban az építési-szerelési munka és a zajjal járó egyéb tevékenység Házirendben történő szabályozására ad lehetőséget, azonban kifejti, hogy a jogszabály e tekintetben nem taxatív, a külön tulajdonnal kapcsolatosan más, a társasház nyugalmát zavaró magatartások is szabályozhatók. Valójában a mindennapi együttélés valamennyi helyzete szabályozható a Házirendben, melyet a tulajdonostársak lényegesnek tartanak. A Kúria csupán azt fejtette ki, hogy a társasházközösségnek arra nincsen lehetősége, hogy valamely tevékenységet a külön tulajdonú lakás tekintetében a közösség előzetes jóváhagyásához kössön, arra azonban lehetőség van, hogy a jogszabályi előírásoknál szigorúbb normákat fogadjanak el. A Kúria kifejtette tehát, hogy a külön tulajdonú lakás használatának szabályozásara van lehetőség, a tulajdonosi autonómiával csupán az nem fér össze, hogy valamely használati mód gyakorlásához a tulajdonostársak előzetes jóváhagyása legyen szükséges. A tulajdonjog alkotmányos jog, azonban a szükséges és arányos mértékben az együttélés szempontjából korlátozható. A lakás célú használat elsődlegesen a pihenést, kikapcsolódást szolgálja, melynek szabályait a tulajdonosok úgy alkotják meg, hogy a legkisebbre csökkentsék a konfliktusok lehetőségét. Egy vagy két háziállat tartása a szükségesség és arányosság elvét nem sérti, azonban ennél több állat tarása már meghaladja a tulajdonosok tűrési kötelezettségét. A Kúria e fenti indokok alapján az elsőfokú bíróság ítéletet helybenhagyta, és a közgyűlési határozatot érvényesnek minősítette.
A társasházközösség tekintetében a fentiekből megállapítható, hogy a tulajdonosi jogok a szükségesség és arányosság elvének betartása mellett szabályozhatják a külön tulajdoni lakásokban folytatott tevékenységet, értve ez alatt az állattartási tevékenységet is. Fentiekre tekintettel megállapítható, hogy a közgyűlés által meghozott határozatok bíróságok előtti megtámadása előtt érdemes mérlegelni, hogy a meghozott határozat sérti -e a szükségesség arányosság elvét, és csak ezt követen megfontolni a bírósághoz fordulást.

matches: bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság Kúria Kúria Kúria Kúria Kúria bíróság


text:
Kúria Kfv.VI.37.090/2019/4.számú ítélete
5190/2020
Az ügy száma: Kfv.VI.37.090/2019/4.
A felperes: Állami Egészségügyi Ellátó Központ (1125 Budapest, Diós árok u. 3.)
A felperes képviselője: Szecskay Ügyvédi Iroda (1055 Budapest, Kossuth Lajos tér 16-17.,
ügyintéző ügyvéd: dr. Kovács Zoltán Balázs és Wellmann György)
Az alperesi beavatkozó: GE Hungary Kft. (1138 Budapest, Bence u. 3.)
Az alperesi beavatkozó képviselője: Aparácz, Siller és Tóth Ügyvédi Iroda (1126 Budapest, Istenhegyi út 9/d.)
A felülvizsgálati kérelmet benyújtó fél: a felperes
A felülvizsgálati kérelem száma: 23.
Az elsőfokú bíróság neve, határozatának kelte és száma: Fővárosi Törvényszék 2018. október 25-én kelt 107.K.700.295/2018/22. számú ítélete
A Kúria a Fővárosi Törvényszék 107.K.700.295/2018/22. számú ítéletét hatályában fenntartja. .
Kötelezi a felperest, hogy 15 napon belül fizessen meg az alperesnek 50.000.- (ötvenezer) forint felülvizsgálati eljárási költséget.
[1] A felperes, mint ajánlatkérő a közbeszerzésekről szóló 2015. évi CXLIII. törvény (a továbbiakban: Kbt.) Második Rész szerinti nyílt közbeszerzési eljárást indított „lélegeztető munkaállomások beszerzése” tárgyban. Az ajánlati felhívás II.2.5. pontjában meghatározott értékelési szempontok 3.5. pontja szerint felnőtt és gyermek légzési állapotához (compliance, resistance, trigger aktivitás) - mind kontrolláltan, mind spontán támogatott beteg esetén -komplexen igazodó üzemmód, a paraméterek (ciklusindítás, frekvencia, volumen, belégzési nyomás I:E) automatikus kiszámítása és alkalmazása kezelői beavatkozás nélkül, a lélegeztetés során folyamatosan (előny a megléte). A felhívás VI.3.6. pontjában egyebek mellett rögzítette, hogy az előírt műszaki követelmények, valamint a lényeges paraméterek minimális szintjét az ajánlott termékeknek el kell érniük.
[2] A dokumentáció 8. számú melléklete az előírt minimum paraméterek között egyebek mellett a lélegeztetési módok, funkciók körében rögzítette: a pánciens leszoktatását segítő - algoritmus vagy tudás alapú - automatizált üzemmód, amely mód figyelembe veszi min. a páciens légzési állapotát és a kilélegzett C02 értéket. A lélegeztetési paramétereket beavatkozás nélkül, automatikusan számítja. A műszaki leírásban megismételte, hogy az előírt műszaki követelmények, valamint a lényeges paraméterek minimális szintjét az ajánlott termékeknek el kell érniük.
[3] A felpereshez intézett 6. számú kérdés szerint a lélegeztető gép speciális tudású készülék műszaki specifikációjában nem található a lélegeztető beállítható paramétereinek meghatározása, specifikálása. A felperes válaszában közölte, hogy az ajánlatkérő ezen paraméterek tekintetében nem élt előírással.
[4] A felperes a beavatkozó ajánlatát a Kbt. 73. § (1) bekezdés e) pontja szerint érvénytelenné nyilvánította. Indokolásában kifejtette, hogy a légzési paraméterek a beteg légzésére jellemző paraméterek, amelyek az aktuális állapotában, az aktuális időpillanatban a betegre, a beteg légzésére jellemzők. A lélegeztetési paraméterek ezzel szemben azok a lélegeztető készülék beállítására jellemző paraméterek, amelyek ahhoz szükségesek, hogy a beteg a saját légzésének kiegészítéseként az aktuális állapotának megfelelő és szükséges légzéstámogatásban részesüljön. Tehát míg a légzési paraméterek a beteg légzésének jellemzésére szolgáló monitorozott paraméterek, addig a lélegeztetési paraméterek a lélegeztető készülék beállításaira vonatkoznak. A beavatkozó által megajánlott készülék ugyan automatikusan mérni és megjeleníteni képes a beteg legfontosabb légzési paramétereit, ugyanakkor nem felel meg annak a másik feltételnek, miszerint a leszoktatás folyamata során a lélegeztetési paramétereket beavatkozás nélkül,
automatikusan számolja. Hangsúlyozta, hogy a felhívás 3.5. pontjában meghatározott értékelési szempont nem a leszoktatás folyamatára, mint a lélegeztetési folyamat utolsó aktusára, hanem a lélegeztetési folyamat egészére vonatkozó elvárás. A leszoktatást segítő automatizált funkció minimumkövetelménye, illetve a lélegeztetés során kezelői beavatkozás nélkül automatikus, kiszámított és alkalmazott paraméterek tehát két teljesen különböző folyamat, így nem kezelhetők azonos funkcióként. A beavatkozó által megajánlott készülék tehát nem felel meg az előírt minimum műszaki követelményeknek.
[5] Az alperes a beavatkozó jogorvoslati kérelmére indult, majd hivatalból kiterjesztett eljárásban 2017. október 12. napján hozott D.505/19/2017. számú határozatában megállapította, hogy a felperes megsértette a Kbt. 50. § (4) bekezdését, 58. § (1) bekezdését, továbbá a közbeszerzési eljárásokban az alkalmasság és a kizáró okok igazolásáról, valamint a közbeszerzési műszaki leírás meghatározásának módjáról szóló 321/2015. (X.30.) Korm. rendelet (a továbbiakban: Korm. rendelet) 46. § (4) bekezdés első fordulatát és 48. § (1) bekezdésének első fordulatát,
ezért a közbeszerzési eljárás mindkét részében megsemmisítette a felhívást és a dokumentációt, valamint a felperes által a közbeszerzési eljárás során ezt követően hozott valamennyi döntést, továbbá a felperessel szemben 5.000.000.- forint bírságot szabott ki. A jogorvoslati kérelem tekintetében az eljárást megszüntette.
[6] Indokolása szerint orvos-szakmailag indokolt a lélegeztetés egész folyamatának és az annak speciális szakaszát képező leszoktatási szakasz elhatárolása. A leszoktatásra vonatkozó műszaki feltételeknek (légzési paraméterek, lélegeztetésig paraméterek, az üzemmód automatizáltsági foka, tartalma) azonban azonos tartalommal,: módon és részletességgel kell szerepelniük az értékelési részszempontokban és az érvényességi előírásban is, hiszen azonos beszerzési tárgyra vonatkoznak.
[7] A felperes a 3.5. pontban foglalt értékelési szempontok körében kimerítően meghatározta, hogy a beteg légzési állapotára és a gépi lélegeztetésre vonatkozóan melyek a releváns paraméterek. Az üzemmód kapcsán pedig rögzítette az ajánlatok értékelése szempontjából releváns ajánlati elemeket. Ugyanakkor az érvényességi előírásban sem a lélegeztetési paramétereket, sem az adott üzemmód szempontjából releváns lélegeztetési paramétereket nem adta meg. Ennek hiányában nem határolható el egyértelműen az érvényességi feltételként megfogalmazott üzemmód automatizáltságra vonatkozó feltétel a 3.5. pont értékelési részszempontban rögzített, és a felperes beszerzési szándéka szerint azonos fokú, tartalmú üzemmód automatizáltságára vonatkozó műszaki feltételtől.
[8] A felperes az érvényességi műszaki előírásában és az értékelési részszempontjában gyakorlatilag azonos előírást kívánt érvényesíteni, azonban az eltérő megfogalmazás miatt ez az ajánlattevők számára nem lehetett egyértelmű követelmény,
[9] A felperes nem fogalmazta meg egyértelműen, hogy a „leszoktatást segítő” és az „automatizált” üzemmódokat hogyan kell az ajánlattevőknek értelmezniük, tekintettel arra, hogy - a felek egyező előadása szerint is - a lélegeztető gépekről történő leszoktatási folyamatnak három szintje van az automatizáltság tekintetében.
[10] Nem határozta meg továbbá a felperes, hogy a műszaki leírásnak az automatizáltság fokozata szempontjából mely paraméterei minősülnek olyan lényegesnek, amelyek minimális szintjét az ajánlott termékeknek el kell érniük.
[11] Érvelése szerint az ajánlattevők csak a felvilágosítás kérés folyamán nyerhettek egyértelmű tudomást arról, hogy a felperes előírása szerint az ajánlat érvényességi eleme a leszoktatás során a lélegeztetési paraméterek automatikus számításán kívül azok folyamatos alkalmazása is.
[12] Ellentmondásos az is, hogy míg a felhívásban a felperes a lényeges paramétereknek való megfelelőséget írta el, addig a dokumentáció ezt a kiemelést nem tartalmazza.
[13] A gép specifikus leszoktató lélegeztetési üzemmód megvalósításához szükséges paraméterek vegyesen tartalmaznak lélegzési és lélegeztetési paraméterekre vonatkozó előírásokat, illetve kifejezetten technikai, műszaki feltételeket is, amelyek orvos-szakmai szempontból a leszoktatási módok, funkciók szempontjából nem azonos súlyúak.
[14] Tekintettel arra, hogy a felperes és az ajánlattevők mást értettek a lélegeztetési funkció automatizált üzemmódján, ezért attól függetlenül, hogy. a minimum paraméterekre vonatkozóan részletes katalógust adott a felperes, nem lehetett megállapítani magát az üzemmódot, azt hogy a megadott paramétereket az adott lélegeztető gép csak automatikusan számítja vagy folyamatosan, beavatkozás nélkül alkalmazza is a terápia során. Az ajánlatkérő csak azoknak a műszaki feltételeknek való megfelelést követelheti meg az ajánlattevőktől, amelyeket egyértelműen, világos jelentéstartalommal határozott meg. E kötelezettségének elmulasztását nem terhelheti az ajánlattevőkre az érvényességi bírálat során.
[15] A határozat megváltoztatása iránti keresetében a felperes állította, hogy nem követett el jogsértést, alap nélküliek a vele szemben alkalmazott jogkövetkezmények, a bírság mellőzése, legalábbis csökkentése indokolt.
[16] Előadta, hogy az érvényességi szempont és az értékelési szempont tisztán elhatárolható egymástól; az érvényességi szempont szerint a minimum követelmény az, hogy a gép rendelkezzen automatikus lélegeztetésről leszoktató programmal, az értékelési szempont értelmében pedig előny az, ha a megajánlott gép a lélegeztetési folyamat egésze során biztosítja az ott meghatározott paraméterek automatikus számítását és alkalmazását. A minimum követelmény tehát a leszoktatási fázis tekintetében áll fenn.
[17] Az alperes ellenkérelmében - a határozatban foglaltak fenntartása mellett - kérte a kereset elutasítását.
[18] A beavatkozó az alpereshez csatlakozva kérte a kereset elutasítását.
[19] Az elsőfokú bíróság jogerős ítéletével a felperes keresetét elutasította.
[20] Indokolása szerint az értékelési szempontnál előnyként meghatározott követelménytől eltérő kategóriát jelent az érvényességi szempontnál megfogalmazott minimum előírás. Ennek ellenére a felperes mindkét helyen lényegében ugyanazt írta elő. Az üzemmód automatizáltsági szintjét azonosan kívánta meghatározni, azonban az értékelési részszempontban az üzemmódra vonatkozó lélegzési és lélegeztetési paramétereket nem határozta meg, továbbá az adatok automatikus, folyamatos alkalmazására vonatkozó feltételt sem rögzítette. Ezen kívül a dokumentáció nem tartalmazza az érvényesség körében előírt lényeges paramétereknek való megfelelőségi követelményt.
[21] A felperes és az ajánlattevők mást értettek a lélegeztetési funkció automatizált üzemmódján, nem lehetett megállapítani magát az üzemmódot, vagyis azt, hogy a megadott paramétereket az adott lélegeztető gép csak automatikusan számítja vagy folyamatosan, beavatkozás nélkül alkalmazza is a terápia során.
[22] A felperes nem fogalmazta meg egyértelműen, hogy a „leszoktatást segítő” és az „automatizált üzemmódokat” hogyan kell az ajánlattevőknek értelmezni. Nem határozta meg továbbá, hogy a műszaki leírásnak az automatizáltság fokozata szempontjából mely paraméterei minősülnek lényegesnek, amelynek minimális szintjét az ajánlott termékeknek el kell érniük.
[23] Az elsőfokú bíróság szerint az alperes a határozatában a tényállást pontosan szerepeltette, a bizonyítékokat, észrevételeket figyelembe vette, azokat egyenként és összességükben is értékelte, a döntésének indokai, a mellőzés okai a határozatból kitűnnek. A bírság kiszabására vonatkozó határozati részek is jogszerűek.
[24] A felperes felülvizsgálati kérelmében a jogerős ítélet hatályon kívül helyezését és a kereseti kérelmének megfelelő döntés meghozatalát kérte. Álláspontja szerint az elsőfokú bíróság tévesen, iratellenesen, a polgári perrendtartásról szóló 1952. évi III. törvény (a továbbiakban: Pp.) 206. § (1) bekezdésében, 221. § (1) bekezdésében és 339/B. §-ában foglaltakat megsértve állapította meg azt, hogy nem volt elkülöníthető az érvényességi minimum követelmény és az értékelési szempont, az ezt megalapozó bizonyítékokat nem megfelelően értékelte és mérlegelte.
[25] Előadta, hogy az érvényességi szempont a lélegeztetés leszoktatási fázisára tartalmazza azt a követelményt, hogy automatikus legyen, az értékelési szempont pedig annak az ajánlattevőnek biztosít plusz pontokat, aki olyan gépet ajánl meg, amelyik - azon túl, hogy a
minimum követelményként előírt automatikus, lélegeztetésről leszoktató funkcióval is felszerelt - a lélegeztetés nem leszoktatási fázisában is tudja a lélegeztetési automatizmust.
[26] A két szempont világos elkülöníthetőségét a jogorvoslati eljárás során igazolta, előadását, bizonyítékait jogsértően nem vette figyelembe sem az alperes, sem az elsőfokú bíróság.
[27] Az alperes felülvizsgálati ellenkérelmében a jogerős ítélet hatályában fenntartását indítványozta, annak helyes indokaira figyelemmel.
[28] A beavatkozó a felülvizsgálati eljárásban nyilatkozatot nem tett.
[29] A felülvizsgálati kérelem nem alapos.
[30] A Pp. 275. § (1) és (2) bekezdéseire figyelemmel a felülvizsgálati eljárásban bizonyítás felvételének nincs helye, a Kúria a felülvizsgálati kérelem elbírálása során a jogerős határozat meghozatalakor rendelkezésre álló iratok és bizonyítékok alapján dönt. A jogerős ítélet csak a felülvizsgálati kérelem és a csatlakozó felülvizsgálati kérelem keretei között vizsgálható felül.
[31] A Kúria szerint az eljárt bíróság a pontosan és törvényesen megállapított tényállásból helytálló következtetést vont le. Jogszabálysértést a rögzített tényállás iratellenessége, a bizonyítékok kirívóan okszerűtlen vagy a logika szabályaival ellentétes mérlegelése alapozhat meg, ilyen jogsértés azonban nem tárható fel.
[32] A-közigazgatási bíróság vizsgálta a közigazgatási eljárás teljes anyagát, a felek perbeli nyilatkozatait, beadványait, előtárt bizonyítékait, azokat a Pp. 206. § (1) bekezdésének megfelelően értékelte, és helyesen állapította meg, hogy a kereset nem alapos.
[33] Az elsőfokú bíróság a felperes keresetét minden vonatkozásában elemezte és elbírálta, a Pp. 221. § (1) bekezdésének teljes mértékben megfelelő, kellően részletes indokát adta döntésének, amelyet konkrét jogszabályi hivatkozásokkal is alátámasztott. A kifejtett jogi érveket a Kúria teljes körűen osztja, azok megismétlése nélkül, a felülvizsgálati kérelemre figyelemmel, az alábbiakat hangsúlyozza.
[34] A Kbt. 50. § (4) bekezdése szerint az eljárást megindító felhívásnak és a többi közbeszerzési dokumentumnak minden esetben biztosítania kell, hogy annak alapján a gazdasági szereplők egyenlő eséllyel megfelelő ajánlatot tehessenek.
[35] A Kbt. 56. § (5) bekezdése kimondja, hogy a kiegészítő tájékoztatást úgy kell megadni, hogy az ne sértse a gazdasági szereplők esélyegyenlőségét.
[36] A Kbt. 58. § (1) bekezdése értelmében az ajánlatkérő az eljárást megindító felhívásban köteles megadni a közbeszerzés tárgyát.
[37] A Kbt. 81. § (11) bekezdése szerint az ajánlatkérő a felhívásban és a közbeszerzési dokumentumokban meghatározott feltételekhez kötve van.
[38] A Kbt. 73. § (1) bekezdés e) pontja értelmében érvénytelen az ajánlat, ha egyéb módon nem felel meg az ajánlati felhívásban és a közbeszerzési dokumentumokban meghatározott feltételeknek.
[39] A Korm. rendelet 46. § (4) bekezdése szerint a követelményeket úgy kell meghatározni, hogy ezek kellően pontosak legyenek ahhoz, hogy lehetővé tegyék az ajánlattevők számára a szerződés tárgyának megállapítását.
[40] A kiemelt jogszabályi rendelkezésekből látható, hogy az ajánlatkérőnek kell a közbeszerzési igényét meghatároznia, ennek körében az egyes felételeket maga szabja meg. Elvárásait úgy kell megfogalmaznia, hogy az alapján az ajánlattevők képesek legyenek egyenlő eséllyel megfelelő ajánlatot tenni. Ehhez elengedhetetlenül szükséges a közbeszerzés tárgyának egyértelmű meghatározása. A közbeszerzési eljárás dokumentumainak koherens rendszert kell alkotniuk, azok nem lehetnek sem önmagukban, sem egymással ellentétesek. Az azonos tartalmat azonosan kell körülírni, az eltérő szövegezés ugyanis eltérő tartalmat feltételez. Az érvényes ajánlattétel feltételeiben az ajánlattevők nem lehetnek bizonytalanságban, hiszen akkor nem tudnak egyenlő eséllyel megfelelő ajánlatot tenni.
[41] Az ajánlatkérő az általa közölt feltételekhez kötve van, az egyes előírásainak utóbb sem tulajdoníthat olyan tartalmaz, amely abból egyértelműen és világosán nem következik.
[42] Az ajánlatkérő az ajánlatot akkor nyilváníthatja érvénytelennek, ha az nem felel meg az ajánlati felhívásban, a dokumentációban, vagy más közbeszerzési dokumentumban meghatározott feltételnek. Az ajánlatkérő által ki nem nyilvánított, a lehetséges ajánlattevők előtt kifejezetten meg nem jelenített elvárás az ajánlattevőkön számon nem kérhető, az ilyen követelmény nem teljesítése érvénytelenségre alapot nem adhat.
[43] A felperes szövegszerűen valóban két különböző követelményt fogalmazott meg érvényességi előírásként és értékelési kritériumként. Önmagában ez a körülmény azonban nem teszi jogszerűvé az eljárását. Az alperes ugyanis azt rótta a felperes terhére, hogy a két helyen eltérő jelentéstartalommal határozta meg az általa elvárt teljes automatizáltság követelményét. Ezen állítást pedig a felperes megdönteni a felülvizsgálati eljárásban sem tudta.
[44] A lélegeztetési folyamat részét képezi a leszoktatási szakasz, pusztán emiatt is elengedhetetlen lett volna az automatizáltsággal kapcsolatos követelmény erre figyelemmel történő pontos meghatározása.
[45] A felperes a felhívásban egyértelműen meghatározta, hogy mit fog előnyként értékelni. Rögzítette, hogy mely paraméterek kiszámítását és alkalmazását várja el automatikusan, azaz kezelői beavatkozás nélkül, és azt is közölte, hogy ez a teljes lélegeztetési folyamatra vonatkozik. Ezzel szemben a dokumentáció ettől eltérő tartalommal határozta meg a leszoktatási periódusra vonatkozó automatizált üzemmód paramétert.
[46] A különböző megfogalmazás ellenére a felperes mindkét előírás alatt ugyanazt a szintű automatizáltságú üzemmódot értette. Az ajánlattevők számára az ajánlatkérő értelmezés nem volt egyértelmű, alappal gondolhatták, hogy a másképpen megfogalmazott feltétel másmilyen tartalmat takar.
[47] A bizonytalan megfogalmazását a felperes később sem pontosította, a 6. számú kérdést lényegében érdemi válasz nélkül hagyta.
[48] A felperes a felülvizsgálati kérelmében nem cáfolta azt az alperes által rögzített és az elsőfokú ítéletben is megjelenő következtetést, miszerint a megfogalmazás azért is volt félreérthető, mert a lényeges paramétereknek való megfelelés követelményét a dokumentáció már nem tartalmazza. A dokumentáció alapján nem egyértelmű az sem, hogy az automatizmusnak a paraméterek számítására vagy az alkalmazására is ki kell-e terjednie.
[49] A fentiek szerint a Kúria az eljárt bírósággal és az alperessel egyezően jutott arra a következtetésre, hogy a felperesi előírások nem voltak egyértelműek, ezáltal sérültek a határozatban megjelölt jogszabályi rendelkezések.
[50] A felperes felülvizsgálati kérelmében a Pp. 339/B. §-ára is hivatkozott, azonban ennek alátámasztására figyelembe vehető érvet nem hozott fel. Az alperesi döntésnek ugyanis csak a bírság kiszabására vonatkozó része minősül mérlegelési jogkörben hozott határozatnak, a bírság kiszabásával kapcsolatban azonban a felperes sem ténybeli, sem jogi indokolást nem tárt elő.
[51] A felhívás és a dokumentáció vitatott előírásainak jogszerűsége magukból a dokumentumokból, illetve az alperes előtti jogorvoslati eljárásban keletkezett bizonyítékokból egyértelműen megítélhető volt, ezért az elsőfokú bíróság jogszerűen mellőzte a további bizonyítást.'
[52] A kifejtettekre figyelemmel a Kúria a Pp. 275. § (3) bekezdését alkalmazva a jogerős ítéletet hatályában fenntartotta, mert az nem sérti a felülvizsgálati kérelemben megjelölt jogszabályi rendelkezéseket.
[53] Az ajánlatkérőnek az érvényességi feltételeket és az értékelési szempontokat is úgy kell meghatároznia, hogy arra az ajánlattevők egyenlő eséllyel megfelelő ajánlatot tehessenek.
[54] Az ajánlat akkor érvénytelen, ha nem felel meg a felhívásban, a közbeszerzési dokumentumokban vagy a jogszabályban meghatározott feltételeknek. Az ajánlatkérő által egyértelműen ki nem nyilvánított követelményt nem teljesítő ajánlatot érvénytelenné nyilvánítani nem lehet.
[55] A Kúria a felülvizsgálati kérelmet a Pp. 274. § (1) bekezdése szerint tárgyaláson kívül bírálta el.
[56] A pervesztes felperes a Pp. 270. § (1) bekezdésének megfelelően alkalmazandó Pp. 78. § (1) bekezdésére figyelemmel köteles az alperes felülvizsgálati eljárási költségét megfizetni.
[57] A beavatkozónak a felülvizsgálati eljárásban költsége nem merült fel, ezért erről rendelkezni nem kellett.
[58] A feljegyzett felülvizsgálati eljárási illetéket a teljes személyes illetékmentességben részesülő felperes helyett az állam viseli a bírósági eljárásban alkalmazandó költségmentességről szóló 6/1986. (VI.26.) IM rendelet 14. §-ában foglaltak szerint.
[59] Az ítélet elleni felülvizsgálatot a Pp. 271. § (1) bekezdés e) pontja zárja ki.

matches: bíróság Kúria bíróság bíróság bíróság Kúria Kúria bíróság bíróság bíróság Kúria Kúria bíróság Kúria Kúria


text:
Királyi kitüntetés magyar bíráknak | hírek | Jogi Fórum
Királyi kitüntetés magyar bíráknak
2006.07.25. Jogi Fórum / OIT
A hollandiai Zwolle – Lelystad-i illetve a Csongrád Megyei Bíróság, a Bács-Kiskun Megyei Bíróság és Pest Megyei Bíróság közötti tíz éves sikeres szakmai együttműködés elismeréseként a holland királynő az Oranje Nassau Érdemrend Tiszti Keresztje kitüntetést adományozta a három magyar bíróság elnökének.
A kitüntetést átvehették: dr. Czene Klára, a Csongrád Megyei Bíróság elnöke, dr. Szelényiné dr. Roszik Erzsébet, a Pest Megyei Bíróság elnöke, valamint dr. Bodóczky László, a Bács-Kiskun Megyei Bíróság elnöke.
A magyar bírósági vezetők a magas elismerést E. A. Maan, a Zwolle-i Bíróság elnöke jelenlétében vehették át a holland tartomány királynői biztosától 2006. július 19-én.
Az ünnepség során a résztvevők kifejtették, hogy a magyar igazságszolgáltatás sok segítséget kapott Hollandiától az uniós csatlakozási folyamat során. Az együttműködés mindkét ország érdekeit szolgálja, gazdagítja az igazságszolgáltatásban dolgozók ismereteit és tapasztalatait. Ennek szellemében a jövőben is sor kerül kölcsönös látogatásokra és közös rendezvényekre.

matches: Bíróság Bíróság bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság


text:
Néhány megjegyzés a devizakölcsönökről és azok jogi kezeléséről | MTA TK Jogtudományi Intézet
- Megszületett a Kúria várva várt 2/2014. PJE Jogegységi határozata a devizakölcsönökről
- Majd megjelent az első törvényjavaslat, amely a Kúria jogegységi határozatával kapcsolatos egyes kérdéseket rendez.
- A Kúria döntése azt mutatja, hogy társadalmi problémákat a jog eszközeivel nagyon nehéz kezelni, ráadásul a közbeszéd a bíróságoktól várta a megoldást.
- A politka nem akar parttalan adósmentést, ezért a döntési felelősség egy részét – látszólag – áthárította a Kúriára.
- Utóbbi tovább erősítl egyfajta felelősség-hárító attitűdöt.
A jogegységi határozatot és a törvényjavaslatot csak a korábban született 6/2013 PJE határozattal, a még 2012-ben keletkezett 2/2012 (XII. 10.) PK véleménnyel, a vonatkozó három hazai jogszabállyal [a régi Ptk.-val az 1996. évi CXII. törvénnyel, [a régi Hpt.-val] valamint a 275/2010. (XII. 15.) Korm. rendelettel], és a 93/13 EGK Irányelvvel együtt lehet csak megérteni. A teljes kérdéskör jogi háttere tehát rendkívül szövevényes, de talán még komplikáltabbak azok a közgazdaságtani és morális problémák, amelyek mögötte állnak. Ezeknek minden aspektusát nem tudom ebben a blogbejegyzésben elemezni. (És végképp nem fér bele az itteni bejegyzésbe az Alkotmánybíróság témával foglalkozó 8/2014 (III. 20.) AB határozata, és az Európai Unió Bíróságának C- 26/13 számú ítélete.) Amire itt vállalkozom csak annyi, hogy a legfrissebb kúriai döntésről, és a nyomán megszületett törvényjavaslatról tegyek néhány megjegyzést.
Mindenekelőtt néhány egyszerű, de szerintem nem kellően hangsúlyozott szempontra hívnám fel a figyelmet. A helyzet kialakulásáért a bankok, a politika, és az adósok egyaránt felelősek. A bankok éveken át hánytak fittyet a prudens hitelezés szabályaira. Ez a hanyagság különösen a pénzügyi közvetítőkön keresztül kihelyezett kölcsönök kapcsán volt égbekiáltó, és könnyen lehet, hogy most leginkább ez a portfólió fog rájuk szakadni. (Később elmagyarázom, miért.) A politika a banküzemet hosszabb ideje egyre szigorúbb megfelelési szabályokkal tartja kordában, ám Magyarországon ez a 2000-es években a devizahitelezés terén mintha megszűnt volna. (Állítólag az állami támogatott lakáshitelek megszüntetése felett érzett lelkiismeret-furdalás is szerepet játszott ebben a nemtörődömségben, de erről az akkori politikusokat kellene megkérdezni.) És végül, – nem leszek ezzel népszerű – nagyon nagy a felelőssége az adósoknak is, akik gyakran a teljesítőképességük határáig vették fel a könnyű és gyors kölcsönt, a szerződéseket el sem olvasva, a figyelmeztetéseket figyelmen kívül hagyva.
A Kúria döntése számomra azt (is) mutatja, hogy társadalmi problémákat a jog eszközeivel nagyon nehéz kezelni. Szerintem jogi szempontból a helyzet – a szövevényes jogszabályi háttér ellenére – egyszerű. Megköttettek a kölcsönszerződések, az akkori jogszabályoknak megfelelő tartalommal, [a 275/2010. (XII. 15.) Korm. rendelet előtti időszak vonatkozásában a Hpt. 210. § (3)-(4)-(5) bekezdései] sajátos, a kirovást devizában, a lerovást forintban meghatározó konstrukcióval. Ha nem jön a hitelválság, és a nyomában leértékelődő forint, voltaképp nem lenne miről beszélnünk – így nem lenne jogi probléma sem. A svájci frank árfolyamának elszabadulása azonban felborított mindent, és az alapvetően gazdasági-társadalmi ügyet részben az ügyfelek, részben pedig a politika áttolta a jog szférájába. Ez már a Hpt. többszöri módosításával elkezdődött, 2009-től. Ezek a módosítások a pénzintézetek addig elég tág, egyoldalú kamat-, díj-, és egyéb szerződési feltétel-módosító jogosultságát (régi jogi műszóval: hatalmasságát) fokozatosan szűkítették, míg a 275/2010-Kormányrendelet behozta az ún. oklistát, amely már tételesen meghatározta, mely okok szolgálhatnak egyáltalán alapul az egyoldalú módosításra (jellemzően a kamat- és az egyéb díjak emelésére). Szeretném kiemelni, hogy ebben a módszerben nem lehet semmi kivetnivalót találni. Ezt annyira rendben levőnek találom, hogy véleményem szerint a szigorításokat sokkal bátrabban, az egyoldalú alakító jog sokkal gyorsabb és radikálisabb felszámolásával is lehetett volna csinálni. Hosszú ideig (olykor 20-25 évig) tartó szerződés esetén, amelyben ráadásul az egyik fél sokkal gyengébb, és esélye sincsen a szerződéses feltételek alakítására, a jogalkotónak időnként nemcsak lehetősége, hanem olykor kötelessége is belenyúlni ezekbe a jogviszonyokba, és érvényesíteni bizonyos igazságossági és morális szempontokat. Fontos ugyanakkor, hogy ezek a változások mindig csak a jövőre nézve voltak érvényesek, a korábbi kamatemeléseket nem érintették.
A helyzet szerintem ott kezdett félrecsúszni, amikor a törlesztő-részletek végképp elszaladtak, és tömegével indultak el a perek. A bíróságok hirtelen azzal a jelenséggel szembesültek, hogy a rendszerint gondosan szövegezett, és a jogszabályok rendelkezéseit figyelembe vevő szerződések kisemberek ezreit hozzák lehetetlen helyzetbe. Világos lett az is, hogy a megkötött szerződésekkel kapcsolatos kifogásokat nagyjából csak a Ptk.-ban (209. §) ekkor már évek (2006) óta szereplő, és a vonatkozó EU irányelv rendelkezéseit beépítő 93/13/ EGK irányelvre lehet alapozni. Ezzel a megoldással azonban volt legalább két probléma. Az egyik, hogy az Irányelv nem kifejezetten a pénzügyi szolgáltatásokra (a kölcsönökre) lett kitalálva, hanem a kérdéskörről általában beszél. A másik, hogy a tisztességtelen kikötéseket példálózó jelleggel felsoroló mellékletének 2 b) pontjában kifejezetten megengedi a pénzügyi szolgáltatók egyoldalú kamatemelését, és ehhez kizárólag az előzetes értesítést köti feltételként – amit egyébként a magyar jog a Hpt. eredeti szövegében szinte szó szerint át is vett.
Bár ekkor már elindultak az adósmentő programok (gyűjtőszámla, végtörlesztés), hamar bebizonyosodott, hogy ezek vagy nem nyújtanak igazi megoldást, vagy csak egy szűk rétegnek. A közbeszéd fokozatosan eltolódott abba az irányba, hogy a bíróságoktól kezdte el a megoldást várni. A Kúria ezzel nehezen megoldható helyzetbe került, mert közben világos volt, hogy pusztán a jogszabályok alkalmazásával nem fog tudni megfelelni ezeknek az elvárásoknak. A legfőbb bírói fórum így a rendelkezésére álló jogértelmezési eszközökkel kezdte el alakítani a jogot. 2012-ben megszületett a 2/2012 PK vélemény az egyoldalú szerződésmódosítási jog tisztességtelenségéről. Ez már túlment azon, hogy egyszerűen egy általános megfogalmazású jogszabály-hely jogértelmezése legyen, főként azért, mert a 6. pontjában részletesen taglalja, hogy milyen feltételeknek is kellene például egy 2006-os szerződésben megfelelnie annak az oklistának, amely egyébként csak 2010-ben került bele a magyar jogba. Nem csoda, hogy a kollégiumi véleményről azonnal heves vita támadt (pl. itt), mert többen észlelték, hogy ezzel a jogosítvány lényegében kiüresedik, ami nyilván nem lehetett annak idején a jogszabály célja. Ez is probléma, azonban szerintem a legfőbb elvi gond azzal van, hogy ezzel a Kúria visszamenőlegesen alkotott jogot. Ezt a vélemény készítői is érzik, mert így érvelnek a véleményben:
„Nem ütközik a visszaható hatályú jogalkalmazás tilalmába, ha a bíróság a szerződéskötés időpontjában hatályos Ptk. rendelkezések alapján az általános szerződési feltétel tisztességtelenségét állapítja meg olyan okból, amelyet utóbb a külön törvény – adott esetben a kialakult joggyakorlat tapasztalatait felhasználva – kötelezően is szabályoz.”
Ezzel tehát a Kúria nem kevesebbet állít, mint hogy bizonyos dolgok akkor is benne vannak a jogban, ha azokat a jogalkotó még nem fogalmazta meg. Ez kétségkívül formabontó gondolat.
Ehhez képest a 6/2013 PJE jóval visszafogottabb volt, hiszen a kölcsönszerződésekről általában azt rögzítette, hogy azok egyrészt egy már korábban ismert szerződéses konstrukció (a kirovó és a lerovó pénznemek különbségén alapuló megoldás) alváltozatai, és a maguk egészében nem ütköznek jogszabályba, nem ütköznek a jóerkölcsbe, stb. Ugyanez a határozat egyértelműen kijelentette azt is, hogy az árfolyamváltozásról szóló tájékoztatásnak nem kellett kiterjednie annak mértékére.
A Kúria ezután a határozat után kapott hideget-meleget, és a 2/2014 PJE-ben mintha a képzeletbeli ingát visszalendítette volna. Ebben nemcsak egyértelműen kimondta az árfolyamrés kapcsán, hogy az minden esetben tisztességtelen, illetve emelte be a PK vélemény igen szigorú kritériumait az oklistára vonatkozóan, hanem az 6/2013-tól hangsúlyában eltérve az árfolyamváltozással kapcsolatban is újranyitotta a lehetőségét a pereknek, kijelentve, hogy amennyiben az erről szóló tájékoztatás tartalma nem volt világos, nem volt érthető, akkor ennek is vizsgálható a tisztességtelensége. (Ez például arra vezethet, hogy az ügynökökön keresztül kötött, autóra felvett kölcsönök teljes egészében tisztességtelenné válhatnak, hiszen ezeknél a szerződéseknél jellemzően alig volt tájékoztatás.) Én még egy nagyon fontos aspektusra is felhívnám a figyelmet. A Kúria a jogegységi döntéssel kötelező formában is rögzítette az oklistával kapcsolatos (valójában szinte teljesíthetetlen) elvárásait.
Ami pedig ezután történt, még furcsább. A Kormány a döntést követően néhány nap (!) múlva megtárgyalta és közzétette „a Kúriának a pénzügyi intézmények fogyasztói kölcsönszerződéseire vonatkozó jogegységi határozatával kapcsolatos egyes kérdések rendezéséről” szóló törvényjavaslatot. A javaslat két kérdést rendez: az árfolyamrést minden további vizsgálat nélkül semmisnek nyilvánítja, míg az egyoldalú szerződésmódosításokra vonatkozóan a tisztességtelenség mellett megdönthető törvényi vélelmet állít fel. A vélelem megdöntése iránt a bankoknak kell pert indítaniuk a Magyar Állammal szemben, nagyon rövid határidők mellett. A javaslat tehát a 2/2012 PK vélemény alig egy hete kötelező jogegységi döntésbe foglalt követelményeit most már törvényi szintre emeli. Ha a kollégiumi véleménnyel és jogegységi döntéssel kapcsolatban esetleg még lehetett vitatkozni azon, hogy jogértelmezés lehet-e visszaható hatályú, a törvényjavaslattal kapcsolatban ez már nem kérdés: itt bizony a jogalkotó olyan kötelezettségeket kér számon a bankokon, amelyek akkoriban bizonyosan nem voltak a jog részei.
Hadd mondjam most egyértelműen ki: önmagában a döntések tartalmával és végeredményével alapvetően egyetértek. A bajba került devizaadósokat, ha nem is 100%-ban, de egy jelentős (egyes becslések szerint a törlesztő-részletek emelkedésében kb. 20%-ot kitevő emelkedésért felelős) tétel erejéig most mentesítik. Amit kifogásolok, az – a már kivesézett visszamenőleges jogalkotás mellett – még két, egymással is összefüggő dolog. Egyrészt az, hogy mindebbe belesodródott a Kúria, másrészt az, hogy a kérdés morális vonatkozásai emiatt kicsit elmaszatolódtak.
A Kúria bevonásával kapcsolatban van egy olyan gyanúm, hogy a politika nem szeretné nyíltan felvállalni azt az egyébként szerintem teljesen tisztességes álláspontot, hogy nem akar parttalan, a költségvetést és/vagy a bankokat a tönk szélére sodró adósmentést. Ennek meg az az oka, hogy korábban teremtett magának, (és teremtettek neki) egy olyan diszkurzív teret, amelybe már nem fér bele az, hogy őszintén kiálljon, és azt mondja: emberek, ez nem fog menni. Nem bírja a költségvetés, félünk, hogy becsődölnek a bankok, ami nektek és mindenkinek borzasztó lenne, és végül nem lenne igazságos azokkal, akik nem vettek fel hitelt, vagy forinthitelt vettek fel. Ezért a döntési felelősség egy részét – látszólag – áthárította a Kúriára. És ez utóbbi elvezet a másik, hosszú távon még nagyobb veszélyt jelentő morális problémáig: a kúriai döntés és a hozzá fűződő kommunikáció (a bankok „tisztességtelenségének” a kisember számára oly szimpatikus sulykolása) tovább erősíti azt a hamis, felelősség-hárító attitűdöt, amelynek lényege, hogy nem vállaljuk felnőttként a tetteink következményeit még akkor sem, amikor pedig ez nemcsak a tisztánlátás, hanem a társadalmi mentálhigiéné miatt is fontos lenne.

matches: Kúria Kúria Kúria Kúria Kúria Kúria bíróság Kúria Kúria Kúria Kúria


text:
Hivatalból megsemmisítette a Kúria a semmis adóhatósági döntést - Jogászvilág - Jogászvilág
Hivatalból megsemmisítette a Kúria a semmis adóhatósági döntést - Jogászvilág
Kezdőlap » Hivatalból megsemmisítette a Kúria a semmis adóhatósági döntést
Ami a tényállást illeti, a felperest a tulajdonában álló ingatlan után az adhatóság építményadó megfizetésére kötelezte. Az elsőfokú bíróság az alapeljárás ítéletével az alperesi határozatot az elsőfokú határozatra is kiterjedően hatályon kívül helyezte és az elsőfokú adóhatóságot új eljárásra kötelezte. Az új eljárásban az elsőfokú adóhatóság a 2018. április 10-én kelt határozatával építményadó megfizetésére kötelezte a felperest. Az alperes az elsőfokú döntést 2018. július 16-án kelt határozatával helybenhagyta. Az új eljárásban hozott határozatot az elsőfokú bíróság 2019. február 11-én kelt Ítéletével a felperes adóalanyiságának hiányára hivatkozva megsemmisítette.
Az alapeljárás ítéletét a Kúria a 2019. január 10. napján kelt végzésével hatályon kívül helyezte, az elsőfokú bíróságot új eljárásra és új határozat hozatalára utasította. Az új eljárás az elsőfokú bíróság előtt jelenleg is folyamatban van.
Az ítélet elleni felülvizsgálati eljárásban a Kúria vizsgálta, van-e eljárásjogi akadálya az alperesi felülvizsgálati kérelemben előadottak érdemi elemzésének. Ennek során észlelte, hogy az érintett első- és másodfokú adóhatósági határozatok meghozatalára 2018. április 10-én, illetve 2018. július 16-án olyan jogerős ítélet alapján került sor, amelyet a későbbiekben, 2019. január 10-én a Kúria végzésével hatályon kívül helyezett és az elrendelt új eljárás az elsőfokú bíróság előtt jelenleg is folyamatban van. Az elsőfokú bíróságnak a jelen felülvizsgálati eljárásban érintett ítéleti rendelkezése tehát olyan alperesi határozatra vonatkozott, melynek meghozatalát lehetővé tevő alap ítélet elenyészett.
A megismételt eljárás lefolytatására az adóigazgatási rendtartásról szóló 2017. évi CLI. tv. (a továbbiakban: Air.) hatálya alatt került sor. Az Air. 132.§ (1) bekezdés d) pontja szerint az adóhatóság döntését meg kell semmisíteni, illetve vissza kell vonni, és szükség esetén új eljárást kell lefolytatni, ha a tartalma a közigazgatási bíróság adott ügyben hozott jogerős határozatával ellentétes.
A perbeli ingatlanhoz kapcsolódóan a jelen felülvizsgálati eljárás időpontjában nincs olyan jogerős bírósági határozat, melynek alapján az adóhatóság új döntést hozhatott volna, ennek hiányában az adóhatósági döntés tartalma kétséget kizáróan nem feleltethető meg semmiféle bírósági jogerős határozatnak. Az elsőfokú és az alperesi határozat az Air. 132.§ (1) bekezdés d) pontja alapján semmis.
A közigazgatási döntés semmisségéről szóló 1/2019. Közigazgatási-munkaügyi-polgári jogegységi határozat 3. pontja szerint a Kúria felülvizsgálati eljárásban a közigazgatási döntés semmisségének a megállapítására hivatalból bizonyítást nem folytat le, a közigazgatási döntés nyilvánvaló semmisségét azonban hivatalból észlelheti. Nyilvánvalóan semmis a közigazgatási hatóság döntése, ha annak megállapításához külön bizonyításra nincs szükség.
A jogegységi határozatot a Kúria a jelen eljárásban az Air. és a Kp. szabályozási rendszerének eltérései miatt értelemszerűen alkalmazta. A felülvizsgálati eljárással érintett adóhatósági határozatok semmisségének megállapítása nem igényelt külön bizonyítást, hivatalból észlelhető volt, így a Kúria alkalmazta a Kp. 85.§ (3) bekezdés semmisségre vonatkozó a) pontját: a bíróság hivatalból veszi figyelembe a vitatott közigazgatási cselekmény semmisségi vagy törvényben meghatározott más érvénytelenségi okát, illetve az olyan lényeges alaki hiányosságot, amely miatt a közigazgatási cselekményt nem létezőnek kell tekinteni.
Az adóhatósági határozat semmissége esetére a Kp. 92.§ (1) bekezdés a) pontja akként rendelkezik, hogy a bíróság a közigazgatási cselekményt – a közlésére visszamenőleges hatállyal – megsemmisíti, ha a közigazgatási cselekmény semmis vagy jogszabályban meghatározott okból érvénytelen, vagy olyan lényeges alaki hiányosságban szenved, amely miatt nem létezőnek kell tekinteni. A Kp. ezen szabálya eredményezte azt, hogy bár a Kúria a felülvizsgálati eljárást érdemben nem folytathatta le, a jogerős ítélet felülvizsgálati kérelemmel támadott rendelkezését, a megsemmisítésre vonatkozó eltérő indokolással, a Kp. 121.§ (2) bekezdés alkalmazásával hatályában fenntartotta.
Az alapügy Ami a tényállást illeti, a felperest a tulajdonában álló ingatlan után az adhatóság építményadó megfizetésére kötelezte. Az elsőfokú bíróság az alapeljárás ítéletével az alperesi határozatot az elsőfokú határozatra is kiterjedően hatályon kívül helyezte és az elsőfokú adóhatóságot új eljárásra kötelezte. Az új eljárásban az elsőfokú adóhatóság a 2018. április 10-én kelt határozatával építményadó megfizetésére kötelezte a felperest. Az alperes az elsőfokú döntést 2018. július 16-án kelt határozatával helybenhagyta. Az új eljárásban hozott határozatot az elsőfokú bíróság 2019. február…

matches: Kúria Kúria Kúria bíróság bíróság Kúria bíróság Kúria Kúria bíróság bíróság Kúria Kúria Kúria bíróság bíróság Kúria bíróság bíróság