text:
Törvénycikkek 1983-ig « Járás.info.hu
Szemelvények a járásokat érintő törvénycikkekből
1405. évi (I.) VIII. törvénycikk
a sérelmesek és kárvallott felek elsőben az illető hely birájától kérjenek az erőszakoskodó ellenében itéletet
Elhatároztuk és rendeltük azt is, hogy, valamint országunk régi szokása azt kivánja, hogy ha valamely földesur falujában vagy birtokán valakin, legyen az bármelyrendü és rangu, akár egyházi, akár világi ember, valamely jogtalanság, kár vagy sérelem esnék: az ilyen sértettnek vagy károsnak mindenek előtt annak a birtoknak urához vagy birájához kell fordulnia és attól köteles igazságot kérni.
1536. évi XXXII. törvénycikk az ispánok és szolgabírák a szokott fizetést kapják
Hogy minden megyének ispánjai és szolgabírái szokott fizetésükön kívül semmit se merjenek venni:
1. § És ezt sem előbb, mint a miután az adót egészen behajtották;
2. § És ha az ispán vagy szolgabírák hibájából valami behajtatlanul maradt, azt az ő fizetésökbe kell beszámítani.
1547. évi XXX. törvénycikk
a jobbágyok átköltöztetésében hiven el nem járó alispánok és szolgabirák büntetése
Ha az alispán vagy szolgabirák kedvezésből vagy talán az ispánjuktól avagy más hatalmastól való félelem ürügye alatt, az előrebocsátott végrehajtásokban nem akarnának hiven eljárni, tisztjük elveszitésében és külön-külön kétszáz forintban kell őket elmarasztalni.
1547. évi XXXI. törvénycikk
a szolgabirók itéletét a vármegye székére, és innen a királyi táblára szabad fölebbezni
Ha a szolgabiró és a melléje rendelt nemes a jobbágy szabadságolása tárgyában valamely itéletet hoztak, az elégedetlen félnek az ügyet a vármegye székére szabad feljebb vinnie vagy felebbeznie. (…)
1550. évi XXIV. törvénycikk
a szolgabiró menjen ki arra a helyre, a hol a pusztulás állitólag történt és szemmel látott hitelességgel puhatolja ki, vajjon van-e hiány a kapuk számában
Hogy az egyik szolgabiró menjen ki személyesen egyik esküdt nemessel annak a helynek a szinére, a hol a fogyatkozás állitólag történt, és ne az illető hely birájának az esküje alapján, hanem a szemügyrevétel hitelességével szerezzen tudomást arról, vajjon igaz-e a pusztulás? és vajjon az előbbi kirovás kapuszáma teljes-e vagy sem?
1. § Ha pedig a szolgabiró és esküdt a törökökkel szomszédos helyekre nem mehetnének ki, akkor megkeresésre jöjjön az illető helység birája két polgárral a nemesi szék szinhelyére és annak a helységnek a kapuszámát, a melyben laknak, és a mult év óta netalán beállott hiányt eskü alatt vallják be és adják elő. (…)
1569. évi XIII. törvénycikk
az alispánok és szolgabirák dija
Megállapitották azt is, hogy az alispánok és szolgabirák a szokott és gyakorlatban volt fizetésükkel megelégedjenek és hogy ezt is ne ők maguk vegyék ki, hanem az adókivetőktől kapják.
1. § És mivel Zala és Vas vármegyében, régtől fogva az a bevett régi szokás divott, hogy e vármegyék nagyságánál fogva az alszolgabiráknak és tudniillik azok mindenikének két forint fizetése volt, ezt a régi szokást és gyakorlatot jövőre is tartsák meg.
1729. évi XXXV. törvénycikk
a megyei biráskodásról
Az 1715:28. törvénycikkelyhez, Ő legsz. felsége legjóságosb beleegyezésével, hozzáadják: (…)
2. § És mivel a megye törvényszéke folyvást együtt nem ülhet: ez okból (kivévén a bünvádi s azokat és olyan tiszti ügyeket, melyek a megyének, mint közönségnek, akár gazdasági, akár politikai dolgait érintik, valamint a gonosztevők szabadon bocsájtói vagy az urbért tulhágó földesurak ellen inditottakat) minden egyéb ügyet az elsőbirák: az alispánok vagy illetőleg a szolgabirák is, megvizsgálhatnak s elbirálhatnak.
4. § (…) a szolgabiráké pedig akár világos adóssági, akár zálogügyekben, csak háromezer forintnyi, hasonlóan csupán a tőkére értett összegig terjedhet ki.
5. § Ellenben kétszáz forinton aluli, akár világos adóssági, akár zálog, osztály, örökösödési vagy más efféle ügyekben, csak a szolgabirák s ne az alispánok járjanak el.
7. § Különben mindegyik szolgabiró biráskodása, a törvénykezési ügyeket illetőleg, a megye minden járására s vidékére vegyesen kiterjed. (…)
1. § Azon sommás szóbeli és mezei-rendőrségi perek, mellyek eddig a földesúri hatóság által itéltettek, a IX-ik törvénycikk 4. §-a rendeletéhez képest, ezután a szolgabirák által levén itélendők, a megyék, ha és a mennyiben a szolgabirák a jelenlegi számban elegendők nem lennének, a szükséghez képest a ministerium beleegyezésével azoknak, illetőleg az esküdteknek számát szaporíthatják. (…)
1. § Az igazságszolgáltatás a közigazgatástól elkülöníttetik.
Sem a közigazgatási, sem a birói hatóságok egymás hatáskörébe nem avatkozhatnak. (…)
1886. évi XXI. törvénycikk
a törvényhatóságokról
67. § (…) Kültisztviselők: a főszolgabiró és szolgabiró s a helyi viszonyokhoz képest a járási orvos, járási állatorvos, járási számvevő.
A rendezett tanácsu városok polgármesterei a vármegyével szemben ugyanazon tekintetek alá esnek, mint a járási főszolgabirák.
A központi tisztviselők a vármegye székhelyén, a kültisztviselők a járás székhelyén, a rendezett tanácsu városok polgármesterei ott helyben kötelesek lakni.
A hol a járási orvos, járási állatorvos, vagy járási számvevő hatósága több szolgabirói járásra terjed ki, annak székhelyét a törvényhatóság állapitja meg.
A székhelyen lakás kötelezettségének életbeléptetésére a vármegye indokolt előterjesztése alapján a belügyminister a járási tisztviselők részére időhaladékot engedélyezhet.
1886. évi XXII. törvénycikk
31. § A rendezett tanácsu városok közvetlenül az alispán, kis- és nagyközségek a járási illetékes tisztviselőség felügyelete és ellenőrködése alatt állanak, ezek utján veszik a törvényhatóság rendeleteit s ezekre nézve a törvényhatósággal ezen hatósági közegek utján érintkeznek. (…)
47. § A választást: kis- és nagyközségekben a főszolgabiró vagy az általa megbízott szolgabiró, akadályoztatásuk esetén az alispán által e czélból külön kirendelt helyettes, – rendezett tanácsu városokban a törvényhatóság által e végre kiküldött elnök vezeti.
89. § Az állami és törvényhatósági közigazgatásra vonatkozó rendeletek végrehajtásáért:
kis- és nagyközségekben a biró és a kör-, illetőleg községi jegyző,
rendezett tanácsu városokban a polgármester felelős első sorban.
A főszolgabiró a körjegyzőséghez tartozó községekre nézve a körjegyzőhöz intézi rendeleteit, ki azt az illető község birájával együttesen vagy egyetértőleg hajtja végre.
Az előljáróságra nézve azon belügyekben, melyekben a község a törvény korlátai között önállóan intézkedik, elsősorban a képviselő-testület, másodsorban a kis- és nagyközségekben a főszolgabiró, a rendezett tanácsu városokban az alispán gyakorolja a felügyelet és ellenőrzés jogát.
a közszolgálatban álló tisztviselők és egyéb alkalmazottak létszámának csökkentéséről és egyes kapcsolatos intézkedésekről
11. § Az alább felsorolt egyes vármegyék közigazgatása – a törvényhatóságok területeinek általános rendezéséig – ideiglenesen egyesíttetik.
1. “Győr, Moson és Pozsony közigazgatásilag egyelőre egyesített vármegyék”; székhelyük Győr, járásaiknak száma öt;
2. “Komárom és Esztergom közigazgatásilag egyelőre egyesített vármegyék”; székhelyük Esztergom, járásaiknak száma három;
3. “Nógrád és Ilont közigazgatásilag egyelőre egyesített vármegyék”: székhelyük Balassagyarmat, járásaiknak száma hét;
4. “Borsod, Gömör és Kishont közigazgatásilag egyelőre egyesített vármegyék”; székhelyük Miskolc, járásaiknak száma hét;
5. “Szatmár, Ugocsa és Bereg közigazgatásilag egyelőre egyesített vármegyék”; székhelyük Mátészalka, járásaiknak száma négy. Bereg egy járással Vásárosnamény székhellyel és Szatmár hárommal;
6. “Szabolcs és Ung közigazgatásilag egyelőre egyesített vármegyék”; székhelyük Nyiregyháza, járásaiknak száma kilenc;
7. “Csanád, Arad és Torontál közigazgatásilag egyelőre egyesített vármegyék”; székhelyük Makó, járásaiknak száma hat;
1929. évi XXX. törvénycikk
a közigazgatás rendezéséről
6. § (1) A törvényhatósági bizottságnak hivatali állásuknál fogva tagjai:
A) vármegyében az alispán, a főjegyző, a másodfőjegyzők, a t. főügyész, az árvaszéki elnök, a t. főorvos, a járási főszolgabírák, az árvaszéki ülnökök, az alügyészek és a megyei városok polgármesterei; (…)
37. § Ennek a törvénynek életbelépésétől kezdve a rendezett tanácsú városok a “megyei város” nevet viselik.
39. § (1) A belügyminiszter azokat a megyei városokat, amelyeket fejlettségüknél fogva arra alkalmasaknak ítél, kérésükre és a törvényhatósági bizottság meghallgatása után kiveheti a vármegye vagyonfelügyelő hatósága alól, és azokat közvetlenül saját hatósága alá rendelheti. Az ilyen városok minden ilyen ügyüket is az alispán útján terjesztik fel a belügyminiszterhez.(…)
30. § (1) Az államhatalom helyi szervei a megyei tanács, a járási tanács, a városi tanács, a községi tanács, a városi kerületi tanács. (…)
i) intézkedik a jogszabállyal hatáskörébe utalt minden ügyben. (…)
1950. évi I. törvény
a helyi tanácsokról
3. § (1) A Magyar Népköztársaság területe államigazgatási szempontból megyékre, járásokra, városokra és községekre tagozódik, a nagyobb városok igazgatási kerületekre oszthatók (Alkotmány 29. §).
(2) E területi tagozódásnak megfelelően az államhatalom helyi szervei a megyei tanács, a járási tanács, a városi tanács, a községi tanács és a városi kerületi tanács (Alkotmány 30. §).
(3) Helyi tanácsot kell alakítani minden megyében, minden járásban, minden városban, valamint a minisztertanács által meghatározott városi kerületben és rendszerint minden olyan községben, amelynek lakossága az ötszáz főt eléri.
5. § A járási tanács működési köre kiterjed a járás területén fekvő valamennyi városra és községre.
1954. évi X. törvény
2. § (1) Az ország területi igazgatási egységek szerinti tagozódásának megfelelően tanács működik:
a) a fővárosban, a megyében és a megyei jogú városban;
b) a járásban, a járási jogú városban, továbbá a városi (fővárosi) kerületben;
c) a községben.
(2) A kisebb lélekszámú községek a közelfekvő községgel együtt közös községi tanácsot alkothatnak.
3. § A tanács a felsőbb államhatalmi szerveknek van alárendelve és ezek irányítása alatt áll. Ennek megfelelően:
a) a fővárosi tanács, a megyei tanács és a megyei jogú város tanácsa az Országgyűlésnek, illetőleg a Népköztársaság Elnöki Tanácsának;
b) a járási tanács és a járási jogú város tanácsa a megyei tanácsnak;
c) a városi (fővárosi) kerületi tanács a városi (fővárosi) tanácsnak;
d) a községi tanács a járási tanácsnak
van közvetlenül alárendelve.
1971. évi I. törvény
12. § (6) A megyei tanács kinevezi a járási hivatal elnökét.
66. § (1) Járásban a tanácsi hatáskörbe tartozó államigazgatási feladatokat a járási hivatal látja el, mint a megyei tanács végrehajtó bizottságának egységes, önálló hatáskörű szerve.
(2) Városkörnyéki község tekintetében a járási hivatalt vagy annak elnökét megillető hatáskört a városi tanács végrehajtó bizottságának titkára, illetőleg szakigazgatási szervei gyakorolják.
A járások megszüntetése (1983. december 28.) I. Az 1971. évi I. tv. 75. §-ának 8. bekezdése az 1983-as módosítás után: -„Ha feladatot és hatáskört megállapító jogszabály eltérően nem rendelkezik, a járási hivatal és elnöke helyett, a városi (városi jogú nagyközségi) tanács végrehajtó bizottságának megfelelő szakigazgatási szervét kell érteni. A járás mint jogszabályi megjelölés hatályát veszti.” (Tanácstörvény 1971: 224.)
II. 50/1983 (XII. 28.) M.T sz. rendelet a tanácsokról szóló 1971. évi I. törvény végrehajtására kiadott 11/1971 (III.31.) Korm. számú rendelet módosításáról és egyéb tanácsi hatáskörök rendezéséről.
-49.§ 2. „Egyidejűleg hatályukat vesztik a következő rendelkezések: […] (a járások területének rendezéséről szóló 144/1950 (V.20.) M.T. sz. rendelet.” Tanácstörvény 1971: 238–239.)
III. Az 1983. évi 25. számú törvényerejű rendelet egyes állami szervek szervezetének korszerűsítéséről (kihirdetés napja 1983. december 28., hatályos 1984. január 1-től) arról rendelkezik, hogy az ügyészségektől a földhivatalokon át a KÖJÁL-ig valamennyi esetben, ahol a korábbi jogszabályok a „járási” jelzőt tartalmazták egy-egy intézmény megnevezésében, ott innentől a „helyi”, „városi” vagy egyéb megjelölés nélküli szervezeteket (pl. rendőrkapitányság) kell érteni. (TRHGY 1983)
IV. 1983. évi 26. számú törvényerejű rendelet a tanácsokról szóló 1971. évi I. törvény módosításáról és egyes tanácsi hatáskörök rendezéséről. (kihirdetés napja 1983. december 28., hatályos 1984. január 1-től)
-18. § 8. bekezdésének módosítása: „A járás, mint jogszabályi megjelölés hatályát veszti.” (TRHGY 1983)
V. 4/1983 (XII. 28.) BkM sz. rendelet a megszűnő járási hivatalok egyes kereskedelmi feladatainak, hatáskörének és hatósági jogkörének telepítéséről.
-1984. január 1-i hatállyal a magánkereskedelemben első fokon eljáró tanácsi szakigazgatási szerv a községi/városi/kerületi tanács megfelelő szakigazgatási szerve lesz; minden, üzletek engedélyezésével, vásárok/piacok szabályozásával és a gyűjtőkereskedéssel kapcsolatos kérdés hozzájuk tartozik. (TRHGY 1983)
VI. 11/1983 (XII. 28.) BM sz. rendelet a járások megszüntetésével kapcsolatban egyes belügyminisztériumi rendeletek módosításáról. -Különböző, főként tűzvédelmi rendeletekből kikerül a járási jelző. (TRHGY 1983)
VII. Az Elnöki Tanács 21/1983. számú határozata egyes bíróságok összevonásáról, a bíróságok elnevezéséről és illetékességi területének megállapításáról. (22/1983 ET. hat. ugyanezeken a helyeken az ügyészségek megszüntetéséről)
A következő összevonások történtek:
-edelényi járásbíróság => miskolci városi bíróság
-füzesabonyi járásbíróság => egri városi bíróság
-fehérgyarmati járásbíróság => mátészalkai városi bíróság
-vásárosnaményi járásbíróság => kisvárdai városi bíróság
-kunszentmártoni járásbíróság => mezőtúri városi bíróság
(TRHGY 1983)
VIII. Az Elnöki Tanács 23/1983. sz. határozata a megyei irányításban közreműködő városok, városi jogú nagyközségek és városkörnyéki községek kijelöléséről (megjelent: MK. 1983. december 28.)
-„A Magyar Népköztársaság Elnöki Tanácsa – a járások megszüntetésére figyelemmel – az alábbiak szerint jelöli ki azokat a városi (megyei városi, városi jogú nagyközségi) tanácsokat, amelyek szervei a felsorolt községekre kiterjedően közreműködnek a megyei irányításban:” A megyei tanácsok végehajtó bizottságai által levezényelt átszervezés időpontja 1984. január 1.
-Pl. Baranya megyében
Komlóhoz 16 db (nagy)községi közös tanács tartozik, ill. alattuk a községek
Mohács: 17 db kkt/nkkt => községek
Pécs m.v.: 8 kkt/nkkt => községek
Siklós: 17 kkt/nkkt => községek
Szigetvár: 18 kkt/nkkt => községek
Egy-egy megyében általában 8-10 városi tanács alá sorolták be a környező településeket, Baranya így átlag alatti értéket képvisel.
Törvénycikkek: 1000 év törvényei. CompLex Jogtár. http://www.1000ev.hu
A járások megszüntetéséről: Dominkovits Péter – Horváth Gergely Krisztián (2011): A szolgabíráktól a járási hivatalokig – a járások története Magyarországon a 13. századtól 1983-ig. In: Csite András – Oláh Miklós szerk.: „Kormányozni lehet ugyan távolról, de igazgatni csak közelről lehet jól…” Tanulmány a területi igazgatás magyar történelmi hagyományairól, az átalakításra vonatkozó jelenkori kutatások eredményeinek áttekintése, valamint az európai tapasztalatok bemutatása. HÉTFA Elemző Központ: Budapest, Kézirat. pp. 16-74

matches:
§ 8
bíróság
bíróság
bíróság
bíróság
bíróság


text:
Méltóság és méltatlanság egy jogállamban
Alaplecke a bíróságok homofóbiájáról és a paragrafus-csavargatásról. Adva van két férfi, az egyik rendőr, a másik nemzetbiztonságis. Mindkettőre ugyanaz a szolgálati törvény vonatkozik. Az egyik meleg: ő nem követ el semmi jogellenest, a Legfelsőbb Bíróság mégis méltatlannak nyilvánítja a szolgálatra. A másik heteró, jogerős büntetőítélet szerint elkövetett egy bűncselekményt, buzit vert a Népligetben - s meghagyják tisztnek.Megjelent a Fundamentum 2000. évi 1. számában.
A diszkriminációról alkotott népszerű és leegyszerűsítő elképzelések az áldozatnak a népmesék legkisebb királyfiának büszke ártatlanságát tulajdonítják. A szexuális kisebbséghez tartozók munkahelyről való jogtalan elbocsátása e felfogásban úgy történik, hogy amikor az alkalmazottról főnöke megtudja szexuális irányultságát, másnap az ajtóban közli vele, hiába jött. Céljainkkal szimpatizáló újságírók ajánlják magukat erre az esetre, kimennek majd, az előítéletes főnök dadogni fog a kamerák előtt, s a közvélemény az üldözött kisebbségi mellé áll. A mítoszbeli alkalmazott ilyenkor persze bírósághoz is fordul, s a Munka törvénykönyve 5. §-ára hivatkozik: "A munkaviszonnyal kapcsolatosan tilos hátrányos megkülönböztetést alkalmazni ... a munkaviszonnyal össze nem függő körülmény miatt." A bíróság megállapítja a munkaviszony megszüntetésének jogellenességét és kártalanítja a diszkriminált alkalmazottat. Mindez olyan szép, csodálkoznunk is kéne, ha így lenne. De nincs így. A munkáltatók ismerik a törvényt, és pontosan érzik, melyik alkalmazott lenne hajlandó bírósághoz fordulni, s melyik fél. Évente több olyan esetről van tudomásunk, amikor a munkáltató minden valódi indok nélkül elbocsátja homoszexuális, leszbikus, biszexuális, transzszexuális alkalmazottját. Van, hogy egyenesen megmondják, "buzikra itt nincs szükség", máskor "vállalatunk imázsával összeegyeztethetetlen" az alkalmazott melegsége, de az is többször előfordult, hogy az alkalmazott "coming out"-ja után, vagyis az után, hogy felhagyott vonzalmai titkolásával, egy-két nappal "átszervezést" tartottak. 1999-ben egyik ügyfelünk még olyan esetről is beszámolt, ahol a munkáltató magáncélú telefonhívásának rögzítése és lehallgatása útján szerzett tudomást alkalmazottja szexuális érdeklődéséről. Nos, ezek azok az esetek, amelyeket nem tudunk jogi útra terelni, amelyekből nincs sem látványos, sem semmilyen per. A megkülönböztetett alkalmazottak nem bátor királyfiak, hanem szorongó, önmaguk elfogadásával küszködő kisebbségiek. Szexualitásukat kínosnak érzik, olyannyira, hogy sokuk, amíg csak lehet, kerüli a "leszbikus", "homoszexuális" stb szavak kiejtését - jogsegélyünk munkatársai előtt is. El sem tudják képzelni, hogy bírósági tárgyalóteremben felállva jelentsék ki, "tisztelt bíróság, engem azért rúgtak ki, mert meleg vagyok". Elmondják panaszukat barátjuknak, a Habeas Corpus Jogsegélynek vagy a Meleg Háttér lelkisegélyszolgálatnak telefonon, majd néhány nap elteltével minden biztatás ellenére megtörnek, aláírják a munkaviszony közös megegyezéssel való megszüntetését, nem követelik a munkáltatótól jogaik tiszteletben tartását sem szóban, sem írásban, nem tesznek hivatalos panaszt a munkaügyi felügyelőséghez, nem fordulnak bírósághoz. Nem akarnak hírességek lenni - mondják - s főleg nem szexuális irányultságuk folytán. Nem bíznak a zárt tárgyalásban. Úgy érzik, ha nekiállnának pereskedni, aligha találnának új munkahelyet. A régit pedig, ahol így elbántak velük, megutálták. Szégyenkezve állnak neki új munkát találni, sérelmeiket inkább maguk, mint a főnök ellen fordítják. Nincs erejük problémáikat maguktól eltávolítva szemlélni, s a jogok nyelvére fordítani, ehelyett meghasonlanak, depressziósak, alkoholbetegek lesznek, öngyilkosságot kísérelnek meg. Ez a mechanizmus nemcsak a politikai gondolkodástól idegen "szürke kisembereket" éri utol, hanem akár meleg szerveződések vezető aktivistáit is fenyegeti.
Két esetet ismerek, amelyben a szexuális kisebbséghez tartozó személy elbocsátása ellen bírósághoz fordult, mindketten eredeti állásukat szerették volna megtartani: egy speciális képzettségű tanár valamint egy rendőr. A tanár esete még a Habeas Corpus Munkacsoport megalakulása előtt történt, s nem vettünk részt benne. Az elbocsátás ürügyéül az szolgált, hogy a tanár nem engedelmeskedett az igazgató azon felszólításának, fújjon meg egy alkoholszondát - csak úgy. Sem az igazgató, sem a jelen lévő kollégák nem állították, hogy részegséggyanús lett volna a tanár megjelenése. A per nem a hátrányos megkülönböztetés miatt indult, jogilag pusztán az volt a tárgya, köteles-e a tanár szondát fújni, s elbocsátható-e, ha megtagadja ezt. A tanár azt mondta, vállalja peres ügye nyilvánosságát, ám ügyét maga sem szerette volna kisebbségi voltával összefüggésben lévőnek látni; arra nem akart előttünk sem utalni. A bíróság visszahelyezte állásába, a per mentes volt a diszkriminációs diskurzustól. Megkértem egy újságírót, "tolerancia", másság tisztelete" és hasonló címen többszörös kitüntetésbirtokost, ismerkedjen meg a részletekkel. Ezt meg is tette, s úgy látta, ez egy szimpla munkaügyi per, nincs mit rajta megírni.
Az alábbiakban két ügyet ismertetek. A homoszexuális rendőr elbocsátását, s egy bűnügyet, ahol viszont az egyik elítélt a Nemzetbiztonsági Hivatal hivatásos tisztje. Mindkét ügy középpontjában nyíltan egy szexuális kisebbségi személy jogainak megsértése volt, s az ítéleteknek arra is válaszolniuk kellett, mit jelent a fegyveres szervben méltónak lenni a hivatásos szolgálatra. Úgy tűnik, az erőszakszervezetbeli hivatáshoz jobb ajánlólevél egy erőszakos bűncselekmény elkövetése, mint a kisebbséghez tartozás. Közöljük a megszületett jogerős bírósági ítéleteket. Az ügyek elemzése arra is utal, a bíróságok föltűnően kerülték a szexuális kisebbséghez tartozó ügyfelek elemi jogai melletti kiállást.
AZ ELBOCSÁTOTT RENDŐR
E.R. egy vidéki város kapitányságán dolgozott. Kedélyes alkatú, szorgos, ambíciózus volt, saját elmondása szerint jelentéseket is ügyesen tudott írni. A ranglétrán gyorsan haladt fölfelé. Elbocsátásakor, 1996-ban hatodik éve volt rendőr, zászlós rendfokozatban. Egy őszi délután, október 19-én barátjával, F.B.-vel, aki szintén helybeli rendőr volt, szabadidejükben annak a vidéki városnak a szélén, ahol szolgáltak, egy kietlen bozótos területen egyikük civil autójában szexuális játékot folytattak. A környék olyan környék hírében állt, ahova a lakástalan szerelmesek és "félrelépők" szokása kiautókázni. Valószínűleg ezért lett kíváncsi egy arrajáró harmadik rendőr, aki messziről felismerte E.R. autóját. Odalopakodott meglesni, mit csinál E.R. a kocsiban. A látottakat adó-vevőjén jelentette a központnak, és kérte, jöjjön még egy rendőr. Az "erősítés" megérkeztével meglepték az autóban mit sem sejtve orális szexet folytató férfipárt.
Az ügy egyik fázisában sem tisztázódott, vajon milyen rendőri feladatot látott el e két rendőr a pár megfigyelésével és megzavarásával. Közterületen szexuális aktust folytatni se nem bűncselekmény, se nem szabálysértés. Lesekedés helyett miért nem a munkájukat végezték? Az iratok egyszerűen csak tanúknak nevezik őket, holott ők akkor szolgálatos rendőrök voltak. (A közerkölcs megsértése nevű szabálysértés is csak akkor merülhetne fel, ha nyilvánosan folytatják a közerkölcsbe ütköző magatartást. Itt pedig mindaddig nem akadt egy szemtanú sem, míg ezek a szolgálatban lévő rendőrök oda nem akartak menni: Ha nem mennének oda, nem is lenne okuk rá. A bíróság egy ilyesmi logikai csapdába bele is ment - majd látni fogjuk.)
F.B. rendkívül kínosnak érezte, hogy rajtakapták E.R.-rel, ezért a kapitány általi másnapi kihallgatáson (melynek szintén nem derült ki a jogalapja) azt állította, annyira ittas volt, hogy E.R. tudtán és akaratán kívül folytatott vele szexuális aktust. A kapitányságvezető rendőr ezért E.R.-t följelentette az ügyészségi nyomozóhivatalnál a Btk. 200. §-ába ütköző "természet elleni erőszakos fajtalanság" címén.
Ez a § a nemi erőszak azon esete, amikor a tettes és a sértett ugyanahhoz a nemhez tartozik. Míg azonban a sértettől különböző nemű elkövető csak magánindítványra büntetendő, az azonos nemű általi erőszak hivatalból üldözendő. Így tehetett a kapitány feljelentést. E sorok írója 1996 márciusában kérte az Alkotmánybíróságtól e különbségtétel alkotmányellenességének kimondását - mindmáig hiába. Mellesleg szerintem az sem alapozza meg a rendőr "tanúk" intézkedését, hogy utóbb e bűncselekmény gyanúja merült föl: hiszen a cselekmény idején semmilyen forrásból nem tudhatták, hogy az autóban ittas ember van, és ezért bűncselekmény történhet. Máskülönben bármely szerelmeskedő párhoz beronthatnának a rendőrök ellenőrízni, nem magatehetetlenül részeg-e a partnerek egyike.
A rendőrkapitányság vezetője a negyedik napon, október 22-én, a nyomozás eredményét meg sem várva egy "Értesítés" elnevezésű iratban közölte E.R.-rel szolgálati jogviszonyának "elbocsátással" történő megszüntetését. (Az elbocsátás kifejezés egy korábbi, az események idejére már hatálytalanított jogszabályban szerepel, a hatályos 1996 évi XLIII. törvény - a továbbiakban: szolgálati törvény - nem ismeri az elbocsátás fogalmát, csak az ún. felmentést.) Az "elbocsátás" alapjául az "értesítés" a szolgálati törvény 149. §-ára hivatkozik, továbbá arra, hogy E.R. a szolgálatra méltatlanná vált, végül a rendőrségi tövény ama rendelkezésére, mely szerint a rendőrnek jó hírnévvel kell rendelkeznie. Az "értesítés" indoklásképp az ártatlanság vélelmének fittyet hányva azt közli, hogy E.R. az autóban folytatott aktussal elkövette a Btk 200. §-ába ütköző természet elleni erőszakos fajtalanságot.
A szolgálati törvény hivatkozott 149. §-a arról rendelkezik, mit lehet tenni, ha a hivatásos állomány tagja a szolgálati viszonnyal össze nem függő bűncselekmény gyanújába kerül. Az (1) bekezdés szerint a tag beosztásából fölfüggeszthető, a (3) bekezdés szerint pedig:
149. § (3) Ha a hivatásos állomány tagja a terhére rótt bűncselekmény elkövetését a nyomozás során beismerte, vagy tetten érték, és megfelelő bizonyítékok állnak rendelkezésre, az állományilletékes parancsnok a büntetőeljárás jogerős befejezése előtt is megvizsgálhatja, hogy a méltatlanná válás feltételei nem állnak-e fenn.
E.R. a "természet elleni erőszakos fajtalanságot" nem ismerte be, a tettenérés esete pedig csak a "megfelelő bizonyítékok" mellett lett volna alkalmazható. Az ügyészségi nyomozók azonban néhány újabb meghallgatás után, december 10-én tisztázták, hogy az F.B. által elfogyasztott alkohol mennyisége (három kupica) nem volt oly sok, hogy akaratnyilvánításra képtelen állapotba kerülhetett volna tőle, így megszüntették az ugyanannyi alkoholt ivott E.R. elleni büntetőeljárást. Csak hát a kapitány már októberben megállapította a bűncselekményt, s a méltatlanná válást!
A szolgálati törvény 56. §-a szerint:
(2) A hivatásos állomány tagjának a szolgálati viszonyát felmentéssel meg kell szüntetni, ha ... a hivatásos szolgálatra méltatlanná vált.
Az "elbocsátást" közlő "értesítés" nem hivatkozik az 56. §-ra, és azt sem jelöli meg, hogy az 56. § (6) bekezdésének mely pontjára alapítja a kapitány a méltatlanná válás megállapítását. Mellesleg nehéz is értelmezni a szolgálati törvény idevágó rendelkezéseit: a fent idézett 149. § (3) bekezdés szerint a parancsnok a büntetőeljárás jogerős befejezése előtt megvizsgálhatja, nem áll-e fenn a méltatlanság; a méltatlanság első két feltétele pedig az 56. § (6) szerint az, hogy már legyen jogerős ítélet. Talán arról van szó, hogy a büntetőeljárás jogerős befejezése nélkül csak az 56. § (6) c) alapján lehet a méltatlanságot megállapítani.
Az egyik törvény szerint tehát a rendőrnek jó hírnévvel kell rendelkeznie, de a másik törvény szerint a rendőrt felmenteni csak akkor lehet, ha "szolgálaton kívüli magatartásával a fegyveres szerv működéséhez szükséges közbizalom fenntartását súlyosan veszélyezteti". E két feltétel nem esik egybe, hisz például lehet, hogy egy ponyvaregényeket író rendőrnek nincs jó hírneve, viszont írói munkásságára nem lehet mondani, hogy veszélyeztetné a rendőrségbe vetett közbizalmat. És fordítva, egy kényszervallatást elkövető rendőr veszélyezteti a rendőrség törvényes működésébe vetett közbizalmat (persze nem tudni, a "törvényes" egybeesik-e a "működéshez szükséges"-sel), ám lehet, hogy a közvélemény szemében erény a kényszervallatás alkalmazása. (És tényleg nem is bocsátanak el minden kényszervallató rendőrt.)
E.R. egy helyi ügyvéd segítségével a munkaügyi bírósághoz fordult az "elbocsátás" jogellenességét állítva. Az elsőfokú munkaügyi bíróság ítélete a keresetet elutasította. Az ítélet2 indokolása "megjegyzi", hogy az elbocsátásról hozott határozat tévesen hivatkozik a szolgálati törvényre és a bűncselekmény elkövetésére. Az ítélet vélhetően ezért óvakodik attól, hogy az elbocsátást jogszerűnek vagy legalább "nem jogellenesnek" nevezze, holott a szolgálati törvény szerint ezt kellett volna vizsgálnia:
197. § (1) A bíróság a szolgálati viszonynak felmentéssel történő megszüntetéséről hozott határozatot hatályon kívül helyezi, ha az felmentési tilalomba ütközik, vagy egyébként jogellenes.
A bíróság ehelyett azt írta, az eredeti elbocsátás "alkalmas a szolgálati viszony megszüntetésére", s megalkották az elbocsátás új jogcímét: Az ítélet leszögezi, hogy az "elhagyatott, bokros területen" álló autóban való szerelmeskedés "közfelháborodást" váltott ki, mivel a két odalopakodó rendőr látta a történteket. Az ítélet szerint a közterületen való "fajtalankodással" E.R. elveszítette jó hírét, ezt annak ellenére leírják, hogy a bíróság sem talált olyan törvényt, amely a jó hírnév elveszítése vagy a "közfelháborodás" esetére elbocsátást helyezne kilátásba. Fontosabb viszont, hogy az ítélet megtalálta az addig hiányzó jogi láncszemet: "méltatlan a hivatásos szolgálatra, aki közterületen nappal szexuális kapcsolatot létesít, függetlenül attól, hogy az a kapcsolat homoszexuális vagy heteroszexuális jellegű", mivel ez "a fegyveres szerv működéséhez szükséges közbizalom fenntartását súlyosan veszélyezteti".
E.R. fellebbezett, de a másodfokú bíróság az elsőfokú ítéletet hegybenhagyta. Ekkor E.R. jogsegélyszolgálatunkhoz fordult. A felülvizsgálat során a Legfelsőbb Bíróság hatályában fenntartotta a korábbi ítéletet.
Mind a másodfokú, mind a felülvizsgálati bíróság arra hivatkozik, hogy az elbocsátásnak nevezett felmentés, még ha jogilag téves is, megjelöli azokat a körülményeket (a közterületen folytatott "fajtalankodást"), amelyek a méltatlanná váláshoz vezettek. Egyik bíróság sem tett kísérletet viszont annak kifejtésére, miért veszélyeztette súlyosan a rendőrségbe vetett KÖZbizalmat az autóban való szexuális aktus. Objektíve az aktus ugyanis semmilyen bűncselekményt vagy szabálysértést nem valósított meg, de még csak nem is járt mások zaklatásával vagy botránnyal. Pusztán intézkedő rendőrök voltak a szemtanúi, akik minden jogalap nélkül kezdtek a helyszínen intézkedni, és a baráti pár együttlétébe avatkozni. A rendőrség iránti bizalom így csak a két leskelődő rendőrben inoghatott meg. De nem világították meg a bíróságok az aktus és a rendőrségbe vetett közbizalom közötti összefüggést az alanyok oldaláról nézve sem: A körülményekből semmi nem utalt arra, hogy E.R. vagy F.B. rendőr, hiszen civilruhát viseltek, civil autóban voltak, és szabadidejüket töltötték. Ha a kukucskáló rendőrök helyett mások vették volna észre őket, nem tudhatták volna, hogy rendőröket látnak.
A bíróságokat döntésükben állítólag nem E.R. homoszexuális volta vezérelte. Mégis kételkedem abban, hogy ugyanez a történet megeshetett volna akkor is, ha E.R.-t heteroszexuális aktuson kapják. Az elbocsátás mellett fölhozott indokok elvileg semlegesek; erős az érzésem azonban, hogy a határozatokat hozó rendőrkapitány és a bírák az írásaikban szereplő "méltatlan", "jó hírnév", "közbizalom" kategóriákhoz - mögöttes gondolataikban - nem kizárólag objektív normákat, hanem előítéleteket is társítottak. (Legfelsőbb Bírósági ügyszám: Mfv.II.10.151/1998/3.)
E.R. ügyében nem kapott szerepet sem a Munka törvénykönyvének a diszkrimináció tilalmát kimondó, akkor még a rendőröket is védő 5. §-a, sem a szolgálati törvény hasonló 6. §-a. Egyik perirat sem tárgyalja azt a kérdést, vajon az elbocsátás hátrányos megkülönböztetés-e a szexuális kisebbséghez tartozó E.R.-rel szemben. Sem E.R., sem ügyvédei nem kívánták az ügy előterébe állítani E.R. homoszexuális voltát. Mintha úgy érezték volna, jobb arról nem beszélni. E.R.-nek nem volt szilárd meleg identitása. Albérletben lakott, meleg érdeklődését alkalmi és visszatérő partnerein kívül senki előtt nem vállalta, s partnerei többségének is azt állította, hogy biszexuális. Kapcsolatait a főbérlő előtt is titkolta. Arról álmodozott, hogy egyszer majd ő is "normális" életet élhet, felesége lesz, gyereke, kertes háza, nagy autója, kertje, kutyája. Azt mondta, a nőkhöz semmi nem vonzza, a feleség csak arra kell neki, hogy legyen és gondoskodjon róla, nem arra, hogy szeresse. Valódi, kizárólag homoszexuális vágyait kényszernek érezte, sosem fogadta el, hogy ő tényleg meleg.
Tegyük föl egy rövid bekezdés erejéig, hogy a leírt történet teljesen jogszerű, minden bíró elfogulatlan volt, és a rendőrök közterületen folytatott nemi élete csakugyan ellehetetleníti a rendőrséget. Ha E.R. heteroszexuális lett volna, kevesebb titkolnivalója lett volna, s alighanem inkább az albérletben folytatta volna szerelmeskedéseit. Így az egész történet el sem indult volna.
Fölvetődik, miért született a feljelentés, miért követte el F.B. azt a hibát, hogy a parancsnokkal azt közölte, annyira ittas volt, hogy E.R. a tudta és beleegyezése nélkül folytatta vele az aktust? F.B. szexuális identitása még ingatagabb volt. Neki valóban volt felesége és E.R.-en kívül valóban szerette a nőket is, s a felesége nem tudott az E.R.-rel való kapcsolata intim jellegéről. Úgy ítélte, az E.R.-hez fűződő valódi viszonyát házassága és "jó híre" érdekében meg kell tagadnia. F.B.-t a rendőrség nem "bocsátotta el" azután sem, hogy az ügyészség megállapította, nem volt védekezésre illetve akaratnyilvánításra képtelen állapotban (e két állapot az iratokban keveredve fordul elő). Néhány hét elteltével viszont másik szolgálati helyre vezényelték, lakóhelyétől napi 4-5 órás ingázásra kényszerítve. F.B. így "közös megegyezéssel" távozott a rendőrségtől.
E.R. nekünk kifejtette, úgy véli, elbocsátásának valóságos indoka nem ez. Ő úgy emlékszik, a helyi rendőrkapitány hónapokkal korábban néhány rendőrt a saját házépítésére vezényelt munkaidőben, és ezt ő rosszalló megjegyzéssel illette. A házépíttetési eset megosztotta a kapitányság alacsonyabb beosztású rendőreit, hiszen ügyfelünk szerint többen is szerettek volna a sikeres rendőri munka helyett az engedelmes feketemunkával "bevágódni a főnöknél"; s onnantól fogva a főnök is kereste az alkalmat, hogy beleköthessen E.R.-be.
E.R. elbocsátása óta biztonsági őrként dolgozott és unalmasnak találta e munkát. Nem járult hozzá, hogy ügyét részletesen nyilvánosságra hozzuk. Arra kért, ha ügyéről beszélünk, ne közöljük a nyilvánossággal se az eset helyét, se az évszámot, se azt, hogy rendőr volt. El akarta kerülni, talán túlzott óvatossággal is, hogy családja rájöhessen, őróla beszélünk. 1999 végén egy cikk ügyében föl szerettem volna hívni, hátha picit többet enged. A mobiltelefonja nem működött; tudtam viszont a szülei számát. A szüleiét, akiknek sosem mondta meg, hogy a fiúkat kedveli, és akik a mai napig úgy tudják, fiuk önként jött el a rendőrségtől. Az igazságot tőle már sohasem tudhatják meg. Néhány hónapja öngyilkos lett. 35 éves volt.
...-i Munkaügyi Bíróság
.../1997/...
A ... Munkaügyi Bíróság dr. ... (...) ügyvéd által képviselt E.R. (...) felperesnek - dr. ... jogi előadó által képviselt ... MEGYEI RENDŐRFŐKAPITÁNYSÁG (...) alperes ellen - szolgálati jogviszony megszüntetése jogellenességének megállapítása iránt indított perében meghozta a következő
Az ítélet ellen a kézbesítéstől számított 15 napon belül a ... Megyei Bírósághoz címzett, de a ... Munkaügyi Bíróságon 3 példányban benyújtandó fellebbezésnek van helye.
A felek a fellebbezési határidő lejárta előtt előterjesztett közös kérelmükben a fellebbezés tárgyaláson kívüli elbírálását kérhetik.
Amennyiben pedig a fellebbezés tárgyaláson kívül volna elbírálható, a fellebbező fél tárgyalás tartását kérheti.
A bíróság a becsatolt iratok tartalma, felperes személyes előadása, F.B. [1.sz. tanú], ... [2.sz. tanú] tanúk vallomása, valamint a ... Megyei Ügyészségi Nyomozóhivatal .../1996. számú iratainak tartalma alapján az alábbi tényállást állapította meg:
Felperes 1991. ...-én létesített hivatásos szolgálati jogviszonyt az alperessel.
Felperes munkaköre járőrvezető volt.
Felperes 1996 október 19. napján nem volt szolgálatban, napját F.B. rendőr főtörzsőrmesterrel töltötte, aki ezt a napot megelőzően 24 órás szolgálatra volt beosztva.
Felperes és F.B. a nap folyamán italoztak és gépkocsival járták a várost.
A felperes és F.B. által használt Polski Fiat 1500 típusú, ... forgalmi rendszámú gépkocsira 16 óra 40-kor a szolgálatban lévő ... [2.sz. tanú] rendőr főtörzsőrmester figyelt fel ...-n, a ... utca végénél lévő bozótos területen.
... [2.sz. tanú] és ... [3.sz. tanú] látták, amint F.B. a gépkocsi jobb oldali első ülésén hanyatt fekszik, és E.R. vele fajtalankodik, miközben mindkettőjük alsóteste meztelen.
A munkáltató az eseményekről tudomást szerezve október 20-án meghallgatásokat tartott, amikor is F.B. azt jelentette, hogy felperes vele a tudta és beleegyezése nélkül fajtalankodott.
1996 október 21-én a városi rendőrkapitány feljelentést tett a ... Megyei Ügyészségi Nyomozóhivatalnál felperessel szemben ittas járművezetés vétsége és természet elleni fajtalanság bűntettének elkövetése miatt. [Az ítéletben elírás van. A feljelentést természet elleni erőszakos fajtalanság miatt tették. - JG. megj.]
Az Ügyészségi Nyomozóhivatal az 1996 december 10. napján hozott határozatával a nyomozást megszüntette, tekintettel arra, hogy nem volt megállapítható az orvosszakértői vélemények alapján, hogy F.B. védekezésre képtelen állapotban volt a cselekmény elkövetésekor.
A városi rendőrkapitányság vezetője - mint a munkáltatói jogkör gyakorlója - 1996 október 22. napján felperes hivatásos szolgálati jogviszonyát elbocsátással megszüntette az 1994. évi XXXIV. törvény 7. § (2) bekezdésére és az 1996. évi XLIII. törvény 149. §-ára hivatkozással, utalva a 11/1992. sz. BM. rendelet 1. § (2) bekezdésére, 1996 október 31-i hatállyal.
Az elbocsátás indoka az volt, hogy felperes a hivatásos szolgálatra méltatlanná vált, tekintve, hogy 1996 október 19-én 16 óra 40 perckor a ..., ... utcai elhagyatott, bokros területen felperes F.B. akaratnyilvánításra képtelen állapotát kihasználva fajtalankodott vele.
Felperes ezzel megvalósított a Btk. 200. § (1) bekezdés II. fordulatával meghatározott természet elleni erőszakos fajtalanságot, ezért határozott a kapitányságvezető a szolgálati jogviszony megszüntetéséről.
Felperes szolgálati jogviszonyának megszüntetésekor havi 41.764.- Ft illetményre volt jogosult, illetménye - amennyiben szolgálati jogviszonya nem kerül megszüntetésre - 1997 január 1-től 51.828.- Ft lett volna.
Felperes albérleti hozzájárulás címén havi 10.625.- Ft-ot kapott munkáltatójától, és 13. havi illetmény címén 34.803.- Ft-ot kapott kézhez. A teljes összeg 51.828.- Ft lett volna.
Valamennyi alperesi dolgozó 1996. decemberében jutalmat kapott, amelynek összege felperes tekintetében 31.323.- Ft lett volna.
Felperes 1997 ... napján munkaviszonyt létesített a ... társasággal, biztonsági őr munkakörben, az órabére 110.- Ft.
Felperes keresetében kérte, hogy a bíróság állapítsa meg, hogy alperes a szolgálati jogviszonyát jogellenesen szüntette meg, tekintettel arra, hogy a megszüntető okiratban írt bűncselekményt nem követte el.
Felperes kérte, hogy a bíróság kötelezze az alperest 1996 november és december hónapjaira 41.764.- Ft/hó elmaradt illetmény megtérítésére, majd 1997. január 1-től ugyanezen a jogcímen 51.828.- Ft-ot igényelt havonta, amelybe kérte beszámítani a munkaviszonya keretében megszerzett jövedelmét.
Albérleti hozzájárulás címén felperes havi 10.625.- Ft-ot igényelt 1996 novemberétől, míg jutalomként 31.323.- Ft-ot.
Felperes a 13. havi illetményének mértékét 51.828.- Ft-ban kérte megállapítani, és az általa megkapott 34.803.- Ft és a teljes összeg közti különbözet megtérítésére is kérte kötelezni az alperest.
Felperes perköltséget igényelt.
Felperes keresete jogalapjaként előadta, hogy a szolgálati törvény pontosan meghatározza, hogy mely esetekben élhet a munkáltató felmentéssel méltatlanná válás címén, és ezek a törvényben meghatározott feltételek esetében nem forogtak fenn, ezért szolgálati viszonyának megszüntetése jogellenes.
Alperes a kereset elutasítását kérte arra való hivatkozással, hogy a rendőrségről szóló törvény 7. § (2) és (3) bekezdése megköveteli, hogy a rendőr a szolgálati jogviszony létesítésekor illetve a szolgálati jogviszony fennállta alatt rendelkezzen a jó hírnévvel. Felperes cselekményével a saját, illetve munkáltatója jó hírnevét rontotta, ezért a szolgálatra méltatlanná vált.
Alperes perköltséget nem igényelt.
Felperes keresete az alábbiak szerint alaptalan:
A fegyveres szervek hivatásos állományú tagjainak szolgálati viszonyáról szóló 1996. évi XLIII. törvény 56. § (2) bekezdés b.) pontja szerint a hivatásos állomány tagjának szolgálati viszonyát felmentéssel meg kell szüntetni, ha a hivatásos szolgálatra méltatlanná vált.
A törvény 56. § (6) bekezdése kimondja, hogy a hivatásos szolgálatra méltatlan az
a.) akit jogerősen végrehajtandó szabadságvesztésre ítéltek, kivéve, ha a bíróság katonai fogdában rendelte azt végrehajtani,
b.) akit a bíróság jogerősen felfüggesztett szabadságvesztésre ítélt, és előzetesen nem mentesített a büntetett előélethez fűződő hátrányok alól,
c.) aki szolgálaton kívüli magatartásával a fegyveres szerv működéséhez szükséges közbizalom fenntartását súlyosan veszélyezteti.
A törvény 56. § (8) bekezdése szerint a munkáltatói jogkört gyakorló elöljáró felmentését köteles megindokolni, ebből világosan ki kell tűnnie, hogy a felmentés indoka valós és okszerű.
A törvény 57. § (2) bekezdése szerint a hivatásos szolgálatra méltatlanná vált személy szolgálati viszonya felmentési idő nélkül szüntethető meg.
A munkáltató felperes szolgálati jogviszonyát arra való hivatkozással szüntette meg, hogy felperes a hivatásos szolgálatra méltatlanná vált.
A jogviszony megszüntetését kimondó határozat indoklása tartalmazza, hogy felperes 1996. október 19-én ...-en a ... utcai elhagyatott, bokros területen F.B. akaratnyilvánításra képtelen állapotát kihasználva fajtalankodott vele.
Az ügyészségi nyomozóhivatal által végzett nyomozás eredményeként a nyomozóhatóság megállapította, hogy F.B. nem volt akaratnyilvánításra képtelen állapotban, így felperes a terhére rótt bűncselekményt nem követte el.
Ugyanakkor felperes maga is elismerte, hogy az elbocsátást kimondó okiratban megjelölt napon F.B.-vel közterületen szexuális kapcsolatot létesített.
Felperes arra hivatkozott, hogy a cselekményével nem kelthetett közfelháborodást, tekintve, hogy a város elhagyott területén fajtalankodtak.
A bíróság álláspontja szerint méltatlan az a hivatásos szolgálatra, aki közterületen nappal szexuális kapcsolatot létesít, függetlenül attól, hogy az a kapcsolat homoszexuális vagy heteroszexuális jellegű.
Helytelen a felperes azon hivatkozása, hogy cselekménye közfelháborodást nem válthatott ki, és azt senki nem láthatta, tekintve, hogy munkatársai közül ... [2.sz. tanú] és ... [3.sz. tanú] látta a történteket.
Mint ahogy arra a munkáltató helyesen hivatkozott, a rendőrségről szóló 1994. évi XXXIV. törvény 7. § (2) és (3) bekezdése szerint a rendőrnek nem csak a szolgálati jogviszony létesítésekor, hanem annak fennállta alatt is rendelkeznie kell a jó hírnévvel.
A bíróság álláspontja szerint mind felperes jó hírnevét, mind pedig munkáltatója jó hírnevét sérti az, ha egy rendőr - habár szolgálaton kívül - közterületen fajtalankodik.
Mivel a bíróság álláspontja szerint felperes ezen magatartása a fegyveres szerv működéséhez szükséges közbizalom fenntartását súlyosan veszélyezteti, ezért helye volt a szolgálati jogviszonyának méltatlanság címén történő megszüntetéséhez. [sic!]
Megjegyzi ugyanakkor a bíróság, hogy a jogviszonyt megszüntető határozat tévesen hivatkozik a szolgálati törvény 149. §-ára, tekintve, hogy felperes bűncselekményt magatartásával nem valósított meg, annak elkövetését nem ismerte be és nem is érték tetten, tekintve, hogy F.B. akaratnyilvánításra képtelen állapotának megítélése szakértői kérdés volt.
Összefoglalóan megállapította a bíróság, hogy habár felperes a szolgálati jogviszonyának megszüntetéséről rendelkező okirat indokolásában feltüntetett bűncselekményt nem követte el, de az indokolás - tekintve, hogy tartamazza azokat a körülményeket, amelyek a méltatlanná váláshoz vezettek - megfelel a törvényi követelményeknek és alkalmas a szolgálati jogviszony megszüntetésére.
Ezért határozott a bíróság a rendelkező részben foglaltak szerint.
Jogalap hiányában felperes anyagi követeléseinek teljesítésére sem volt mód.
Alperes perköltséget nem igényelt, ezért arról a bíróságnak rendelkeznie nem kellett.
A 6/1986. (VI.26.) IM. rendelet 3. § (3) bekezdése értelmében az elsőfokú eljárási illeték a Magyar Állam terhén marad.
A fellebbezési jogról való tájékoztatás a Pp. 220. § (3) bekezdésén és a Pp. 256/A. § (1) bekezdésén alapul.
..., 1997, május 29.
dr. ... sk.
... sk. ... sk.
ELÍTÉLT HADNAGY
1996 decemberének egyik éjszakáján fél tizenkettő körül a Népligetben a közeli katonai főiskola három hallgatója, P.P., H.L. és N.E. megtámadták D.Gy. sértettet, akinek sikerült előlük autójába menekülnie. (Minden szereplő férfi. A sértett monogramja nem valódi.) Mivel egyikük már elállta a vezetőülés melletti ajtót, D.Gy. a másikon ugrott be, épp csak hogy megúszva egy könnygázsprét. Át kellett másznia a vezetőülésbe, le kellett szerelnie a többszörös kormányzárat, ezalatt már hárman ütötték-verték kocsiját. A pókhálósra összetört első és hátsó szélvédővel azonban nem hazafelé vette útját, hanem a közeli taxisokig, hogy segítséget kérjen. Épp ott állt egy rendőrségi mikrobusz. A tucatnyi rendőr az elkövetőket csakhamar elfogta. Az autóban okozott kárt a szakszervizben kétszázötvenezer forintra becsülték. Két elkövető pár héttel ezután "tanulmányi okokból" abbahagyta a katonai főiskolát, míg N.E. elvégezte azt, s jelenleg Békéscsabán a Nemzetbiztonsági Hivatal hadnagya.
A Pesti Központi Kerületi Bíróság az ügyészség javaslatára a büntetőeljárást "rongálás vétsége" miatt folytatta. Bár a vádlottak igyekeztek a történteket bagatellizálni, több forduló után részben bűnösnek vallották magukat, s előadták: Csupán azért kószáltak a kivilágítatlan Népligetben, hogy kiszellőztessék a fejüket és beszélgessenek. Amikor kis időre szétváltak, D.Gy., a meleg sértett állítólag odament P.P.-hez, megkérdezte, hány óra van, majd D.Gy. hamarosan fogdosni próbálta P.P.-t a nemi szervénél. Az elkövetők állítólag csak ezen háborodtak föl. Bár több részletbeli ellentmondás mellett azt sem mondták meg, hogyan szereztek hirtelen haragjukban gázsprét.
A sértett minderre fordítva emlékezett, s nem változtatta meg emlékeit a különböző kihallgatások között. A részletek többségében az ő vallomását fogadta el az ügyész és a bíró. Ő a barátait kereste a Népligetben egy kis csevegésre, s P.P. szólította meg őt a támadás előtt.
Noha a sértett és a vádlottak között történteknek nem volt közvetlen tanúja, a vádlottak ügyvédje az ítélethirdetés előtti zárszavában úgy vélte, "bizonyítást nyert, hogy a sértett homoszexuális kapcsolatot kezdeményezett" P.P.-vel. Szerinte továbbá "életszerű a vádlottak előadása, hogy a sértett megsértődött ajánlata elutasításán", s "enyhítő körülmény a vádlottak erkölcsi és a közfelfogással is paralel felháborodása", melyre a vádlottak pusztán e közeledés és sértődés miatt ragadtatták magukat. A tárgyalásokon e rágalmak ügyében a sértett nem kapott szót, igaz, nem is tudott volna mihez hozzászólni, mivel nem ismertette vele ily részletekbe menően a bíró a vádlottaknak az első tárgyaláson tett azon vallomását, mely alatt a sértett még ki volt küldve. Még szerencse, hogy én azokat is hallottam, és utólag elmesélhettem a sértettnek. Az ügyész sem tekintette feladatának a sértett becsületének védelmét, noha kérte a bíróságot, hogy ítélete meghozatalakor a sértett tanúvallomásának higyjen. Megjegyzem, a sértett a tárgyalásokon nem tehetett föl kérdéseket a vádlottaknak, még közvetve, a bírón keresztül sem, noha többször is próbálkozott ezirányú javaslatot tenni, de a bíró nemigen figyelt rá. A sértett megpróbált néhányszor belefolyni a bíró, a rendőrtanúk, a vádlottak és az ügyvéd közötti, spontán elemekkel tarkított diskurzusba, néhányszor föl is állt evégett, de akkor se kapott rendesen szót. A bíró nem tájékoztatta a sértettet jogairól - ezt mi próbáltuk pótolni.
A bíró mindazonáltal bűnösnek mondta a vádlottakat, s fejenként 32 ezer Ft pénzbírságra ítélte őket. Fellebbezés híján az ítélet jogerős. Mivel a főbüntetés csak pénzbüntetés volt, a törvény értelmében az elítéltekkel szemben nem alkalmazhatók hátrányos jogkövetkezmények, büntetlen előéletűeknek tekintendők, és nem tartoznak számot adni elítéltetésükről. Így N. E. folytathatja hivatásos tiszti pályáját.
Az ítélet indoklásában a bíró tényként fogadta el, hogy a sértett "szexuális ajánlatot tett" az egyik vádlottnak. Ez az állítás a szóbeli ítélethirdetéskor is elhangzott, jóllehet akkor a bíró ennek némileg ellentmondva azt is tudni vélte, "előre is elnézést kérek, önök, uraim, megbeszélték, hogy megyünk buzit verni". A bíró az ajánlattevésen túl a vádlottak összes többi védekezését zavarosnak, egymásnak ellentmondónak ítélte és elvetette, sőt kioktatta őket, mondván, ennyi idő alatt jobban is összebeszélhettek volna. Pedig a sértett állítólagos közeledési kísérlete nem volt perdöntő, ezt a kérdést nyugodtan figyelmen kívül hagyhatta volna a bíró.
A bíró elfogadta a cselekménynek az ügyészség által javasolt minősítését (rongálás vétsége), bár idézett szavai alapján tudhatta, hogy az elkövetők valódi szándéka a sértett személye elleni bűncselekmény volt. Nincs tudomásunk arról, hogy akár az ügyészség, akár a bíróság megvizsgálta volna, vajon megállapítható-e valamilyen, a sértett szabadsága és emberi méltósága elleni bűncselekmény elkövetése vagy annak kísérlete. A cselekmény talán "a személyi szabadság megsértésének" is minősíthető lett volna, esetleg "aljas indokból" elkövetettnek. Ez súlyosabb büntetés kiszabását is lehetővé tette volna.
Amikor a bíró ítéletét kihirdette, s megkérdezte a terhelteket, akarnak-e fellebezni, azok, ügyvédjükkel négyesben rövid tanakodásba szerettek volna kezdeni. A bíró ezt meg sem várva segítségükre sietett, s elmagyarázta az elítélteknek, hogy a pénzbüntetéssel "jobban járnak", mintha felfüggesztett szabadságvesztést kapnának, mert a pénzbüntetést egyszer kell csak kifizetniük, s nem lebeg a fejük fölött a büntetés tovább. Ezen kívül N.E.-nek is jobb így, mert megmaradhat hivatásos tisztnek - tette hozzá a bíró. Azt ugyan nem mondta a bíró, hogy szándékosan igyekezett mérsékelni a büntetés mértékét és várható jogkövetkezményeit, de ezen epizód láttán nem csodálkoznék, ha így lett volna. A teremben jelen volt az elítéltek ügyvédje is, azok vele kívántak szót váltani. Mégiscsak furcsa, hogy a bíró megelőzi az ügyvédet... (PKKB bírósági ügyszám: 6.B.X.2645/1997/14.)
A bíró az autóban esett kár megtérítését külön polgári útra utalta. A sértett a büntetőeljárás során ragaszkodott ahhoz, hogy támadói ne ismerhessék meg lakcímét, a kártérítési eljárásban azonban erre elvileg sincs mód. A sértett kárigényének érvényesítéséhez segítségünkkel most kezd hozzá.
6.B.X.2645/1997/14.sz.
A Pesti Központi Kerületi Bíróság Budapesten, az 1998 szeptember 15., 1999. február 9. és június 22. napján megtartott nyilvános, folytatólagos tárgyalás adatai alapján meghozta a következő
P.P. I.r. vádlott - aki ...-n, ...-én született, anyja: ..., ... alatti lakos
H.L. II.r. vádlott - aki ...-n, ...-én született, anyja: ..., ... alatti lakos
N.E. III.r. vádlott - aki ...-n, ...-én született, anyja: ..., ... alatti lakos
bűnös: rongálás vétségében, mint társtettes
Ezért őket a bíróság 160 (egyszázhatvan) 160 (egyszázhatvan) napi tétel pénzbüntetésre ítéli.
Egy napi tétel összegét 200 (kettőszáz) Ft-ban állapítja meg.
Az így kiszabott összesen 32.000 (harminckettőezer)- 32.000 (harminckettőezer) Ft pénzbüntetést meg nem fizetése esetén napi tételenként kell egy-egy napi szabadságvesztésre átváltoztatni.
A bíróság D.Gy. magánfél polgári jogi igénye érvényesítését egyéb törvényes útra utasítja.
Kötelesek a vádlottak az eddig felmerült 5760 (ötezerhétszázhatvan) Ft bűnügyi költségből egyenként 1920 (egyezerkilencszázhúsz) Ft-ot, valamint a jövőben esetleg felmerülő bűnügyi költséget az államnak megfizetni.
P.P., H.L. és N.E. vádlottak 1996. december 2-án a késő esti órákban a Budapest, X. Népligetben sétáltak. H.L. és N.E. egy bokros részhez ment szükségét elvégezni, míg P.P. vádlott egy padnál várakozott rájuk. Ekkor érkezett a helyszínre D.Gy. sértett a tulajdonában lévő ... frsz-ú Suzuki típusú személygépkocsival. A sértett kiszállt az autóból, és beszélgetni kezdett P.P.-vel, és neki szexuális ajánlatott tett, amit a vádlott elutasított.
Ekkor értek hozzájuk P.P. társai, akiknek a vádlott elmondta, mi történt. A vádlottak a sértettet a gépkocsiba való visszaülésben meg akarták akadályozni, ezért a sértett a gépkocsi jobb első ajtaján keresztül tudott visszaülni az autóba. A sértett a helyszínről el akart hajtani, eközben a vádlottak az autóra több erős ütést mértek, letörték a légterelőt, a karosszériát megkarcolták, egy fadarabbal a hátsó szélvédőt betörték, a visszapillantó tükröket elhajlították.
A sértett végül a helyszínről elhajtott, és rendőri intézkedést kért. Az intézkedő rendőrök a vádlottakat a helyszín közelében elfogták, és előállították.
Rongálással a vádlottak kb. 218.000 Ft kárt okoztak, amely nem térült meg.
Alkalmazott jogszabályok: Btk. 324. § (1), (2) bek. a) pont, 20. § (2) bek., 51. §, 52. §, Be. 215. § (2) bek., 217. § (1) (4) bek., 221. § (1) bek.
Budapest, 1999 június 22.
dr ...s.k.
Az ítélet 1999. június 25-én jogerős és végrehajtható!
dr. ... s.k.
Nehéz feladat egy büntetőpert összehasonlítani egy munkajogi vitával. Nem is vállalkozom rá. Az azonban feltűnő, hogy E.R.-re ugyanaz a szolgálati törvény vonatkozott, mint N.E.-re. Míg E.R. zászlós nem követett el semmit jogellenest, mégis méltatlannak nyilvánították a rendőri szolgálatra, addig N.E. hadnagy a jogerős ítélet szerint is elkövetett egy bűncselekményt, s hogy - hogy nem, mégis meghagyják tisztnek. A bírák élnek mérlegelési szabadságukkal, egy kis csavarás a paragrafusokon itt, egy kis csavarás a tényeken ott - az ártatlan meleget kirúgják, a bűnös buziverőt megtartják.

matches: Bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság Bíróság bíróság bíróság Bíróság Bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság Bíróság bíróság Bíróság bíróság bíróság


text:
Marad a "lúgos" orvos 11 éves szabadságvesztés-büntetése
Bűnügy / xHeadline | Szerző ©
Marad a “lúgos” orvos 11 éves szabadságvesztés-büntetése
A Kúria fenntartotta a barátnőjét lúggal leöntő orvos korábban jogerősen kiszabott 11 éves szabadságvesztés-büntetését, az eljárás során nem sérült a védelem joga, a bűnösség és a kiszabott büntetés vizsgálata teljes körben megtörtént – áll a legfelsőbb bírói fórum közleményben.
Az Ab idén februárban közzétett döntésével az eljárási törvény egyik átmeneti rendelkezését megsemmisítette és elrendelte a jogerős bírói döntéssel lezárt eljárás felülvizsgálatát. Az Ab ugyanakkor hangsúlyozta, hogy sem az alaptörvény-ellenes büntetőeljárási rendelkezés alkalmazásának tilalma, sem az eljárás felülvizsgálatának elrendelése nem érinti a korábbi bírói döntések érdemi részét, az indítványozó bűnösségét. Az Ab döntéséből nem következik, hogy a bíróságnak a megismételt eljárásban a kiszabott büntetést csökkentenie vagy akár mellőznie kellene, az Ab a jogerős ítéletet érdemben nem is vizsgálhatta. Így került ismét a Kúria elé a “lúgos” orvos ügye.
A legfelsőbb bírói fórum június 29-én – a februári alkotmánybírósági döntés után -, a Legfőbb Ügyészség és a védelem felülvizsgálati indítványa alapján eljárva döntött a két éve harmadfokú eljárásban meghozott ítélet fenntartásáról.
A Kúria a felülvizsgálati eljárásban megállapította, hogy a harmadfokú eljárásban a tényállás megalapozottságát érintő vizsgálatot teljes egészében elvégezte, majd kimondta azt is, hogy “a tényállásra figyelemmel a testi sértésként értékelt bűncselekmény kapcsán a vádlottat nyilvánvalóan nem kell felmenteni, illetve vele szemben az eljárást nem kell megszüntetni. Ugyanez irányadó a kifosztás bűntette, illetve az okirattal visszaélés vétsége és a készpénz-helyettesítő fizetőeszközzel visszaélés vétsége kapcsán. Így felmentésnek, illetve az eljárás megszüntetésének e bűncselekmények miatt sincs helye.”
A felülvizsgálati eljárásban a Kúria megállapította, hogy két éve a harmadfokú eljárásban az Ab által meghatározott követelmények teljesültek, a Kúria harmadfokú tanácsa érdemben foglalkozott a védelmi másodfellebbezéssel, így teljes körben megtörtént a bűnösség és a kiszabott büntetés vizsgálata is, ami megfelelt a korábbi büntetőeljárási törvény hatályos rendelkezéseinek, vagyis a védelem számára nem keletkezett előnytelen helyzet.
Július elején a Kúria első félévi tevékenységéről tartott sajtótájékoztatón Kónya István, a legfelsőbb bírói fórum elnökhelyettese már beszámolt a Kúria “lúgos” orvossal kapcsolatos felülvizsgálati döntésének lényegéről. Ezzel kapcsolatban kiemelte, hogy az Ab egy törvényi rendelkezés és nem bírósági határozat alkotmányellenességét mondta ki. A Kúriának a felülvizsgálati eljárásban arra kellett választ adnia, hogy a büntetőeljárási törvény alkotmányellenessé minősített átmeneti szabályának mellőzése eltérő érdemi döntést eredményezett volna, és arra jutott, hogy nem.

matches: Kúria Kúria Kúria Kúria Kúria Kúria Kúria


text:
1. §1 Földtani szakértői tevékenységet a 2. §-ban meghatározott tevékenységi szakterületen az végezhet, aki a tevékenységre vonatkozóan bejelentést tett a Magyar Bányászati és Földtani Szolgálathoz (a továbbiakban: MBFSZ) és megfelel az e rendelet szerinti feltételeknek.
2. §2 A bejelentést
3. § (1)3 A bejelentésnek tartalmaznia kell a 2. § szerinti szakterület megnevezését is.
(2)4 A bejelentéshez mellékelni kell:
(4)5 A (2) bekezdés b) pontja szerinti igazolásnak tartalmaznia kell:
aa)–ab)6
(6)7 A bejelentés megtételével egyidejűleg a földtani szakértő írásban nyilatkozik arról, hogy hozzájárul-e a nyilvántartásban szereplő adatainak az MBFSZ nyilvános földtani szakértői adatbázisában történő közzétételéhez.
4. §8 Földtani szakértői bejelentést az tehet, aki a következő feltételek valamelyikének megfelel:
(2) E rendelet alapján nem szakirányú a végzettség, ha a kérelmező az (1) bekezdés a)–f) pontjában meghatározott iskolai végzettségek valamelyikével rendelkezik, azonban az nem felel meg a kérelmezett szakterülethez meghatározott végzettségnek.
6. §9 (1) A földtani szakértő a szakterületén az 1. melléklet szerinti tevékenységet folytathat.
(2) A földtani szakértőnek a bejelentést követő 5 évente a szakterületének – több szakterület esetén ezek egyikének – megfelelő, a 2. melléklet szerinti 20 szakmai minősítő pont összegyűjtését kell igazolnia. Az igazolás elmaradása esetén a földtani szakértő nem felel meg a tevékenység végzésére előírt feltételeknek.
7. §10 Az MBFSZ törli a földtani szakértőt a nyilvántartásból, ha
a)11 a tevékenység folytatásától az MBFSZ végleges döntésével vagy a bíróság jogerős határozatával eltiltotta,
8. § (1) A földtani szakértői nyilvántartásnak – a bányászatról szóló, valamint a szolgáltatási tevékenység megkezdésének és folytatásának általános szabályairól szóló törvényben foglaltakon túl – tartalmaznia kell
8/A. §13 Az e rendeletben nem szabályozott kérdésekben a szolgáltatási tevékenység megkezdésének és folytatásának általános szabályairól szóló törvény rendelkezései irányadóak.
(3)14 A 6. § (2) bekezdésében előírtakat az e rendelet alapján kiadott engedéllyel rendelkező földtani szakértőknek, valamint a közigazgatási bürokráciacsökkentéssel összefüggésben az egyes bányászati tárgyú miniszteri rendeletek módosításáról szóló 5/2016. (III. 17.) NFM rendelet hatálybalépését követően bejelentés alapján tevékenységet folytató földtani szakértőknek kell teljesíteni.
(4)15 Az e rendelet hatálybalépése16 előtt kiadott földtani szakértői engedély az abban meghatározott határidőig hatályban marad. A földtani szakértői engedély hatályvesztését követően földtani szakértői tevékenység bejelentés alapján folytatható.
(4a)17 Ha az engedély lejártát követően a földtani szakértő a tevékenységét bejelentés alapján tovább kívánja folytatni, a 3. § (2) bekezdésében meghatározott bejelentéshez mellékelnie kell a 6. § (2) bekezdésében meghatározott szakmai minősítő pontok összegyűjtéséről szóló igazolást.
2.1. egyes geofizikai (felszíni, illetve mélyfúrási) mérések tervezése, a mérések végrehajtása, feldolgozása, kiértékelése és földtani–geofizikai elemzése;
2.2. komplex, több geofizikai kutatási módszert alkalmazó kutatások tervezése, kutatási tervek bírálata, az eredmények földtani–geofizikai elemzése és értékelése;
4.5. a szénhidrogén-kutató és -feltáró fúrások földtani–műszaki ellenőrzése.
5.1.19 a geotermikusenergia-potenciál felmérése regionális, járási, illetve helyi léptékben;
Publikáció nemzetközi szakmai folyóiratban önálló szerzőként
Publikáció nemzetközi szakmai folyóiratban társszerzőként
Publikáció hazai szakmai folyóiratban önálló szerzőként
Publikáció hazai szakmai folyóiratban társszerzőként
Előadás vagy előadás-kivonat nemzetközi vagy hazai szakmai konferencián önálló szerzőként
Előadás vagy előadás-kivonat nemzetközi vagy hazai szakmai konferencián társszerzőként
Alap vagy mesterképzésben szakirányú oktatás, szemeszterenként
Szakdolgozat és Phd. bírálat
Szakmai konferencián történő igazolt részvétel
Közigazgatási eljáráshoz kapcsolódó elfogadott kutatási jelentés, hatásvizsgálat, szakértői jelentés vagy kutatási műszaki üzemi terv önálló szerzője
Közigazgatási eljáráshoz kapcsolódó elfogadott kutatási jelentés, hatásvizsgálat, szakértői jelentés vagy kutatási műszaki üzemi terv társszerzője
A felnőttoktatásról szóló 2001. évi CI. törvénynek megfelelő továbbképzésen való sikeres részvétel
1 Az 1. § az 5/2016. (III. 17.) NFM rendelet 8. §-ával megállapított, a 24/2017. (VI. 30.) NFM rendelet 11. § a) pontja szerint módosított szöveg.
2 A 2. § az 5/2016. (III. 17.) NFM rendelet 8. §-ával megállapított szöveg.
3 A 3. § (1) bekezdése az 5/2016. (III. 17.) NFM rendelet 9. §-ával megállapított szöveg.
4 A 3. § (2) bekezdése az 5/2016. (III. 17.) NFM rendelet 9. §-ával megállapított szöveg.
5 A 3. § (4) bekezdés nyitó szövegrésze az 5/2016. (III. 17.) NFM rendelet 13. § a) pontja szerint módosított szöveg.
6 A 3. § (4) bekezdés a) pont aa)–ab) alpontját az 52/2017. (XII. 22.) NFM rendelet 18. §-a hatályon kívül helyezte.
7 A 3. § (6) bekezdése az 5/2016. (III. 17.) NFM rendelet 13. § b) pontja, a 24/2017. (VI. 30.) NFM rendelet 11. § b) pontja szerint módosított szöveg.
8 A 4. § nyitó szövegrésze az 5/2016. (III. 17.) NFM rendelet 13. § c) pontja szerint módosított szöveg.
9 A 6. § az 5/2016. (III. 17.) NFM rendelet 10. §-ával megállapított szöveg.
10 A 7. § a 24/2017. (VI. 30.) NFM rendelet 10. §-ával megállapított szöveg.
11 A 7. § a) pontja az 52/2017. (XII. 22.) NFM rendelet 17. §-a szerint módosított szöveg.
12 A 8. § (2) bekezdését az 5/2016. (III. 17.) NFM rendelet 14. §-a hatályon kívül helyezte.
13 A 8/A. §-t az 5/2016. (III. 17.) NFM rendelet 11. §-a iktatta be.
14 A 9. § (3) bekezdése az 5/2016. (III. 17.) NFM rendelet 12. §-ával megállapított szöveg.
15 A 9. § (4) bekezdése az 5/2016. (III. 17.) NFM rendelet 12. §-ával megállapított szöveg.
17 A 9. § (4a) bekezdését az 5/2016. (III. 17.) NFM rendelet 12. §-a iktatta be.
18 A 9. § (5) bekezdését a 24/2017. (VI. 30.) NFM rendelet 12. §-a hatályon kívül helyezte.
19 Az 1. melléklet 5.1. pontja a 76/2012. (XII. 22.) NFM rendelet 19. §-a szerint módosított szöveg.

matches: §1 §2 §8 §9 §10 bíróság §13