text:
MEGVONT SZABADSÁG EMBERI JOGI JOGSÉRTÉSEK A KÉNYSZERGYÓGYKEZELÉS FELÜLVIZSGÁLATA SORÁN MAGYARORSZÁGON - PDF
MEGVONT SZABADSÁG EMBERI JOGI JOGSÉRTÉSEK A KÉNYSZERGYÓGYKEZELÉS FELÜLVIZSGÁLATA SORÁN MAGYARORSZÁGON
Download "MEGVONT SZABADSÁG EMBERI JOGI JOGSÉRTÉSEK A KÉNYSZERGYÓGYKEZELÉS FELÜLVIZSGÁLATA SORÁN MAGYARORSZÁGON"
2 MEGVONT SZABADSÁG EMBERI JOGI JOGSÉRTÉSEK A KÉNYSZERGYÓGYKEZELÉS FELÜLVIZSGÁLATA SORÁN MAGYARORSZÁGON A Központ a Mentális Sérültek Jogaiért Alapítvány () egy nemzetközi civil szervezet, amely a szellemi és értelmi fogyatékkal élõ emberek jogait terjeszti, és védi Közép és Kelet-Európában, Oroszország területén és Belsõ- Ázsiában. Az mûködésének elsõdleges célja, hogy javítsa a szellemi fogyatékkal élõk életminõségét bírósági perek, kutatás és nemzetközi jogképviselet útján. Az az Európai Tanácsban résztvevõ státusszal rendelkezik és együttmûködõ szervezete a Nemzetközi Helsinki Szövetség az emberi jogokért elnevezésû szervezetnek.
3 Copyright Mental Disability Advocacy Center (Központ a Mentális Sérültek Jogaiért Alapítvány) Minden jog fenntartva Ez a jelentés angol és magyar nyelven is hozzáférhetõ. A jelentés alapjául szolgáló kutatást és e kiadvány megjelenését az Open Society Institute támogatta. További példányok beszerezhetõk: Mental Disability Advocacy Center () 1241 Budapest, Pfk: 263 Magyarország
4 TARTALOMJEGYZÉK 1. SZÓSZEDET 4 2. ÖSSZEFOGLALÁS 5 3. MÓDSZERTAN 7 4. BEVEZETÉS 8 5. IMEI: A KÉNYSZERGYÓGYKEZELÉS ÉS MEGSZÜNTETÉSE Bekerülés az IMEI-be A kényszergyógykezelés megszüntetése IMEI statisztikák és körülmények A SZABADSÁGTÓL VALÓ MEGFOSZTÁS: AZ EMBERI JOGOK EURÓPAI EGYEZMÉNYE AZ ÉVES FELÜLVIZSGÁLATI TÁRGYALÁSOK A BÍRÓSÁG ÉS A VÉDÕK A beteg jelenléte a bíróságon Jogi kritériumok A tárgyalások idõtartama Szociális munka Jogi képviselet (a A védõk nem találkoznak védenceikkel a bírósági tárgyalás elõtt (b A védõk a betegektõl kapott utasítások nélkül látják el a képviseletet (c A védõk még akkor sem vitatják a bizonyítékokat, amikor a betegek nyilvánvalóan megkérdõjelezik azokat (d A védõk sohasem vitatják az orvosszakértõi véleményt A bíróság mindig elfogadja a pszichiátriai szakvéleményeket A BÍRÓSÁG ÉS A VÉDÕK MULASZTÁSAI Az Emberi Jogok Európai Egyezménye A büntetõeljárásról szóló törvény Az ügyvédekrõl szóló törvény (1998) Az ügyvédek díjazásáról szóló miniszteri rendelet Az ügyvédek Etikai Kódexe A védõk véleménye saját szerepüket illetõen ÉVENKÉNTI FELÜLVIZSGÁLATI TÁRGYALÁSOK - PSZICHIÁTRIAI SZAKVÉLEMÉNYEK A pszichiátriai szakvéleményeket nem küldik meg a betegnek vagy védõjének A szakvéleményekhez nem lehet ingyen hozzájutni A bíróság által kirendelt pszichiáterek mindig egyetértenek a beteget kezelõ pszichiáterrel A pszichiáterek soha nincsenek jelen a bírósági tárgyalásokon KÖVETKEZTETÉSEK ÉS AJÁNLÁSOK FÜGGELÉK VONATKOZÓ MAGYAR JOGSZABÁLYOK FÜGGELÉK A(Z) (IMEI) KÉNYSZERGYÓGYKEZELÉS FELÜLVIZSGÁLATÁRÓL SZÓLÓ TÁRGYALÁSOK MEGFIGYELÉSE: IDÕTARTAMOK FÜGGELÉK A(Z) (IMEI) KÉNYSZERGYÓGYKEZELÉS FELÜLVIZSGÁLATÁRÓL SZÓLÓ TÁRGYALÁSOK MEGFIGYELÉSE : FOGVATARTÁS/SZABADONBOCSÁTÁS FÜGGELÉK FORRÁSOK ÉS TOVÁBBI INFORMÁCIÓK 48
5 4 1. SZÓSZEDET ECHR Az Emberi Jogok és az Alapvetõ Szabadságok Védelmérõl szóló Európai Egyezmény (European Convention for the Protection of Human Rights and Fundamental Freedoms) IMEI Igazságügyi Megfigyelõ és Elmegyógyító Intézet Az IMEI Magyarországon az egyetlen pszichiátriai intézet olyan személyek számára, akik bûncselekményt követtek el, ám büntethetõségüket kizárja, hogy az elkövetés idején kóros elmeállapotúak voltak. Mental Disability Advocacy Center (Központ a Mentális Sérültek Jogaiért Alapítvány) Mentális zavar Ezen jelentésben a mentális zavar kifejezés gyûjtõfogalom, amely olyan személyek állapotára utal, akik mentális problémákkal élnek és/vagy értelmi fogyatékosnak minõsülnek. További kifejezések az értelmi fogyatékosságra: tanulási nehézség, fejlõdési rendellenesség és/vagy mentális retardáció (visszamaradottság). A mentális problémák olyan pszichiátriai állapotokat jelölnek, mint pl. a skizofrénia, depresszió és szorongás. Az értelmi fogyatékos kifejezés olyan személyekre utal, akiknek egész életen át tartó tanulási nehézségeik vannak, amelyek kihatnak az intellektuális, társadalmi és/vagy érzelmi fejlõdésükre, s amelyek következtében az egyének segítségre szorulhatnak, gyakran az egyszerû hétköznapi tevékenységek elvégzésében is.
6 Megvont szabadság 5 2. ÖSSZEFOGLALÁS Az Megvont szabadság címû jelentése az olyan személyek fogvatartásának felülvizsgálatára szolgáló eljárások rendszer-szintû problémáit tárja fel, akik bûncselekményt követtek el, ám kóros elmeállapotuk miatt nem büntethetõk, ezért büntetés-végrehajtási intézet helyett az IMEI-be, Magyarország egyetlen, kényszergyógykezelés foganatosítására alkalmas pszichiátriai intézetébe kerülnek. A jelentés fõ tanulsága, hogy a kényszergyógykezelés évente kötelezõ bírósági felülvizs-gálata a gyakorlatban nem alkalmas az emberi jogok megfelelõ biztosítására, ami ellentétben áll a nemzetközi és a hazai jog követelményeivel. A jelentés az két éves vizsgálatának tapasztalatain alapul. A kutatás során a szervezet munkatársai 60 bírósági felülvizsgálati eljárást tanulmányoztak, és számos megbeszélést folytattak a kényszergyógykezelések bírósági felülvizsgálatában részt vevõ ügyvédekkel, ügyészekkel, bírákkal és pszichiáterekkel. A kutatás a betegek jogainak rendszeres megsértésére derít fényt. A jogsértések a jogi szabályozás és a gyakorlat alábbi vezethetõk vissza: A kirendelt védõk nem képviselik megfelelõen ügyfeleiket. Az átlagosan 7 percnél alig hosszabb bírósági tárgyalások nem teszik lehetõvé az ügy kellõen alapos felülvizsgálatát. A bíró számára nincsenek megfelelõ jogszabályi kritériumok, amelyek alapján a beteg további kényszergyógykezelésérõl dönthetne. Az IMEI személyzete számára a jogszabály ellenõrizetlen hatáskört biztosít annak megakadályozására, hogy a beteg az éves bírósági felülvizsgálati tárgyaláson megjelenjen. A betegek és védõik ritkán nyernek a tárgyalást megelõzõen betekintést a pszichiátriai szakvéleményekbe. Az orvosszakértõk, akiknek a szakvéleményére a bíróság gyakorlatilag kizárólagosan támaszkodik, soha nincsenek jelen a tárgyaláson, megakadályozva ezzel azt, hogy a beteg vagy védõje bármilyen, a szakvélemény megállapításait vitató kérdést tegyen fel. A bírák és a védõk sosem kérdõjelezik meg a pszichiátriai orvosszakértõi véleményeket, még olyan esetekben sem, amikor a beteg nyilvánvalóan nem ért egyet a szakértõk álláspontjával. Az eljárásban a szociális munka semmilyen szerephez sem jut. Az az alábbi ajánlásokat fogalmazza meg a magyar kormány számára, azzal, hogy rendkívül fontosnak tartja ezen ajánlások mihamarabbi átültetését a magyar jogi szabályozásba. Szüntessék meg az IMEI fõigazgató fõorvosának azon jogosítványát, amelynek alapján megakadályozhatja a betegeknek az éves bírósági felülvizsgálaton való megjelenését. E jogkör gyakorlása kerüljön át a bírósághoz.
7 6 Határozzák meg világosabban azokat a jogszabályi kritériumokat, amelyek alapján a felülvizsgálat alkalmával a bíróság elrendeli a kényszergyógykezelés fenntartását, illetve az IMEI-bõl való elbocsátást. Kötelezzék az eljáró hatóságokat arra, hogy az ügy iratainak (ideértve valamennyi szakvéleményt is) másolatát ingyenesen és haladéktalanul küldjék meg a beteg és védõje számára. Legyen kötelezõ a beteg választása szerinti pszichiátriai, vagy egyéb/más szakértõ bevonása az eljárásba. Az orvosszakértõk jelenléte legyen kötelezõ a bírósági tárgyaláson. Hozzanak létre a kényszergyógykezelés felülvizsgálatában részt vevõ bírák és ügyvédek számára egy a nemzetközi emberi jogi normákkal és a mentális zavarokkal foglalkozó képzési rendszert. Tegyék a képzésen való részvételt a kényszergyógykezelt betegek képviseletének elõfeltételévé. Erõsíteni kell a védõk szakmai ellenõrzését, szigorítani kell az elégtelen védõi teljesítmény szankcióit, és életbe kell léptetni egy ügyfélbarát az IMEI-ben kezelt betegek számára is hozzáférhetõ panaszmechanizmust. A kényszergyógykezelés éves felülvizsgálata elõtt szociális munkások bevonásával környezettanulmányokat kell készíteni. Biztosítsák, hogy az IMEI betegei megfelelõ felvilágosítást kapjanak az eljárásról, illetve jogaik-ról és kötelezettségeikrõl. Bátorítsák a betegeket saját érdekképviseleti csoportok létrehozására az IMEI-n belül. Vonják be az emberi jogokkal foglalkozó civil szervezeteket az IMEI-n belül fennálló emberi jogi helyzet ellenõrzésébe.
8 Megvont szabadság 7 3. MÓDSZERTAN A Megvont szabadság szerzõi Oliver Lewis (, jogi igazgató) és Hannah Roberts ( konzulens-kutató) a borítótervet készítette Mersich Gábor. A kutatásban részt vettek: Dr. Bácsatyai György (jogász), Gazsi Adrienn ( kutatási asszisztens), Gombos Gábor (a magyar Pszichiátriai Érdekvédelmi Fórum társelnöke), Kaderják Dániel ( gyakornok), Oliver Lewis, Hannah Roberts, Simor Eszter ( program koordinátor) és Oliver Thorold (ügyvéd, Doughty Street Chambers, London). Köszönet az alábbi személyeknek értékes gondolataikért, a jelentés-tervezetekkel kapcsolatos észrevételeikért és a feltüntetett adatok ellenõrzéséért: Bárd Károly professzor (a Közép-Európai Egyetem Jogi Tanulmányok Tanszékének vezetõje); dr. Fábián Titusz (Szószóló Alapítvány képviseleti civil szervezet), Fridli Judit (a Társaság a Szabadságjogokért elnöke), Clark Johnson, (volt képviseleti koordinátor) dr. Kádár András Kristóf (jogász, Magyar Helsinki Bizottság), Rob Kushen (az igazgatótanácsának elnöke), Camilla Parker (jogi és politikai konzulens), dr. Szilágyi Júlia (fõtanácsos, az Állampolgári Jogok Országgyûlési Biztosának Hivatala részérõl), Arman Vardanyan (volt ügyvezetõ igazgató). A kutatás során az interjúkat készített a jelentés által érintett eljárásokban részt vevõ bírákkal, ügyvédekkel, ügyészekkel és pszichiáterekkel. Ezen személyeket nem nevezzük meg, mivel a jelentés idõnként bírálattal illeti tevékenységüket, és az -nek nem célja, hogy egyes személyeket tegyen felelõssé a rendszer-szintû problémák egyedi megjelenései miatt. A jelentés módszertana nagy számú, a kényszergyógykezelés felülvizsgálata céljából tartott bírósági tárgyalás megfigyelésén alapul. A megfigyelt tárgyalások a Fõvárosi Bíróságon zajlottak júniusában, valamint a március-április és szeptember-december folyamán, továbbá januárja és júliusa között. A kutatók a megfigyelés során egy erre a célra rendszeresített adatgyûjtõ ívet használtak, amelyet az állított össze. Eleinte csupán arra törekedtünk, hogy pontosan rögzítsük a tárgyalások idõtartamát, és megfigyeljük, hogy a védõk milyen aktivitással képviselik a betegeket. A kutatás elõrehaladtával, illetve az elsõ tárgyalások elemzésével világossá vált, hogy más területek is fontosak lehetnek, így a kutatókat arra kértük, hogy rögzítsenek az elhangzó párbeszédekbõl annyit, amennyit csak tudnak. Az e jelentésben olvasható párbeszédeket az azokat lejegyzõ kutatók ellenõrizték és pontosították. Munkánk megtervezéséhez a bírósági ügyintézõktõl kértünk felvilágosítást a tárgyalásokat illetõen. Általában együttmûködést tapasztaltunk a bírósági alkalmazottak részérõl, ám néhány esetben a bírósági tárgyalások megfigyeléséhez szükséges engedélyeket kértek kutatóinktól, mielõtt tájékoztatást nyújtottak volna a soron következõ tárgyalásokról, noha a magyar jog szerint bizonyos szigorúan szabályozott kivételekkel minden tárgyalás nyilvános. A megfigyelési idõszakokban a kutatók nem vettek részt minden egyes tárgyaláson. A tárgyalások kiválasztása véletlenszerûen történt, a jelentés eredményei tehát több mint két esztendõ bírósági tárgyalásainak véletlenszerû és reprezentatív mintáján alapulnak.
9 8 4. BEVEZETÉS Magyarország a rendszerváltás után kialakult új társadalmi, gazdasági és jogi struktúra megszilárdulásának fázisában van, az ország a közeljövõben csatlakozik az Európai Unióhoz 1. Számos harmonizációs vizsgálat elemezte, hogy a magyar jogrendszer és joggyakorlat mennyiben felel meg a nemzetközi jogi kötelezettségeknek, ám tény, hogy a szocialista rezsim összeomlása (1989) után bekövetkezett számos változás ellenére a jogrendszernek még mindig vannak olyan aspektusai, melyek nem felelnek meg a nemzetközi normáknak. Jelen dokumentum az egyik ilyen aspektussal foglalkozik: azon kóros elmeállapotú személyek kényszergyógykezelésének éves bírósági felülvizsgálatával, akik bûncselekményt követtek el, ám beszámíthatóságuk hiánya miatt büntetõjogilag nem vonhatók felelõsségre. 2 A pszichiátriai intézetben való fogvatartás álláspontunk szerint sokkal súlyosabb, megalázóbb és sérelmesebb lehet, mint a szabadságvesztés. A társadalom szemében a kényszergyógykezeltek kétszeresen is megbélyegzettek: mint bûnelkövetõk és mint betegek, mint társadalomra veszélyes személyek és mint õrültek egyaránt. A kényszergyógykezeltek különösen nagy mértékben vannak kitéve a különbözõ anyagi- és eljárásjogi jellegû emberi jogi jogsértéseknek, legalább három okból következõen: Elõször, a szabadságvesztésüket töltõ elítéltektõl eltérõen, a pszichiátriai intézetekben elhelyezetteket amellett, hogy szabadságuktól is meg vannak fosztva gyakran kényszerítik pszichiátriai gyógyszerek szedésére, ami durva beavatkozás a testi integritásba és a privát autonómiába. Másodszor, a kényszergyógykezeltek határozatlan ideig vannak fogva tartva, ellentétben a büntetésvégrehajtási intézetben lévõkkel, akiknek szabadságvesztése általában határozott tartamú. Habár e betegek kényszergyógykezelését a bíróság rendszeresen felülvizsgálja, néhány esetben a pszichiátriai intézetbe utaltak lényegesen hosszabb ideig vannak fogva tartva, mintha azonos bûncselekmény miatt szabadságvesztésre ítélték volna õket. Az ilyen jellegû fogvatartás éppen határozatlan idõtartamára tekintettel, rendszeres bírói felügyeletet tesz szükségessé, amint azt az Emberi Jogok és Alapvetõ Szabadságok Védelmérõl Szóló Európai Egyezmény (a továbbiakban ECHR) 3 is megköveteli. Harmadszor, a fogvatartás körülményeit ritkán ellenõrzik független testületek, például emberi jogi szervezetek. A kényszergyógykezelés végrehajtására szolgáló intézetek általában kívül esnek mind a szokásos börtön-ellenõrzéseken, mind pedig a pszichiátriai jellegû gyógyító intézetekben tartott vizsgálatokon. Az IMEI-hez hasonló intézetekben elzárt személyek emberi jogait igen gyakran hagyják figyelmen kívül. A jelentés azt vizsgálja, hogy vajon a büntetõügyben eljárt bíróságok határozata alapján a kóros elmeállapotuk miatt kényszergyógykezelésre utalt személyek szabadságának korlátozása illetve annak mikéntje összhangban van-e a nemzetközi és a hazai jog, ezen belül elsõsorban az ECHR és a magyar Alkotmány által elõírt normákkal, amelyek a fogvatartottak anyagi- és eljárásjogi jogait, különösen pedig a tisztességes eljáráshoz való jogot garantálják. 1 http: //www.europa.eu.int/comm/enlargement/index.htm, február 1-i állapotnak megfelelõen. 2 E jelentésben a beteg, mint orvosi kifejezés olyan személyt jelöl, aki mentálisan fogyatékos, kóros elmeállapotú és az IMEI-ben helyezték el. Ez a magyar gyakorlatot követi: a kifejezést a jogi és az orvosi szakma használja az IMEIben fogvatartottak megnevezésére. 3 Az Emberi Jogok és Alapvetõ Szabadságok Védelmérõl Szóló Európai Egyezmény, 213 U.N.T.S. 222 (1950) (hatályos szept. 3-tól, Magyarország ratifikálta nov. 5-én)
10 Megvont szabadság 9 5. IMEI: A KÉNYSZERGYÓGYKEZELÉS ÉS MEGSZÜNTETÉSE A Megvont szabadság azon személyek jogaira összpontosít, akiket mivel bûncselekményt követtek el, ám büntethetõségüket kóros elmeállapotuk kizárja Magyarország egyetlen, a kényszergyógykezelés foganatosítására létrehozott pszichiátriai intézetében, az Igazságügyi Megfigyelõ és Elmegyógyító Intézetben, azaz az IMEI-ben tartanak fogva. Jelen rész azokat a jogszabályokat mutatja be, amelyek alapján a terhelt az IMEI-be kerül, illetve amelyek alapján a bírósági felülvizsgálat során visszanyerheti szabadságát. 5.1 BEKERÜLÉS AZ IMEI-BE A magyar Büntetõ Törvénykönyv (Btk.) meghatározza azokat az okokat, amelyek alapján az elkövetõ mentesülhet a büntetõjogi felelõsségre vonás, és ezen keresztül a büntetés alól. A törvény így fogalmaz: Nem büntethetõ, aki a cselekményt az elmemûködés olyan kóros állapotában így különösen elmebetegségben, gyengeelméjûségben, szellemi leépülésben, tudatzavarban vagy személyiségzavarban követi el, amely képtelenné teszi a cselekmény következményeinek felismerésére vagy arra, hogy e felismerésnek megfelelõen cselekedjék. 4 Az elkövetéskori kóros elmeállapota miatt nem büntethetõ elkövetõvel szemben nem minden esetben rendelik el a kényszergyógykezelést. A Btk. értelmében az elkövetõ akkor kerülhet az IMEI-be, ha az alábbi feltételek megvalósulnak: Az elkövetõ személy elleni erõszakos vagy közveszélyt okozó büntetendõ cselekményt követett el; és kóros elmeállapota miatt nem büntethetõ; továbbá tartani kell attól, hogy hasonló cselekményt fog elkövetni; és büntethetõsége esetén egyévi szabadságvesztésnél súlyosabb büntetést kellene kiszabni. 5 Az elmeállapot vizsgálatánál két szakvéleményt kell beszerezni, 6 azt azonban a törvény közelebbrõl nem határozza meg, milyen szakértõkrõl legyen is szó. Akivel szemben a bíróság kényszergyógykezelést rendel el, az az IMEI-be kerül, mivel ez az egyetlen olyan intézmény Magyarországon, amelyet a törvény a kényszergyógykezelés végrehajtására kijelölt, zárt intézetként határoz meg A KÉNYSZERGYÓGYKEZELÉS MEGSZÜNTETÉSE Az a személy, akivel szemben a fent leírtak alapján kényszergyógykezelést rendeltek el, a fogvatartásának kezdetétõl számított egy éven belül jogosult fogvatartása törvényességének bírósági felülvizsgálatára. 8 Amennyiben a kényszergyógykezelést az elsõ felülvizsgálat alkalmával fenntartják, évente meg kell ismételni a felülvizsgálati eljárást. 9 Felülvizsgálatot indítványozhat az ügyész, a kényszergyógykezelés alatt álló személy, a kényszergyógykezelt házastársa, törvényes képviselõje vagy védõje is, és helye van felülvizsgálatnak a kényszergyógykezelést végrehajtó intézet vezetõjének elõterjesztésére is. A bíróság a kényszergyógykezelésnek indítványra történõ felülvizsgálatát mellõzheti, ha erre hat hónapon belül már sor került. 10 Az felülvizsgálat elõtt elmeorvos-szakértõi véleményt kell 4 Btk (1). Ld. e jelentés 1. Függelékét. 5 Az évi IV. tv ( a Btk.) 74. (1) bek. Ld. e jelentés 1. Függelékét. 6 Az évi XIX. tv. A büntetõeljárásról, 101. (1) bek., ill (2) Ld. e jelentés 1. Függelékét. 7 Az évi IV. tv (a Btk.) 74. (2) bek. Ld. e jelentés 1. Függelékét. 8 Az évi XIX. tv. A büntetõeljárásról, 566. (2). Ez megegyezik az évi I. tv (2) bekezdésével, amely júl. 1-jéig volt hatályban. Ld. e jelentés 1. Függelékét. 9 Az évi XIX. tv. A büntetõeljárásról, 566. (2). Ez megegyezik az évi I. tv (2) bekezdésével, amely júl. 1-jéig volt hatályban. Ld. e jelentés 1. Függelékét. 10 Az évi XIX. tv. A büntetõeljárásról, 566. (3) Ez megegyezik az évi I. tv (3) bekezdésével, amely júl. 1-jéig volt hatályban. Ld. e jelentés 1. Függelékét.
11 10 beszerezni. 11 A törvény nem határozza meg, hogy a szakvéleményben az orvosszakértõnek milyen kérdésekre kell kitérnie. A nyilvános tárgyaláson a bíróság egy hivatásos bíróból és két (laikus) ülnökbõl álló tanácsban jár el. 12 Az eljárásban még részt vevõ személyek: az ügyész, 13 a beteg és védõje. A tárgyalások szokásos menete a következõ: a barna pizsamához hasonlító egyenruhát viselõ és esetenként az IMEI-s õrhöz bilincselt beteget bevezetik a tárgyalóterembe. Az elnöklõ bíró ismerteti az ügyet, hangosan és gyakran meglehetõsen gyorsan felolvassa a beteget kezelõ IMEI orvos jelentését. Az elnök ezután felolvassa a kirendelt orvosszakértõ szakvéleményét. Elõfordul, hogy néhány szót vált a beteggel, mielõtt meghallgatnák az ügyész elõterjesztését arról, hogy továbbra is a szükséges-e a beteg kényszergyógykezelése. Végül a bíró felhívja a védõt, hogy adja elõ álláspontját. Ezután a bíróság dönt a kezelés folytatásáról vagy kényszergyógykezelés megszüntetésérõl. A bíróság döntése ellen a beteg, illetve a beteg védõje, törvényes képviselõje (pl.gondnoka) és házastársa jogosult fellebbezni. 14 A bírónak nincs hatásköre arra, hogy a beteget más gyógyító intézménybe utalja. 15 A magyar jog nem ad lehetõséget a feltételes vagy felügyelet melletti szabadon bocsátásra, 16 sem pedig a közösségben folytatott kényszergyógykezelésre. 17 A bírósági felülvizsgálati eljárás az egyetlen lehetõség a kényszergyógykezelt személy számára, hogy kiszabaduljon az IMEI-bõl IMEI STATISZTIKÁK ÉS KÖRÜLMÉNYEK Az 1986-ban alapított IMEI a Budapesti Fegyház és Börtön területén fekszik, a fõváros egyik külsõ kerületében. 18 Az részére a Büntetés-végrehajtás Országos Parancsnoksága által eljuttatott adatok szerint 2003 augusztusában 260 személyt tartottak fogva az IMEI-ben (231 férfit, 29 nõt). Közülük 187 folyamatos kényszergyógykezelésben részesül (õk tehát az évenkénti bírósági felülvizsgálatok alanyai, az õ helyzetük áll ennek a tanulmánynak a középpontjában), 26 személy pedig ideiglenes kényszergyógykezelésben. Öt személy megfigyelés alatt áll. Három beteg 18 éven aluli. 19 Az Igazságügyi Minisztérium adatai szerint december 31-én 173 személy állt kényszergyógykezelés alatt, december 31-én 194, december 31-én ben 17 egyént utaltak kényszergyógykezelésre, míg a szabadon bocsátottak száma 27 volt. Az IMEI olyan bûnelkövetõk elhelyezésére is szolgál, akiket eredetileg szabadságvesztésre ítéltek, ám ennek foganatosítása során mentális zavarok jelentkeztek náluk. E személyek szabadságvesztésüket 11 Az évi XIX. tv. A büntetõeljárásról, 566. (4) Ez megegyezik az évi I. tv (4) bekezdésével, amely júl. 1-jéig volt hatályban. Ld. e jelentés 1. Függelékét. 12 A bíróság tanácsban határoz ilyen felülvizsgálatok esetén. Az évi XIX. tv. A büntetõeljárásról, 566. (1). Ez megegyezik az évi I. tv (1) bekezdésével, amely júl. 1-jéig volt hatályban. Ld. e jelentés 1. Függelékét. 13 Az ügyész szerepe a köz érdekének képviselete. A bírósági eljárások megfigyelésébõl, továbbá az ügyvédekkel, ügyészekkel és bírákkal készült beszélgetésekbõl egyértelmûen kiderül, hogy az ügyészek minden esetben követik a kezelõ és a független orvosszakértõ véleményét. 14 Az évi XIX. tv. A büntetõeljárásról, 566. (5). Ez szinte teljesen megegyezik az évi I. tv (5) bekezdésével, amely júl. 1-jéig volt hatályban. Ld. e jelentés 1. Függelékét. 15 Egyes országokban a bíróságnak lehetõsége van a beteget a szigorú õrizetû kórházból közepesen szigorú õrizetû gyógyintézetbe utalni. Ezt általánosságban a szabadon bocsátás irányába tett elsõ lépésként értékelik, amelyet fokozatosan, irányított módon hajtanak végre. 16 Feltételes szabadon bocsátás: pl. azzal a feltétellel engedik szabadon a beteget, hogy rendszeresen szedi gyógyszereit és hetente megjelenik az orvosnál. 17 Mint például azon bírósági rendelkezés, amely kötelezi a beteget a pszichiátriai gyógyszerek szedésére, mialatt a kórházon kívül tartózkodik. Néhány jogrendszerben a beteget kötelezõ jelleggel kórházba szállíthatják, ha nem tesz eleget a rendelkezésnek. 18 A Budapesti Fegyház és Börtön a X. kerületben, a Kozma u. 13. szám alatt található. 19 Az álláspontja szerint fiatalkorúak elhelyezése egy felnõttek számára létrehozott intézményben különösen helytelen, s olyan helyzetet teremt, amely visszaélésekhez vezethet. 20 Az adatok az Igazságügyi Minisztérium honlapjáról származnak:, febr. 1-jén.
12 Megvont szabadság 11 töltik az IMEI-ben. Nem kezelnek azonban senkit az IMEI-ben az 1997-es Egészségügyi Törvény alapján, amely a pszichiátriai elzárás polgári (nem büntetõjogi) szabályozását tartalmazza. Az IMEI mûködésének részletes szabályait az Igazságügyi Miniszter rendelete rögzíti. 21 Az IMEI igazgatója az intézet fõigazgató fõorvosa, aki egyben az IMEI parancsnoka is, amely kifejezés használata abból adódik, hogy az IMEI a büntetés-végrehajtási szervezet része. Az IMEI-t az Igazságügyi Minisztérium finanszírozza és irányítja, szemben más magyar kórházakkal, amelyek a szociális, családügyi és egészségügyi tárca igazgatása alatt állnak. Az egyik meginterjúvolt ügyvéd szerint az intézet börtön a börtönben ben az Állampolgári Jogok Országgyûlési Biztosa a körülményeket börtön-szerûnek írta le. Az ombudsman megállapítása szerint az intézetbeli állapotok aláássák az orvosi kezelést. 23 Az intézet egyik alkalmazottja a következõképpen festette le az IMEI egy átlagos napját: Maximum 14 ágy van minden egyes kórteremben. A betegek 6 órakor kelnek kor van a reggeli, aztán kapnak gyógyszert. Délelõtt ig van valami aktív tevékenység, de ez eléggé ritkán fordul elõ. A folyosókat és a kórtermeket õk takarítják kor van az ebéd, azután délután ismét a folyosókat és a termeket takarítják. Van egy kis szabadidejük ezután. 5-6 óra körül délután kapják a vacsorát, majd ismét a gyógyszereket. 10-kor lefekszenek. Ugyanígy megy minden nap. 24 Eddig egyetlen civil szervezet sem készített emberi-jogi jelentést az IMEI-rõl. Azok az legkülönbözõbb forrásokból származó információk, amelyek kutatásunk során az IMEI-ben uralkodó körülményekrõl a tudomásunkra jutottak, nyilvánvalóvá teszik egy független emberi jogi vizsgálat égetõ szükségességét. A Megvont szabadság nem a kényszergyógykezelés mikéntjével és fizikai körülményeivel foglalkozik, és nem is a kényszergyógykezelés elrendelését megelõzõ bírósági eljárással, hanem arra keresi a választ, hogy az IMEI-ben elhelyezett beteg fogvatartásának felülvizsgálata során tiszteletben tartják-e a beteg alapvetõ eljárási jogait /2003 (X. 3.) IM rendelet. 22 IMEI-s betegeket képviselõ ügyvéddel készült beszélgetés, július Az Állampolgári Jogok Országgyûlési Biztosa Hivatalának 3041/1998. és 1042/1999 jelentései. 24 beszélgetés a Fõvárosi Bíróságon, április 4.
13 12 6. A SZABADSÁGTÓL VALÓ MEGFOSZTÁS: AZ EMBERI JOGOK EURÓPAI EGYEZMÉNYE A személyi szabadság olyan alapvetõ emberi jog, amelyet számos nemzetközi szerzõdés és deklaráció 25 továbbá a Magyar Köztársaság Alkotmánya is 26 elismer. Szankciós mechanizmusának köszönhetõen az Emberi Jogok és Alapvetõ Szabadságok Védelmérõl szóló Európai Egyezmény az Európa Tanács tagállamainak legfontosabb emberi jogi dokumentuma. Miután Magyarország 1992-ben ratifikálta az Egyezményt, a hazai bíróságok elõtt is lehet hivatkozni az ECHR rendelkezéseire. A nemzeti jogorvoslati lehetõségek kimerítése után az esetek a strasbourgi (Franciaország) Emberi Jogok Európai Bírósága (Bíróság) elé vihetõk. A Bíróság döntései 27 kötik az alperes államokat, a Bíróság joggyakorlata pedig az Egyezmény rendelkezéseinek kötelezõ jellegû értelmezését jelenti minden állam számára. Az EHCR és a Bíróság mûködésének elmúlt 50 éve alatt néhány országnak jelentõs változásokat kellett végrehajtania saját nemzeti jogában és joggyakorlatában, az értelmi fogyatékosokkal kapcsolatos jogszabályok és a számukra hozzáférhetõ szolgáltatások vonatkozásában is. 28 A nemzetközi jogi kötelezettségeket az Alkotmány 7. szakasza inkorporálja a magyar jogba. Ezen túlmenõen az (1. Függelékben megtalálható) 55. és 57. szakasz tartalmaz az ECHR rendelkezéseivel összhangban álló elõírásokat a személyi szabadság védelmével és a bírósági eljárással összefüggésben. 29 Az ECHR 5. cikkének a mentális fogyatékosság szempontjából releváns 30 rendelkezései a következõket rögzítik: 5 (1) Mindenkinek joga van a szabadságra és a személyi biztonságra. Szabadságától senkit sem lehet megfosztani, kivéve az alábbi esetekben és a törvényben meghatározott eljárás útján: a) törvényes õrizetben tartás az illetékes bíróság által történt elítélést követõen; [ ] e) törvényes õrizetbe vétel fertõzõ betegségek terjedésének megakadályozása céljából, valamint elmebetegek, 31 alkoholisták, kábítószer-élvezõk vagy csavargók õrizetbe vétele; Az 5. cikk tehát meghatározza azon körülményeket, amelyek alapján az egyént törvényesen fogva lehet tartani. Az 5. cikk rendelkezik az alábbi garanciákról is: 25 Az Emberi Jogok Egyetemes Nyilatkozatának 3 cikke kimondja: Minden személynek joga van az élethez, a szabadsághoz és a személyi biztonsághoz., a 9. cikk szerint: Senkit sem lehet önkényesen letartóztatni, õrizetbe venni vagy számûzni. A Magyarország által is aláírt és kihirdetett Polgári és Politikai Jogok Nemzetközi Egyezségokmánya 9. (1) cikkében így rendelkezik: Mindenkinek joga van a szabadságra és a személyi biztonságra. Senkit sem lehet önkényesen õrizetbe venni vagy letartóztatni. Senkit sem lehet szabadságától másként, mint a törvényben meghatározott okokból és a törvényben meghatározott eljárás alapján megfosztani. 999 U.N.T.S. 171 (1966. dec. 16) (hatályba lépett március 23-án) Az ENSZ 16. Alapelve is utal a fogvatartásra: A mentálisan beteg emberek védelme és a mentális gondozás javítása 46/119 Határozat december 17-én fogadta el a közgyûlés. 26 Ld. 1. Függelék. 27 A Bíróság minden ítélete nyilvános dokumentum, amely hozzáférhetõ a címen. 28 Például: az X v. Egyesült Királyság 4 EHHR 188 esetben a Bíróság döntése szerint sérült az ECHR 5. cikkének (4) bekezdése. A döntéseredményeként az Egyesült Királyságnak nagymértékben javítania kellett az elmemûködési zavarok alapján fogvatartottak jogi helyzetén, azáltal, hogy a Mental Health Review Tribunal (az elmeállapot alapján elrendelt fogvatartás felülvizsgálatát végzõ bíróság-jellegû szerv) a belügyminiszter számára tett javaslatok megfogalmazásának jogán túl megkapta a szigorított õrizetû betegek (a magyar IMEI-ben elhelyezettek megfelelõi) szabadon bocsátásának jogát is. 29 Az ECHR jog és a mentális zavarok kapcsolatáról lásd: Lewis, O. Protecting rights of people with mental disabilities: The European Convention on Human Rights" (2002) European Journal of Health Law, 9(4), Az 5. cikk egyéb szakaszait nem említjük e helyen, mivel témánk szempontjából nem relevánsak. Az ECHR teljes szövegét ld. a webcímen, a Bíróság honlapján. 31 Az Egyezményt az 1940-es években szövegezték, ezért használja az idejétmúlt, azóta más terminológiával helyettesített elmebeteg kifejezést.
14 Megvont szabadság 13 5(2) Minden letartóztatott személyt haladéktalanul az általa értett nyelven tájékoztatni kell letartóztatása okairól és az ellene felhozott vádról. 5(3) ( ) 5(4) Szabadságától letartóztatás vagy õrizetbe vétel folytán megfosztott minden személynek joga van olyan eljáráshoz, melynek során õrizetbe vételének törvényességérõl a bíróság rövid határidõn belül dönt, és törvényellenes õrizetbe vétele esetén szabadlábra helyezését rendeli el. 5(5 ) Mindenkinek, aki e Cikk rendelkezéseinek megsértésével végrehajtott letartóztatás vagy õrizetbe vétel áldozata, joga van kártalanításra. Az ECHR 6. cikkét azért idézzük alább, mert az Emberi Jogok Európai Bíróságának esetjoga számos alapelvét rávetítette az 5. cikkre is, amint az az alábbi elemzésbõl kiderül. 6. cikk a tisztességes eljáráshoz való jog 6 (1) Mindenkinek joga van arra, hogy ügyét a törvény által létrehozott független és pártatlan bíróság tisztességesen, nyilvánosan és ésszerû idõn belül tárgyalja, és hozzon határozatot polgári jogi jogai és kötelezettségei tárgyában, illetõleg az ellene felhozott büntetõjogi vádak megalapozottságát illetõen. Az ítéletet nyilvánosan kell kihirdetni, 6(2) Minden bûncselekménnyel gyanúsított személyt mindaddig ártatlannak kell vélelmezni, amíg bûnösségét a törvénynek megfelelõen meg nem állapították. 6(3) Minden bûncselekménnyel gyanúsított személynek joga van legalább arra, hogy a) a legrövidebb idõn belül tájékoztassák olyan nyelven, amelyet megért, és a legrészletesebb módon az ellene felhozott vád természetérõl és indokairól; b) rendelkezzék a védekezésének elõkészítéséhez szükséges idõvel és eszközökkel; c) személyesen, vagy az általa választott védõ segítségével védekezhessék, és ha nem állnak rendelkezésére eszközök védõ díjazására, amennyiben az igazságszolgáltatás érdekei ezt követelik meg, hivatalból és ingyenesen rendeljenek ki számára ügyvédet; d) kérdéseket intézzen vagy intéztessen a vád tanúihoz és kieszközölhesse, a mentõ tanúk megidézését és kihallgatását ugyanolyan feltételek mellett, mint ahogy a vád tanúit megidézik, illetve kihallgatják; e) ingyenes tolmács álljon rendelkezésére, ha nem érti vagy nem beszéli a tárgyaláson használt nyelvet. A hazai és a nemzetközi jog egyaránt különbséget tesz a mentális betegek szabadságának polgári és büntetõjog alapján történõ korlátozása között. Ugyanakkor mindkét helyzet többnyire azonos alapjogok érvényesítésének szükségességét veti fel, és a büntetõjogi kontextusban is sikerrel hivatkozhatunk a polgári jogi gyakorlatban alkalmazott értelmezésekre. Ezen túlmenõen a büntetõjogban alkalmazott egyéb, a mentális fogyatékossággal össze nem függõ fogvatartási formákra vonatkozó szabályozás és bírósági joggyakorlat is releváns a téma szempontjából. Az ECHR és az Emberi Jogok Európai Bíróságának esetjoga minimum-követelményeket határoz meg a szabadságukban polgári- vagy büntetõjogi alapon korlátozott személyek emberi jogainak védelmével kapcsolatban. 1. A fogvatartás csak létezõ törvény alapján és annak betartásával foganatosítható A Bíróság az 5. cikk (1) bekezdésének azon rendelkezését, amely szerint a szabadságától bárki csak a törvényben meghatározott eljárás útján fosztható meg, a Winterwerp v. Hollandia 32 ügyben bontotta ki. Az Emberi Jogok Európai Bírósága szerint: 32 Winterwerp v. Hollandia, alkalmazási szám: 6031/73, ítélet: okt. 24-én, jelenti a 2 EHHR 387.
15 14 [ ] a törvényben meghatározott eljárás útján kifejezés alapvetõen a hazai jogra utal vissza; a hazai jogban szabályozott megfelelõ eljárás követésének igényét fogalmazza meg. Azonban a hazai jognak magának is összhangban kell állnia az Egyezménnyel, a kifejezetten megjelenõ és a benne foglalt általános alapelveket is ideértve. A kérdéses kifejezés alapjául szolgáló gondolat a tisztességes és megfelelõ eljárásra vonatkozik arra, hogy az egyén szabadságának korlátozását csak a megfelelõ hatóság rendelheti el és hajthatja végre, mégpedig olyan módon, amely nem önkényes. (45. szakasz) Az ECHR így megköveteli, hogy a beutalási eljárások jogilag szabályozottak legyenek. A Kawka v. Lengyelország 33 esetben a Bíróság hangsúlyozta, hogy: amikor a szabadság megvonásáról van szó, különösen fontos hogy a jogbiztonság követelménye érvényesüljön. Ezért lényeges, hogy a szabadságelvonás feltételeit a hazai jog világosan meghatározza, valamint hogy a jogalkalmazás kiszámítható legyen, ezzel eleget téve a törvényesség Egyezményben foglalt követelményének, amely szerint a szabályozásnak kielégítõen pontosnak kell lennie ahhoz, hogy az egyén amennyiben szükséges megfelelõ jogi tanácsadás révén - az adott helyzetben ésszerû mértékben elõre láthassa magatartásának következményeit. (49. szakasz) 2. A szabadság korlátozása csak akkor törvényes, ha a személyt kórházban vagy klinikán helyezik el Ha valakit bûncselekmény elkövetésével vádolnak, ám a büntetõjogi felelõsség alól kóros elmeállapota miatt mentesül, és ezen okból felmentik vagy nem ítélik el, a bíróság által elrendelt bármely szabadságelvonás csak akkor törvényes, ha kórházban, klinikán vagy más megfelelõ intézményben 34 hajtják végre. A börtön nem alkalmas hely az ilyen jellegû elzárás foganatosítására. 3. A szabadságelvonást elõzetes orvosi vizsgálatnak kell megelõznie, amely valódi mentális rendellenességet 35 mutat ki A Winterwerp v. Hollandia ügyben az Emberi Jogok Európai Bírósága a következõt fogalmazta meg: Az egyén nem fosztható meg szabadságától, hacsak kellõ bizonyossággal meg nem állapították, hogy elmezavarban szenved. A hatáskörrel rendelkezõ hazai hatóság elõtt megállapítandó tény ti. a terheltnél fennálló valódi mentális rendellenesség lényegébõl fakadóan [az ilyen eljárásban] objektív orvosi szakértelemre van szükség A mentális rendellenesség olyan fajtájú vagy mértékû kell, hogy legyen, amely igazolja a szabadságelvonást Az Emberi Jogok Európai Bírósága világossá tette, hogy a mentális rendellenességnek olyan fajtájúnak vagy mértékûnek kell lennie, amely indokolttá teszi a szabadságelvonást. A mentális fogyatékosság valamely fajtájának puszta diagnosztizálása nem elegendõ ahhoz, hogy valakit szabadságától megfosszanak, 37 vagy vele szemben a szabadságelvonást fenntartsák. 33 Alkalmazási szám: 25874/94, ítélet: január Aerts v. Belgium, 29 EHHR A mentális rendellenesség kifejezést az Emberi Jogok Európai Bírósága használja, és kezd meggyökeresedni a jogi terminológiában. A mentális rendellenesség kifejezést igyekeztünk elkerülni e jelentésben, mivel néhányan pontatlannak vagy lealacsonyítónak érezhetik. 36 Winterwerp v. Hollandia, op cit, 39. szakasz. 37 Winterwerp v. Hollandia, op cit, 39. szakasz.
16 Megvont szabadság A kötelezõ jelleggel kórházba vagy egyéb intézetbe utalt beteget addig kell elzárva tartani, amíg mentális rendellenességének fajtája vagy mértéke szabadságának elvonását indokolja A Winterwerp ügyben az Emberi Jogok Európai Bírósága kifejtette, hogy a folyamatos elzárás jogszerûsége a mentális rendellenesség tartós fennállásának függvénye. 38 Más szavakkal: nem fogadható el, hogy a pszichiáter a terheltnél csupán egyetlen alkalommal állapítsa meg a szabadságelvonást indokolttá tevõ mentális rendellenesség fennállását. Az egyén mentális állapotát rendszeresen vizsgálni kell. Ha már nem áll fenn a szabadságelvonást szükségessé tevõ fajtájú vagy mértékû fogyatékosság, a személyt szabadon kell bocsátani. 6. A szabadon bocsátásnak (elbocsátásnak) azonnalinak és feltétel nélkülinek kell lennie. A kórház - ésszerû idõre - elhalaszthatja a beteg elbocsátását, annak érdekében, hogy utógondozásáról gondoskodjon (pl. lakóhely biztosítása a személy számára) A Johnson v. Egyesült Királyság ügyben az Emberi Jogok Európai Bíróság megállapította, hogy a kórháznak: [ ] képesnek kell lennie arra, hogy a kezelt személy felett a társadalomba való visszaengedése után bizonyos mértékû felügyeletet gyakoroljon, és ennek érdekében elbocsátását meghatározott feltételektõl teheti függõvé. Az sem zárható ki, hogy valamely ilyen jellegû feltétel teljesítéséig a kórház elhalassza a beteg elbocsátását, tekintettel a feltétel természetére és elõírásának indokaira. Mégis elsõdleges fontosságú, hogy megfelelõ garanciák álljanak rendelkezésre annak biztosítására, hogy a szabadon bo-csátás elhalasztása összhangban álljon az 5. cikk (1) bekezdésével és az (e) pontban foglalt megszorítás céljával [ ] és különösen, hogy az elbocsátást ne késleltessék indokolatlanul A szabadságelvonást követõen a betegnek lehetõséget kell biztosítani arra, hogy fogvatartása törvényességének felülvizsgálatát kezdeményezhesse egy olyan bíróság elõtt, amely független az intézkedést alkalmazó törvényszéktõl, pártatlan, és jogilag kötelezõ döntést hozhat a személy szabadon bocsátásáról Ha valaki bûncselekményt követ el és a bíróság mentális rendellenességére tekintettel elrendeli kórházban történõ kötelezõ elhelyezését, szabadságának elvonására az 5. cikk (1) (a) és (1) (e) pontjai vonatkoznak. Következésképp a személynek joga van a szabadságelvonás idõszakonkénti felülvizsgálatához. A Winterwerp v. Hollandia 40 ügyben az Emberi Jogok Európai Bírósága az 5. cikk (4) bekezdése alapján lefektette a bírósági tárgyalások alapvetõ követelményeit: Az 5. cikk (4) bekezdésén alapuló bírósági eljárásokkal kapcsolatban nem kell mindazon garanciáknak érvényesülniük, amelyeket a 6. cikk (1) bekezdés a polgári vagy büntetõeljárásban megkövetel. Mindazonáltal lényeges, hogy az érintett személynek joga legyen bírósághoz fordulni, és biztosítani kell személyes vagy ahol ez szükséges, valamilyen képviselõ útján történõ meghallgatását, aminek elmulasztása esetén a szabadságelvonással kapcsolatos alapvetõ eljárási garanciák sérelmérõl kell beszélnünk. A mentális betegségek megszorításokat vagy módosulásokat tehetnek szükségessé az ilyen jogok gyakorlásával kapcsolatban, ám ezek nem vezethetnek a jog lényegének csorbításához. Valójában különleges eljárási garanciák igényeltetnek az olyan személyek érdekeinek védelmére, akik mentális fogyatékosságuk révén nem vagy korlátozottan cselekvõképesek. 38 Winterwerp v. Hollandia, op cit, 39. szakasz. 39 Johnson v. Egyesült Királyság, alkalmazási szám: 119/1996/738/937. Ítélet: október 24-én, jelentve (1998) 27 EHHR Op cit, 60. szakasz.
17 16 Az X. v. Egyesült Királyság 41 ügyben az Emberi Jogok Európai Bírósága, kiterjesztve korábbi esetjogát, kifejtette, mit ért bíróság alatt ezen kontextusban: Nem tartozik a Bíróság hatáskörébe annak vizsgálata, hogy melyik a legjobb vagy legmegfelelõbb bírósági felülvizsgálati rendszer ezen területen, mivel a Szerzõdõ államok szabadon választhatják meg kötelezettségeik teljesítésének módját. Ennél fogva az 5. cikk (4) bekezdésben található bíróság kifejezés alatt nem szükségszerûen a klasszikus, tehát az ország általános igazságszolgáltatási szerkezetébe ágyazott bíróságot kell értenünk. Az Egyezmény számos cikkének (így az 5. cikk (4) bekezdésének) alkalmazásában e kifejezés olyan testületeket jelöl, amelyek nem csupán alapvetõ jellemzõikben mindenekelõtt a végrehajtó hatalomtól és az ügyben érintett felektõl való függetlenségükben egyeznek meg, hanem abban is, hogy a területenként változó [hazai jog szerinti] bírósági eljárás követelményeit kielégítõ (a kérdéses szabadságelvonás jellegének megfelelõ) garanciákat is biztosítanak.(53. bekezdés) A bírósági felülvizsgálatnak elég széleskörûnek kell lennie ahhoz, hogy mindazon körülményeket figyelembe vegye, amelyek az Egyezmény szerint elengedhetetlenek az elmezavarban szenvedõ személy törvényes fogvatartásához, különös tekintettel arra, hogy azok az indokok, amelyek az efféle szabadságelvonást elõzetesen igazolják, megszûnhetnek. 42 A D. N. v. Svájc ügyben az Emberi Jogok Európai Bírósága megerõsítette a bírói függetlenség fontosságát a polgári jogon alapuló szabadságkorlátozások felülvizsgálatával kapcsolatban, kijelentve, hogy bármely olyan bírónak, akinek a pártatlanságával kapcsolatban jogos kétségek merülnek fel, vissza kell lépnie A pszichiátriai intézetben büntetõeljárás alapján elhelyezett beteg számára további lehe-tõségeket kell biztosítani arra, hogy legalább évente kezdeményezhesse fogvatartásának bírósági felülvizsgálatát Az Emberi Jogok Európai Bírósága nem határozta meg teljes pontossággal, hogy a betegnek milyen gyakorisággal kell lehetõséget biztosítani ezen periodikus jog gyakorlására az 5. cikk (4) alapján. Mindazonáltal a magyarországi kényszergyógykezeléshez hasonló szabadságelvonással kapcsolatos Herczegfalvy v. Ausztria 44 ügyben a Bíróság egy 15 hónapos, egy két éves és egy kilenc hónapig tartó idõintervallumot vizsgált. A döntés értelmében az elsõ kettõt nem lehet ésszerû idõköznek tekinteni, a harmadikat azonban nem illették kritikával. Ezért nagyon valószínûnek tûnik, hogy az Emberi Jogok Európai Bírósága számára az egy évesnél nem hosszabb felülvizsgálati intervallum elfogadható. 9. A bíróságnak gyorsan kell döntenie a szabadságelvonásról Az Emberi Jogok Európai Bíróságának a Musial v. Lengyelország 45 ügyben hozott döntése szerint az 5. cikk (4) bekezdés amellett, hogy a letartóztatott vagy fogva tartott személyek számára biztosítja a jogot a fogvatartás törvényessége felülvizsgálatának kezdeményezésére, egyúttal kinyilvánítja azt a jogukat is, hogy a bíróság az eljárás megindulását követõen kellõ gyorsasággal döntsön az elzárás törvényességét, illetve amennyiben a törvényes feltételek hiányoznak megszüntetését illetõen op cit, 53. szakasz. Ld. még Wassink v. Hollandia, ítélet: , A sorozat 185.-A sz., 30. szakasz. 42 Wassink v. Hollandia, op cit 58. szakasz. 43 Jelentés nélkül, 27154/95 alkalmazás, ítélet: március 29., kommentár (2001) 5 EHRLR Hivatkozási szám 10533/83, ítélet: Szeptember 24., jelentve (1992) 15 EHHR Jelentés nélkül, Hivatkozási szám 24557/94, ítélet: március Musial, 43. szakasz.
18 Megvont szabadság 17 Az Emberi Jogok Európai Bíróságának az E. v. Norvégia 47 ügyben hozott döntése szerint a felülvizsgálat kezdeményezése és a bíróság döntése között eltelt 55 napos idõszak (hét hét és hat nap) nem elégíti ki az 5. cikk (4) bekezdésben foglalt követelményeket. Bár a felülvizsgálat kezdeményezése és a bírósági döntés között megengedhetõ idõköz maximális hosszát nem határozták meg, de az feltehetõen nem lehet több négy vagy hat hétnél. Az 5. cikk (4) bekezdés alapján kevésbé sürgõs elbírálás is megfelelõ lehet, amikor a beteg a felülvizsgálat kezdeményezéséhez való jogát második vagy további kérelem kapcsán gyakorolja. Ám a Koendjbiharie v. Hollandia 48 ügyben az Emberi Jogok Európai Bírósága a négy hónapos késedelmet már túlzottnak találta. Az Emberi Jogok Európai Bírósága kinyilvánította, hogy az orvosi szakkérdés bonyolultsága, bármennyire kivételes legyen is, nem mentesíti a nemzeti hatóságokat [az 5. cikk (4) bekezdése alapján fennálló] lényeges kötelezettségeik gyakorlása alól. 49 Az állami hatóságok érvelhetnek azzal, hogy a kérelmezõ más módon is kereshetett volna jogorvoslatot a késedelemre (pl. panaszt emel az ügyésznél). Az Emberi Jogok Európai Bírósága az ilyen érvelést azonban csak akkor fogadja el, ha a kormány bizonyítani tudja, hogy az a szerv, amelyhez a kérelmezõnek panaszával fordulnia kellett volna, bírósági jellegû. 50 Ha az eljárások valamely bírósági fórum elõtt zajlanak, a kérelmezõnek nem szükséges az Alkotmánybírósághoz fordulnia, mivel általánosságban egy szerv bevonása kielégíti az 5. Cikk (4) bekezdésben foglalt követelményeket, feltéve, hogy az eljárás bírósági jellegû volt, és a kérdéses szabadságelvonás jellegének megfelelõ garanciákat biztosított az egyén számára. 51 Annak meghatározásánál, hogy egy bírósági eljárás megfelelõ biztosítékokkal szolgál-e, tekintettel kell lenni az eljárás lefolytatásának sajátos körülményeire Az egyénnek lehetõséget kell biztosítani a személyes meghallgattatásra, valamint az ügyvédi képviseletre A Megyeri v. Németország 53 ügyben az Emberi Jogok Európai Bírósága az 5. cikk (4) bekezdésének megsértését állapította meg, mivel a kérelmezõ nem részesült jogi képviseletben. Korábbi joggyakorlatát áttekintve a Bíróság kijelentette: Azon esetekben, amikor egy személyt olyan bûncselekmény elkövetése miatt zárnak pszichiátriai intézetbe, amelyért mentális betegsége következtében büntetõjogilag nem vonható felelõsségre, az illetõnek hacsak egyéb sajátos körülmények nem állnak fenn jogi segítségben kell részesülnie a további, fogvatartásának folytatásával, fenntartásával vagy megszüntetésével kapcsolatban álló eljárások során. Ez következik a szóban forgó alapjog (ti. a beteg személyes szabadsága) jelentõségének és a betegség természetének (a mentális fogyatékosság) együttes értékelésébõl. (23. szakasz) A Vaes v. Hollandia 54 ügyben az idõközben megszüntetett Emberi Jogok Európai Bizottsága megállapította, hogy ugyanezen [tehát a Megyeri ügyben alkalmazott] alapelv vonatkozik ama eljárásokra, amelyek [ ] egy személy elõzetes pszichiátriai intézetbe zárásával [azaz ideiglenes kényszergyógykezelésével] kapcsolatosak. 47 Hivatkozási szám: 11701/85, ítélet: augusztus 29., A sorozat, 181-A, jelentve: (1990) 17 EHRR (1991) 13 EHRR Musial, op cit, 47. szakasz. 50 Vodenicarov v. Szlovákia, hivatkozási szám: 25430/94, ítélet: december 21., 37. szakasz. 51 Jecius v. Litvánia hivatkozási szám: 34578/97. ítélet augusztus 31., 100. szakasz. 52 Ld. Vodenicarov v. Szlovákia op cit, 33. szakasz. 53 Hivatkozási szám: 13770/88, ítélet: május 12., jelentve (1992) 15 EHHR Hivatkozási szám: 17581/90, Bizottsági jelentés: szeptember 2.
19 18 A Pereira v. Portugália 55 ügyben a kérelmezõ mentális rendellenességben szenvedett, aminek következtében jogi képzettsége ellenére nem tudott kielégítõ módon részt venni a bírósági eljárásokban. Az ügy körülményei tehát ügyvéd kirendelését tették indokolttá, akinek jogi segítséget kellett volna nyújtania a kérelmezõ számára a fogvatartása törvényességének idõszakos felülvizsgálatára irányuló eljárásokban. Az ítélet végrehajtásáért felelõs bíró az eljárás kezdetén valóban kirendelt egy ügyvédet, ám az semmiféle szerepet nem játszott az eljárás során. Az Emberi Jogok Európai Bírósága az 5. cikk (4) bekezdésének megsértését állapította meg, hangsúlyozva, hogy a védõ puszta kirendelése nem feltétlenül biztosítja a hatékony jogi segítségnyújtást. Összefoglalva, a Bíróság joggyakorlata megköveteli, hogy az Állam hatékony jogi segítséget biztosítson bárki számára, akit mentális fogyatékossága miatt tartanak fogva. 11. A beteget képviselõ ügyvéd számára hozzáférést kell biztosítani a beteg kórházi adataihoz A bírósági eljárás során az ügyvéd számára lehetõséget kell biztosítani, hogy hozzáférjen a betegrõl vezetett információkhoz. Az Emberi Jogok Európai Bíróságának a Nikolova v. Bulgária 56 ügyben hozott döntése szerint megsértették az ECHR 5. cikk (4) bekezdését, mivel az állam nem biztosított hozzáférést a vádlott számára a vádemelés alapját képezõ aktához: A fogvatartás elleni fellebbezésrõl döntõ bíróságnak a bírósági eljárással szemben támasztott követelményeknek megfelelõ garanciákat kell biztosítania. Az eljárásnak kontradiktóriusnak kell lennie, és minden esetben biztosítania kell a felek (az ügyész és a fogvatartott) közötti fegyveregyenlõséget. A fegyveregyenlõség nem biztosított, ha a védõ nem nyerhet hozzáférést azon nyomozási iratokhoz, amelyek lényegesek a fogvatartás törvényességének hatékony megkérdõjelezése szempontjából. (58. szakasz) A bûncselekmény elkövetésével vádolt mentálisan fogyatékos személyek fogvatartásának felülvizsgálatakor a folyamatos szabadságelvonást igazoló, releváns információ a pszichiátriai megfigyelést végzõ orvosszakértõk szakvéleményében található. Az ECHR tehát megköveteli, hogy a szabadságelvonással sújtott személy idõben hozzáférhessen az ilyen szakvéleményekhez. 12. A bíróságnak megfelelõ hatáskörrel kell rendelkeznie ahhoz, hogy a fogvatartás alapjául szolgáló kérdésekrõl döntsön, valamint ahhoz is, hogy a beteget szabadon bocsássa, amennyiben a szabadságelvonás többé nem indokolt Az Emberi Jogok Európai Bírósága szerint a kényszergyógykezelés bírósági felülvizsgálatának elég széleskörûnek kell lennie ahhoz, hogy mindazon körülményeket figyelembe vegye, amelyek az Egyezmény szerint elengedhetetlenek az elmezavarban szenvedõ személy törvényes fogvatartásához, különös tekintettel arra, hogy azok az indokok, amelyek az efféle szabadságelvonást elõzetesen igazolják, megszûnhetnek. 57 Ezen túlmenõen a Bíróság hangsúlyozta, hogy az 5. cikk (4) bekezdése megfelelõ eljárást kíván, amelyben a bíróság vizsgálhatja, hogy a beteg rendellenessége fennáll-e még, mivel a folyamatos fogvatartás törvényessége az ilyen jellegû rendellenesség folyamatos fennállásától függ Hivatkozási szám: 44872/98, ítélet: február Hivatkozási szám: 31195/96, ítélet: március 25., jelentve: (2001) 31 EHHR 3. Nikolova v. Bulgária nem mentális fogyatékossági eset, hanem egy büntetõügy, ahol az 5(1)(c ) és az 5(4) szakaszokat vizsgálták. 57 X v. Egyesült Királyság, hivatkozási szám: 7215/75, ítélet: november 5., jelentve (1981) 4 EHHR Winterwerp v. Hollandia, op cit, 39. szakasz.
20 Megvont szabadság Amennyiben a bíróság a beteg elbocsátásáról határoz, és az elbocsátást utógondozási intézkedések megtételétõl teszi függõvé, hatáskörrel kell rendelkeznie az ilyen intézkedések végrehajtásának kikényszerítésére annak érdekében hogy az elbocsátás ne szenvedjen indokolatlan késedelmet A Johnson v. Egyesült Királyság 59 ügyben az Emberi Jogok Európai Bírósága a mentális állapot felülvizsgálatára jogosult testület három egymást követõ döntését vizsgálta, amelyek értelmében a gyógyult beteget szabadon bocsátották volna, azzal a feltétellel, hogy egy személyzettel ellátott szálláson fog lakni. A bíróság azonban nem rendelkezett ezen feltétel megteremtésének lehetõségével, ezért a beteg szabadságelvonása fennmaradt. Mivel az Emberi Jogok Európai Bírósága megállapította az 5. cikk (1) (e) pontjának megsértését, szükségtelennek tartotta a kérelmezõ azon panaszának elbírálását, miszerint a bíróság hatáskörének hiánya az 5. cikk (4) bekezdés sérelmét jelentette. Mégis, az ítélet erõteljesen azt sugallja, hogy az 5. cikk (1) (e) pont sérelmének hiányában az Emberi Jogok Európai Bírósága az 5. cikk (4) bekezdésének megsértését is megállapította volna. 14. Bárki számára, aki az 5. cikk bárminemû megsértésének áldozata lett, biztosítani kell a kártérítési követelés érvényesítésének jogát a hazai bíróságok elõtt Az 5. cikk (5) bekezdésében foglalt kártérítéshez való jognak jogilag kötelezõ ítéletet hozó bíróság elõtt kikényszeríthetõnek kell lennie. Az egyéb szerv (pl. ombudsman) elõtti jogorvoslat vagy a méltányossági döntés lehetõsége nem elégséges. Az állam megkövetelheti a kár bizonyítását. Az e Cikk rendelkezéseinek megsértésével végrehajtott letartóztatás vagy õrizetbe vétel áldozata kifejezés azt jelenti, hogy az illetõ jogait az 5. cikk (1)-(4) bekezdéseiben foglalt valamely rendelkezés megszegésével sértették meg. Amint az a fenti elemzésbõl is látható, az Emberi Jogok Európai Bírósága számos követelményt fogalmazott meg ezeket az ECHR valamennyi tagállamának követnie kell, beleértve Magyarországot is. A Megvont Szabadság következõ fejezetei megvizsgálja, hogy az IMEI-ben elhelyezett személyek védelme a gyakorlatban milyen mértékig felel meg a nemzetközi emberi jogok e fejezetben összefoglalt szigorú elõírásainak. 59 op cit.

matches: BÍRÓSÁG bíróság BÍRÓSÁG bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság Bíróság Bíróság Bíróság bíróság Bíróság Bíróság Bíróság bíróság bíróság Bíróság Bíróság bíróság Bíróság bíróság bíróság bíróság Bíróság bíróság Bíróság bíróság bíróság Bíróság Bíróság Bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság


text:
Tisztességtelen feltétel jelzálogkölcsön-szerződésben - A spanyol szabályozás uniós jogba ütközik - Az Európai Bíróság ítélete | hírek | Jogi Fórum
2013.03.29. Jogi Fórum / Európai Unió Bírósága
A C 415/11. sz. ügyben hozott ítélet - Mohamed Aziz kontra Catalunyacaixa
A spanyol szabályozás – szűk körben – felsorolja azokat az okokat, amelyek alapján az adós megtámadhatja a jelzálogjog érvényesítése iránti végrehajtási eljárást. Ezen okok között nem szerepel a jelzálogkölcsön szerződésbe foglalt tisztességtelen feltétel. Így e körülményre csak egy külön, érdemi ítélkezési eljárásban lehet hivatkozni, amelynek nincs felfüggesztő hatálya a jelzálogjog érvényesítése iránti végrehajtási eljárásra nézve. Továbbá a spanyol végrehajtási eljárásban, ha a jelzáloggal terhelt vagyontárgyat véglegesen odaítélik egy harmadik személynek, például egy banknak, ez főszabály szerint visszafordíthatatlan jelleget ölt. Következésképpen, ha az érdemi ítélkezést végző bíróság a határozatát – amelyben megállapítja a kölcsönszerződésben szereplő feltétel tisztességtelen jellegét, és így a végrehajtási eljárást érvényteleníti – azt követően hirdeti ki, hogy a végrehajtás már lezajlott, e határozat az említett fogyasztó számára csak kártérítésből álló utólagos védelmet nyújthat, anélkül hogy a kilakoltatott személy visszaszerezhetné a vagyontárgya feletti tulajdonjogot.
2007 júliusában a Spanyolországban dolgozó marokkói állampolgár, M. Aziz, a Catalunyacaixa bankkal 138 000 euró összegű ingatlanfedezetű kölcsönszerződést kötött, amelyhez a családi otthonát terhelő jelzálog biztosíték kapcsolódott. M. Aziz 2008 júniusától nem fizette a havi törlesztőrészleteit. Miután a bank sikertelenül szólította fel a fizetésre, végrehajtási eljárást indított vele szemben. Mivel M. Aziz nem jelent meg a bíróság előtt, a végrehajtást elrendelték. Az ingatlant árverésre bocsátották, de vételi ajánlatot senki nem tett, így a spanyol szabályozás alapján a vagyontárgy tulajdonjogát az érték 50% án a bankra ruházták. 2011. január 11 én M. Azizt kilakoltatták az otthonából. Nem sokkal ez előtt M. Aziz keresetet indított annak megállapítása iránt, hogy a jelzálogkölcsön szerződés egyik feltétele semmis, mivel tisztességtelen, következésképpen kérte a végrehajtási eljárás megszüntetését.
Ebben az összefüggésben az ügyben eljáró Juzgado de lo Mercantil n° 3 de Barcelona (a barcelonai 3. sz. kereskedelmi bíróság) úgy határozott, hogy a Bíróság elé terjeszti egyrészt azt a kérdést, hogy összeegyeztethető e a spanyol jog a tisztességtelen feltételekről szóló irányelvvel1, mivel úgy ítéli meg, hogy a spanyol jog túlzottan megnehezíti a bíróság számára, hogy hatékony védelmet biztosítson a fogyasztónak, másrészt pedig azt a kérdést, hogy mely elemekből tevődik össze az említett irányelv értelmében vett „tisztességtelen feltétel” fogalma.
Ítéletében a Bíróság elsősorban azt a választ adja, hogy a tisztességtelen feltételekről szóló irányelvvel ellentétes az olyan tagállami szabályozás, mint az érintett spanyol szabályozás, amely nem teszi lehetővé az érdemi ítélkezési eljárást – azaz a feltétel tisztességtelen jellegének megállapítására irányuló eljárást – lefolytató bíróság számára, hogy ideiglenes intézkedéseket hozzon, közöttük elrendelje a végrehajtási eljárás felfüggesztését, ha az ilyen intézkedések szükségesek a végleges határozata teljes hatékonyságának biztosításához.
Másodsorban a tisztességtelen feltétel fogalmának2 vizsgálata során a Bíróság arra emlékeztet, hogy a feltétel által előidézett „jelentős egyenlőtlenséget” a nemzeti jognak a felek ezirányú megállapodása hiányában irányadó szabályai alapján kell értékelni. Hasonlóképpen célszerűnek tűnik a fogyasztó jogi helyzetének vizsgálata abból a szempontból, hogy milyen eszközök állnak a rendelkezésére a nemzeti szabályozás alapján ahhoz, hogy megszüntesse a tisztességtelen feltételek alkalmazását. Annak megállapításához, hogy az egyenlőtlenség „a jóhiszeműség követelményével ellentétben” jött e létre, vizsgálni kell, hogy az eladó vagy szolgáltató a fogyasztóval szembeni tisztességes és méltányos eljárása esetén ésszerűen elvárhatta e, hogy utóbbi az egyedi tárgyalást követően elfogadja az érintett feltételt.
A nemzeti bíróságra hárul az a feladat, hogy e szempontok alapján megvizsgálja, hogy az M. Aziz által aláírt szerződésben szereplő, késedelmi kamatra vonatkozó feltétel tisztességtelen e. E feltétel szerint a késedelmi kamat évi 18,75%, amely külön felszólítás nélkül automatikusan vonatkozik az esedékességkor meg nem fizetett összegekre. A nemzeti bíróságnak többek között össze kell hasonlítania e kamat mértékét a törvényes kamatmértékkel3, és meg kell állapítania, hogy alkalmas e a késedelmi kamattal Spanyolországban követett célok megvalósításának biztosítására, és nem haladja e meg az e célok eléréséhez szükséges mértéket.
Hasonlóképpen az érintett szerződés lejárat előtti megszüntetésére vonatkozó feltétel alapján a bank jogosult arra, hogy lejárttá tegye a teljes kölcsönt, ha az adós egyetlen alkalommal nem teljesítette a tőkére és kamatra vonatkozó fizetési kötelezettségét. A nemzeti bíróságnak különösen azt kell vizsgálnia, hogy e lehetőség attól függ e, hogy a fogyasztó valamely lényeges szerződéses kötelezettségét nem teljesíti, és hogy az ilyen nemteljesítés eléggé súlyosnak minősül e a kölcsön futamidejéhez és összegéhez képest.
Végül pedig a hátralékos tartozás egyoldalú érvényesítésére vonatkozó feltétel szerint a bank közvetlenül megállapíthatja e tartozás likvidációs értékét a jelzálogjog érvényesítése iránti végrehajtási eljárás megindítása érdekében. A nemzeti bíróságnak meg kell vizsgálnia, hogy e feltétel a rendelkezésére álló eljárási eszközök miatt megnehezíti e a fogyasztó számára a bírói út igénybevételét és a védelemhez való jogának gyakorlását, és ha igen, akkor mennyiben.
1A fogyasztókkal kötött szerződésekben alkalmazott tisztességtelen feltételekről szóló, 1993. április 5 i 93/13/EGK tanácsi irányelv (HL L 95., 29. o.; magyar nyelvű különkiadás 15. fejezet, 2. kötet, 288. o.).
2Az irányelv szerint az egyedileg meg nem tárgyalt szerződési feltétel abban az esetben tekintendő tisztességtelen feltételnek, ha a jóhiszeműség követelményével ellentétben a felek szerződésből eredő jogaiban és kötelezettségeiben jelentős egyenlőtlenséget idéz elő a fogyasztó kárára.
3Spanyolországban 2007 ben a törvényes kamatmérték 5% volt.

matches: Bíróság bíróság bíróság Bíróság bíróság Bíróság bíróság Bíróság