text:
A családi gazdaság nem polgári jogi társaság - Szakma - Jogászvilág
2018. 05. 11. 7:30
Cimkék: jogeset, Kúria, családi gazdaság, polgári jogi társaság, Ptk.
Ami a tényállást illeti, a felperesek házastársak, az alperes pedig a gyermekeik. A felek a '90-es évek elejétől közösen mezőgazdasági termeléssel foglalkoztak a felperesek által az alperesek részére megvásárolt, de a felperesek holtig tartó haszonélvezeti jogával terhelt ingatlanokon, majd 2002-ben családi gazdaságot alakítottak, és a felperesek több, a családi gazdaság által művelt ingatlan tekintetében lemondtak a haszonélvezeti jogukról. A felek viszonya a későbbiekben megromlott és 2006-ban közjegyző által hitelesített megállapodást kötöttek, amelyben felértékelték a családi gazdaság vagyonát és megállapodtak arról, hogy azt, legalább a gazdaságot terhelő hitelek visszafizetéséig, az I. rendű alperes (alperes) működteti azt. Megállapodtak abban is, hogy egy formai vagyonmegosztást hajtanak végre, amelynek körében a felértékelt vagyont a felperesek és az alperes közt egyenlő arányban szétosztják. Ennek alapján az alperes többek közt 14 000 000 forintot vállalt megfizetni a felpereseknek. A megállapodásban foglaltaknak azonban az alperes csak részben tett eleget, ezért a felek tárgyalásokba kezdtek, amelynek eredményeképpen 2011-ben újabb megállapodás és tartozáselismerő szerződés jött létre köztük, melynek az alperes ismét nem tett eleget. A felperesek azt kérték a bíróságtól, hogy kötelezze az alperest a vagyonmegosztásból fennmaradt tartozása megfizetésére. Mindezeken túl ajándék visszakövetelése iránti igényt is előterjesztettek.
A másodfokú bíróság az elsőfokú bíróság ítéletét részítéletnek tekintette, azt megváltoztatta és a szerződés teljesítésére irányuló keresetet elutasította. Kiemelte, hogy a családi gazdálkodásra a régi Ptk. polgári jogi társaságra vonatkozó szabályait kellett megfelelően alkalmazni, amely szerint - a társasági szerződés eltérő rendelkezése hiányában - a nyereség és a vagyoni hozzájárulást meghaladó veszteség a tagok közt egyenlő arányban oszlik meg, és semmis az a megállapodás, amely valamely tagot a nyereségből vagy a veszteségből kizár. Hangsúlyozta, hogy a felek, jogszabályi előírás ellenére, éves elszámolásokat nem készítettek, de teljes körű elszámolást még a 2006. és a 2011. évi megállapodások sem jelentettek, mert nem tartalmazták az összes bevételt és kiadást. A megállapodások vagyonmegosztást tartalmaztak, a felek ennek ellenére a családi gazdálkodást nem szüntették meg. Ilyen lehetőséget azonban a régi Ptk.-ban foglalt szabályozás nem ismer, ezért a felperesek nem követelhették a családi gazdálkodás megszüntetése nélkül a vagyon felosztását és a nekik járó rész kiadását. Erre csak a társaság megszűnésekor, vagy akkor lenne lehetőség, ha a tag a társaságtól megválik. Ezért a megkötött megállapodásokat semmisnek értékelte. Az ajándék visszakövetelése iránti kereset vonatkozásban azonban az eljárást folytatni kell a másodfokú bíróság szerint.
A Kúria is tévesnek ítélte a másodfokú bíróság álláspontját, mikor megállapította a peres felek közötti megállapodások jogszabályba ütközés miatti semmisségét. A családi gazdaság egy sui generis jogintézmény, amelyet a jog hiányosan ugyan, de speciálisan szabályoz. A családi gazdaságokról szóló Kormányrendelet [326/2001. (XII. 30.) Korm. rendelet] nem rendelkezik úgy, hogy a családi gazdaságokra a nem szabályozott kérdésekben a polgári jogi társaság szabályait kellene alkalmazni. Egy sui generis jogintézményen - erre vonatkozó jogszabályi rendelkezés hiányában - nem kérhetőek számon mögöttesen egy másik jogintézmény szabályai. Tévedett a Kúria szerint a másodfokú bíróság, amikor a családi gazdaságra a polgári jogi társaság szabályait alkalmazta és a felek szerződéseinek a régi Ptk.-ba való ütközését állapította meg.
A felek szerződéseire a kötelmi jogban főszabályként érvényesülő diszpozitivitás az irányadó mind a szerződés megkötésére, mind pedig annak a módosítására. Kiemelte, hogy nincs olyan jogszabályi előírás, ami a családi gazdálkodás fenntartása mellett - azaz a családi gazdálkodás megszüntetésének hiányában - tiltaná, hogy az abban részt vevő felek ilyen módon rendezzék a vagyoni viszonyaikat, megállapodjanak a nyereség, illetve a veszteség egymás közötti megosztásában. A 2006-os megállapodást az alperes is érvényesnek tekintette, mert azt részben teljesítette, a még fennálló tartozására pedig a 2011-ben tartozáselismerő nyilatkozatot tett. A felek közötti szerződések tehát érvényesen létrejöttek.
Jogszabályfigyelő 2018 – 26. hét »

matches:
bíróság
bíróság
bíróság
Kúria
bíróság
sui generis
sui generis
Kúria


text:
Alkotmánybírósági döntések a gyülekezési jogról és a devizahitelesekről | KOZJAVAK.HU Az MTA-DE Közszolgáltatási Kutatócsoport blogja
Címlap » Alkotmánybírósági döntések a gyülekezési jogról és a devizahitelesekről
2016. június 18-án az Alkotmánybíróság határozatában a Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság végzése, továbbá a Budapesti Rendőr-főkapitányság közigazgatási határozatát illetően hozott döntést.
Egy másik ügyben, szintén a Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság végzése ellen benyújtott alkotmányjogi panasszal kapcsolatban határozott az Alkotmánybíróság.
Az indítványozók a Kúria deviza-alapú hitelszerződéssel kapcsolatos ítéletének megsemmisítését és alaptörvény-ellenességének megállapítását kérték alkotmányjogi panaszukban.
A következőkben az egyes indítványok és a megszületett döntések kerülnek röviden bemutatásra.
1. Az indítványozó 2015. február 7-én bejelentést tett egy 2015. február 14-én, a Kapisztrán téren tartandó, körülbelül 500 fő résztvevővel tervezett kegyeleti jellegű rendezvényről. Nyilatkozata szerint a rendezvény célja, „hogy szolidaritásunkat fejezzük ki Oroszország és annak vezetője, Vlagyimir Putyin mellett.” A bejelentő utalt arra, hogy a forgalmat nem fogják akadályozni. Bejelentésében leírta, hogy a felszólalók beszédének szövegét a rendezvényt megelőzően jogászokkal, de kérés esetén a BRFK illetékeseivel is egyeztetik, hogy azoknak szövege senkinek az emberi méltóságát ne sérthesse, és a köznyugalmat semmilyen módon ne zavarhassa meg.
A Budapesti Rendőr-főkapitányság a rendezvény megtartását – többek között a gyülekezési törvény 2.§ (3) bekezdésére hivatkozva – megtiltotta. A bíróság utalt a rendőrség azon nyilatkozatára, miszerint a rendezvényen a Magyar Nemzeti Arcvonal eszményével azonosuló személyek vennének részt, és fennáll a lehetősége, hogy olyan magatartást tanúsítanak, mely az áldozatul esettek hozzátartozóit alapjogaikban sértené.
Az indítványozó sérelmezte, hogy a rendőrség nem a gyülekezési törvény 8.§ (1) bekezdésben foglalt tiltó okokra hivatkozva hozta meg határozatát, márpedig ezen bekezdésben foglalt indokokon kívül nem tiltható meg előzetesen egy gyülekezés. Az indítványozó álláspontja szerint a támadott végzés az Alaptörvény VIII. cikk (1) bekezdésében, továbbá a IX. cikk (1) bekezdésében biztosított alapjogot is sérti.
Az Alkotmánybíróság azonban úgy döntött, hogy az alkotmányjogi panaszt megfelelő indokolás hiányában visszautasítja.
Az Alkotmánybíróság a 2016. július 22-i végzésében a Kúria ítéletének megsemmisítésére és alaptörvény-ellenességének megállapítására irányuló alkotmányjogi panaszt visszautasította.
2. Az ügy előzményei a következők voltak. Az indítványozók 2005-ben kötött deviza alapú lakáshitel szerződés érvénytelenségének megállapítására keresetet terjesztettek elő a Pesti Központi Kerületi Bíróságnál. Az indítványozók szerint a szerződés – a már nem hatályos hitelintézetekről és pénzügyi vállalkozásokról szóló 1996. évi CXII. törvény alapján – semmis, mivel nem tartalmazta az árfolyamrést, valamint a törlesztő részletek összegét a teljes futamidőre vonatkozóan. A bíróság ezt azonban nem találta megalapozottnak.
A Fővárosi Törvényszékhez fellebbeztek, mely megállapította a szerződés érvénytelenségét. Ezt követően a Kúria ítélete kimondta, hogy a felek között létrejött szerződésnek bizonyos rendelkezései érvénytelenek, illetve, hogy a másodfokú bíróság jogszabálysértéssel állapította meg a szerződés teljes érvénytelenségét. A Kúria ítéletével szemben az indítványozók alkotmányjogi panaszt terjesztettek elő.
Az Alkotmánybíróság megállapította, hogy a kérelem csak részben felel meg az alkotmányjogi panasz tartalmi feltételeinek. A Kúria döntésének alaptörvény-ellenességét az Alaptörvény XXVIII. cikk (1) bekezdésével állították párhuzamba, ugyanakkor nem terjesztettek elő alapjogsérelmüket alátámasztó, alkotmányjogilag megalapozott indokolást. Az indítványozók sérelmezték azt is, hogy a PJE határozat szerintük visszaható hatállyal alkalmazták, de az Alkotmánybíróság szerint a jogegységi határozat szükségszerűen egy múltban keletkezett jogszabály egységes értelmezését hivatott biztosítani.
Mindezek alapján az Alkotmánybíróság az indítványt visszautasította.
3. A harmadik döntés is a gyülekezési joghoz kapcsolódik, bár nem a deviza hitelesekhez kapcsolódik közvetlenül. Az indítványozó által képviselt szervezet, a Magyar Hajnal Mozgalom Párt, megemlékezést kívánt tartani körülbelül 300 fő részvételével 2014. február 8. napján, Budapesten, melyet 2014. január 7-én jelentett be a rendőrségnek. A rendezvény célja az 1945. február 11-én a budai várból kitörő antibolsevista védelmi erőkről való megemlékezés volt, és tájékoztatás a 2014-es választásokról. A rendezvényt Budapest Rendőr-főkapitánya a gyülekezési jogról szóló 1989. évi III. törvény 2. § (3) bekezdése alapján megtiltotta, és döntését azzal indokolta, hogy „fennáll a veszélye annak, hogy a rendezvény mások emberi méltóságát sérti, megbontva ezzel a személyiségi jogok rendszerének egyenlegét.” A határozat kifejtette, hogy különböző nemzetközi jogi dokumentumok, valamint az Alaptörvény és az alkotmánybírósági döntések alapján vannak olyan alapjogok, melyek szembe kerülhetnek a gyülekezési joggal és éppen ezért korlátozhatják is azt.
A bíróság a kifogásolt végzésben elutasította az indítványozó felülvizsgálati kérelmét. A bíróság megállapítása szerint „a rendezvény a magyarországi szélsőjobboldal egyik legnagyobb éves eseménye, amelyen fennállt a veszélye a szélsőjobboldali vagy náci eszmék terjesztésének.” A bíróság hozzátette, hogy szerinte már a rendezvény címe is „alkalmas a köznyugalom megzavarására”, és „a rendezvényen esetlegesen mások méltóságát sértő kijelentések hangozhatnak el, ezáltal pedig sérülhet az emberi méltósághoz fűződő alkotmányos alapjog”, és mindezekre figyelemmel a felülvizsgálati kérelmet elutasította.
Az indítványozó alkotmányjogi panaszában kifogásolta, hogy a közigazgatási hatóság és a bíróság döntésüknek nem a gyülekezési törvény 8.§ (1) bekezdésére – vagyis a rendezvény megtartását tiltó okokra – hivatkoztak, hanem a 2.§ (3) bekezdésére amely „a rendezvény megtartása során irányadó” és amely a rendezvénynek a feloszlatásához állapítja meg feltételeket. Végül arra hivatkozott, hogy ugyan a rendezvény megtartására már nincs lehetősége, de az alaptörvény-ellenesség megállapítása „morális elégtételt” jelentene számára.
Mindezekre tekintettel az Alkotmánybíróság megállapította, hogy a rendőrség és a bíróság is tévesen hivatkozott a gyülekezési törvény 2.§ (3) bekezdésére, amikor azt általános tiltó okként értelmezte. A kifejtettek alapján arra a döntésre jutott az Alkotmánybíróság, hogy a bejelentett rendezvény előzetes tiltása a békés gyülekezéshez való jog indokolatlan, szükségtelen korlátozásának minősül. Ezért a Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság végzését a Budapesti Rendőr-főkapitányság közigazgatási határozatára kiterjedő hatállyal megsemmisítette.
Forrás: http://www.mkab.hu/letoltesek/abk_2016_17_alairt.pdf

matches: Bíróság Bíróság Kúria bíróság Kúria bíróság Kúria bíróság Kúria Kúria bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság Bíróság


text:
IV/01614/2014
. IV/01614/2014
Első irat érkezett: 09/23/2014
Az ügy tárgya: Gyulai Törvényszék 9.Pf.25.175/2014/5. számú ítélete elleni alkotmányjogi panasz (közös költség tartozás)
Előadó alkotmánybíróra szignálás napja: 12/16/2014
Az indítványozó - az Abtv. 27. §-a alapján - a Gyulai Törvényszék 9.Pf.25.175/2014/5. számú ítélete alaptörvény-ellenességének megállapítását és megsemmisítését kérte az Alkotmánybíróságtól.
Az indítványozó előadja, hogy a közös költség vonatkozásában többletbefizetése keletkezett, amelyet perben kívánt érvényesíteni. A per első tárgyalásán az alperes megfizette a teljes tőkerészt. Az elsőfokú bíróság a keresetet elutasította és az indítványozót a perköltség megfizetésére kötelezte, mivel az alperes beszámítási kifogással élt, és az indítványozó adott okot a perre. A másodfokú bíróság az ítéletet helybenhagyta, azonban azt az indoklást fűzte hozzá, hogy az indítványozó keresete elkésett, mivel az ügyet lakásszövetkezeti szervezeti ügyként kellett volna kezelni, amelyhez 60 napos perindítási határidő kapcsolódik.
Az indítványozó álláspontja szerint a bíróság jogalkalmazása hibás a beszámítási kifogással kapcsolatban, mivel nem álltak fenn a beszámítási kifogás fogalmi feltételei. Az indítványozó véleménye szerint a bírósági döntés sérti az Alaptörvény XV. cikk (1)-(2) bekezdése szerinti törvény előtti egyenlőség elvét, mivel a fellebbezési eljárásban olyan érvelést tett az ítélet alapjává, amely korábban nem jelent meg. Sérült továbbá a XXIV. cikk (1)-(2) bekezdése szerinti tisztességes hatósági eljáráshoz való jog elve, valamint a XXVIII. cikk szerinti tisztességes bírósági eljáráshoz való joga. .
Bíró Imre Bálint
Orosházi Járásbíróság 7.P.20.567/2013/8. számú ítélete, Gyulai Törvényszék 9.Pf.25.175/2014/5. számú ítélete
IV_1614_4_2014_ind_kieg.pdf IV_1614_0_2014_indítvany.pdf
A határozat száma: 3086/2015. (V. 8.) AB végzés
Az ABH 2015 tárgymutatója: alapvető alkotmányjogi jelentőségű kérdés (Abtv. 29. §); alkotmányjogi panasz és a jogsérelem
A határozat kelte: Budapest, 05/05/2015
2015.05.05 15:00:00 3. öttagú tanács
3086_2015_végzés.pdf
Az Alkotmánybíróság a Gyulai Törvényszék 9.Pf.25.175/2014/5. és az Orosházi Járásbíróság 7.P.20.567/2013/8. számú ítélete alaptörvény-ellenességének megállapítására és megsemmisítésére irányuló alkotmányjogi
[1]	1. Az indítványozó Bíró Imre Bálint magánszemély nevében ügyvédje az Alkotmánybíróságról szóló 2011. évi CLI. törvény (a továbbiakban: Abtv.) 27. §-a alapján alkotmányjogi panasszal fordult az Alkotmánybírósághoz, melyben a Gyulai Törvényszék 9.Pf.25.175/2014/5. és az Orosházi Járásbíróság 7.P.20.567/2013/8. számú ítélete alaptörvény-ellenességének megállapítását és megsemmisítését kérte.
[2]	2. Az indítványozónak túlfizetése keletkezett a lakása után fizetett közös költséghez kapcsolódóan, ennek egy összegben történő visszafizetését kérte a lakásszövetkezettől. A lakásszövetkezet igazgatósága határozatával arról döntött, hogy a visszafizetésre vonatkozó kérelmet nem támogatja, viszont tájékoztatta az indítványozót, hogy ezen összeget a havonta esedékes díjakba beszámítja és az összeg erejéig a havi közös költséget nem kell megfizetnie. A lakásszövetkezet az igazgatósági határozat alapján 2013 júliusától 2013 októberéig a túlfizetést beszámította a hónap 15. napján esedékessé vált közös költségek összegébe, így a túlfizetés összegét 2013. október hónappal bezárólag elszámolta. Az indítványozó – tekintettel arra, hogy az elszámolásnak ezzel a módjával nem értett egyet – az esedékessé váló közös költségeket minden hónapban átutalta a lakásszövetkezetnek. A lakásszövetkezet ennek egy részét 2013 novemberében és 2014 januárjában visszautalta az indítványozónak, aki azt másnap visszautalta a lakásszövetkezetnek. Az indítványozó – az elsőfokú bíróság megállapítása szerint – nem szólította fel a lakásszövetkezetet a túlfizetés visszafizetésére.
[3]	Az indítványozó – állítása szerint panasznapon eljárt az Orosházi Járásbíróságnál, majd az itt kapott tájékoztatás alapján – közjegyzői fizetési meghagyás kibocsátását kérte, melynek kibocsátására tőke, késedelmi kamat, eljárási díj és ügyvédi megbízási díj vonatkozásában 2013. október 29-én került sor. A kötelezett lakásszövetkezet ellentmondása folytán az eljárás perré alakult.
[4]	A lakásszövetkezet a követelésből a tőkeösszeget elismerte, azonban nem túlfizetés, hanem jogalap nélküli gazdagodás jogcímén. Az első tárgyaláson megfizette a teljes tőkeösszeget; kérte továbbá az indítványozó perköltségben való marasztalását arra tekintettel, hogy ő a perre okot nem adott, az első tárgyaláson a követelést elismerte, az indítványozó rosszhiszemű magatartásával indította meg a pert. Az indítványozó módosított keresetében a már kézhez vett összeget költségként kérte elszámolni (költség, kamat, tőke sorrendet tartva). Az elsőfokú bíróság az indítványozó keresetét túlnyomó részt alaptalannak találta; a lakásszövetkezetet minimális összegű lejárt kamat, míg az indítványozót a lakásszövetkezet perköltségének a megfizetésére kötelezte. A bíróság az akkor hatályos, a Polgári Törvénykönyvről szóló 1959. évi IV. törvény (továbbiakban: Ptk.) 296. § (1) bekezdésére is tekintettel úgy ítélte meg, hogy a követelés (tőkeösszeg) jogalap nélküli gazdagodás jogcímén áll fenn; azt a lakásszövetkezet elismerte és az első tárgyaláson megfizette. A bíróság a Ptk. 4. § (1) bekezdésére, valamint a polgári perrendtartásról szóló 1952. évi III. törvény (továbbiakban: Pp.) 8. § (1)–(2) bekezdésre is tekintettel megállapította, hogy a lakásszövetkezet a perre okot nem adott, és így a Pp. 80. § (1) bekezdése alapján az indítványozót marasztalta a perköltségben.
[5]	Az indítványozó fellebbezése folytán eljárt másodfokú bíróság az elsőfokú bíróság ítéletét helybenhagyta, az indítványozót további fellebbezési perköltség megfizetésére kötelezte. A másodfokú bíróság az elsőfokú ítéletet érdemben helyesnek találta. Az ítélet indokolásában azt a megállapítást, hogy a lakásszövetkezet a perre okot nem adott, további érvvel indokolta. Eszerint bár az indítványozó a lakásszövetkezet igazgatósága által kiadott határozatot nem fogadta el, azzal ténylegesen szembehelyezkedett, ám a hatályon kívül helyezése érdekében nem indított pert. [Erre a bíróság álláspontja szerint a lakásszövetkezetekről szóló 2004. évi CXV. törvény 9. § (1) bekezdése alapján, a (3) bekezdés szerinti határidőben lett volna lehetősége.]
[6]	3. Az első- és másodfokú ítélettel szemben az indítványozó alkotmányjogi panaszt nyújtott be. Az indítványát – hiánypótlási eljárásban – kiegészítette. Az indítványozó az Alaptörvény M) cikk (2) bekezdésének, XIII. cikkének, XV. cikk (1)–(2) bekezdésének, XXIV. cikk (1) bekezdésének, XXVIII. cikk (1) bekezdésének, valamint az 1993. évi XXXI. törvénnyel kihirdetett, az emberi jogok és az alapvető szabadságok védelméről szóló, Rómában, 1950. november 4-én kelt Egyezmény (továbbiakban: Egyezmény) 13. cikkének, 17. cikkének és az első kiegészítő jegyzőkönyve 1. cikkének a sérelmét állította. Az indítványozó szerint tételes jogszabályt is sért a vitatott ítélet.
[7]	Az indítványozó álláspontja szerint az Alaptörvény M) cikk (2) bekezdés második mondata azért sérül, mert a lakásszövetkezet visszaélt az erőfölényével, amikor megtagadta a túlfizetés egy összegben való kifizetését és ezzel kötelező hitelezésre kényszerítette őt; ehhez pedig az eljáró bíróságok is támogatásukat adták.
[8]	Az indítványozó nézete alapján a tisztességes, részrehajlás nélküli eljáráshoz való joga két okból is sérült. Egyrészt amiatt következett be a sérelem, mert az Orosházi Járásbíróságon a panasznapon téves tájékoztatást kapott (és ez alapján indította meg a pert). Másrészt azért sérült ez a joga, mert a másodfokú ítélet indokai megváltoztak anélkül, hogy az új indokok bármikor felmerültek volna, így ellenük nem tudott védekezni. Véleménye szerint ez az eljárási mód teljességgel ellehetetlenítette a jogainak az érvényesítését, valamint a tisztességes eljárás lefolytatását.
[9]	Az Egyezmény 13. és 17. cikke (joggal való visszaélés tilalma, hatékony jogorvoslathoz való jog) az indítványozó álláspontja szerint szintén azért sérült, mert a törvényszék olyan indokokra alapozva hozta meg döntését, amelyre egyik fél sem hivatkozott és mivel tárgyaláson kívül hozott ítéletet, nem volt lehetőség arra, hogy az új indokokkal kapcsolatban bármely nyilatkozatot tegyenek.
[10]	Az indítványozó nézete alapján az Alaptörvény XV. cikk (1) bekezdésével ellentétes, hogy a bíróságok – álláspontja szerint – „büntették” őt amiatt, mert általuk kis összegűnek minősített kereseti igényt érvényesített és ezáltal költséges bírósági eljárást okozott. Ezt véleménye szerint az mutatja, hogy az elsőfokú ítélet rosszhiszemű pereskedőnek minősítette. Álláspontja alapján azért is megkülönböztető az ítélet, mert a lakásszövetkezettel szemben egyes tagokat kiszolgáltatottá tesz, ezzel előnyhöz juttatja az erőfölénnyel rendelkező szervezetet az elszámolást vitató tagjával szemben. Az indítványozó magára nézve azért is diszkriminatívnak tartja a másodfokú határozatot, mert a vagyonjogi követelés érvényesíthetőségének határidejét 60 napra csökkenti le, szemben az általános elévülési szabályok szerinti 5 éves igényérvényesítési határidővel.
[11]	Az indítványozó álláspontja szerint az Alaptörvény XIII. cikkében foglalt joga azért sérült, mert az ítéletek azáltal, hogy kötelező kölcsön nyújtását várták el tőle, semmibe vették a tulajdonhoz való alkotmányos jogát, és azonnali kártalanítás nélküli korlátozás tűrésére kötelezték. Ezen túlmenően a másodfokú ítélet eljárási szempontból kizárja, hogy bármilyen igényt tudjon érvényesíteni, aminek eredményképpen 60 nap elteltével elveszíti az anyagi, tulajdonnal kapcsolatos jogait.
[12]	4. Az Abtv. 56. § (1) bekezdése alapján az Alkotmánybíróság először az alkotmányjogi panasz befogadásáról dönt, melynek során az eljáró tanács vizsgálja, hogy az indítvány megfelel-e az alkotmányjogi panasz befogadhatóságára vonatkozó törvényi – formai és tartalmi – feltételeknek. A testület megállapította, hogy az indítvány határidőben érkezett, az indítványozó érintettnek tekinthető és a rendelkezésére álló jogorvoslati lehetőségeket kimerítette.
[13]	A befogadhatóság további feltételeit vizsgálva az Alkotmánybíróság az alábbi következtetésekre jutott.
[14]	4.1. Az Abtv. 27. § a) pontja alapján akkor lehet alkotmányjogi panasszal az Alkotmánybírósághoz fordulni, „ha az ügy érdemében hozott döntés vagy a bírósági eljárást befejező egyéb döntés az indítványozó Alaptörvényben biztosított jogát sérti”. Ennek a feltételnek az indítványnak az Alaptörvény M) cikk (2) bekezdése sérelmére alapított, valamint az Egyezmény meghatározott rendelkezéseivel való ellentétet állító része az alábbiak okából nem felel meg.
[15]	Az Alkotmánybíróság több döntésében is követett álláspontja szerint az Alaptörvény M) cikkének (2) bekezdéséből közvetlenül alapjog nem származik, így a bírói döntés folytán az indítványozó Alaptörvényben biztosított joga sem sérülhetett {l. pl. 3215/2013. (XII. 2.) AB határozat, Indokolás [19], [21]}. Az Alkotmánybíróság megjegyzi, hogy az erőfölénnyel való visszaéléssel szembeni állami fellépés szabálya államcél meghatározását tartalmazza, melyet a bíróságok az alkotmányos jogszabályok alkalmazásával fogalmi értelemben sem tudnak megsérteni.
[16]	Az Egyezmény sérelmére alapított indítványi rész nem a hivatkozott nemzetközi szerződés által is védett, Alaptörvénybe foglalt jogokra irányulva érvel, hanem a bírói ítéletek nemzetközi szerződésbe ütközését állítja, melynek vizsgálatára az Alkotmánybíróságnak nincsen hatásköre. Az Alkotmánybíróság nemzetközi szerződések érvényesülését csak jogszabályokkal összefüggésben, és csak akkor vizsgálhatja, ha az eljárás kezdeményezője a jogszabály nemzetközi szerződésbe ütközését állítja. Az indítványozó ilyenre nem hivatkozik, de ilyen eljárásra alkotmányjogi panasz keretében nincs is lehetőség, és az indítványozó egyébként sem tartozik az ilyen eljárás kezdeményezésére jogosultak körébe.
[17]	4.2. Az indítványozó által hivatkozott XXIV. cikk (1) bekezdése a közigazgatási hatósági eljárásokra vonatkozik. Az indítványozó által hivatkozott alaptörvényi rendelkezés és a támadott bírósági ítéletek között a jelen ügyben nincs összefüggés. Az Alkotmánybíróság gyakorlata szerint az említett összefüggés hiánya az indítvány befogadásának tartalmi akadálya {3130/2013. (VI. 24.) AB végzés, Indokolás [17]}.
[18]	4.3. Az Abtv. 29. §-a alapján az alkotmányjogi panasz a bírói döntést érdemben befolyásoló alaptörvény-ellenesség, vagy alapvető alkotmányjogi jelentőségű kérdés esetén fogadható be. Az Alkotmánybíróság a további indítványi elemeket ebből a szempontból vizsgálta meg és megállapította, hogy azok – az alábbiak miatt – nem vetnek fel a bírói döntést érdemben befolyásoló alaptörvény-ellenességet, így nem felelnek meg a befogadási feltételeknek.
[19]	Az Alaptörvény XIII. cikk (1) bekezdésével kapcsolatban az indítványozó nem fejtette ki részletesen, hogy a bírói ítéletek milyen módon sérti az alkotmányjogi értelemben vett tulajdonjogát. Az Alkotmánybíróság gyakorlata szerint ugyanis az „alkotmányos tulajdonvédelem köre és módja nem szükségképpen követi a polgári jogi fogalmakat, és nem azonosítható az absztrakt polgári jogi tulajdon védelmével” {26/2013. (X. 4.) AB határozat, Indoklás [161]}.
[20]	Az Alaptörvény XV. cikk (1) bekezdésének sérelmét alátámasztani szándékozó, az indítványozó által kifejtett érvek nincsenek alkotmányjogilag értékelhető kapcsolatban ezen Alaptörvényben biztosított jognak – az Alkotmánybíróság által kibontott – tartalmával.
[21]	Az Alaptörvény XXVIII. cikk (1) bekezdésének sérelmére alapozott indítványi elemmel kapcsolatban az Alkotmánybíróság rámutat arra, hogy az indítványozónak a panasznapon történt – állítása szerinti – téves tájékoztatása az igénye bírói útra terelését megelőző történés, mely kívül esik az általa indított és a tisztességes eljárás követelménye alá eső peres eljárás keretein. Az esetleges téves tájékoztatás és a perben hozott érdemi ítélet között alkotmányjogilag értékelhető összefüggés nincs.
[22]	Az Alkotmánybíróság megítélése szerint az ítélet indokolásának a másodfokú bíróság általi további érvvel történt – az indítványozó által sérelmezett – kiegészítése sem veti fel a bírói döntést érdemben befolyásoló alaptörvény-ellenesség problematikáját.
[23]	Összességében megállapítható, hogy az indítványozó ténylegesen a bíróságok ítéleteit, azok indokolásának egyes megállapításait a bíróságok mérlegelési körébe tartozó, jellegét tekintve törvényességi és nem alkotmányossági szempontok miatt kifogásolta. Az Alkotmánybíróság jelen ügyben is hangsúlyozza: „Az Alkotmánybíróság az Alaptörvény 24. cikkének (1) bekezdése alapján az Alaptörvény védelmének legfőbb szerve. A (2) bekezdés d) pontja értelmében alkotmányjogi panasz alapján felülvizsgálja a bírói döntésnek az Alaptörvénnyel való összhangját. Az alkotmányjogi panasz jellegének megfelelően a testület hatáskörébe a bírói döntéseknek kizárólag az alkotmányossági szempontú vizsgálata tartozik. Ebből következően az alkotmányjogi panasz nem tekinthető a bírósági szervezeten belül jogorvoslattal (már) nem támadható bírói határozatok által okozott valamennyi jogsérelem orvoslása eszközének, azaz ez a jogvédelem nem jelenti a rendes bíróságok jogalkalmazási gyakorlatának általános felülvizsgálatát, aminek következtében az Alkotmánybíróság burkoltan negyedfokú bírósággá válna. A jogszabályokat a bíróságok értelmezik, az Alkotmánybíróság csak az értelmezési tartomány alkotmányos kereteit jelölheti ki, ami nem adhat alapot számára minden olyan esetben történő beavatkozásra, amikor vélt vagy esetleg valós jogszabálysértő jogalkalmazásra került sor.” {3198/2013. (X. 22.) AB végzés, Indokolás [22]}
[24]	Mindezekre tekintettel az Alkotmánybíróság az indítványt – az Abtv. 47. § (1) bekezdése és az 56. § (2)–(3) bekezdései, valamint az Ügyrend 5. § (1) és (2) bekezdései alapján eljárva, az Ügyrend 30. § (2) bekezdés a) és h) pontja alapján – visszautasította.
. 09/23/2014
. 3086/2015. (V. 8.)
. 05/05/2015

matches: bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság


text:
2009-02-20 Vendel LajosLeave a Comment on Reklámtörvény
(3) A rádió és televízió műsorszolgáltatásában közzétett reklámra – ha e törvénytől eltérő követelményeket állapít meg – a rádiózásról és televíziózásról szóló 1996. évi I. törvényben foglalt rendelkezéseket kell alkalmazni.
n) sajtótermék: az időszaki lap egyes lapszámai, a rádió- és televízió-műsor, a könyv, a röplap és az egyéb szöveges kiadvány – ide nem értve a bankjegyet és az értékpapírt -, a zeneművet, grafikát, rajzot vagy fotót tartalmazó kiadvány, a térkép, a nyilvános közlésre szánt műsoros filmszalag, videokazetta, videolemez, hangszalag és hanglemez, továbbá bármely más tájékoztatást vagy műsort tartalmazó, nyilvános közlésre szánt technikai eszköz,
5. § (1) Reklám akkor tehető közzé, ha a reklámozó a reklám megrendelésekor a reklámszolgáltató – ennek hiányában a reklám közzétételének megrendelésekor a reklám közzétevője – részére megadja a cégnevét, illetve nevét, a székhelyét, ennek hiányában lakóhelyét, továbbá az adószámát.
(3) Jogszerű összehasonlító reklám esetében a védjegyjogosult kizárólagos használati joga alapján nem léphet fel védjegyének az összehasonlító reklámban történő – a célnak megfelelő módon megvalósuló – használatával szemben, feltéve, hogy a védjegy használata elengedhetetlen az összehasonlításhoz és nem haladja meg a feltétlenül szükséges mértéket.
19. § 4
(2) Temetkezési szolgáltatásról szóló reklámban – a szolgáltató honlapján közzétett reklám kivételével – csak a szolgáltató neve, megkülönböztető megjelölése, elérhetőségének módja és időtartama, valamint a "temetkezés" szó, illetve a nyújtott szolgáltatásoknak és azok díjának tárgyszerű – kegyeleti jogokat nem sértő – felsorolása tüntethető fel.
24. § (1) A gazdasági reklámtevékenységre, továbbá a tiltott szponzorálásra vonatkozó rendelkezések megsértése esetén – a (2) és a (4) bekezdésben foglalt kivétellel – a fogyasztóvédelmi hatóság jár el.
(4) Az információs társadalommal összefüggő szolgáltatás és – a beszédcélú telefonhívás kivételével – elektronikus hírközlés útján megvalósuló reklám tekintetében a 6. §-ban foglalt rendelkezések megsértése esetén a Nemzeti Hírközlési Hatóság jár el az Ektv.-ben meghatározottak szerint.
(5) Az e törvény szerinti eljárás lefolytatása nem zárjaki azt, hogy a sérelmet szenvedett fél az e törvény rendelkezéseinek megsértésére alapított polgári jogi igényét közvetlenül a bíróság előtt érvényesítse.
27. § Az eljáró hatóság, illetve a bíróság a még közzé nem tett reklám közzétételét megtiltja, ha megállapítja, hogy a reklám – közzététele esetén – a gazdasági reklámtevékenységre vonatkozó rendelkezésbe ütközne. A közzététel megtiltása mellett bírság kiszabásának nincs helye.
(4) A Tpvt. 88/B. §-ának (l)-(6) bekezdését a 24. § (5) bekezdése szerinti perekben is megfelelően alkalmazni kell, ha a 24. § (3) bekezdése szerint az eljárás a Gazdasági Versenyhivatal hatáskörébe tartozna.
32. § 6
33-38. § 7
(2) A3. § a) pontja, az 5. § (4) bekezdése, a 19. §, a 23. § (5) bekezdése, valamint a 42. § 2009. március 1-jén lép hatályba.
40. § 13
41. § A gazdasági reklámtevékenységről szóló 1997. évi LVIII. törvény 12. §-a (2) és (3) bekezdésének, 13. §-a (1)–(4) bekezdésének és 13/A. §-ának megsértése miatt a fogyasztóvédelmi hatóság jár el, az e törvényben meghatározott szabályok szerint.
42. § 15
(2) A 6. § (1) bekezdésétől eltérően az e törvény hatálybalépését megelőzően a közvetlen üzletszerző szerv, illetve az általa az adatok kezelésére, átvételére a Katv.-vel összhangban megbízott szerv által kezelt közvetlen üzletszerzési listán szereplő természetes személy érintettek részére előzetes és kifejezett hozzájárulásuk nélkül 2009. május 3 1-ig lehet közvetlen üzletszerzés módszerével – az Ektv. szerinti elektronikus hirdetés kivételével – reklámot tartalmazó küldeményt küldeni. Ha az érintett 2009. május 3 1-ig nem tett a 6. § (1) bekezdése szerinti hozzájáruló nyilatkozatot, adatai közvetlen üzletszerzési célból a továbbiakban nem kezelhetők, azokat törölni kell.
(3) A 6. §-tól eltérően, a vállalkozás – ha az érintett személy kapcsolattartásra szolgáló elektronikus levelezési címéhez egy áru értékesítése során jogszerűen jutott hozzá -, ugyanez a vállalkozás 2009. május 31-ig felhasználhatja ezeket az adatokat saját hasonló áruinak reklámozása céljából elektronikus hirdetés küldésére. Ez esetben biztosítani kell, hogy a reklám címzettje az elektronikus hirdetés megküldését ingyenesen, korlátozás és indokolás nélkül megtilthassa. A megtiltás lehetőségére egyértelműen és feltűnő módon fel kell hívni az érintett személy figyelmét mind a kapcsolattartói adatok gyűjtésekor, mind a későbbiekben, az egyes elektronikus hirdetések megküldésekor.
(4) A közvetlen üzletszerző szerv az érintett személynek az e törvény hatálybalépését követő első alkalommal történő megkeresése során, de legkésőbb 2009. május 3 1-ig köteles a közvetlen üzletszerzési listán szereplő érintett természetes személyeket – a 6. § (7) bekezdése szerinti tartalommal – tájékoztatni a postai címzett reklámküldemények küldésének a 6. § (4) bekezdése szerinti megtiltása lehetőségéről.
c) az Európai Parlament és a Tanács – a 97/3 6/EK és a 2007/65/EK irányelvekkel módosított – 89/552/EGK irányelve (1989. október 3.) a tagállamok audiovizuális médiaszolgáltatások nyújtására vonatkozó egyes törvényi, rendeleti vagy közigazgatási rendelkezéseinek összehangolásáról, 3e. cikk (1) bekezdés e) pontja és 15. cikk [a 18. § (1) bek.].
c) a Bizottság 2008/282/EK határozata (2008. március 17.) a fogyasztóvédelmi jogszabályok alkalmazásáért felelős nemzeti hatóságok közötti együttműködésről szóló 2006/2004/EK európai parlamenti és tanácsi rendeletnek a kölcsönös jogsegély vonatkozásában való végrehajtásáról szóló 2007/76/EK határozat módosításáról [a31. §(2) bek.].
Previous Audi R8 5.2 FSI quattro
Next Polo 2009 világpremier

matches:
§ 4
bíróság
bíróság
§ 6
§ 7
§ 2009
§ 13
§ 15


text:
Az óvadék összege mindig egyénre szabott - riport dr. Frech Ágnessel, a Be. hatályosulását támogató munkacsoport elnökével | Magyarország Bíróságai
Az óvadék összege mindig egyénre szabott - riport dr. Frech Ágnessel, a Be. hatályosulását támogató munkacsoport elnökével
2019.06.14. - 11:40
Az új Be. teljesen megváltoztatta az óvadék funkcióját, mert a jelenlét biztosítása mellett alapvetően a távoltartás és a bűnügyi felügyelet, mint kényszerintézkedések magatartási szabályainak megtartását szolgálja – hívta fel rá a figyelmet dr. Frech Ágnes, a Be. hatályosulását támogató munkacsoport elnöke. Hozzátette: az óvadék összegének meghatározásánál elsősorban a gyanúsításban szereplő bűncselekmény tárgyi súlyát, valamint a terhelt személyi körülményeit, vagyoni viszonyait veszi figyelembe a bíróság.
Mi az óvadék jogintézményének lényege és célja?
A korábbi büntetőeljárási törvény is ismerte az óvadék intézményét, de abban önálló kényszerintézkedésként szerepelt, és alapvetően az előzetes letartóztatás kiváltására, valamint a terhelt jelenlétének biztosítására szolgált. Az utóbbi évek tapasztalata azt mutatja, hogy a jogintézmény nem váltotta be a hozzá fűzött reményeket, és egyre ritkábban alkalmazták. Ez pedig szükségessé tette a szabályozás újragondolását.
Az új Be. teljesen megváltoztatta az óvadék funkcióját, mert a jelenlét biztosítása mellett alapvetően a távoltartás és a bűnügyi felügyelet, mint kényszerintézkedések magatartási szabályainak megtartását szolgálja. Önállósága megszűnt, és kizárólag az említett kényszerintézkedésekhez kapcsolódhat. Így például, ha a bíróság bűnügyi felügyeletet rendel el és magatartási szabályként előírja, hogy a terhelt nem hagyhatja el a lakását, ennek betartására két intézmény is szolgál: az egyik a terhelt mozgását nyomon követő technikai eszköz, másrészt az óvadék. Ez a két biztosítási intézkedés együttesen is alkalmazható.
Milyen feltételek mellett alkalmazható?
Óvadék a terhelt vagy a védő indítványára állapítható meg, a bíróság ezt hivatalból nem rendelheti el az eljárás egyik szakaszában sem. Az óvadék felajánlásával letartóztatás helyett enyhébb kényszerintézkedés alkalmazása, vagy enyhébb magatartási szabály megállapítása rendelhető el. A példánknál maradva, a bűnügyi felügyelet esetén a korábbi „házi őrizet” helyett elegendő lehet annak előírása, hogy a terhelt minden héten egyszer köteles a rendőrkapitányságon jelentkezni.
Hogyan történik az óvadék megállapítása?
Óvadék felajánlása esetén a bíróság kétféle döntést hozhat: vagy elutasítja az indítványt, vagy megállapítja az óvadék összegét, amely nem feltétlenül azonos a felajánlott összeggel. Az óvadék letétele esetén a bíróság vagy enyhébb kényszerintézkedést, vagy enyhébb magatartási szabályt állapít meg.
Az óvadék tárgya csak pénz lehet, amelynek legkisebb összege ötszázezer forint. A bíróság óvadék felajánlása esetén az összeg meghatározásánál elsősorban a gyanúsításban szereplő bűncselekmény tárgyi súlyát, valamint a terhelt személyi körülményeit, vagyoni viszonyait veszi figyelembe. Az óvadék összegét a terhelt, a meghatalmazott képviselője és a védő is leteheti.
A bíróság döntése ellen fellebbezésnek van helye, amely az összegszerűséget is támadhatja.
Mi lesz a befizetett óvadék sorsa? Visszajár-e?
Az óvadék járulékos jellegéből adódóan automatikusan visszajár, ha megszűnik az a kényszerintézkedés, amelynek biztosítására szolgál. Ha a távoltartásra vagy a bűnügyi felügyelet legenyhébb formájára sincs már tovább szükség, akkor az óvadékot letevőnek az összeg nyomban visszajár. Ez azért jelentős változás a korábbi törvényben szabályozott óvadékhoz képest, mert menet közben is, nemcsak az eljárás jogerős befejezését követően kapható vissza.
Ugyanakkor az óvadék összegét a terhelt elveszti, ha az eljárás során elérhetetlenné válik, vagy ha a számára előírt magatartási szabályokat súlyosan megszegi. Ilyen lehet például, ha a terhelt a tárgyaláson nem jelenik meg, ha engedély nélkül elhagyja a lakását vagy a számára tartózkodási helyként kijelölt helységet, illetve ha a tilalom ellenére felkeresi a sértettet.

matches: bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság


19.8 közfeladat: jogszabályban meghatározott állami vagy önkormányzati feladat, amit a feladat címzettje közérdekből, haszonszerzési cél nélkül, jogszabályban meghatározott követelményeknek és feltételeknek megfelelve végez, ideértve a lakosság közszolgáltatásokkal való ellátását, valamint e feladatok ellátásához szükséges infrastruktúra biztosítását is;
(2)20 Az egyesület az (1) bekezdés szerinti hirdetési, reklám, illetve közvetítési jogokkal kapcsolatosan egy évnél hosszabb időre szerződést csak a döntéshozó szerv külön felhatalmazása alapján köthet.
(3)21 A (2) bekezdés szerinti, határozatlan vagy egy évnél hosszabb időre kötött szerződés megkötésétől számítva évente a döntéshozó szerv újabb felhatalmazása hiányában hatályát veszti. Ezen rendelkezést az (1) bekezdés szerinti szerződésben szerepeltetni kell.
II/A. FEJEZET23
b)24 működése, határozatai, a döntéshozó szerv döntései megfelelnek-e a jogszabályoknak, a létesítő okiratnak vagy az egyéb belső (önkormányzati) szabályzatoknak.
b)25 a működés törvényességének helyreállítása érdekében összehívja a döntéshozó szervet, vagy határidő tűzésével a törvényes működés helyreállítására kötelezi a döntéshozó szervet, és minderről értesíti a civil szervezetnél választott felügyelő szervet is,
(5)26 A bíróság az ügyész keresete alapján megállapítja
(5a)27 A bíróság az alapító kérelmére vagy az ügyészség indítványára állapítja meg az alapítvány megszűnését, ha
(5b)28 A bíróság az alapító kérelmére – a Cnytv. 59. § (5) bekezdésében meghatározott esetben az alapító keresetére – állapítja meg az alapítvány megszűnését, ha céljának megvalósítása lehetetlenné vált, és a cél módosítására vagy más alapítvánnyal való egyesülésre nincs mód [Ptk. 3:403. § (1) bekezdés b) pont].
45. §61 A befektetési tevékenységet végző közhasznú szervezetnek befektetési szabályzatot kell készítenie, amelyet a döntéshozó szerv – ha ilyet létrehoztak – a felügyelő szerv véleményének kikérését követően fogad el.
46. § (1)62 A közhasznú szervezet, valamint közhasznú szervezet jogi személyiséggel rendelkező szervezeti egysége köteles a beszámoló jóváhagyásával egyidejűleg közhasznúsági mellékletet készíteni, amelyet a beszámolóval azonos módon köteles jóváhagyni, letétbe helyezni és közzétenni.
(2)63 A közhasznú szervezet beszámolójába, közhasznúsági mellékletébe bárki betekinthet, és abból saját költségére másolatot készíthet.
b)64 a szervezet – letétbe helyezett beszámolója, közhasznúsági melléklete – nem felel meg a 32. § szerinti feltételeknek.
b)65 elősegítik a civil szervezetek és a helyi önkormányzatok és a nemzetiségi önkormányzatok együttműködését,
53. § (1)66 Az államháztartásról szóló törvény (a továbbiakban: Áht.) rendelkezései szerint az államháztartás alrendszerei terhére kötött támogatási szerződés vagy kibocsátott támogatói okirat alapján létesített jogviszony költségvetési támogatási jogviszony, amelyet az államháztartás működés ére vonatkozó jogszabályok szabályoznak azzal, hogy a Ptk. alapján a támogató késedelmes teljesítése a mindenkor érvényes jegybanki alapkamatnak megfelelő késedelmi kamattal terhelt.
(2)67 A központi költségvetés terhére törvény eltérő rendelkezése hiányában civil szervezetnek működési támogatás csak akkor nyújtható, ha a Nemzeti Együttműködési Alap biztosítja a költségvetési támogatás forrását.
(3)68 Az államháztartás központi alrendszeréből a civil szervezetek részére nyújtott költségvetési támogatások szakmai összehangolása, az azonos feladatok párhuzamos finanszírozásának kiszűrése érdekében a miniszter szakmai monitoring rendszert működtet.
(7)–(8)69
53/A. §70 (1) Jelentős költségvetési támogatásnak minősül, ha valamely szervezet a szakmai monitoring rendszer adatai alapján, az államháztartás központi alrendszeréből kapott 19. § (1) bekezdés c) pontja szerinti költségvetési támogatásai (egybeszámított támogatás) összesen meghaladják valamely költségvetési év vonatkozásában az ötvenmillió forintot.
(2) A jelentős költségvetési támogatásban részesülő civil szervezet nyilvántartás szerint képviseletre jogosult vezető tisztségviselőjét (a továbbiakban: kötelezett) – az (1) bekezdés szerinti feltétel teljesülését követően a vagyonnyilatkozat-tételi kötelezettség fennállásáról és esedékességének időpontjáról szóló tájékoztató megküldésével a miniszter harmincnapos határidővel felhívja vagyonnyilatkozat tételére.
53/B. §71 (1) A vagyonnyilatkozatot a vagyonnyilatkozat-tétel napján fennálló érdekeltségi és vagyoni helyzetről, valamint a vagyonnyilatkozat-tétel időpontját megelőző öt naptári évben szerzett bármilyen jogviszonyból származó jövedelemről kell kitölteni.
53/C. §72 (1) Vagyonnyilatkozat-tételi kötelezettségét az teljesíti, aki annak esedékességekor valós tartalmú vagyonnyilatkozatot tesz. A valós tartalom megállapítására vonatkozóan a vagyonnyilatkozat őrzéséért felelős ellenőrzési eljárást folytathat le az 53/D. §-ban foglaltak szerint.
53/D. §73 (1) Az őrzésért felelős ellenőrzési eljárást folytathat le, ha a kötelezett vagyoni helyzetére vonatkozó valamely bejelentés szerint alaposan feltehető, hogy vagyongyarapodása a nyilatkozattételi-kötelezettségét megalapozó jogviszonyából, illetve az őrzésért felelős által ismert egyéb törvényes forrásból származó jövedelme alapján nem igazolható.
53/E. §74 Az 53/A. § (1) bekezdés szerinti egybeszámított támogatás nyomon követése érdekében a civil szervezeteknek nyújtott támogatásokról a Civil Információs Portálon működtetett szakmai monitoring rendszeren keresztül a folyósítást megelőzően tájékoztatást kell nyújtania:
b)75 annak nyújtása normatív alapon, vagy a személyi jövedelemadó meghatározott részének az adózó rendelkezése szerinti felhasználásáról szóló 1996. évi CXXVI. törvény (a továbbiakban: Szftv.) szerint történt, vagy
55. §76 A Nemzeti Együttműködési Alap (a továbbiakban: Alap) a civil önszerveződések működését és szakmai tevékenységét, nemzeti összetartozásuk erősítését és a közjó kiteljesedésében vállalt szerepük segítését támogató finanszírozási forma. Az Alap forrását a központi költségvetésről szóló törvény a miniszter által vezetett minisztérium fejezeti kezelésű előirányzataként tartalmazza.
a)77 civil szervezetek által gyűjtött és a számviteli beszámolóban feltüntetett adományok értéke után járó öt százalékos normatív kiegészítés, amelyet a civil szervezet működési költségeinek fedezésére fordít;
b)78 civil szervezetek működésének támogatása;
57. § (1)79 Az Alap terhére csak az 56. § (1) bekezdés b) vagy h) pontja szerinti támogatás nyújtható azon civil szervezetnek, amely a pályázat megjelenését megelőző utolsó lezárt üzleti évben beszámolóval igazolható éves összes bevétele eléri vagy meghaladja a miniszter rendeletében meghatározott értéket. E bekezdés szerinti támogatás csak visszatérítendő formában nyújtható.
b)80 a létesítő okirat eltérő rendelkezése hiányában a jogutód nélkül megszűnt civil szervezet, közhasznú szervezet vagyona;
c)81 az Szftv. 4. § (1) bekezdés h) pontja szerint felajánlott összeg;
(2)82 Azon pályázatoknál, amelyek kedvezményezettje szövetség is lehet, a szövetségek számára igénybe vehető támogatási keretet el kell különíteni az egyéb civil szervezetek támogatására szolgáló támogatási kerettől.
(3)83 Nem jogosult az Alapból működési támogatásra az a civil szervezet, amely a pályázat kiírásának évében a költségvetési törvényben nevesítve részesül támogatásban.
60. § (1)84 Az Alap céljainak megvalósítására vonatkozó elvi, irányító és koordináló döntéseket a Tanács hozza meg. A Tanács kilenc tagból áll.
(4)85 A kollégium akkor döntésképes, ha a tagjainak több mint fele a szavazásban részt vesz. A kollégium minden tagjának egy szavazata van.
(6)86 A kollégiumnak a Tanács által meghatározott támogatási célok alapján, a Tanács elnökének egyetértésével tárgyév február 15-éig döntenie kell a pályázatok kiírásáról. A Tanács elnökének egyetértése vagy a döntés hiányában a pályázat kiírásáról a Tanács a kollégium javaslatának megérkezésétől, vagy a döntés hiányában a határidő eredménytelen elteltétől számított tizenöt napon belül köteles dönteni.
(7)87 A (6) bekezdés szerinti pályázat elbírálásáról a kollégium dönt. Amennyiben a Tanács elnöke a kollégiumnak a pályázat elbírálására vonatkozó döntésével nem ért egyet, akkor azt – a döntés végrehajtásának felfüggesztésével egyidejűleg, indokolással – végleges elbírálás végett a Tanács elé terjeszti, amelyről a Tanács tizenöt napon belül köteles ülésén dönteni.
(8)88 A kollégium döntéseit a jelen lévő tagok többségének egyetértésével hozza meg.
(10)89 A kollégium valamennyi tagjának kijelölése és a megbízásának átvétele után kezdi meg működését. A kollégium első ülését a miniszter hívja össze.
(11)90 Az 58. § (1) bekezdés e) pontja szerinti forrás felhasználása, a pályázati kiírások elkészítése, a beérkező pályázatok elbírálása, valamint a támogatott célok megvalósulásának szakmai ellenőrzése érdekében a miniszter az (1) bekezdéstől eltérő elnevezéssel, kilenctagú kollégiumot hozhat létre.
(12)91 A kollégium döntést hoz az e törvény szerint hatáskörébe utalt támogatásokról és az e törvény felhatalmazása alapján kiadott külön jogszabályban meghatározott infrastruktúra felhasználásáról.
(2)92 A Tanács elnökének és tagjainak, a kollégium elnökének és tagjainak, valamint ezek közeli hozzátartozóinak érdekeltségi körébe tartozóként összeférhetetlennek jelzett szervezet támogatási igénye érvénytelen.
64. §93 Az Alapot a miniszter felügyelete vagy irányítása alá tartozó, miniszteri rendeletben kijelölt központi költségvetési szerv (a továbbiakban: Alapkezelő) kezeli. Az Alapkezelő felel a kollégiumi döntések előkészítésének és végrehajtásának törvényességéért.
b)94 állami vezető, országgyűlési képviselő, nemzetiségi szószóló, az Európai Parlament tagja, megyei (fővárosi), települési önkormányzat képviselő-testületének tagja, polgármester, alpolgármester, Nemzeti Gazdasági és Társadalmi Tanácsban civil szervezetek képviseletét ellátó tag vagy hozzátartozója,
c)95 a Tanács tagjának vagy a kollégium tagjának hozzátartozója,
67. § (1)96 E törvény alkalmazásában a civil szervezet a Tanács tagjának, a kollégium tagjának és a közpénzekből nyújtott támogatások átláthatóságáról szóló 2007. évi CLXXXI. törvény (a továbbiakban: Knyt.) szerinti döntés-előkészítésben közreműködő személynek az érdekeltségi körébe tartozik, ha
(2)97 A kollégium tagjának megbízatása megszűnik
(4)98 A Tanács tagja és a kollégium tagja a tisztségéről való lemondását írásban, a miniszterhez jelenti be.
(8)99 A megbízatás megszűnése esetén a miniszter gondoskodik a megüresedett hely betöltéséről. A 60. § (2) bekezdés b) és c), valamint a 61. § (2) bekezdés b) és c) pontja szerinti tag esetében a miniszter az új tagot a megbízatás megszűnésétől számított harminc napon belül bízza meg.
(10)100 Méltatlanná válik a Tanács tagja és a kollégium tagja, ha e megbízása keretében jogszabállyal vagy a Tanács vagy a kollégium ügyrendjével össze nem egyeztethető módon jár el vagy tartósan akadályozza a Tanács vagy a kollégium működését, és az érintett testület tagjai egyharmadának indokolással ellátott és az (5) bekezdés d) pontjának megállapítását kezdeményező javaslatára, e testület összes tagjának egyetértésével dönt a méltatlanság megállapításáról. A döntés meghozatalában nem vehet részt az a tag, akinek a méltatlansága megállapítására irányul az eljárás, a döntésképesség megállapításánál e tagot figyelmen kívül kell hagyni.
(5)101 Az Alap működésének nyilvánossága érdekében a miniszter a Civil Információs Portál keretein belül internetes honlapot működtet. A honlapon közzétételre kerül
(6)102 A kollégium, illetve a Tanács a támogatási döntésről zárt ülésen dönt.
73. § (1)103 Felhatalmazást kap a Kormány, hogy a civil szervezetek gazdálkodó és adománygyűjtő tevékenységével kapcsolatos részletes szabályokat, a közhasznúsági melléklet formai és tartalmi követelményeit, a kollégiumok által az e törvény alapján juttatott, nem költségvetési támogatásnak minősülő támogatásokkal kapcsolatos döntési eljárás szabályait, valamint a civil szervezetek rendelkezésére bocsátható infrastruktúra felhasználás szabályait és a juttatás feltételeit rendeletben állapítsa meg.104
a) az Alap kezelő szervének kijelölését, az Alap kezelésének, az Alap működésére fordítható forrás mértékének, a visszatérítendő támogatás és az Alap felhasználásának a részletes szabályait, az ellenőrzés és beszámolás rendjét, valamint a pályázati rendszerre vonatkozó további előírásokat az államháztartásért felelős miniszterrel egyetértésben,105
b) a Civil Információs Portál, a Civil Információs Centrumok hálózata, illetve a támogatások összehangolását szolgáló monitoringrendszer működtetésének és az e törvényben meghatározott adatok honlapon történő közzétételének részletes szabályait,106
c) a Tanács és a kollégium létesítésére, működésére, valamint az összeférhetetlenségre és a nyilvánosságra hozatalra vonatkozó részletes eljárási szabályokat,107
d) az Alap testületeinek tevékenységével és az Alap működésével kapcsolatos beszámolók tartalmi elemeit, a beszámolás rendjét,108
e) a Tanács tagjának és a kollégium tagjának járó költségátalány és a költségtérítése elszámolásának szabályait az államháztartásért felelős miniszterrel egyetértésben,109
(3)110 Felhatalmazást kap az államháztartásért felelős miniszter, hogy a Fővárosi Törvényszék Gazdasági Hivatalának a központi költségvetéssel történő, a 10/D. § (2) bekezdés szerinti elszámolásának, valamint a központi költségvetésből a pénzösszeg folyósításának részletes szabályait rendeletben állapítsa meg.111
(4)112 E törvény 13. § (2) és (3) bekezdése, valamint a 14. § (2) bekezdése 2015. január 1. napján lép hatályba.
(10)113 A Nemzeti Civil Alapprogramról szóló törvény alapján nyújtott támogatások tekintetében a kezelői feladatokat az Alapprogram megszűnését követően az e törvény 73. § (2) bekezdés a) pontja alapján kijelölt szerv látja el. E törvény hatálybalépését megelőzően kötött támogatási szerződésekkel kapcsolatos kollégiumi hatásköröket az e törvény 73. § (2) bekezdés a) pontja alapján kijelölt szerv gyakorolja.
(14)114 E törvénynek a települési önkormányzatok fekvőbeteg-szakellátó intézményeinek átvételéről és az átvételhez kapcsolódó egyes törvények módosításáról szóló 2012. évi XXXVIII. törvénnyel (a továbbiakban: Mód. tv.) megállapított 9. § (2), (3), (7) és (8) bekezdésének és 10. § (1) és (2) bekezdésének rendelkezéseit a Mód tv. hatálybalépésekor115 folyamatban lévő eljárásokban is alkalmazni kell.
(15)116 A Nemzeti Civil Alapprogram terhére kötött támogatási szerződés alapján visszafizetett vagy más jogcímen bevételként elszámolt összeget a (10) bekezdés szerinti feladatok ellátására kell fordítani és az a 73. § (2) bekezdés a) pontja szerinti Alapkezelőt illeti.
(16)117 E törvénynek az egyes civil szervezetekkel kapcsolatos törvényeknek a Polgári Törvénykönyvről szóló 2013. évi V. törvény hatálybalépésével összefüggő valamint egyéb célú módosításáról szóló 2013. évi CCXIII. törvénnyel (a továbbiakban: Civilmód.) megállapított 4. § és a II. fejezetének rendelkezéseit a Civilmód. hatálybalépését118 követően indult eljárásokban kell alkalmazni.
(17)119 E törvény 2013. december 31-én hatályos 29. § (3) bekezdésének rendelkezését a 2013. üzleti évről készített beszámolóra alkalmazni kell.
d)120 a harmadik országbeli állampolgárok valamely tagállam területén való tartózkodására és munkavállalására vonatkozó összevont engedélyre irányuló összevont kérelmezési eljárásról, valamint a harmadik országból származó, valamely tagállam területén jogszerűen tartózkodó munkavállalók közös jogairól szóló 2011. december 13-i 2011/98/EU európai parlamenti és a tanácsi irányelv 12. cikk (1) bekezdés b) pontjának
77–79. §122
80. §123
a)–d)124
81–189. §127
190–208. §129
209. §130
210–211. §132
8 A 2. § 19. pontja a 2013: CCXIII. törvény 16. § (1) bekezdés c) pontja szerint módosított szöveg.
20 A 8. § (2) bekezdése a 2013: CCXIII. törvény 16. § (1) bekezdés d) pontja szerint módosított szöveg.
21 A 8. § (3) bekezdése a 2013: CCXIII. törvény 16. § (1) bekezdés d) pontja szerint módosított szöveg.
23 A II/A. Fejezetet (10/C–10/F. §) a 2013: CCXIII. törvény 9. §-a iktatta be.
24 A 11. § (2) bekezdés b) pontja a 2013: CCXIII. törvény 16. § (1) bekezdés d) pontja szerint módosított szöveg.
25 A 11. § (3) bekezdés b) pontja a 2013: CCXIII. törvény 16. § (1) bekezdés d) pontja szerint módosított szöveg.
26 A 11. § (5) bekezdése a 2013: CCXIII. törvény 10. § (1) bekezdésével megállapított szöveg.
27 A 11. § (5a) bekezdését a 2013: CCXIII. törvény 10. § (2) bekezdése iktatta be.
28 A 11. § (5b) bekezdését a 2013: CCXIII. törvény 10. § (2) bekezdése iktatta be.
29 A 4. alcímet (12. §) a 2012: XXXVIII. törvény 52. § (2) bekezdése hatályon kívül helyezte.
30 A 13. § (2) bekezdése– a 2013: CCXLIII. törvény 20. § (2) bekezdése szerint módosított– a 74. § (4) bekezdése alapján 2015. január 1. napjával lép hatályba.
31 A 13. § (3) bekezdése –a 2013: CCXLIII. törvény 20. § (2) bekezdése szerint módosított– a 74. § (4) bekezdése alapján 2015. január 1. napjával lép hatályba.
32 A 14. § (2) bekezdése– a 2013: CCXLIII. törvény 20. § (2) bekezdése szerint módosított– a 74. § (4) bekezdése alapján 2015. január 1. napjával lép hatályba.
61 A 45. § a 2013: CCXIII. törvény 16. § (1) bekezdés d) pontja szerint módosított szöveg.
62 A 46. § (1) bekezdése a 2013: CCXIII. törvény 11. § (7) bekezdésével megállapított szöveg.
63 A 46. § (2) bekezdése a 2012: XXXVIII. törvény 50. § (10) bekezdésével megállapított szöveg.
64 A 49. § (2) bekezdés b) pontja a 2012: XXXVIII. törvény 51. § l) pontja szerint módosított szöveg.
65 Az 52. § (1) bekezdés b) pontja a 2012: XXXVIII. törvény 51. § m) pontja szerint módosított szöveg.
66 Az 53. § (1) bekezdése a 2012: XXXVIII. törvény 51. § n) pontja szerint módosított szöveg.
67 Az 53. § (2) bekezdése a 2012: XXXVIII. törvény 51. § o) pontja szerint módosított szöveg.
68 Az 53. § (3) bekezdése a 2012: XXXVIII. törvény 51. § p) pontja szerint módosított szöveg.
69 Az 53. § (7)–(8) bekezdését a 2013: CCXIII. törvény 16. § (3) bekezdése hatályon kívül helyezte.
70 Az 53/A. §-t a 2013: CCXIII. törvény 11. § (8) bekezdése iktatta be.
71 Az 53/B. §-t a 2013: CCXIII. törvény 11. § (8) bekezdése iktatta be.
72 Az 53/C. §-t a 2013: CCXIII. törvény 11. § (8) bekezdése iktatta be.
73 Az 53/D. §-t a 2013: CCXIII. törvény 11. § (8) bekezdése iktatta be.
74 Az 53/E. §-t a 2013: CCXIII. törvény 11. § (8) bekezdése iktatta be.
75 Az 54. § b) pontja a 2013: CCXIII. törvény 16. § (2) bekezdés b) pontja szerint módosított szöveg.
76 Az 55. § a 2012: XXXVIII. törvény 50. § (12) bekezdésével megállapított szöveg.
77 Az 56. § (1) bekezdés a) pontja a 2013: CCXIII. törvény 11. § (9) bekezdésével megállapított szöveg.
78 Az 56. § (1) bekezdés b) pontja a 2013: CCXIII. törvény 16. § (2) bekezdés c) pontja szerint módosított szöveg.
79 Az 57. § (1) bekezdése a 2013: CCXIII. törvény 11. § (10) bekezdésével megállapított szöveg.
80 Az 58. § (1) bekezdés b) pontja a 2013: CCXIII. törvény 16. § (2) bekezdés d) pontja szerint módosított szöveg.
81 Az 58. § (1) bekezdés c) pontja a 2013: CCXIII. törvény 16. § (2) bekezdés e) pontja szerint módosított szöveg.
82 Az 59. § (2) bekezdése a 2013: CCXIII. törvény 13. § (1) bekezdésével megállapított szöveg.
83 Az 59. § (3) bekezdése a 2013: CCXIII. törvény 16. § (4) bekezdés a) pontja szerint módosított szöveg.
84 A 60. § (1) bekezdése a 2013: CCXIII. törvény 16. § (2) bekezdés f) pontja szerint módosított szöveg.
85 A 61. § (4) bekezdése a 2012: XXXVIII. törvény 50. § (13) bekezdésével megállapított szöveg.
86 A 61. § (6) bekezdése a 2012: XXXVIII. törvény 51. § r) pontja szerint módosított szöveg.
87 A 61. § (7) bekezdése a 2012: CC. törvény 11. § (3) bekezdése szerint módosított szöveg.
88 A 61. § (8) bekezdése a 2012: XXXVIII. törvény 50. § (14) bekezdésével megállapított szöveg.
89 A 61. § (10) bekezdését a 2012: XXXVIII. törvény 50. § (15) bekezdése iktatta be.
90 A 61. § (11) bekezdését a 2013: CCXIII. törvény 13. § (2) bekezdése iktatta be.
91 A 61. § (12) bekezdését a 2013: CCXIII. törvény 13. § (2) bekezdése iktatta be.
92 A 62. § (2) bekezdése a 2012: XXXVIII. törvény 50. § (16) bekezdésével megállapított szöveg.
93 A 64. § a 2012: XXXVIII. törvény 52. § (1) bekezdés d) pontja, a 2013: CCXIII. törvény 16. § (4) bekezdés b) pontja szerint módosított szöveg.
94 A 66. § (1) bekezdés b) pontja a 2013: CCXIII. törvény 16. § (2) bekezdés g) pontja, a 2012: XXXVI. törvény 158. § (34) bekezdése szerint módosított szöveg.
95 A 66. § (1) bekezdés c) pontja a 2013: CCXIII. törvény 16. § (5) bekezdés c) pontja szerint módosított szöveg.
96 A 67. § (1) bekezdése a 2013: CCXIII. törvény 13. § (3) bekezdésével megállapított szöveg.
97 A 68. § (2) bekezdése a 2012: XXXVIII. törvény 50. § (17) bekezdésével megállapított szöveg.
98 A 68. § (4) bekezdése a 2012: XXXVIII. törvény 50. § (18) bekezdésével megállapított szöveg.
99 A 68. § (8) bekezdése a 2013: CCXIII. törvény 13. § (4) bekezdésével megállapított szöveg.
100 A 68. § (10) bekezdését a 2013: CCXIII. törvény 13. § (5) bekezdése iktatta be.
101 A 69. § (5) bekezdés nyitó szövegrésze a 2012: XXXVIII. törvény 51. § s) pontja szerint módosított szöveg.
102 A 69. § (6) bekezdését a 2013: CCXIII. törvény 13. § (6) bekezdése iktatta be.
103 A 73. § (1) bekezdése a 2013: CCXIII. törvény 14. §-ával megállapított szöveg.
104 Lásd a 350/2011. (XII. 30.) Korm. rendeletet, az 554/2013. (XII. 31.) Korm. rendeletet.
105 Lásd az 5/2012. (II. 16.) KIM rendeletet.
106 Lásd a 24/2012. (IV. 25.) KIM rendeletet.
107 Lásd az 5/2012. (II. 16.) KIM rendeletet.
108 Lásd az 5/2012. (II. 16.) KIM rendeletet.
109 Lásd az 5/2012. (II. 16.) KIM rendeletet.
110 A 73. § (3) bekezdését a 2012: CXVII. törvény 91. §-a iktatta be.
111 Lásd a 37/2012. (XII. 17.) NGM rendeletet.
112 A 74. § (4) bekezdése a 2012: CCXI. törvény 92. §-a, a 2013: CCXLIII. törvény 20. § (2) bekezdése szerint módosított szöveg.
113 A 75. § (10) bekezdése a 2013: CCXIII. törvény 16. § (2) bekezdés h) pontja szerint módosított szöveg.
114 A 75. § (14) bekezdését a 2012: XXXVIII. törvény 50. § (19) bekezdése iktatta be.
115 A hatálybalépés időpontja 2012. április 28.
116 A 75. § (15) bekezdését a 2013: CCXIII. törvény 15. § (1) bekezdése iktatta be.
117 A 75. § (16) bekezdését a 2013: CCXIII. törvény 15. § (1) bekezdése iktatta be.
118 A hatálybalépés időpontja 2013. december 20.
119 A 75. § (17) bekezdését a 2013: CCXIII. törvény 15. § (1) bekezdése iktatta be.
120 A 76. § d) pontját a 2013: CCXIII. törvény 15. § (2) bekezdése iktatta be.
121 A 27. alcím címét a 2012: XXXVIII. törvény 52. § (2) bekezdése hatályon kívül helyezte.
122 A 77–79. § a 2010: CXXX. törvény 12. § (2) bekezdése alapján hatályát vesztette.
123 A 80. § nyitó és záró szövegrésze a 2010: CXXX. törvény 12. § (2) bekezdése alapján hatályát vesztette.
124 A 80. § a)–d) pontja a 2010: CXXX. törvény 12. § (2) bekezdése alapján hatályát vesztette.
125 A 80. § e) pontja a 2010: CXXX. törvény 12. § (2) bekezdése alapján hatályát vesztette.
126 A 80. § f) pontja a 2010: CXXX. törvény 12. § (2) bekezdése alapján hatályát vesztette.
127 A 81–189. § a 2010: CXXX. törvény 12. § (2) bekezdése alapján hatályát vesztette.
128 A 28. alcím címét a 2012: XXXVIII. törvény 52. § (2) bekezdése hatályon kívül helyezte.
129 A 190–208. § a 2010: CXXX. törvény 12. § (2) bekezdése alapján hatályát vesztette.
130 A 209. § a 2010: CXXX. törvény 12. § (2) bekezdése alapján hatályát vesztette.
131 A 29. alcím címét a 2012: XXXVIII. törvény 52. § (2) bekezdése hatályon kívül helyezte.
132 A 210–211. § a 2010: CXXX. törvény 12. § (2) bekezdése alapján hatályát vesztette.