text:
Spanyolország eltörölte az üreshordozó-díjat - eszerint.blog.hu
Gyorshír: nem kell díjat fizetni az adatvédelmi...
Amikor egy szó is számít
Spanyolország eltörölte az üreshordozó-díjat
2012. január 1-jei hatállyal Spanyolországban megszűnt az üreshordozó-díj, legalábbis a korábban ismert formájában. A spanyol kormány várhatóan a közeljövőben fogja megalkotni azt az új rendszert, amely a szerzői jog jogosultjai számára biztosítja majd a kompenzációt a műveik magáncélú másolása miatt kiesett bevételeik után.
Az Európai Unió azon tagállamaiban, ahol ilyen típusú jogdíjat kell fizetni, számos kritika és támadás éri a fennálló szabályozást. A spanyol fejlemény mérföldkőnek is tekinthető e tekintetben. A változás közvetlen előzménye az Európai Unió Bíróságának az ún. Padawan ügyben hozott ítélete, amelyben a bíróság az üreshordozó-díjakra vonatkozó spanyol szabályozás EU jognak való megfelelését vizsgálta.
Az üreshordozó-díj azt a célt szolgálja, hogy a szerzőknek és egyéb jogosultaknak kompenzációt nyújtson a műveik és egyéb teljesítményeik magáncélú másolása miatti bevételkiesésre tekintettel. Habár az egyes tagállamok nem teljesen ugyanúgy szabályozzák ezt a típusú jogdíjat, általában az üres hordozók gyártója, importőrje vagy első forgalomba hozója köteles azt megfizetni. Szintén eltérő a tagállami szabályozás abban a tekintetben, hogy mely hordozók (CD, DVD lemezek, memóriakártyák, merevlemezek stb.) után és kinek a részére kell fizetni a díjat.
A magáncélú másolás, mint a szabad felhasználás egyik esete, azonban kizárólag természetes személyek által végzett - jellemzően jövedelemszerzés vagy jövedelemfokozás célját közvetve sem szolgáló - felhasználásokra vonatkozhat. Éppen ezért például azon cégek vagy egyéb szervezetek, akik (digitális) hordozókat használnak fel, nem végezhetnek magáncélú másolást, ezért vitatják annak jogosságát, hogy az általuk megvásárolt hordozók után üreshordozó-díjat kelljen fizetniük. Hasonlóképpen, azon gyártók vagy forgalmazók, akik jellemzően üzleti felhasználásra gyártanak vagy értékesítenek hordozókat, szintén vitatják a díjfizetés jogosságát. A spanyol kormány e vita végére tett pontot, és egy, az Európai Unió Bíróságának útmutatásának megfelelően meghozott spanyol ítéletre is tekintettel hatályon kívül helyezte az üreshordozó-díjra vonatkozó korábbi szabályozást.
A korábbi spanyol rendszer
A spanyol szerzői jogi törvény - a magyar szerző jogi törvényhez hasonlóan - biztosítja a szerzők és más szerzői jogosultak részére a kompenzációt a műveik magáncélú másolása miatt kiesett bevételeik után. Magáncélú másolásra szintén csak természetes személyek jogosultak, a díjat szintén az üres hordozókra vetették ki, és ezt Spanyolországon belül gyártás esetében a gyártóknak, külföldi gyártás esetében pedig az importőröknek/forgalmazóknak kellett megfizetniük minden az országban gyártott vagy oda behozott analóg vagy digitális hordozó után. A spanyol szabályozás egyetemlegességet állapított meg az értékesítési láncban részt vevő további forgalmazók, nagy- és kiskereskedők részére a díj megfizetése vonatkozásban. A díjat a közös jogkezelő szervezetek szedték be.
A Padawan-ügy
A Padawan nevű céget, amely CD-lemezeket, újraírható CD-lemezeket, DVD-lemezeket és MP3-lejátszókat forgalmazott, beperelte a szerzők és szerkesztők közös jogkezelő szervezete, a spanyol SGAE, mert a Padawan 2002 és 2004 között nem fizette meg az üreshordozó-díjat és az SGAE szerint ezzel megsértette a spanyol szerzői jogi törvény rendelkezéseit. A Padawan vitatta ezt és azzal érvelt, hogy e díj digitális adathordozókra való alkalmazása ellentétes az uniós joggal, nevezetesen a 2001/29/EK (Infosoc) irányelvvel, akkor, ha a díjat úgy vetik ki, hogy nem tesznek különbséget abban a vonatkozásban, hogy azokat milyen használatra szánják, azaz a díjat olyan hordozókra is kivetik, amelyeket nem használnak magáncélú másolatok rögzítésére. Az ügyben elsőfokon eljáró barcelonai bíróság a Padawan fenti védekezését elutasította és teljes egészében helyt adott az SGAE követelésének. A döntés ellen a Padawan fellebbezett, a másodfokon eljáró bíróság pedig az Európai Unió Bírósága előzetes döntéshozatali eljárását kezdeményezte abban a kérdésben, hogy az üreshordozó-díj szabályozása összeegyeztethető-e az uniós joggal, különösen pedig az Infosoc irányelvvel.
A Padawan ügyben (C-467/08) az Európai Unió Bírósága által hozott ítéletről a blogon korábban részletesen beszámoltunk, ezért itt a legfontosabbat emelem ki: a bíróság nemleges választ adott a fenti kérdésre, amikor is leszögezte, hogy „a magáncélú másolat után fizetendő díjnak különösen az olyan digitális többszörözésre alkalmas berendezésekre, készülékekre és adathordozókra való különbségtétel nélküli alkalmazása, amelyeket nem magánfelhasználók részére bocsátanak rendelkezésre, és amelyek nyilvánvalóan kizárólag magáncélú másolatok készítésétől eltérő használatra szolgálnak, nem felel meg a 2001/29 irányelvnek."
Az alapügyben eljáró spanyol bíróság az Európai Unió Bírósága ítéletének fényében elfogadta a Padawan védekezését, megváltoztatta az elsőfokú ítéletet és elutasította az SGAE keresetét.
A Padawan ügy kihatása az üreshordozó-díj spanyolországi szabályozására
A fenti előzményekre tekintettel az új spanyol kormány által 2011. december 30-án elfogadott 20/2011 számú királyi törvényerejű rendelet 2012. január 1-jével hatályon kívül helyezte az üreshordozó-díjra vonatkozó korábbi szabályozást, így a CD és DVD lemezek, memóriakártyák, merevlemezek stb. gyártóinak vagy forgalmazóinak nem kell többé ilyen jogdíjat fizetniük Spanyolországban. Ugyanakkor továbbra is hatályban maradt az a rendelkezés, amely alapján a szerzőket és egyéb jogosultakat műveik és teljesítményeik magáncélú másolására tekintettel megfelelő díjazás illeti meg. A spanyol kormány várhatóan a következő hónapokban dolgozza ki azt az új rendszert, amely biztosítja, hogy a szerzők és egyéb jogosultak hozzájuthassanak ehhez díjazáshoz. A díj mértékét várhatóan a kormányzat állapítja meg a nemzeti költségvetés terhére. Egyelőre nincs arra vonatkozó információ, hogy a díjazás fedezetét honnan biztosítják majd, így azt sem lehet tudni, hogy erre új adó bevezetése révén kerül-e sor. Tekintettel azonban a bíróságoknak a Padawan ügyben hozott útmutatására, amely szerint az üzleti célra szolgáló hordozók révén nem éri bevételkiesés a szerzőket és egyéb jogosultakat, ezek forgalma vagy használata előreláthatólag más formában sem képezheti a bevételkiesés kompenzációjának fedezetét.
A cikk szerzője dr. Halász Bálint, az Eördögh Bird & Bird Ügyvédi Irodával együttműködő, információs technológiára és szellemi alkotások jogára szakosodott ügyvéd.
Dr. Halász Bálint
Tel: +36 1 799 2000
Fax: +36 1 799 2088
balint.halasz@twobirds.com
Update: az Index hivatkozott a bejegyzésre és a blogra. Köszönjük.
Címkék: spanyolország digitális jogdíj információs társadalom közös jogkezelés bírósági ítélet európai bíróság méltányos díjazás szabad felhasználás üreshordozó díj
https://eszerint.blog.hu/api/trackback/id/tr313593897
kekkemétyi 2012.01.23. 15:34:36
Kedves Bálint, erről a hírről nincs véletlenül egy linkje (hírportálé vagy bármi más), amely angol nyelven írja le ezt a spanyol kormányzati intézkedést?
Halász Bálint 2012.01.23. 16:45:30
Kedves Kekkemétyi! Küldök néhány linket:
www.twobirds.com/English/News/Documents/Copyright%20Levy%20Newsletter%20January%202012.htm
the1709blog.blogspot.com/2012/01/no-more-levies-as-spain-takes-nordic.html
blog.kl-cc.de/2012/01/spain-government-abolished-the-present-copyright-levies-system/
bakerxchange.com/ve/ZZw6162tG88kD62929/stype%3Dprint
Úgy látom, hogy a nemzetközi hírportálok egyelőre nem foglalkoztak a témával, ugyanakkor a spanyol nyelvű hírportálokon lehet erről olvasni, már aki tud spanyolul (én sajnos nem). Remélem, tudtam segíteni.

matches: bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság


text:
» könyvismertetés ‧ r e c i t i ‧
Egy teológus művészettörténész emlékiratai – Tüskés Anna írása
2019. szeptember 17. § 0 hozzászólás
Dávid Katalin. Soah: Emlékeim a vészkorszak idejéből. Budapest: Szent István Társulat, 2014.
Dávid Katalin. Vasfüggönyös kereszténység: A Művészettörténeti Dokumentációs Központ. Budapest: Szent István Társulat, 2017.
Az első könyv általános bevezetővel kezdődik, mely a keresztény világnézetre, a gondolkodás szabadságára és a szimbólumok fontosságára fókuszál az ember életben. Ebben a kötetben a második világháború idején és főleg a nyilas diktatúra és Budapest ostroma alatt átéltek emlékeit rögzíti a szerző. A második könyv nem ott folytatja az emlékek fonalának felgöngyölítését, ahol az első abbahagyta, hanem mintegy öt évvel később: az 1950–1964 közötti másfél évtized történései közül villant fel néhányat.
Tags: Dávid Katalin, emlékirat, jezsuita, művészettörténet, vasfüggöny
2019. augusztus 21. § 0 hozzászólás
Wirágh András írása az Önarckép álarcokban című kiállításkatalógusról
2019. július 31. § 0 hozzászólás
Vaderna Gábor, fszerk. Önarckép álarcokban: A Petőfi Irodalmi Múzeum Arany János–kiállításának katalógusa. Budapest: Petőfi Irodalmi Múzeum, 2018.
Arany János születésének 200. évfordulója alkalmából példátlan anyagi támogatáshoz jutottak a magyar kultúra (ezen belül is legfőképpen az irodalom) ápolásáért felelős és elkötelezett intézmények a Magyar Tudományos Akadémia kutatóintézeteitől kezdve az Országos Széchényi Könyvtáron át a Petőfi Irodalmi Múzeumig. Ezen a helyen lehetetlen felsorolni az Arany-emlékév keretében megvalósult összes eseményt, de a nagyszalontai Arany János Emlékkiállítás (és az ennek helyet adó Csonka torony) teljes rekonstrukciója, Szilágyi Márton monográfiája, az Arany kritikai kiadás sorozat újabb kötetei, a megannyi konferencia és tanulmánykötet, valamint a PIM Önarckép álarcokban című kiállítása, illetve ezek összeadódó hatása minden bizonnyal túl is mutat az irodalomtudomány által „soha el nem hanyagolt” (12) Arany János emléke ápolásának, a szerzői imágó és a gazdag szövegkorpusz vállaltan újszerű fénytörésben való felmutatásának aktusán.
Tags: 19.század, Arany János, kiállítás, múzeum, Petőfi Irodalmi Múzeum
Pap Norbert és Fodor Pál, szerk. Szulejmán szultán Szigetváron: A szigetvári kutatások 2013–2016 között. Pécs: Pannon Castrum Kft., 2017.
2015. december 9‑én hangzott el a bejelentés, miszerint megtalálták I. Szulejmán (1494–1566) oszmán szultán magyarországi sírkápolnájának (türbe) maradványait a Szigetvár környéki turbék-zsibóti szőlőhegyen. A szenzációszámba menő tudományos eredmény nagy publicitást kapott a világsajtóban is, elismerést hozva a kutatócsoport számára, amely már egy ideje együtt dolgozott a cél érdekében. A kutatások azóta is folytatódnak a türbe körüli terület feltárásával, hogy rekonstruálhassák azt a kis oszmán települést, amely a 16. század második felében zarándokhelyként épült a szultáni emlékhely köré. A 2013–2016 között zajló vizsgálatok összefoglalásaként 2017-ben igényes kiállítású kötet jelent meg a projekt jelenlegi két vezetője, Pap Norbert és Fodor Pál szerkesztésében.
Bíró-Balogh Tamás, szerk/ed. Különben magyar költő vagyok: Radnóti Miklós levelezése I [Otherwise I’m a Hungarian poet. Miklós Radnóti’s Correspondence]. Budapest: Jaffa, 2017.
The first volume of Radnóti’s correspondence contains the letters the poet wrote and received over 19 years, between 1926 and 1945, 467 documents in total. The aim of Tamás Bíró-Balogh’s scholarly and carefully edited corpus is to publish all authentic letters Radnóti exchanged with his relatives, friends, colleagues, and publishing houses, except for those exchanged with his wife Fanni Gyarmati.
Veronika Čapská. Mezi texty a textiliemi: (Swéerts-)Šporkové, textové praxe a kulturní výměna na přelomu baroka a osvícenství (Dolní Břežany: Scriptorium, 2016).
Veronika Čapská a prágai Károly Egyetem Humán Tudományok Kara Általános Antropológia Tanszékének szakasszisztense, fő kutatási területe a kora újkori történeti antropológia, a fordítás és a társadalmi nemek története (gender history). 2016-ban jelent meg a Mezi texty a textiliemi: (Swéerts-)Šporkové, textové praxe a kulturní výměna na přelomu baroka a osvícenství (Szövegek és szövetek között: A [Swéerts-]Špork család, szöveggyakorlat és kulturális változás a barokk és a felvilágosodás határán) című monográfiája.
Földes Györgyi írása a Littérature című folyóirat „Roland Barthes à l’Est” (Roland Barthes Keleten)című tematikus számáról
2017. december 29. § 0 hozzászólás
Roland Barthes à l’Est (Roland Barthes Keleten), Littérature, 186(2017/2, Juin), Paris, Larousse, Armand Colin.
A Littérature című folyóirat 2017 júniusi lapszámába belelapozva – minden rosszindulat nélkül – egy pillanatra Victor Hugo Les Orientales című kötete juthat az eszünkbe. Mit jelent az, hogy keleti, mi az, hogy Kelet? Vajon minden, ami Franciaországtól keletre esik, ideértve Kelet-Közép-Európát, s Ázsiát is? Vagy egyszerűen minden egzotikus, távoli? Vagy – és akkor persze már elszakadtunk Hugo keletkoncepciójától – jelen esetben a keleti jelző a volt szocialista blokkra vonatkozik?
Tags: Ázsia, Barthes, filozófia, közép- és kelet-európai országok, kritika, nyelv, recepció
2017. december 22. § 0 hozzászólás
Csapody Miklós, A Magyar PEN Club története: 1926–2016 [The History of the Hungarian PEN Club: 1926–2016], 1–2, Budapest, Magyar PEN Club, 2016.
The publication of Csapody’s book coincides with the 90th anniversary of the foundation of the Hungarian PEN Club in the spring of 1926. The author, Miklós Csapody, is a Hungarian literary historian, journalist, politician and parliamentary representative (1990–2010). He wrote mainly about the graphic artist Gusztáv Cseh, the ethnographer and art historian Sándor Bálint, and the writer and politician Miklós Bánffy.
Kovács Eszter, „Légy cseheknek pártfogója, magyaroknak szószóllója…”: Cseh–magyar jezsuita összefüggések a kezdetektől 1773-ig, Budapest, PPKE–OSZK, 2015, 367.
Kovács Eszter 2009-ben a Pázmány Péter Katolikus Egyetem Történelemtudományi Doktori Iskolájában szerzett PhD fokozatot a Magyarországi jezsuiták és a cseh rendtartomány (Csehország, Morvaország és Szilézia) 1773-ig című doktori értekezésével, ettől az évtől az Országos Széchényi Könyvtár munkatársa. Kutatási területe a cseh–magyar kapcsolatok a 16–18. században. Monográfiája 2015-ben jelent meg a Pázmány Péter Katolikus Egyetem és az Országos Széchényi Könyvtár kiadásában. A szerző az előszót követően három nagyobb fejezetben mutatja be a cseh–magyar történelmi kapcsolatokat és azok művelődésre gyakorolt hatását.
Dorogi Ilona írása a Dzsámik és mecsetek a hódolt Magyarországon című kötetről
2015. november 4. § 0 hozzászólás
Sudár Balázs, Dzsámik és mecsetek a hódolt Magyarországon, Budapest, MTA Bölcsészettudományi Kutatóközpont Történettudományi Intézet, 2014 (Magyar Történelmi Emlékek, Adattárak).
Örvendetes tény, hogy a magyar oszmanisták az utóbbi időben egyre többször jelentkeznek olyan publikációkkal, amelyekben a magyarországi török hódoltsággal foglalkozó különböző kutatási témáikat az összegzés igényével próbálják feldolgozni.
Tags: adattár, dzsámi, mecset, török hódoltság
A Deák–Szentes kézirat – The Deák-Szentes Manuscript, s. a. r. Kővári Réka, Budapest, Magyarok Nagyasszonya Ferences Rendtartomány – MTA Bölcsészettudományi Kutatóközpont, 2013 (Fontes Historici Ordinis Fratrum Minorum in Hungaria. Magyar Ferences Források, 6).
A népénekek magyarországi történetét áttekintő 1972-es cikkében Dobszay László a 18. század legkiválóbb katolikus gyűjteményének nevezte a csíki Deák–Szentes kéziratot. Kiadására egészen tavalyig kellett várni, az újkori dallamkutatás e felbecsülhetetlen értékű dokumentuma a Magyar Ferences Források sorozat 6. köteteként jelent meg Kővári Réka sajtó alá rendezésében. A bilingvis – angol és magyar nyelvű – kötet a forráskiadás mellett egy részletes könyvészeti, kutatástörténeti bevezető tanulmányt is tartalmaz.
„Édes érzékenység”: Tanulmányok Ányos Pálról, szerk. Pintér Márta Zsuzsanna, Gondolat–Pannon Egyetem Modern Filológiai és Társadalomtudományi Kar, Budapest–Veszprém, 2014.
Ha egy többszerzős tanulmánykötet sikerességét azzal mérjük, hogy elolvasása után a benne foglalt írások többsége a témájukról való további gondolkodásra késztet, illetve ha a kötet elolvasása a mindenkori (szak)olvasót újabb kutatási területek feltárására vagy a meglévő témáinak újra‑, illetve másként gondolására serkenti, akkor ezt a könyvet – legalábbis az én szempontjaim szerint – mindenképpen sikeresnek kell tartanom.
2014. december 26. § 0 hozzászólás
P. Müller Péter, A magyar dráma az ezredfordulón, L’Harmattan Kiadó, 2014.
A neves dráma- és színháztörténész új portrésorozata a műnem alakulását, sokszínűségét kívánja bemutatni az ezredforduló környékén tizennégy reprezentatív szerzőn keresztül. A kötet előszava feltérképezi a kortárs dráma presztízsét, megjelenési lehetőségeit, utószava pedig a munka előzményeivel, a válogatás szempontjaival vet számot.
P. Müller Péter: A magyar dráma az ezredfordulón, L’Harmattan Kiadó, 2014.
P. Müller Péter kötete a magyar dráma ezredfordulós történetét írja meg, ám hangsúlyozottan drámatörténeti és nem színháztörténeti munkát tart kezében az olvasó.
2014. október 14. § 0 hozzászólás
Geschichte der ungarischen Literatur (Eine historisch-poetologische Darstellung) [The History of Hungarian Literature (A historical-poetological presentation)], hrsg. v. Ernő Kulcsár Szabó, Berlin–Boston, Walter De Gruyter, 2013.
This large and well-produced volume, the work of ten eminent Hungarian scholars, is one of the most interesting and informative histories of Hungarian literature ever published. The book is available only in German at present. One must go back to the History of Hungarian Literature by a team of authors headed by the editor Tibor Klaniczay to encounter a scholarly guide in the field of Hungarian literary studies published in English (1982), German (1977) and French (1980). One also acknowledges A History Of Hungarian Literature: from the Earliest Times to the Present by Lóránt Czigány (1984), which has been influential amongst the English public.
2013. február 11. § 0 hozzászólás
Katolikus intézményi könyvtárak Magyarországon: Ferences könyvtárak 1680–1750, s. a. r. Zvara Edina, Budapest, Országos Széchényi Könyvtár, 2008 (Adattár XVI–XVIII. századi szellemi mozgalmaink történetéhez, 19/3).
A Szegedi Tudományegyetem Könyvtártudományi Tanszékén készült és az Országos Széchényi Könyvtár kiadásában jelent meg az Adattár XVI–XVIII. századi szellemi mozgalmaink történetéhez c. sorozat 19/3. számú kötete, amely a magán- és közgyűjtemények koraújkori könyvjegyzékei közül a ferences könyvtárak fennmaradt könyvlistáit adja közre.
Németh S. Katalin írása a Köleséri Sámuel-levelezéskötetről
2012. október 30. § 0 hozzászólás
Jakó Zsigmond, Köleséri Sámuel tudományos levelezése: 1709–1732, szerk. Font Zsuzsa, a latin szöveget gondozta, a regesztákat írta Magyar László András, Kolozsvár, Erdélyi Múzeum-Egyesület, 2012 (Kölesériána, 1).
Köleséri Sámuel (1663–1732) levelezéskötetének rövid ismertetése előtt arra kell felhívni a figyelmet, hogy az Erdélyi Múzeum-Egyesület új sorozatot indított a 18. századi erdélyi polihisztor életművének közreadására. Az első kötet a tudományos levelezést tartalmazza, de tervezik a könyvtárjegyzék kritikai igényű újrakiadását, a valláskritikai és természetfilozófiai művek, valamint az életrajzi dokumentumok összegyűjtését, feldolgozását is.
You are currently browsing the könyvismertetés category at ‧ r e c i t i ‧.

matches:
§ 0
§ 0
§ 0
§ 0
§ 0
§ 0
§ 0
§ 0
§ 0
§ 0


text:
18/2018. számú munkaügyi elvi határozat | K Ú R I A
18/2018. számú munkaügyi elvi határozat
I. Az azonnali hatályú felmondás megjelölt több indok közül elégséges, ha egy felel meg a törvénynek.
II. A felperes munkahelyéről engedély nélkül több órát volt távol, ez pedig a munkáltató azonnali hatályú felmondásának elégséges és jogszerű indoka lehet.
[2012. évi I. tv. -Mt.- 52. §, 78. § (1) bek.]
[1] A felperes 2002. május 3-ától állt határozatlan idejű munkaviszonyban az alperesnél gondozónő munkakörben. Munkáját a szeretetotthonban végezte 2015. január 10-étől 146.00 forint/hó munkabér mellett. A szeretetotthonban több mint 80 gondozott van, a gondozónők 6 órától 18 óráig, illetve 18 órától másnap reggel 6 óráig tartó munkarendben dolgoztak. Az éjszakai munkát két gondozónő látta el, akiknek beosztását a főnővér készítette el. Helyettesítés vagy csere engedélyezését is tőle kellett kérni.
[2] A felperes 2015. május 18-án az éjszakai műszakba volt beosztva B. A.-val együtt, amikor személyes ügyei intézése miatt egy órával későbbi munkakezdés engedélyezését kérte a főnővértől. Mikor ezt megkapta, kolléganőjével, L. B.-tel abban egyezett meg, hogy 18 órától 20 óráig helyettesíteni fogja őt.
[3] Ezen a napon a felperes D. Önkormányzata Képviselő-testületi ülésén közmeghallgatáson vett részt, ahol felszólalt. A távollétére engedélyezett idő leteltével nem ment be munkahelyére és a telefonját is kikapcsolta, így L. B. és B. A. nem tudták őt elérni. L. B. 20 óra 45 perckor hazament, bízva abban, hogy a felperes hamarosan megérkezik. A gondozottak ezen időponttól kezdve kizárólag B. A. felügyelete alá kerültek.
[4] A felperes a közmeghallgatás vége felé a szociális bizottság egyik tagjához kérdéseket intézett, amelyekkel a munkáltatót rossz színben tüntette fel. A közmeghallgatást a falutévé közvetítette. A felperes a munkahelyére 22 óra után néhány perccel érkezett, ekkor vette fel a munkát.
[5] Az alperes 2015. június 3-án kelt intézkedésével a felperes munkaviszonyát azonnali hatályú felmondással megszüntette. Ennek indokolása szerint 2015. május 18-ára egy óra terjedelemben kapott engedélyt helyettesítésre, ettől eltérően azonban kolléganőjétől két órás távollétére kért segítséget. A felperes késve, 22 óra után pár perccel érkezett munkahelyére, sem a munkatársnőjét, sem a szeretetotthon vezetőjét nem értesítette távolmaradásának okáról és visszaérkezésének időpontjáról. Ezáltal veszélyeztette a szeretetotthonban lakók biztonságos ellátását, egyrészt mulasztásáért, másrészt igazolatlan távolmaradásáért, harmadrészt a szeretetotthon lakói ellátásának veszélyeztetéséért szándékos munkaköri és munkarendi fegyelemsértésért, munkaviszonyának megszüntetése indokolt az Mt. 6. § (1)-(2) bekezdése, 52. § (1) bekezdés a), b), c) pontjának megsértése miatt az Mt. 78. § (1) bekezdés a) pontja alapján. Ezen túlmenően az azonnali hatályú felmondás tartalmazta, hogy a felperesnek a képviselő-testületi ülésen tett felszólalása a munkáltatót olyan színben tüntette fel, mintha rendszeres „jogtiprást” szenvednének a munkavállalók, nem tett megkülönböztetést a régi és az intézmény jelenlegi állapotainak a valós színben feltüntetése érdekében. A munkáltató jó hírnevét, jogos gazdasági érdekeit súlyosan sértő és veszélyeztető kijelentéseket tett, ezáltal sérült az Mt. 8. § (1), (2), (3), (4) bekezdése. A munkáltatói jogviszony megszüntetés indokolt az Mt. 78. § (1) bekezdés b) pontja alapján.
[6] A felperes keresetében a munkaviszony jogellenes megszüntetésére alapítottan elsődlegesen annak helyreállítását kérte, amely igényétől utóbb elállt. Másodlagosan az Mt. 82. § (2) bekezdésére alapítottan hat havi távolléti díja és az Mt. 82. § (3) bekezdés a) pontja szerint három havi végkielégítése megfizetését kérte. Hivatkozása szerint 13 éven keresztül kifogástalanul végezte munkáját, a késés miatti jogviszony megszüntetés aránytalanul súlyos szankció. Álláspontja szerint a közmeghallgatáson előadottak sem alkalmasak az intézmény jó hírnevének megsértésére. Munkaviszonya megszüntetésére az alperesnél működő szakszervezetben betöltött vezetői tevékenysége miatt és politikai nézeteire tekintettel került sor.
[7] Az alperes a kereset elutasítását kérte. Hivatkozása szerint a felperes a távolmaradásával indokolatlan többlet terhet rótt az éjszakai műszak másik tagjára és az ellátás biztonságát veszélyeztette figyelembe véve, hogy idős, beteg embereket kellett gondoznia. Hivatkozott arra, hogy a felmondásban idézett munkavállalói kijelentések közvetlenül alkalmasak voltak a munkáltató jó hírnevének, jogos gazdasági és szervezeti érdekének megsértésére.
[9] Az elsőfokú bíróság ítéletében utalt a munka törvénykönyvéről szóló 2012. évi I. törvény (Mt.) 78. §-ának (1) bekezdés a), b) pontjára, valamint (2) bekezdésében rögzítettekre.
[10] Kifejtette, hogy a felperes a munkáját a munkáltató által kiadott munkaidő beosztás szerint volt köteles végezni. Az egy órás engedélyezett távolléthez képest a munkát négy órával később kezdte meg, ezáltal a munkaviszonyra vonatkozó szabályokat megszegte (Mt. 51. § (1) bekezdés, 97. § (1) bekezdés).
[11] A felperesnek az engedélyezett egy órás távollétet követően a munkahelyén meg kellett volna jelennie, azonban a késésének a tényleges súlyát nem önmagában ez a szabályszegés képezi, hanem az, hogy a munkaköre jellegéből fakadóan a távolléte idős, beteg, gondozásra szoruló emberek biztonságát veszélyeztette. A felperes az engedélytől eltérően L. B.-et két óra helyettesítésre kérte meg, így a gondozottak felügyelete további egy órán át megoldott volt, azonban ennek az időtartamnak a leteltét követően a felperes a munkahelyére nem ment vissza, munkatársnőjénél, L. B.-nél sem érdeklődött a további helyettesítés lehetőségéről. Emellett B. A. és L. B. nem tudták elérni – kikapcsolta mobiltelefonját vagy az elromlott –, nem mutatott érdeklődést a távolléte miatt felmerülő helyzet megoldása iránt.
[12] A felperes 2015. május 18-án 18 órakor kezdődő munkából azért maradt távol, hogy közmeghallgatáson vegyen részt. Ezt azért tartotta szükségesnek, hogy azon felszólaljon és kérdést intézzen. A kérdés számos olyan állítást tartalmazott, aminek volt valóságalapja. A kijelentések azonban az ügy részleteinek ismerete nélkül a külső szemlélő számára azt sugallták, hogy az alperesnél a foglalkoztatás körülményei „törvénytelenek” (az alapbért sem fizetik ki, ünnepeken történő munkavégzésért nem jár fizetség stb.). A felperes felszólalását rögzítette és közvetítette a falutévé, így az elhangzottak a képviselő-testület tagjain és a közmeghallgatáson jelen levőkön felül nagy nyilvánosságot kaptak. A bíróság megítélése szerint a felperes által felvetettek a munkáltatót rossz színben tüntették fel és ezen munkavállalói magatartás alkalmas volt a jóhírnév csorbítására.
[13] Az Mt. 8. § (1) bekezdése alapján a munkavállaló a munkaviszony fennállása alatt nem tanúsíthat olyan magatartást, amellyel a munkáltatója jogos gazdasági érdekeit veszélyeztetné.
[14] A bíróság megítélése szerint az azonnali hatályú felmondás megalapozott, mert a felperes 2015. május 18-án a munkáltatói engedélyhez képest a munkát csak 22 óra után néhány perccel kezdte meg, ezzel a gondozottak biztonságát veszélyeztette, a munkaviszonyból származó lényeges kötelezettségét pedig szándékosan megszegte. A közmeghallgatáson előadottakkal olyan magatartást tanúsított, amely ugyancsak lehetetlenné tette a jogviszony fenntartását. Mindezek az azonnali hatályú felmondás jogszerű indokai lehettek.
[15] A bíróság vizsgálta a felmondás gyakorlására nyitva álló 15 napos határidő betartását és ezt jogszerűnek ítélte.
[16] A tanúk vallomása alapján a bíróság megállapította, hogy az alperesnél működő szakszervezeti alapszervezet megalakulásakor a munkáltató annak létrehozását nem támogatta, azt igyekezett gátolni, azonban legkésőbb 2013-tól az alapszervezet már akadálytalanul működött. Erre tekintettel a bíróság további tanúk meghallgatását szükségtelennek tartotta és mellőzte.
[17] Az azonnali hatályú felmondás megalapozott, a felperes által állított kifogástalan munkavégzés nem bizonyított, az alperes által csatolt iratok szerint a munkáltató a felperest számos alkalommal megrovásban részesítette. A szakszervezet működését akadályozó, annak tevékenységét gátló, azt megtorló munkáltatói hozzáállás nem bizonyított, a bíróság megítélése szerint az azonnali hatályú felmondást nem a felperes szakszervezeti tevékenysége indokolta, annak tényleges okát az intézkedés tartalmazza.
[18] A felperes tanúk meghallgatását annak bizonyítására kérte, hogy politikai nézetei miatt érte hátrány. A felperes elismerte, hogy a munkáltatótól engedélyt kapott arra, hogy az intézményben jelölő cédulákat gyűjtsön a helyi választáshoz, mely tény ellentmond a felperes állításának a politikai nézetei miatti hátrány okozásáról. A felperes által állított kifogástalan munkavégzés sem nyert bizonyítást, így a bíróság a tanúk meghallgatását nem találta indokoltnak.
[19] A felperes fellebbezése folytán eljárt törvényszék közbenső ítéletével az elsőfokú bíróság ítéletét megváltoztatta és megállapította, hogy a munkáltató 2015. június 3-án kelt azonnali hatályú felmondása jogellenes. Az elsőfokú bíróságot az összegszerűség tárgyában új eljárás lefolytatására és új határozat hozatalára utasította a felek fellebbezési költségét megállapítva.
[20] A másodfokú bíróság további bizonyítási eljárás lefolytatását követően kifejtette, hogy a felperes munkaviszonyának megszüntetésekor szakszervezeti tisztségviselői jogállása az intézkedést nem befolyásolta. Az egyenlő bánásmódról és az esélyegyenlőség előmozdításáról szóló 2003. évi CXXV. törvény (Esélytv.) 8. § s) pontja szabályozási körébe tartozó érdekképviselethez való tartozásra utalás mellett a 19. §-ban foglalt bizonyítási szabályok szerint a felperesnek valószínűsítenie kellett a védett tulajdonsága meglétét és ezzel összefüggésben a hátrány bekövetkezését. A védett tulajdonság, a szakszervezeti érdek-képviseleti tevékenység nem volt vitatott a perben, a felperes azonban tanúvallomásokkal sem valószínűsítette, hogy a hátrány, a munkaviszony megszüntetése azzal okozati összefüggésbe lenne hozható.
[21] A másodfokú bíróság egyetértett az elsőfokú bírósággal abban, hogy a 2015. május 26-án kelt jegyzőkönyv nem tartalmaz hátrányos munkáltatói intézkedést, írásbeli figyelmeztetést a felperessel szemben, ezért esetében a munkavállalói kötelezettségszegés miatt kétszeres jogkövetkezmény alkalmazása nem merült fel.
[22] Azzal az elsőfokú bírósági megállapítással is egyetértett a törvényszék, hogy az azonnali hatályú felmondásnak két elkülönülő indoka volt, a munkahelyről történt távol maradás mint kötelezettségszegés mellett az alperes közmeghallgatáson tanúsított magatartása miatti bizalomvesztés. A másodfokú bíróság – az elsőfokú bíróságtól eltérően – azt a következtetést vonta le, hogy a felperes egyértelműen elhatárolta az alperes jelenlegi működésétől és vezetésétől az őt és munkatársait ért korábbi sérelmeket. A szakszervezeti vezetőkénti szerepvállalását a valóságnak megfelelően ismertette és mivel a képviselő-testület szociális bizottságával kapcsolatos kérdéskörben érvelt a közmeghallgatáson, magatartásával nem tett többet, mint való adatokat ismertetett – az ügyek részletezése nélkül – olyan körülmények között, amikor az érdek-képviseleti tevékenységnek szerepe lehet.
[23] A felperes azt a kötelezettségszegést megvalósította, hogy 2015. május 18-án az engedélyezett távolmaradását önkényesen meghosszabbította, igazolatlanul távol maradt munkájából, ami miatt a szeretetotthonban a 80 fő ápoltra egy gondozó jutott 20 óra 45 perctől 22 óra után néhány percig történő visszaérkezéséig. A felperes állítását arról, hogy gyakran előfordult a munkavállalók között egyeztetett távolmaradás, továbbá, hogy igazolatlan távollét esetén a munkáltató írásbeli figyelmeztetést szokott alkalmazni, a tanúk is alátámasztották, de az alperes által csatolt írásbeli feljegyzések is ezt igazolják. Eszerint az alperesnél többször előfordult más munkavállalók rövid ideig tartó szabálytalan távolléte, ami miatt írásbeli figyelmeztetésben részesültek.
[24] A másodfokú bíróság álláspontja szerint a felperes igazolatlan távolléte 2015. május 18-án megvalósult, a munkáltató a gyakorlata szerint azonban a hasonló kötelezettségszegések esetén szigorú jogkövetkezményt nem alkalmazott, ezért az elkövetett kötelezettségszegéssel a munkáltató azonnali hatályú felmondása nem áll arányban, az alkalmazott gyakorlatból ugyanis nem következik, hogy az adott esetet jelentős mértékű kötelezettségszegésnek kellene tekinteni.
Az alperes felülvizsgálati kérelme és észrevételei, valamint a felperes felülvizsgálati ellenkérelme
[25] Az alperes a felülvizsgálati kérelmében a jogerős közbenső ítélet hatályon kívül helyezését és az elsőfokú bíróság ítéletének helybenhagyását kérte.
[26] Érvelése szerint a felperes maga is elismerte, hogy a felmondásban is idézett kijelentéseket tette a munkáltatójával szemben a település önkormányzatának képviselő-testülete előtt, nagy nyilvánosságot felhasználva, sok évvel korábbi, régen lezárt kérdéseket felhánytorgatva, aminek jelen állapotokhoz semmi köze sincsen. Ez pedig az alperes és a közvélekedés szerint is nyilvánvaló ok az Mt. 8. § (1)-(3) bekezdésébe ütköző munkavállalói magatartás miatti azonnali hatályú felmondásra.
[27] A munkahelyen munkaidőben történő megjelenés és munkavégzés elmulasztása (Mt. 52. § (1) bekezdés) folytán közölt munkáltatói azonnali hatályú felmondás oka is nyilvánvalóan fennáll. Téves a másodfokú bíróság álláspontja, amely szerint más munkavállalók esetében az alperes nem alkalmazott ilyen súlyú jogkövetkezményt. A csatolt iratokból is megállapíthatóan nyilvánvaló másként értékelendő az a magatartás, ha valaki saját vagy gyermeke betegsége miatt nem veszi fel a munkát.
[28] Ehhez kapcsolódóan az alperes felülvizsgálati kérelmében a Kúria több döntésére is hivatkozott, amelyeket jelen perben is kért irányadónak tekinteni.
[29] A felülvizsgálati érvelés szerint az alperes egyetértett a közbenső ítélet azon megállapításaival, hogy a felperes súlyos kötelezettségszegést valósított meg, amikor nem jelent meg munkahelyén és azzal is, hogy a szakszervezeti megbízatása nem függött össze az azonnali hatályú jogviszony megszüntetésével. A felperes elfogadható kimentési indok nélkül nem jelent meg a munkahelyén, nem hagyható figyelmen kívül, hogy a lakosság bizalmából élő munkáltató alapvető anyagi érdekeit sérti, ha „ezer éves” volt vagy valós sérelmeket szükségtelenül hánytorgat fel egy munkavállaló olyan lakossági fórumon, amelynek egyébként semmi köze nincs az alperes működéséhez.
[30] Az Mt. 78. § (1) bekezdés a) pontja biztosította a lehetőséget a munkáltató számára, hogy a munkavállaló munkaviszonyból származó lényeges kötelezettségének szándékosan vagy súlyos gondatlansággal történő megszegése esetén a jogviszonyt megszüntesse. A felmondásban szereplő Mt. 52. § (1) bekezdés a)-b) pontja szerint a munkavállaló köteles a munkavégzés helyén az előírt időben megjelenni, rendelkezésre állni, munkáját személyesen az elvárható szakértelemmel és gondossággal végezni. Ehhez a képest a felperes önkényesen távol maradt a munkából négy órán át, aminek semmilyen elfogadható okát nem tudta adni. Ezzel a távolmaradásával az éjszakai műszak másik tagjára többlet terhet rótt, ami az ellátás biztonságát veszélyeztette. A felperes a helyettesítést végző személyt is félretájékoztatta a távollét időtartamáról és más adatot adott meg, mint amit az intézetvezető ápolóval közölt.
[31] A felperes munkaidőben önkényesen távozott és a munkáltatót szidva, a korábbi sérelmeket a jelenlegiekkel „egybemosva” tett nyilatkozatokat. Ezen kijelentések pedig nyilvánvalóan alkalmasak a munkáltató jó hírnevének, jogos gazdasági és szervezeti érdekeinek súlyos megsértésére vagy veszélyeztetésére (Pp. 78. § (1) bekezdés b) pont).
[32] A másodfokú bíróság közbenső ítélete az Mt. alapvető tartalmát „üresíti ki” azzal, hogy amennyiben méltányolható indok nélkül is lehetővé kívánja tenni a felperes számára a munkáltatótól való távolmaradást a munkáltató részéről megfelelő és elfogadható szankció lehetősége nélkül, és „táptalajt ad” a munkáltatóval szembeni teljesen indokolatlan, nyilvánosság előtti „kirohanásokra”. Ez nyilvánvalóan a munkáltatóba vetett bizalmat rombolja. A másodfokú bíróság ítélete csak az indokolás utolsó öt bekezdésében foglalkozik az elsőfokú ítélettől való eltérés okaival és abból sem állapítható meg, miként jutott az általa elfoglalt következtetésre (Pp. 206. § (1) bekezdés, Pp. 221. § (1) bekezdés).
[33] A felperes felülvizsgálati ellenkérelme a jogerős közbenső ítélet hatályában való fenntartására irányult. Hivatkozása szerint érthetetlen, hogy a késését a munkáltató miért sújtotta ilyen súlyos szankcióval, hiszen korábban az ilyen jellegű helyettesítéseket tudomásul vette, hallgatólagosan eltűrte.
[34] A felperes nem cáfolta azt a tényt, hogy a munkahelyére 20 óra helyett 22 órára ért be, de ez nem jelentett problémát, a le nem dolgozott négy órát a korábbi szokásoknak megfelelően később pótolta. A gondot az jelentette, hogy B. A. a megbeszéltekkel ellentétben L. B. 21 órakor hazaküldte.
[35] A felperes további álláspontja szerint a közmeghallgatáson előadottak nem voltak alkalmasak az alperes jó hírnevének megsértésére. Az elhangzottakat bírósági ítéletekkel, egyéb dokumentumokkal alá tudja támasztani, azaz azok tényként kezelendők. A tények közlése pedig nem lehet alkalmas a jó hírnév megsértésére.
[36] A felülvizsgálati kérelem megalapozott.
[37] A Pp. 275. §-ának (2) bekezdése alapján a Kúria a jogerős ítéletet csak a felülvizsgálati kérelem keretei között vizsgálhatja felül.
[38] A felülvizsgálati kérelemnek csak azon rendelkezései voltak vizsgálhatók, amelyek a követelményeknek megfelelnek (1/2016.(II.15.) PK vélemény).
[39] Az alperes felülvizsgálati kérelmében a Pp. 206. §-át csak megjelölte, de ezzel összefüggő indokait nem fejtette ki, ezért a bíróságok által megállapított tényállás volt jelen eljárásban is irányadó.
[40] Eszerint a felperes 2015. május 18-án egy órára kapott engedélyt a munkából távolmaradásra, ettől eltérően azonban munkatársát két óra helyettesítésre kérte. Ennek lejártát követően sem jelent meg a munkahelyén, munkatársai számára telefonon elérhetetlen volt és nem tájékoztatott senkit a további távollétéről, illetve annak időtartamáról. Nem érdeklődött aziránt, hogy a több órás távolléte nem okoz-e a munkáltatónál fennakadást, csak 22 órát követően jelentkezett munkára.
[41] Az elsőfokú bíróság állapította meg helytállóan, hogy a felperes a munkáltató által készített munkaidőbeosztást köteles volt betartani, az engedélyezett egy óra helyett azonban négy órával később jelent meg munkahelyén, amellyel lényeges munkaviszonyra vonatkozó szabályt szegett [Mt. 52. § (1) bekezdés a) – b) pont].
[42] A munkavállaló terhére rótt kötelezettségszegés súlyát mindig az adott munkakör és a helyzet alapján kell értékelni. A felperes szándékos magatartásával veszélyeztette a munkáltató betegellátási tevékenységét, a gondozottak biztonságát, mivel a helyettesítésre megkért személy távollétét követően a 80 gondozottra összesen egy gondozó jutott. Mindez pedig olyan kötelezettségszegés, amely azonnali hatályú felmondás jogszerű indoka lehetett (Mt. 78. § (1) bekezdés).
[43] A rendelkezésre álló bizonyítékok alapján ítéleti bizonyossággal nem állapítható meg, hogy az alperesnél többször előfordult igazolatlan távollét, amely nem járt jogkövetkezménnyel. A másodfokú bíróság által ítéletében hivatkozott beadvány mellékletét képező iratok nem voltak alkalmasak a felperes magatartása súlyának enyhébb értékelésére.
[44] A következetes ítélkezési gyakorlat szerint az azonnali hatályú felmondásban felrótt több indok közül elégséges, ha egy ok bizonyítást nyer és annak súlya miatt alkalmas a jogviszony megszüntetésre. Jelen esetben a felperesnek a munkahelyéről engedély nélkül való több órás távolléte a jogviszony megszüntetés elégséges és jogszerű indoka volt, így a közmeghallgatáson való megjelenése, az ott elhangzottak értékelése jelen eljárásban már nem kellett, hogy vizsgálat tárgyát képezze.
[45] A kifejtettekre tekintettel a Kúria a jogerős ítéletet hatályon kívül helyezte és az elsőfokú bíróság ítéletét helybenhagyta [Pp. 275. § (4) bekezdés]. (Kúria, Mfv.I.10.439/2017.)

matches: bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság Kúria bíróság bíróság Kúria bíróság bíróság Kúria bíróság


text:
IV/00988/2015
. IV/00988/2015
Az ügy tárgya: A társadalombiztosítási nyugellátásról szóló 1997. évi LXXXI. törvény 53. § (1) bekezdés b) pontja és a Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság 22.M.4087/2014/6. számú ítélete elleni alkotmányjogi panasz (özvegyi nyugdíj)
Előadó alkotmánybíróra szignálás napja: 06/15/2015
Az indítványozó - az Abtv. 26. § (1) bekezdése és a 27. § alapján - a társadalombiztosítási nyugellátásról szóló 1997. évi LXXXI. törvény 53. § (1) bekezdés b) pontja és a Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság 22.M.4087/2014/6. számú ítélete alaptörvény-ellenességének megállapítását és megsemmisítését kéri az Alkotmánybíróságtól.
Az indítványozó - aki saját jogon öregségi nyugdíjat kap - özvegyi nyugdíj feléledése iránti kérelmét a Nyugdíjfolyósító Igazgatóság elutasította, mivel a jogszabályban meghatározott életkort az ideiglenes özvegyi nyugdíj megszűnését követő 10 éven túl érte el, ezért ezen a címen özvegyi nyugdíjra való jogosultsága nem éledhet fel. A határozattal szemben a Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bírósághoz fordult, amely ítéletében a kereseti kérelmét elutasította.
A támadott ítélet és jogszabály - az indítványozó álláspontja szerint - azáltal, hogy öregségi nyugdíjának megállapításakor nem a 40 év szolgálati időt, hanem életkorát vette figyelembe és ezért özvegyi nyugdíja feléledésére vonatkozó keresetét a bíróság elutasította, sérti az Alaptörvénynek a nők fokozott védelmére vonatkozó a követelményeit (XV. cikk (5) bekezdés és a XIX. cikk (4) bekezdés), a "lex specialis derogat legi generali" elvét, a hátrányos megkülönböztetés tilalmára vonatkozó előírást (XV. cikk (2) bekezdés) és azon előírást, hogy a bíróságok a jogalkalmazás során a jogszabályok szövegét elsősorban azok céljával és az Alaptörvénnyel összhangban értelmezik (28. cikk)..
a társadalombiztosítási nyugellátásról szóló 1997. évi LXXXI. törvény 53. § (1) bekezdés b) pont
Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság 22.M.4087/2014/6. számú ítélete
IV_988_4_2015_ind_kieg_anonimizált.pdf IV_988_0_2015_inditvany_anonimizált.pdf
A határozat száma: 3185/2015. (X. 7.) AB határozat
Az ABH 2015 tárgymutatója: diszkrimináció tilalom; egyenlőség mint egyenlő bánásmód követelménye; hátrányos megkülönböztetés tilalma; ítélt dolog; özvegy nyugdíj; res iudicata
3185_2015_határozat.pdf
Az Alkotmánybíróság tanácsa jogszabály alaptörvény-ellenességének vizsgálatára irányuló alkotmányjogi panasz tárgyában meghozta a következő
Az Alkotmánybíróság a társadalombiztosítási nyugellátásról szóló 1997. évi LXXXI. törvény 53. § (1) bekezdés b) pontja, valamint a Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság 22.M.4087/2014/6. számú ítélete alaptörvény-ellenességének megállapítására és megsemmisítésére irányuló indítványt elutasítja.
[1]	1. Az ügyvéd által képviselt indítványozó – az Alkotmánybíróságról szóló 2011. évi CLl. törvény 26. § (1) bekezdése és 27. §-a alapján – 2015. április 9-én alkotmányjogi panaszt terjesztett elő.
[2]	Kérte, hogy az Alkotmánybíróság állapítsa meg a társadalombiztosítási nyugellátásról szóló 1997. évi LXXXI. törvény (a továbbiakban: Tny.) 53. § (1) bekezdés b) pontja, valamint a Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság 22.M.4087/2014/6. számú, 2015. február 11-én kelt, az indítványozónak 2015. február 23-án kézbesített ítélete alaptörvény-ellenességét, és semmisítse meg azokat, mivel sértik az Alaptörvény XV. cikk (2) és (5) bekezdését, a XIX. cikk (4) bekezdését, és a 28. cikket.
[3]	1.1. A Tny. 53. § (1) bekezdés b) pontja az özvegyi nyugdíj feléledéséről szól.
[4]	Az özvegyi nyugdíj hozzátartozói nyugellátás. Özvegyi nyugdíj címén a jogosultat ideiglenes özvegyi nyugdíj és özvegyi nyugdíj illeti meg. Özvegyi nyugdíjra az jogosult, akinek házastársa, bejegyzett élettársa (a továbbiakban együtt: házastárs) öregségi nyugdíjasként halt meg, vagy akinek házastársa a nyugdíjjogosultsághoz szükséges szolgálati időt megszerezte. Az ideiglenes özvegyi nyugdíj az általános szabály szerint egy évig folyósítható.
[5]	Az ideiglenes özvegyi nyugdíj megszűnését követően özvegyi nyugdíjra jogosult egyrészt az a személy, aki a jogszerző halálakor betöltötte a reá irányadó öregségi nyugdíjra jogosító korhatárt, vagy megváltozott munkaképességű (egészségi állapota legfeljebb 50 százalékos), vagy házastársa jogán árvaellátásra jogosult fogyatékkal élő, illetve tartósan beteg vagy legalább két árvaellátásra jogosult gyermek eltartásáról gondoskodik.
[6]	Özvegyi nyugdíjra jogosult az is, aki esetében a fenti feltételek valamelyike a házastárs 1993. március 1-je előtt bekövetkezett halála esetén az elhalálozástól számított tizenöt éven belül, a házastárs 1993. február 28-a után bekövetkezett halála esetén az elhalálozástól számított tíz éven belül bekövetkezik (özvegyi nyugdíj feléledése).
[7]	1.2. Az indítványozó kérelme indokolásául előadta, hogy néhai férje 2001. február hó 5. napján hunyt el, 41 év és 46 nap szolgálati időt szerzett. Az indítványozó 2011. március hó 1. napjától öregségi nyugdíjas 40 év 261 nap szolgálati idővel, vagyis véleménye szerint az özvegyi nyugdíj feléledésére jogosultságot szerzett, mivel férje halálát követő 10 éven belül öregségi nyugdíjba vonult és 2014. augusztus hó 9. napja óta 62 éves elmúlt. Álláspontja szerint esetében az öregségi nyugdíjra jogosító korhatár 58 év, mivel 2011. március 1. napjától saját jogú öregségi nyugdíjas arra figyelemmel, hogy öregségi nyugdíjra jogosító 40 év szolgálati idővel ezen időponttól rendelkezett.
[8]	Az Országos Nyugdíjbiztosítási Főigazgatóság Nyugdíjfolyósító Igazgatóság az indítványozó özvegyi nyugdíj feléledése iránti igényét 2014. szeptember 8-án kelt határozatával elutasította. Az indítványozó kereseti kérelmét a Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság utasította el a 22.M.4087/2014/6. számú ítéletével. A bíróság az ítéletét a Tny. 53. § (1) bekezdés b) pontjára alapította.
[9]	Az indítványozó szerint az Alaptörvény XIX. cikk (4) bekezdése speciális törvényi rendelkezés alapját teremti meg, mert előírja, hogy az állami nyugdíjra való jogosultság feltételeinél a nők fokozott védelmének a követelményét érvényre kell juttatni. Ezen alaptörvényi rendelkezés az alapja annak, hogy a nők 40 év szolgálati idő megszerzése esetén öregségi nyugdíjasok lehetnek. A speciális szabály alapján tehát a nők esetében nem meghatározott életkorhoz, hanem 40 év letöltött szolgálati időhöz kötött az öregségi nyugdíjra való jogosultság, ezért az özvegyi nyugdíjra való jogosultságát meg kellett volna állapítani. Nőknél az Alaptörvény idézett rendelkezése alapján nem az életkor számít az öregségi nyugdíjra való jogosultság megállapítása szempontjából, hanem a ledolgozott évek száma.
[10]	Hivatkozott az Alaptörvény 28. cikkére is, amely szerint a jogalkalmazás során a jogszabályok szövegét elsősorban azok céljával és az Alaptörvénnyel összhangban kell értelmezni. Az értelmezéskor azt kell feltételezni, hogy a józan észnek, a közjónak megfelelő, erkölcsös és gazdaságos célt szolgálnak. Az Alaptörvény XIX. cikk (4) bekezdése a nők fokozott védelmének a szempontját írja elő, a XV. cikk (2) bekezdése pedig a hátrányos megkülönböztetés tilalmát, az egyenlő bánásmód követelményét. Az indítványozó ezért nemcsak az egyedi ügyben hozott döntést, hanem az ügyben állítása szerint tévesen alkalmazott jogszabályt, a Tny. 53. § (1) bekezdés b) pontját is alaptörvény-ellenesnek tartja, mert nem lehetne különbséget tenni özvegy és özvegy között.
[11]	1.3. A panasz kiegészítésében az indítványozó az Alaptörvénnyel ellentétben állónak tartotta a Tny. 53. § (1) bekezdés b) pontját azért, mert a kifogásolt jogszabály olyan méltánytalan és diszkriminatív rendelkezést alkalmaz, amely szerint csak annak az özvegynek az özvegyi nyugdíja éledhet fel, aki a volt házastársa halálát követő 10 éven belül öregségi nyugdíjas lesz. Nyilvánvaló megkülönböztetést szenved a kifogásolt jogszabály miatt az az özvegy, akinek balsorsa úgy hozza, hogy fiatalabb életkorában veszíti el a házastársát. Igazságtalan és méltánytalan, hogy éppen az nem kaphat özvegyi nyugdíjat, aki hosszabb időn keresztül (öregségi nyugdíjazása előtt több, mint 10 éven át) kényszerül özvegyként élni. Ennek a hátrányos megkülönböztetésnek nincsen józan, racionális mérlegelésen alapuló, korrekt, objektív, alkotmányos indoka. A jogszabály alkotmányos indok nélkül zárja ki a szerencsétlenebb sorsú (öregségi nyugdíjazás előtt 10 évnél hosszabb időn keresztül) özvegy állampolgárokat az özvegyi nyugdíjra való jogosultságból. A megsemmisíteni kért szabályozás az indítványozó szerint diszkriminatív jellegű, ezért sérti az Alaptörvény XV. cikk (2) bekezdését, a hátrányos megkülönböztetés tilalmát és az egyenlő bánásmód követelményét.
[12]	2. Az Abtv. 56. § (1) bekezdése alapján az Alkotmánybíróság az ügyrendjében meghatározottak szerinti tanácsban dönt az alkotmányjogi panasz befogadásáról, az 56. § (2) bekezdése értelmében pedig a befogadhatóságról dönteni jogosult tanács mérlegelési jogkörében vizsgálja az alkotmányjogi panasz befogadhatóságának törvényben előírt tartalmi feltételeit, különösen a 26. §-a szerinti érintettséget, a jogorvoslat kimerítését, valamint a 29–31. § szerinti feltételeket.
[13]	Az Abtv. 29. §-a alapján az „Alkotmánybíróság az alkotmányjogi panaszt a bírói döntést érdemben befolyásoló alaptörvény-ellenesség, vagy alapvető alkotmányjogi jelentőségű kérdés esetén fogadja be”. Az Ügyrend 31. § (6) bekezdése azonban lehetővé teszi, hogy az előadó alkotmánybíró a panasz befogadásáról szóló döntés helyett a panasz érdemi elbírálását tartalmazó határozat-tervezetet terjesszen a testület elé.
[14]	1. Az Alaptörvény felhívott szabályai szerint:
„XIX. cikk (4) Magyarország az időskori megélhetés biztosítását a társadalmi szolidaritáson alapuló egységes állami nyugdíjrendszer fenntartásával és önkéntesen létrehozott társadalmi intézmények működésének lehetővé tételével segíti elő. Törvény az állami nyugdíjra való jogosultság feltételeit a nők fokozott védelmének követelményére tekintettel is megállapíthatja.”
[15]	2. A Tny. kifogásolt szabálya szerint:
„53. § (1) Feléled az özvegyi nyugdíja annak, akinek az özvegyi nyugdíja nem házasságkötés miatt szűnt meg, ha az arra jogosító feltételek valamelyike
bekövetkezik. Az özvegyi nyugdíj feléledése során az özvegyre irányadó öregségi nyugdíjkorhatárt a jogszerző halálakor hatályos jogszabályok alapján kell megállapítani.”
[16]	Az alkotmányjogi panasz nem megalapozott.
[17]	1. A 3206/2014. (VII. 21.) AB határozat Indokolásának [27] bekezdésében „az Alkotmánybíróság emlékeztet arra, hogy az Alaptörvény XV. cikk (2) bekezdése az alapjogok egyenlőségét és a diszkrimináció tilalmát tartalmazza. Az alkotmányos szabály szerint „Magyarország az alapvető jogokat mindenkinek bármely megkülönböztetés, nevezetesen faj, szín, nem, fogyatékosság, nyelv, vallás, politikai vagy más vélemény, nemzeti vagy társadalmi származás, vagyoni, születési vagy egyéb helyzet szerinti különbségtétel nélkül biztosítja.” A tételesen felsorolt tulajdonságok mellett az „egyéb helyzet szerinti különbségtétel” fordulat nyújt garanciát ahhoz, hogy az előre nem látható, de a felsorolásban szereplő tulajdonságokhoz döntő hasonlóságot mutató helyzetben élő személyeket se érhesse hátrányosan sújtó különbségtétel. Ez a fordulat ad lehetőséget az Alkotmánybíróságnak arra, hogy a társadalom aktuális változásaira időszerűen reagálva mindig maga határozhassa meg, melyek a társadalom sérülékeny csoportjai, vagyis mely csoporthoz tartozók tekinthetők kiszolgáltatottnak, kirekesztettnek, illetve folyamatos, és indokolatlan hátránnyal sújtottaknak. Az Alaptörvény XV. cikk (2) bekezdése ennek megfelelően egy nyílt felsorolást tartalmaz, ám ez a nyílt felsorolás korlátlanul nem bővíthető. Nem nyújt védelmet olyan személyeknek, akiket valamely szabály ugyan éppen hátrányosan érint, de mégsem diszkriminál. Az Alaptörvény XV. cikk (2) bekezdésében garantált diszkriminációtilalom ugyanis csupán olyan élethelyzeteket ölelhet át, amelyekben az emberek önazonosságát, identitását meghatározó lényegi tulajdonságuk miatt előítélettel, vagy társadalmi kirekesztéssel néznek szembe. Vagyis a diszkriminációtilalom alkotmányos klauzulája elsődlegesen a társadalom személyben rejlő és tetszés szerint nem változtatható tulajdonság mentén elkülönülő csoportjainak védelmét szolgálja.”
[18]	A Tny. 53. § (1) bekezdés b) pontja nem ilyen élethelyzetre vonatkozik.
[19]	2. Az Alkotmánybíróság az özvegyi nyugdíj feléledésének, mint jogintézménynek az egyes részletszabályait több alkalommal vizsgálta, az Alaptörvény hatályba lépése előtt, az előző Alkotmány különféle szabályai tükrében.
[20]	A 966/B/1997. AB határozatban (a továbbiakban: Abh1.) az Alkotmánybíróság olyan indítványokat bírált el, amelyekben az özvegyi nyugdíj feléledésére nyitva álló idő korlátozását kifogásolták az indítványozók. Álláspontjuk szerint a jogalkotó azáltal, hogy 10, illetve 15 évben határozza meg azt az időtartamot, amelyen belül a házastárs elhunytát követően az özvegyi nyugdíj feléled, megsértette az Alkotmány 70/A. §-ában foglalt diszkrimináció-tilalom elvét, valamint a 70/E. §-ában rögzített szociális biztonsághoz való jogot. Ezen túlmenően az egyik indítványozó szerint sérült az Alkotmány 2. § (1) bekezdésében kimondott jogállamiság elve is (ABH 2001, 959, 962.).
[21]	Az Abh1. megállapította, hogy az Alkotmány rendelkezéseiből nem következik az, hogy az özvegység tényénél fogva minden magyar állampolgárnak alanyi joga lenne özvegyi nyugdíjra. Az özvegyi nyugdíj ugyanis a társadalombiztosítás keretében biztosított hozzátartozói nyugellátás, amely nem azonosítható az előző Alkotmány 70/E. § (1) bekezdésében szereplő özvegység esetére szóló, megélhetéshez szükséges ellátáshoz való joggal, hanem annak csupán egyik lehetséges – a társadalombiztosítás rendszerében megvalósuló – formája (ABH 2001, 959, 961.). Az Abh1. értelmében ebből következően a jogalkotó széles mérlegelési jogkörrel rendelkezik az özvegyi nyugdíj, illetve feléledésének szabályozása során. A jogalkotó mérlegelési körébe tartozik annak meghatározása is, hogy hány évben állapítja meg az özvegyi nyugdíj feléledésére nyitva álló határidőt. Az Abh1. a Tny. 53. § (1)–(2) bekezdése alkotmányellenességének megállapítása és megsemmisítése iránti indítványokat elutasította.
[22]	A 37/2007. (VI. 12.) AB határozat (ABH 2007, 457., a továbbiakban: Abh2.) a Tny. 53. § (1) bekezdésének a) pontjába foglalt „1993. március 1-jétől tíz éven belül,” szövegrész alkotmányellenességének megállapítására és megsemmisítésére irányuló, a feléledési idő változásával (15 évről 10 évre csökkentésével) összefüggő alkotmányjogi panaszt utasította el. Az Abh2. szerint az, hogy a Tny. 53. § (1) bekezdése a feléledési idő tartamát tíz, és nem tizenöt évben határozza meg, önmagában nem ellentétes az előző Alkotmány 2. § (1) bekezdésével.
[23]	3. Az előzményekre tekintettel kérdés, hogy az indítvány ítélt dologra irányul-e. Ha az indítvány az Alkotmánybíróság által érdemben már elbírált jogszabállyal azonos jogszabály (jogszabályi rendelkezés) felülvizsgálatára irányul, és az indítványozó az Alaptörvénynek ugyanarra a §-ára, illetőleg alkotmányos elvére (értékére) – ezen belül – azonos alkotmányos összefüggésre hivatkozva kéri az alkotmánysértést megállapítani (ítélt dolog), az Alkotmánybíróság az eljárást megszünteti. Amennyiben azonban az újabb indítványt más okból, a rendelkezésnek más alkotmányossági összefüggésére történő hivatkozással, vagy tartalmilag más rendelkezés megjelölésével terjesztik elő, az Alkotmánybíróság az újabb indítvány érdemi vizsgálatába bocsátkozik. Az elbírálásnál értelemszerűen felhasználja mindazokat az érveket és megállapításokat, amelyek a tartalmi összefüggésbe hozható korábbi döntésénél irányadók voltak.
[24]	A jelen esetben megállapítható, hogy az Alaptörvény hatályba lépése előtt, az előző Alkotmány szabályai alapján hozott határozatok az akkor vizsgált jogszabály alkotmányossága tekintetében nem eredményeznek ítélt dolgot. A 3219/2012. (IX. 17.) AB végzés Indokolásának [7] bekezdése értelmében, ha valamely jogszabályi rendelkezés alkotmányosságát az Alkotmánybíróság már megvizsgálta az előző Alkotmány valamely rendelkezése tükrében, akkor – tekintettel arra, hogy a korábbi alkotmányossági vizsgálatot az előző Alkotmány szabályával összefüggésben folytatták le – ítélt dologról nincs szó, mert 2012. január 1-jével az előző Alkotmány helyébe az Alaptörvény lépett. Ugyanakkor a jelen esetben az új indítvány elbírálásánál – a 13/2013. (VI. 17.) AB határozatban foglaltak szerint – felhasználhatók mindazok az érvek és megállapítások, amelyek a tartalmi összefüggésbe hozható korábbi döntésnél irányadók voltak az Abh1-ben és az Abh2-ben, figyelemmel arra, hogy az előző Alkotmányhoz képest az Alaptörvény a támadott jogszabályt érintő módon nem tartalmaz az indítvány tárgyára vonatkozó, tartalmilag eltérő rendelkezést, és az R) cikk (3) bekezdése alapján sem merül fel más értelmezés igénye.
[25]	4. A Tny. 2011. január 1-jétől hatályos 18. § (2a) bekezdése értelmében – egyéb feltételek mellett – öregségi teljes nyugdíjra életkorától függetlenül jogosult az a nő is, aki legalább negyven év jogosultsági idővel rendelkezik. A jelen esetben az indítványozó az indítvány szerint ilyen (kedvezményes) nyugdíjban részesül. Az Alaptörvény XIX. cikk (4) bekezdésének második mondata felhatalmazza a törvényhozót, hogy az állami nyugdíjra való jogosultság törvényi feltételeit a nők fokozott védelmének követelményére tekintettel is megállapíthatja. A Tny. 18. § (2a) bekezdése ennek az Alaptörvényben rögzített lehetőségnek megfelelően határozza meg a nők életkor betöltésétől független, kedvezményes öregségi teljes nyugdíjazásának feltételeit, legalább negyven év jogosultsági idő előírásával. A szabály célja a hosszú munkaviszonnyal rendelkező nők nyugdíjkedvezményének megteremtése. Ez a kedvezmény saját jogú nyugellátást eredményez.
[26]	A nők kedvezményes, életkortól független öregségi nyugdíjától eltérő más kérdés a nem saját jogú, hanem hozzátartozói nyugellátás és ennek feltételei meghatározása, ezek között a nyugdíjkorhatárnak a házastárs halálát követő bizonyos időn belül való betöltése, mint feltétel.
[27]	Az Abh1. és az Abh2. értelmében az özvegyi nyugdíj feléledésére nyitva álló határidő meghatározása a törvényhozó mérlegelésére tartozik, az özvegyre irányadó nyugdíjkorhatárig számított tíz éves időtartam nem ütközik a hátrányos megkülönböztetés tilalmába.
[28]	Ugyanígy a törvényhozó mérlegelésére tartozik az is, hogy az özvegyi nyugdíj feléledésére nyitva álló határidőt az özvegynek a reá irányadó nyugdíjkorhatárához (életkorhoz) vagy a nyugellátásra való jogosultságszerzéséhez (saját jogú nyugellátáshoz) köti. Az özvegyi nyugdíj feléledésének a vizsgált szabályban nem feltétele, hogy az özvegy saját jogú nyugellátást is szerezzen; elegendő, de egyben szükséges is a nyugdíjkorhatár (időskor) elérése. Annak a szempontnak, hogy az özvegy saját jogú nyugellátásban részesül-e, vagy nem, nem a jogosultsági feltételek között, hanem az özvegyi nyugdíj mértékénél van jelentősége (az özvegyi nyugdíj mértéke az elhunytat a halála időpontjában megillető öregségi nyugdíj 30 vagy 60 százaléka).
[29]	Az adott esetben az indítványozóra hátrányos szabály ésszerű alapon tesz különbséget, amikor a jogosultsági feltételeknél objektív feltételként az életkort és nem a saját jogú nyugellátásra jogosultságot szerzést szerepelteti. Az ilyen szabály nem sérti az Alaptörvény XV. cikkét. A saját jogú nyugellátás esetén alkalmazandó kedvezményes életkori szabályból nem következik, hogy a kedvezmény más ellátásokra is kiterjedne.
[30]	Az Alkotmánybíróság a fentiekre figyelemmel – utalva az Abh1-ben és Abh2-ben kifejtettekre – az alkotmányjogi panaszt elutasította az Alaptörvény XV. cikk (2) bekezdése állított sérelmét illetően. Az Alaptörvény XV. cikk (5) bekezdésének a családok, gyermekek, nők, idősek, fogyatékkal élők védelmét illető külön intézkedésekre vonatkozó szabálya, továbbá az Alaptörvény XIX. cikk (4) bekezdésének a kedvezményes nyugdíjjogosultság bevezetésének lehetőségére utaló szabálya nincs összefüggésben az özvegyi nyugdíj feléledésének támadott feltételeivel. Az Alkotmánybíróság állandó gyakorlata szerint az érdemi alkotmányossági összefüggés hiánya az indítvány elutasítását eredményezi {3176/2013. (X. 9.) AB határozat, Indokolás [24]}.
[31]	Alkotmányjogi panaszban az Alaptörvényben biztosított jog sérelmére lehet hivatkozni, az Alaptörvény 28. cikke nem ilyen szabály, ezért az Alkotmánybíróságnak nem kellett vizsgálnia, hogy a Tny. 53. § (1) bekezdés b) pontja az Alaptörvény 28. cikkével ellentétes-e.
. 3185/2015. (X. 7.)

matches: Bíróság Bíróság bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság bíróság


text:
Az Urantia könyv, 85. írás. Az istenimádás gyökerei
Az Urantia könyv - 85. írás. Az istenimádás gyökerei
85. írás. Az istenimádás gyökerei
§ 1. A kövek és hegyek imádása
§ 2. A növények és fák imádása
§ 3. Az állatok imádása
§ 4. Az elemek imádása
§ 5. Az égitestek imádása
§ 6. Az ember imádása
§ 7. Az istenimádat és a bölcsesség segédje
85:0.1 (944.1) A KEZDETLEGES vallás élőlénytani eredetű, természetes evolúciós fejlődésű, függetlenül az erkölcsi képzettársításoktól és minden szellemi befolyástól. A felsőbbrendű állatoknak vannak félelmeik, de nincsenek ábrándképeik, ennélfogva vallásuk sincs. Az ember a félelmeiből és az ábrándképei révén teremti meg a maga kezdetleges vallásait.
85:0.2 (944.2) Az emberi faj evolúciójában az imádat kezdetleges megjelenési formái már jóval az előtt megvoltak, hogy az emberi elme képessé vált volna a jelenlegi élet és az azt követő lét olyan sokrétűbb fogalmainak kialakítására, melyet már méltán lehetne vallásnak nevezni. A korai vallás a jellegét tekintve teljes mértékben értelmi volt és teljesen a képzettársított körülményekre épült. Az imádat tárgya teljesen a képzeletre ható volt; azokból a természeti dolgokból álltak, melyek közvetlenül az ember közelében voltak, vagy amelyek az együgyű, fejletlen urantiaiak mindennapos tapasztalásaiban felnagyítva jelentek meg.
85:0.3 (944.3) Amint a vallás a fejlődése során egyszer túljutott a természetimádáson, már rendelkezett a szellemi eredet gyökereivel, de mindig befolyásolta azt a társadalmi környezet. A természetimádás fejlődésével az ember fogalmat alkotott a halandóin túli világ munkamegosztásáról; természeti szellemei voltak a tavaknak, a fáknak, a vízeséseknek, az esőnek és a közönséges természeti jelenségek százainak.
85:0.4 (944.4) Valamikor a halandó ember mindent imádott a föld színén, beleértve önmagát is. Imádva tisztelt minden elképzelhető dolgot az égben és a földfelszín alatt is. Az ősember félte az erőhatalom mindenféle megnyilvánulását; imádott minden, számára érthetetlen természeti jelenséget. A nagy természeti erők, mint a viharok, áradások, földrengések, földcsuszamlások, tűzhányók, tűz, hőség és hideg, megfigyelése nagy hatással volt az ember fejlődő elméjére. Az élet megmagyarázhatatlan dolgait még mindig az „Isten ujjának” és a „Gondviselés rejtélyes beavatkozásának” nevezik.
85:1.1 (944.5) A fejlődő ember imádatának első tárgya a kő volt. A dél-indiai kateri nép még mindig egy sziklát imád, mint ahogy számos törzs is Észak-Indiában. Jákob azért aludt egy sziklán, mert tisztelte azt; még fel is szentelte. Rákhel számos szent kavicsot rejtegetett a sátrában.
85:1.2 (944.6) A kövek a különleges megjelenésük miatt gyakoroltak elsőként a szokásosnál is nagyobb befolyást a korai emberre, ugyanis hirtelenül jelentek meg a művelt mező földjén vagy a legelőn. Az emberek nem ismerték fel a felmaródást vagy a talajdőlés eredményét. A sziklák azért is voltak nagy hatással a korai népekre, mert gyakran állatalakjuk volt. A polgárosodott ember figyelmét számos olyan helyi kőalakulat ragadja meg, melyek állatok pofájára, sőt az ember képére hasonlítanak. De a legnagyobb hatást a meteorkövek jelentették, melyeknek a légkörön lángolva való átzuhanását az ősi emberi lények megfigyelhették. A hullócsillag lenyűgözte a korai embert, és könnyen jutott arra a következtetésre, hogy az ilyen ragyogó fénysávok valamely földre érkező szellem útját mutatják. Nem csoda, hogy az embereket az ilyen jelenségek imádásra késztették, különösen amikor később a meteorokat felfedezték. És ez minden más kő iránti még nagyobb hódolathoz vezetett. Bengáliában sokan imádnak egy meteort, mely Kr.u. 1880-ban hullott a földre.
85:1.3 (945.1) Minden ősi nemzetségnek és törzsnek megvoltak a maga szent kövei, és a legtöbb mai nép is kinyilvánít valamilyen fokú tiszteletet bizonyos kőfajták iránt — az ékköveik iránt. Indiában egykor egy öt kőből álló kőcsoportnak hódoltak; Görögországban egy harminc kőből álló halmazt imádtak; a vörös emberek körében ez rendszerint egy kőkört jelentett. A rómaiak mindig egy darab kavicsot dobtak a levegőbe, amikor Jupiterhez fordultak segítségért. Indiában még a mai napig is igénybe lehet venni a követ tanúként. Némely vidéken a kő a törvény varázsköveként használható, és a kő tekintélyének megsértőjét bíróság elé lehet állítani. De az egyszerű halandók nem mindig azonosítják az Istenséget a hódolati szertartás tárgyával. Az ilyen bűvtárgyak sokszor pusztán jelképei az imádat valódi tárgyának.
85:1.4 (945.2) Az ősök különös módon viszonyultak a kőben lévő lyukakhoz. Az ilyen lyukas kövekről úgy gondolták, hogy rendkívül hatékonyan alkalmazhatók a betegségek gyógyításában. A fülüket nem szúrták át és nem tettek bele köveket, de a hallójárat nyitva tartása céljából kavicsokat helyeztek a fülbe. A babonás emberek még a legújabb időkben is lyukat fúrnak az érmékbe. Afrikában az őslakosok nagy fontosságot tulajdonítanak a bűvköveiknek. Valójában minden visszamaradt törzs és nép körében a köveket még mindig babonás tisztelet övezi. A kőimádás még mindig elterjedt dolog a világon. A sírkő azoknak a képeknek és bálványoknak a fennmaradt jelképe, melyeket az emberek a kísértetekkel és az eltávozott embertársaik szellemével kapcsolatos hiedelmek szerint véstek a kőbe.
85:1.5 (945.3) A kőimádást a hegyimádás követte, és az első imádott hegyek nagy kőképződmények voltak. Rövidesen szokássá lett az a hiedelem, hogy istenek laknak a hegyekben, így a magaslatokat e további okból is imádták. Az idő múlásával bizonyos hegyekhez bizonyos isteneket társítottak és ezért azok szentté váltak. A tudatlan és babonás őslakosok hittek abban, hogy az alvilágba barlangok vezetnek, ahol rossz szellemek és démonok lakoznak, szemben a hegyekkel, melyekhez a jó szellemek és istenségek később kifejlődő fogalmait kapcsolták.
85:2.1 (945.4) A növényektől az azokból nyerhető bódító levük miatt először féltek, majd imádták őket. Az ősember azt hitte, hogy a mámor istenivé tesz. Az ilyen tapasztalásban valami szokatlan és szent dolgot véltek felfedezni. Még a legújabb időkben is „spiritusznak” nevezik a szeszt.
85:2.2 (945.5) A korai ember félelemmel és babonás áhítattal tekintett a csírázó magra. Nem Pál apostol volt az első, aki mély szellemi tanulságokat vont le a csírázó magból és alapozott rá vallási tanokat.
85:2.3 (945.6) A faimádó közösségek a legrégibb vallási csoportok közé tartoznak. Minden korai házasságot fa alatt tartottak, és gyermeket akaró nőket néha az erdőben lehetett látni, amint gyöngéden átkaroltak egy vastag tölgyet. Sok növényt és fát tiszteltek valós vagy vélt gyógyhatásuk miatt. A vadak azt hitték, hogy minden vegyi hatás a természetfeletti erők közvetlen tevékenységének az eredménye.
85:2.4 (945.7) A faszellemekre vonatkozó eszmék nagymértékben eltértek a különböző törzseknél és emberfajtáknál. Némely fában jószellemek laktak; mások álnok és kegyetlen szellemeknek adtak otthont. A finnek úgy hitték, hogy a legtöbb fát jó szellemek lakják. A svájciak sokáig nem bíztak a fákban, mert azt hitték, hogy furfangos szellemek lakoznak bennük. India és Kelet-Oroszország lakosai a faszellemeket kegyetlennek gondolják. A patagóniaiak még mindig imádják a fákat, ahogy a korai szemiták is tették. A héberek, jóval az után, hogy felhagytak a faimádással, a ligetekben lakozó különféle istenségeknek való hódolást tartották fenn. Kína kivételével egykor általánosan elterjedt volt az életfa tisztelete.
85:2.5 (946.1) Az ősi fatiszteletből megmaradt emlék az a hiedelem is, hogy a földalatti vizet és nemesfémeket egy fából készült vesszővel meg lehet találni. A májusfa, a karácsonyfa és a fán való lekopogás babonás szokása is a faimádás ősi szokásainak és a későbbi fatiszteleteknek sajátos formában való fennmaradása.
85:2.6 (946.2) A természetimádás e korai formái közül sok összekeveredett a később kifejlődött imádási szokásokkal, de a legkorábbi elmesegéd-megindította istenimádati fajták már jóval azelőtt működtek, hogy az emberiség újonnan megjelenő vallásos természete teljes mértékben engedett volna a szellemi behatások ösztönzéseinek.
85:3.1 (946.3) Az ősember különös és társként való elismerési érzéseket táplált a felsőbbrendű állatok iránt. Az ősei ezekkel az állatokkal éltek együtt, sőt párosodtak is velük. Dél-Ázsiában már korán hittek abban, hogy az emberek lelke állati alakban tér vissza a földre. E hiedelem az állatimádás még korábbi szokásának a túlélése volt.
85:3.2 (946.4) A korai emberek az erejükért és ügyességükért tisztelték az állatokat. Azt hitték, hogy bizonyos teremtmények jó szaglása és kiváló látása szellemi irányításra utal. Minden állatot imádott valamikor valamely törzs. Az imádat e tárgyai között voltak félig embernek, félig állatnak tekintett teremtmények is, mint például a kentaurok és a sellők.
85:3.3 (946.5) A héberek a kígyókat egészen Ezékiás király koráig imádták, és a hinduk még mindig barátkoznak a házi kígyóikkal. A kínaiak sárkányimádása a kígyótisztelet továbbélése. A kígyó bölcsessége a görög orvoslás jelképe volt és még ma is használják az orvoslás jelképeként. A kígyóbűvölés módszere a kígyószerelem-tiszteletet gyakorló női sámánok korából maradt fenn, akik a napi kígyómarások következtében ellenállókká váltak, valójában azonban igazi méregfüggőkké lettek és nem voltak képesek meglenni e méreg nélkül.
85:3.4 (946.6) A rovarok és egyéb állatok imádását az aranyszabály — vagyis, hogy az ember bánjon másokkal (minden életformával) úgy, ahogy azt szeretné, hogy vele is bánjanak — későbbi félreértelmezése segítette elő. Az ősök egykor azt hitték, hogy minden szelet a madarak szárnycsapásai keltenek és ezért minden szárnyas teremtményt féltek és imádtak. A korai skandináv fajták úgy gondolták, hogy a napfogyatkozásokat, illetőleg holdfogyatkozásokat farkas okozza, mely a nap, illetőleg a hold egy darabját éppen felfalja. A hinduk gyakran ábrázolják Visnut lófejjel. Egy állatjelkép sokszor valamely elfelejtett istent vagy letűnt tiszteletfajtát jelöl. Az evolúciós vallás kezdetén a bárány lett a jellemző áldozati állat, a galamb pedig a béke és a szeretet jelképévé vált.
85:3.5 (946.7) A vallásban a jelképek alkalmazása lehet jó és lehet rossz, attól függően, hogy a jelkép milyen mértékben helyettesíti vagy nem helyettesíti az eredeti imádati ideát. És a jelképek alkalmazását nem szabad összekeverni a közvetlen bálványimádással, ahol is közvetlenül és ténylegesen az anyagi tárgyat imádják.
85:4.1 (946.8) Az emberiség imádta a földet, a levegőt, a vizet és a tüzet. Az ősi emberfajták hódoltak a forrásoknak és imádták a folyókat. Mongóliában még ma is erőteljes folyótisztelet virágzik. A keresztelés vallási szertartás lett Babilóniában, a kríkek pedig az éves szertartásos fürdést gyakorolták. Az ősök könnyen el tudták képzelni, hogy szellemek laknak a bugyogó és ömlő forrásokban, a rohanó folyókban és a dühöngő zuhatagokban. A mozgó víztömegek ezen együgyű elmékben a szellem által való éltetéssel és a természetfeletti erőkkel kapcsolatos hiedelmek élénk képzetét keltette. Néha a fuldokló embertől is megtagadták a segítséget, mert attól féltek, hogy valamilyen folyóistent magukra haragítanak.
85:4.2 (947.1) Sok dolog és számos esemény hatott vallási ösztönzőként a különféle népekre a különböző korokban. India számos hegyi törzse még mindig imádja a szivárványt. Indiában és Afrikában a szivárványt óriási mennyei kígyónak tartják; a héberek és a keresztények „az ígéret ívének” tekintik. Hasonlóképpen, a világ egyik részén jótékonynak tartott hatásokat más vidékeken esetleg rosszindulatúnak tekintenek. Dél-Amerikában a keleti szél isten, mert esőt hoz; Indiában ördög, mert port hoz és aszályt okoz. Az ősi beduinok azt hitték, hogy természeti szellem hozza létre a forgószelet, és még Mózes idejében is elég erős volt a természeti szellemekben való hit ahhoz, hogy biztosítsa azok fennmaradását a héber istentanban úgy, mint a tűz, a víz és a levegő angyalai.
85:4.3 (947.2) Mind a felhőket, az esőt és a jégesőt számos fejletlen törzs és sok korai természetimádás-fajta félte és imádta. A mennydörgéssel és villámlással járó szélviharok mindennél nagyobb bámulatot váltottak ki az ősemberben. Olyannyira lenyűgözték őt ezek az elemi zavarok, hogy a mennydörgést valamely haragvó isten hangjának vélte. A tűz imádása és a villámlástól való félelem összekapcsolódott és széles körben elterjedt számos korai csoportnál.
85:4.4 (947.3) A fejletlen, félelem-uralta halandók elméjében a tűz fogalma keveredett a varázslással. A varázslás megszállottja élénken emlékszik az egyetlen pozitív eredményre, melyre a varázsszabályainak alkalmazása során jutott, közben pedig közönyösen megfeledkezik a sok negatív eredményről, tökéletes kudarcról. A tűzimádás a legteljesebb formájában Perzsiában jelent meg, ahol sokáig fenn is maradt. Némely törzs úgy imádta a tüzet, mint egy istenséget magát; más törzsek úgy tisztelték, mint az általuk imádott istenségek megtisztító és megnemesítő szellemének lángoló jelképét. A Vesta-szüzeket a szent tüzek őrzésével bízták meg, és a huszadik században a gyertyák még mindig sok vallási esemény formai kellékeként égnek.
85:5.1 (947.4) A sziklák, a hegyek, a fák és az állatok imádása az elemek félelmes hódolatán keresztül fejlődött a nap, a hold és a csillagok istenítéséig. Indiában és másutt is a csillagokat úgy tekintették, mint ama nagy emberek megdicsőült lelkeit, akik elhagyták a húsvér testbeli életet. A káld csillagtisztelet követői magukat az ég-atya és a föld-anya gyermekeinek tekintették.
85:5.2 (947.5) A holdimádás megelőzte a napimádást. A hold tisztelete a vadászok korában érte el a tetőpontját, míg a napimádás a következő mezőgazdasági korszakok fő vallási szertartása lett. A napimádás általánosan először Indiában vert gyökeret, és itt is maradt fenn a legtovább. Perzsiában a napimádásból eredt a későbbi Mitrász-tisztelet. Sok népnél a napot úgy tekintették, mint a királyaik ősét. A káldok a napot „a világegyetem hét körének” középpontjába tették. A későbbi polgárosodott társadalmak azzal tisztelték a napot, hogy a hét első napját róla nevezték el.
85:5.3 (947.6) A napistenről úgy tartották, hogy ő a szűztől-született végzet-fiak apja, akiket mindegyre úgy tekintettek, mint akiket a kegyelt emberfajták a megmentőikül kaptak. E természetfeletti gyermekeket mindig kitették hányódni valamely szent folyón, hogy azután valamilyen rendkívüli módon megmeneküljenek, felnőve pedig csodálatos személyekké és a népeik megszabadítóivá legyenek.
85:6.1 (948.1) Miután az ember a föld színén és a mennyekben már mindent imádott, nem tétovázott ugyanilyen imádattal fordulni önmaga felé. A tudatlan vadember nem tesz világos különbséget vadállatok, emberek és istenek között.
85:6.2 (948.2) A korai ember minden nem szokványos személyt emberfelettinek tekintett, és olyannyira félte e lényeket, hogy félelemmel vegyes bámulattal viseltetett irántuk; bizonyos fokig valóságosan istenként imádta őket. Még az ikerszülést is nagyon jó szerencsének vagy nagyon is balszerencsés dolognak tekintette. Az elmebajosokat, nyavalyatörősöket és gyengeelméjűeket gyakran imádták az épelméjű társaik, akik azt hitték, hogy az ilyen furcsa lényeket istenek szállták meg. A papokat, királyokat és látnokokat is imádták; a régi idők szent embereire úgy tekintettek, mint akik istenségtől kapnak ösztönzést.
85:6.3 (948.3) A törzsfők a haláluk után megistenültek. Később az eltávozott nemes lelkek szentté lettek. A segítség nélkül kifejlő evolúció sohasem teremtett az elhunyt emberek megdicsőített, felemelt és kifejlődött szellemeinél magasabb rendű isteneket. A vallás a korai fejlődési szakaszában megteremti a maga isteneit. A kinyilatkoztatás során az Istenek alakítják a vallást. Az evolúciós vallás a halandó ember képére és hasonlatosságára teremti meg a maga isteneit; a kinyilatkoztatott vallás arra törekszik, hogy a halandó embert az Isten képére és hasonlatosságára alakítsa és formálja.
85:6.4 (948.4) Azok a kísértetistenek, melyek eredetét némelyek emberinek tételezik fel, elkülönítendők a természeti istenektől, mert a természetimádás panteont alakított ki — a természeti szellemek az istenek rangjára emelkedtek. A természettiszteletek fejlődése a később megjelenő kísértetimádások fejlődési iránya mentén folytatódott, és mindegyik hatást gyakorolt a másikra. Számos vallási rendszer foglalta magába az istenség kettős fogalmát, a természeti isteneket és a kísértetisteneket; némely istentanban e fogalmak zavaróan összefonódtak, amint azt jól példázza Thór is, aki kísértethős és egyúttal a villámok ura is volt.
85:6.5 (948.5) De az embernek ember általi imádása a tetőpontját akkor érte el, amikor a világi urak megkövetelték az alattvalóiktól az efféle hódolatot és ezen igényeik igazolására azt hirdették magukról, hogy az istenségtől származnak.
85:7.1 (948.6) Úgy tűnhet, hogy a természetimádás természetes úton és külső kényszer nélkül bukkant fel az ősi férfiak és nők elméjében, és csakugyan így történt; de ugyanezen fejletlen elmékben mindvégig működött a hatodik szellem-segéd, melyet e népeknek az emberi törzsfejlődés e szakaszának irányító hatásául adományoztak. És e szellem folyamatosan ösztökélte az emberi faj istenimádati vágyát, függetlenül attól, hogy annak első megnyilvánulásai milyen kezdetlegesek voltak. Az istenimádat szelleme adott az embernek határozott késztetést az imádatra, függetlenül attól, hogy az állati félelem serkentette az imádat kifejeződését, és hogy annak korai gyakorlása a természeti tárgyakra összpontosult.
85:7.2 (948.7) Emlékeznetek kell arra, hogy az érzés, és nem a gondolkodás az, ami vezérlő és szabályozó hatást gyakorol minden evolúciós fejlődésre. A fejletlen elmék számára csekély különbség van a félelem, az óvakodás, a tisztelet és az imádás között.
85:7.3 (948.8) Amint az imádatkésztetést bölcsesség — elmélyült és élményelvi gondolkodás — serkenti és irányítja, megkezdődik annak átalakulása a valódi vallás jelenségévé. Amikor a hetedik szellem-segéd, a bölcsesség szelleme, már hatékony segédkezést tud kifejteni, akkor az imádásban az ember fokozatosan elfordul a természettől és a természeti tárgyaktól a természet Istene és a minden természeti dolog örökkévaló Teremtője felé.
85:7.4 (949.1) [Közreadta a Nebadon egyik Ragyogó Estcsillaga.]

matches:
§ 1
§ 2
§ 3
§ 4
§ 5
§ 6
§ 7
bíróság


text:
Üzenet folytatása: kedd, január 22, 2013
Sokan gondolják, hogy azzal van lehetőségünk befolyásolni a rendszert, hogy bedobunk egy cédulát egy urnába alkalmanként, mondjuk négy évente...
De mi van, ha mind a három lehetőséget, amik közül választhatunk, ugyanaz a kéz teszi elénk?
Akkor ugye nem sokat jelentene, hogy "választhatok".
Lehet, hogy választhatok, hogy vanília fagyit akarok, vagy medvecukrot...
De mi van ha én tönkölylisztből és eredeti tehéntúróból készült palacsintát szeretnék?
Vajon tudok tenni bármit is, ha az nincs az "étlapon"??
Nos, néhányan számításokat végeztek (és nem volt időm leellenőrizni, úgyhogy egyelőre mint eddig megerősítetlen információt osztom meg)
de azt számolták, hogy ha három napig nem vennének az emberek coca-colát (világszerte),
a rendszer azon nyomban összeomlana!
Mert ennyire érzékeny a mi támogatásunkra!
Ennyire függ a mi aktív közreműködésünktől!
Mi lenne hát, ha a következő nagy utcai felvonulós tüntetés helyett (ami után este sokan beülnek egy korsó heineken sörre, vagy hamburger menüre)
legközelebb azzal tüntetnénk, hogy soha többé nem vásárolnánk meg a termékeiket, amikből magát a pénzforrást teremtik elő a leigázásunkhoz.
Akkor nézne ám csak nagyot a rendszer!!
(Mellesleg mi meg tovább élnénk. Mert gyakorlatilag minden termékük mérgező.)
http://pirulapublic.hungarianforum.com/t22-en-a-penzemmel-szavazok
Ezt a logikát követi egyre több állami illetékes és ügynökség, akik úgy tűnik elfelejtették az ártatlanság vélelmének elvét. Miként lehetne egyébként megmagyarázni az olyan technológiák egyre szélesebb alkalmazását, amelyek válogatás nélkül mindenki „ellen” bizonyítékokat gyűjtenek, függetlenül attól, hogy gyanúsítják-e őket bármilyen bűnténnyel összefüggésben.
Az Electornic Freedom Frontier, adat és jogvédő szervezet szerint az új Gyors DNS Elemző berendezés segítségével „az emberi DNS rögzítéséhez és elemzéséhez annyi időre van szükség csupán, amennyi idő alatt egy ember végez az ebédjével. A kapott információ alapján a rendszer profilt készít, nemcsak a DNS tulajdonosáról, hanem családtagjairól is. A folyamat nem több, mint 90 percet vesz igénybe.”
A GE Life Sciences és a NetBio, Inc. szerint az eszköz „egy önálló egység, ami egy teljes DNS elemzéshez szükséges valamennyi kelléket tartalmazza.” A nem tudományos háttérrel rendelkező személyzet általi használatra kifejlesztett, lézernyomtató méretű berendezések „hamarosan forradalmasítani fogják a DNS felhasználását, rutineszközévé válva az azonosítás és nyomozás terén.”
„Legfőbb felhasználási területek lehetnek a törvényszéki vizsgálatok, katonai azonosítás, biológiai veszélyek észlelése és klinikai diagnosztika. A NetBio úgy gondolja, hogy a Gyors DNS Elemző (Rapid DNA Analyzer – RDA) térnyerése és helyszíni bevetése jelentősen növelni fogja a társadalom biztonságát és egészségét,” áll a NetBio ismertetőjében.
A probléma ott kezdődök, hogy egy ilyen gép esetében a visszaélések lehetősége szinte végtelen. Ezek a technológiák tovább erősítik a helytelen és diktatórikus feltevést, hogy „a közbiztonság nevében” mindenki, aki nem fogadja el az ilyen „újításokat” azonnal és gondolkodás nélkül lázadónak és biztonsági kockázatnak számít, és mint ilyen „biztosan rejteget valamit”.
A DNS minták olyan érzékeny és magánjellegű információkat tartalmaznak, hogy azok határozatlan idejű tárolása és korlátlan megosztása mindennél nagyobb adatvédelmi kockázatot jelent. Az Egyesült Nemzetek Menekültügyi Biztosa (UNHCR) még 2008-ban, a menekültek rokoni kapcsolatainak megállapításával foglalkozó hivatalos dokumentumban kijelentette, hogy a DNS elemzés „súlyos következményekkel jár az érintettek adat és családvédelmi jogai szempontjából” és csupán „legvégső esetben” szabad ehhez a módszerhez folyamodni. A biztos azt is megemlíti, hogy amennyiben a DNS rögzítésre kerül, „azt a családi kapcsolatok megállapításán kívül semmilyen egyéb célra nem lehet felhasználni (orvosi vizsgálatra vagy bűnügyi nyomozásra sem)” azonkívül a teszthez felhasznált DNS mintát „a döntés meghozatala után meg kell semmisíteni.”
Ki fogja megerősíteni, hogy a mintákat megsemmisítették, miután a „gyanúsítottat” felmentették a hatóságok a bűntett el nem követése indokán? Maguk a hatóságok? Látva az egyre gyakoribb visszaéléseket, ki fog hinni nekik?
Az amerikai bevándorlási hivatal és a Nemzetbiztonsági Hivatal Tudományos és Műszaki osztálya jelentős mennyiségű pénzt irányozott elő ilyen gyors DNS elemzők kifejlesztésére, amelyek célja „sokkal szélesebb körű, mint a menekülti státusz megszerzése,” az ügynökségek saját bevallása szerint, írja az EFF.
„Az ügynökség hozzáteszi, hogy minden bevándorlótól DNS mintát kell venni, lehetőség szerint a csecsemőktől is, majd ezeket az FBI bűnügyi nyilvántartásában tárolni,” írja az EFF. „Az ügynökség továbbá támogatja a bevándorlók DNS mintáinak megosztását a helyi, állami, törzsi, nemzetközi és egyéb szövetségi partnerekkel, a Védelmi Minisztériumot és az Interpolt is beleértve, abból kiindulva, hogy a menekült státuszt igénylő akár bűnöző vagy terrorista is lehet, aki egy bűntett vagy terrorcselekmény elkövetését tervezi a jövőben.”
Eközben Szíriában...
A világ a Maliról szóló hírek miatt szem elől tévesztette, hogy mi is zajlik a világban. Muszáj elmondani, hogy a nyugati sajtó már régtől keresett valamit, amivel a szíriai témát le lehetne váltani, mert Oroszország megmutatta, hogy ki kicsoda ebben a fejezetben. A nyugati kommentátorok már félnek kiejteni azt a kifejezést, hogy "orosz vétó", mert megmutatkozott a nyugati világ teljes demokrácia-függősége.
Lehet, hogy más okokból sem akar a nyugati média a szíriai eseményekkel foglalkozni. Hogy mi fog Szíriában a közeljövőben zajlani?
Az elmúlt hetek eseményei nem látszottak túlságosan, de jelentősek voltak. Igaz, hogy a másik oldalon muszáj azt a látszatot kelteni, hogy a nyugat ura helyzetnek. Mert, ha nem így lenne, az elfogadhatatlan lenne a lázadóknak.
Obama már tudatosította, hogy ezt a meccset elvesztette, mert Putyin magához vette Szíriát, hogy nem mond le minden esetben Tartus kikötőjéről.
Eközben Izrael igyekszik egy amerikai katonai műveletet kiprovokálni Irán ellen. De senkit sem sikerült meggyőzni a zsidóknak azzal, hogy Iránnak most Szíria nem tudna segíteni...
A törökök igyekeznek azt a látszatot kelteni, hogy ők uralják a térséget, de valójában jól tudják, hogy mi történik velük. A valóság az, hogy Putyin ölelésében találták magukat. Már csak Erdoganon múlik, hogy mennyire ugrál. Hogy szeretne-e országa egy részén instabilitást? Assad is jól tudja, hogy erre az esetre mi kell a töröknek. A kurdoknak biztosít egy részt Szíria területén, ami lehet egy elkövetkező új állam. Mivel a kurdok többsége török területen él, ezért a harcok oda is átterjedhetnek.
A kurdok már összecsaptak a nyugat iszlamistáival. Hogy kiktől kapták a NATO tagságú Törökországból beszivárgott "lázadók" a tankokat, és más nehézfegyvereket? A nyugat tagadta azt az állítást, hogy ők voltak, mert szerintük talán Allah adta nekik.
Oroszország eddig tartózkodott a törökökre nyomást kifejteni, mert Törökország az Egyesült Államokhoz fordult volna. De most, hogy fennáll a lehetőség, hogy Törökország saját területen harcoljon, lehet rugalmasabbnak kellene lenniük az Orosz Föderációval. Ebből is látszik, hogy ki a bolygó legbefolyásosabb embere.
Lehet, hogy még lesznek érdekes események a török partoknál?
digitalmetro.us nyomán
Harcok a török határnál
Szíriában Ras al-Ayn városnál harcok folynak a kurdok es a NATO zsoldosai között. A Törökországból beszivárgott zsoldosok már tankokat is bevettek a kurdok önvédelme ellen.
A kurdok eddig minden támadást visszavertek.
Assad már 2012-ben kivonta haderejét a kurdok lakta részből, a térséget meghagyva a kurdoknak.
Az USA és Nyugat-Európa tovább zavarja a zavaros vizet, már pénzt és katonai segítséget is nyújtanának a kurdoknak, hogy megakadályozzák a szélsőséges iszlám terjedését.
A NATO minden eszközt bevet, akár két általuk támogatott felet harcoltatna egymás ellen, hogy növelje befolyását a térségben?
A szíriai haderő körbezárta a terroristákat
Szíria hadserege nem messze Damaszkusztól, Darayya városban körülzárt közel ezerötszáz terroristát. A forrás szerint két lehetőségük van a NATO bérenceinek, megadják, vagy megöletik magukat... A "szíriai" ellenzék a legmodernebb fegyvereket és kommunikációs eszközöket használja, melyek része amerikai, vagy izraeli gyártmány.
Mostanában a halott ellenzéknél talált iratok szerint többségük Törökországból, Líbiából, Afganisztánból érkezett. A harcok helyét a szíriai lakosság kénytelen volt elhagyni.
A NATO vegyi fegyver használatával vádolja Szíriát
Damaszkusz hazugságnak tartja a francia Le Mond híreit, miszerint december 23.-án vegyi fegyvereket használtak volna Homs városában. A franciák nyugati hírszerzők forrásaira hivatkoztak.
Szíria külügyminisztere már egyszer elmondta, hogy szíriaiak ellen soha nem fognak vegyi fegyvert alkalmazni. Ne feledjük, hogy a terroristák már állítólag tudnak vegyi fegyvert gyártani.
A másik dolog, hogy e fegyver használata már elég ok lenne a NATO-nak, hogy megszállják Szíriát.
Már csak az a kérdés, hogy a hazugságot le tudják-e nyomni az Orosz Föderáció torkán?
"Szíriai felkelés"-hadművelet
2011-ben Robert Stephen Ford elutazott Damaszkuszba, aki szakértők szerint irányította a zsoldosok toborzását és kiképzését a Szabad Szíriai Hadsereg számára.
A Szabad Szíriai Hadsereg részben terrorista csoportok (az al-Kaida és az al-Nusra), másrészt különböző országok félkatonai szervezetei alkotják. A halálosztagot valójában az USA és NATO hozta létre, őáltaluk lettek toborozva és kiképezve a zsoldosok.
Az al-Nusra csoport elméletileg az USA ellensége, gyakorlatilag pedig elég gyakran az amerikai hírszerzés módszereit használja, például, hogy Szíriában egymásnak ugrasszák a különböző vallásúakat.
2013. január 15.-én rakétatámadás érte az aleppo-i egyetemet, melynek több mint 80 halálos áldozata és közel 160 sérültje van, főleg diákok. A terroristák két rakétát lőttek ki az egyetemre.
Az USA Szíriát vádolja az egyetem elleni támadással, Victoria Nuland szerint Amerikát sokkolta a hír. Sőt, elítélnek mindenféle támadást, ami a lakosságot érinti, és hogy a gyilkosságért felelős személyeket bíróság elé fogják állítani.
(Lehet, hogy az USA vezetésének most kellene tükörbe néznie, és beülni a vádlottak padjára?)
Az eset érdekessége, hogy azt a városrészt nem a terroristák uralták, így indokolatlan lett volna egy esetleges támadás saját diákokra a szíriai haderőtől.
Szergej Lavrov káromlásnak nevezte az USA állítását, hogy Szíriai hadsereg követte el a terrortámadást.
A kereszténységnek állandóan felrónak minden féle vétket, hogy ezt, meg ezt csinálta az egyház, a vallás az emberekkel. Azonban a mérleg erősen abba az irányba billen, ahol a hites emberek rengeteg olyan hasznos szervezetet hoztak létre, amelyek segítették a népek jobbá válását. Mint, ahogy az alábbi írás is jól példázza ezt.
Az az ember, aki a szabad szerelmet választja a házasság előtt, egy kis lépést tesz a rossz irányba. Emlékszem, az egyik lánynak az anyja így beszélt: „Ha különféle férfiakkal alszol, akkor miért nem pénzért teszed?”
A házasság előtti tisztaságról
Negyven éve legalizálták az abortuszt az Egyesült Államokban
Negyven évvel ezelőtt hozta meg legendás döntését az amerikai legfelsőbb bíróság a nevezetes Roe v. Wae-ügyben – írja a CNA.
Dan McConchie, az Amerikaiak Együtt az Életért (Americans United for Life) munkatársa a CNA-nak elmondta: szervezete minden évben listát készít arról, hogy a tagállamok milyen döntéseket hoztak az élet védelme érdekében, és ez ügyben 2012 jó évnek számít.
Hatvan, az életpárti álláspontot erősítő szabályozás született az ötven tagállamban, ebből 38 az abortusszal van kapcsolatban, valamint 16 életpárti állami határozat látott napvilágot. A legéletpártibb államok Louisiana, Oklahoma, Pennsylvania, Arkansas és Arizona, míg legmagzatellenesebbek Washington, California, New York, Vermont és New Jersey. 2012-ben leginkább Arizona haladt előre az életpártiság útján.
Vasárnap az abortuszpárti döntés évfordulója alkalmából több ezer abortuszellenes ember vonult fel Denverben.
Seán P. O'Malley bíboros (a képen), bostoni főpásztor, az amerikai püspöki konferencia abortuszellenes bizottságának elnöke szerint ima és önfeláldozás kell az abortusz elleni küzdelemhez.
Az 1973-as Roe v. Wade-ügyben hozott, legfelsőbb bírósági döntés (1973. január 22.) törvényesnek ítélte az abortuszt, ugyanakkor tagállami hatáskörbe utalta annak részletes szabályozását.
Január 25-én tízezreket várnak Washingtonba a szokásos, évi Menet az Életért rendezvényre.
Az alabamai legfelsőbb bíróság személynek tartja a magzatot
Január 11-én az alabamai (Egyesült Államok) legfelsőbb bíróság kinyilvánította, hogy személynek tekinti a meg nem született gyermeket két kismama ügyében, akik illegális drogokat fogyasztottak a terhesség alatt, és így veszélynek tették ki a magzatot.
Egyikük beismerte, hogy metánt szívott három nappal azelőtt, hogy gyermeke világrajött, koraszülöttként. A baba 19 perc múlva meghalt metamfetamin-túladagolásban. Az alabamai törvények szerint büntetendő a gyermekek kémiai anyagokkal való veszélyeztetése. A nő ügyvédje azzal érvelt, hogy ez a törvény csak a megszületettekre vonatkozik, a bíróság azonban nem így látta.
A bíróság leszögezte: a meg nem született gyermek személy, akinek megvédendő jogai vannak. A döntés fontos lehet az esetjogra épülő angolszász jogfelfogás szerint későbbi, hasonló ügyekben hozandó ítéleteknél.
A Magyar Kultúra és a Himnusz
2013. január 22. A Magyar Kultúra napja, valamint a Himnusz születésének 190. évfordulója.
A Magyar Kultúra napját 1989. óta ünnepeljük,-ekkor került a Himnusz a Magyar Köztársaság állományába"-, mivel a kézirat szerint 1823-ban ezen a napon,vagyis január 22-én tisztázta le Kölcsey a Himnusz kéziratát.
Ezen a napon országszerte számos kulturális megemlékezést, programot, előadást tartanak, vagy kiállítást nyitnak meg az ünnep jegyében.1993-óta pedig az oktatással, kultúrával kapcsolatos neves díjakat, -mint például a Kultúra támogatásáért díj, Szent-Györgyi Albert díj,- is ekkor adják át.
A magyar himnusz az egyetlen állami himnusz a világon, amelyet 1990-ig semmilyen törvény, sem uralkodó, kormány vagy országgyűlés nem tett kötelező érvényűvé. Maga a magyar nemzet tette saját himnuszává. 1903-ban az országgyűlés csak elismerte hivatalosságát. 1903-ban a magyar országgyűlés elfogadott egy 2 paragrafusból álló törvényjavaslatot, „az egységes magyar nemzet himnuszáról” Ennek 1.§ szerint: „Kölcsey himnusza az egységes magyar nemzet himnuszává nyilváníttattatik”, a 2.§ pedig meghatározta, hogy a törvény 1903. augusztus 20-tól lép hatályba. Majd a Magyar Közlöny 1989.XXXI.tv. ezt írja:
75. § A Magyar Köztársaság himnusza Kölcsey Ferenc Himnusz című költeménye Erkel Ferenc zenéjével.”
Pákó a Himnusszal ökörködik
Nagyszerűen fel lehet mérni hazánk szellemi színvonalát azzal, hogy milyen "hírességek" köszönnek vissza nap, mint nap a pletykalapok címlapjáról és a TV képernyőjéről (kiket tolnak előtérbe, kikre kíváncsi a nép). Közülük is kiemelkednek az "egzotikus" médiabohócok, mint amilyen például a Nigériából származó, nálunk Fekete Pákóként ismertté vált fekete bőrű "zenész". Különösebben nem tartjuk említésre méltónak züllesztő tevékenységét, de azt már igen, hogy egy kereskedelmi csatorna Kölcsey művét a dadogó, hamis hangú "énekessel" kornyikáltatta el. A zenetanár, aki megpróbálja felkészíteni Pákót arra, hogy a Budapest-Bamako Rally rajtjánál néhány szlovákiai, középiskolás tanulóval és a versenyen indulókkal közösen elénekeljék majd a Himnuszt, szemmel láthatóan meg van döbbenve azon, hogy Pákó mennyire hamisan és idétlenkedve "énekli" nemzetünk egyik legjelentősebb versét.
A Fókusz ellátogatott a próbára, ahol meginterjúvolták az énektanárt is (érdemes megfigyelni a próba közben és az interjú alatt az arcvonásait, elég jól elárulják az érzelmeit, bár felvetődik, miért vállalta el a felkérést és adta a nevét ehhez a megbotránkoztató produkcióhoz). A kamerának ezt nyilatkozta Pákó borzalmas próbálkozása után: "Vigyázni kell azért, főleg a Himnusznál, mert ez egy szent dolog. Legyen egyéni egy kicsit, hagyjuk, hogy olyan legyen, amilyennek ő elképzeli, de azért ne legyen nagyon hamis, ne legyen teljesen más stílusú, mint ahogyan azt megszoktuk".
Kíváncsi lennék, hogy ha ugyanezt az izraeli himnusszal művelték volna, mi lenne a hazai zsidó szervezetek reagálása... A magyarok Himnuszának kifigurázása természetesen nem ér fel egy nemzetgyalázással (pláne a Magyar Kultúra napján), hiszen csak ártatlan tréfa, ugye?
Sokan gondolják, hogy azzal van lehetőségünk befo...
Gyors DNS elemzőt kap minden rendőrőrs és ellenőrz...
Negyven éve legalizálták az abortuszt az Egyesült ...


text:
Brexit: világosabb irányelveket vár a kormánytól a brit legfelsõbb bíróság elnöke
2017. augusztus 08. 13:16, utolsó frissítés: 13:16
Világosabb irányelvek meghatározására szólította fel Theresa May kormányát kedden a brit legfelsõbb bíróság elnöke az Egyesült Királyság európai uniós tagsága várható megszûnésének jogi vonatkozásaival kapcsolatban.
Lord David Neuberger ezzel kapcsolatban a BBC-nek megjegyezte, a parlamentnek "rendkívül egyértelmûen" meg kell fogalmaznia, mi a teendõjük a bíráknak az Európai Unió Bírósága (ECJ) döntéseivel a Brexit után. Amennyiben nem határoznak meg számukra határozott irányelveket, nem lehet majd felelõssé tenni a bírákat a törvénykezésben elkövetett esetleges hibákért.
Theresa May miniszterelnök ragaszkodik ahhoz, hogy a luxembourgi székhelyû bíróságnak ne legyen joghatósága az Egyesült Királyságban, miután a szigetország kilépett az Európai Unióból. A bíróságok azonban továbbra is alkalmazzák az ECJ esetjogát. A brit legfelsõbb bíróságnak a hivatalából szeptemberben távozó elnöke szerint kérdés, hogyan tegyék ezt.
Lord Neuberger szerint amennyiben nem kapnak egyértelmû iránymutatást arra vonatkozóan, hogy mihez kezdjenek az Európai Unió Bíróságának döntéseivel - vagy bármilyen más üggyel a Brexit után -, a bírák kénytelenek lesznek pusztán saját tudásukra támaszkodni.
Ez viszont jogalkotásnak minõsülhet, ami a parlament hatásköre. "De ezért nem lenne méltányos a bírákat okolni, ha egyszer a parlament nem teljesíti feladatát" - fogalmazott a legfelsõbb bíróság elnöke.
Az Európai Unió Bírósága õrködik az európai uniós jogszabályok alkalmazása és értelmezése felett a közösségben. Döntései kötelezõ érvényûek a tagországokra nézve.
Miután az Egyesült Királyság kilép az EU-ból, a bíróság továbbra is eljár majd a többi közt olyan esetekben, mint a fogyasztóvédelem vagy az esélyegyenlõség kérdése - sorolta a BBC, példaként hozva a légiutasok vagy a transznemûek jogaival foglalkozó ügyeket.
Az EU-bíróság döntéseinek alkalmazásáról eltérõ vélemények vannak a kormányzó Konzervatív Párt soraiban. Iain Duncan Smith, a toryk egykori vezetõje szerint például a bíróság csorbítja a brit szuverenitást. Akik ellenkezõ véleményen vannak, azt hangoztatják, hogy az Európai Unióban tevékenykedõ brit vállalatok vagy szervezetek az ECJ joghatósága alá tartoznak.
Az Európai Unió álláspontja szerint a luxembourgi bíróság döntései érvényesek maradnak az Egyesült Királyságban. A brit kormány ezzel kapcsolatban csak odáig ment, hogy kijelentette, biztosítani fogja, hogy az EU-bíróság korábbi ítéletei ugyanolyan erejûek legyenek, mint a brit legfelsõbb bíróságé. Ez bizonyos esetekben - a többi közt a szabadság idejére járó fizetés ügyében - szélesebb jogokat garantál a brit jogszabályoknál.
Lord Neubergert azonban jobban aggasztják az EU-bíróság Brexit utáni döntései. "Ha a parlament úgy határoz, vegyük figyelembe õket, úgy lesz. Amennyiben úgy dönt, hogy ne, akkor nem" - fogalmazott leegyszerûsítve.
A kormány közleménye szerint egyértelmûek voltak a tekintetben, hogy az Európai Unióból való kilépéssel meg kell, hogy szûnjön a luxembourgi bíróság közvetlen hatásköre az Egyesült Királyság felett. Mindazonáltal biztosítani akarják annak lehetõségét, hogy a jövõbeni ügyekben a brit bíróságok továbbra is alkalmazzák az ECJ esetjoga alapján származtatott európai uniós jogszabályokat - azokban a formájukban, ahogy a kilépés napján vannak. (mti)

matches: bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság