text:
A jogi szakmák képviselőinek díjazására vonatkozó keretszabályozás
Az osztrák ügyvédi rendtartás (Rechtsanwaltsordnung) általános szabályként úgy rendelkezik, hogy az ügyvédi szolgáltatásokért fizetett díjakról az ügyfél és az ügyvéd szabadon megállapodhat.
A díjazás órabér alapú vagy átalánydíjas lehet. Az átalánydíj független az elvégzett munka mértékétől és a ráfordított időtől. Ha nem született kifejezett megállapodás a megbízási díjról, vélelmezni kell, hogy a felek az ügyvédi díjszabásról szóló törvényben (Rechtsanwaltstarifgesetz) vagy az ügyvédi díjazás általános kritériumai (Allgemeine Honorar-Kriterien für Rechtsanwälte) című iránymutatásban meghatározott díjszabás alapján indokolt mértékű díjazásban állapodtak meg.
Az osztrák polgári perrendtartás (Zivilprozessordnung — ZPO) és az ügyvédi díjszabásról szóló törvény értelmében polgári eljárásokban a bíróságnak meg kell határoznia a pervesztes fél által a pernyertes félnek megtérítendő költséghányadot. Ezek a költségek a követelés értékén és az elvégzett tevékenység időtartamán és jellegén alapulnak.
Büntetőeljárásokban alapvetően minden személy (terhelt, magánvádló, a büntetőeljárásban polgári jogi igényt érvényesítő magánfél), aki ügyvédet bízott meg azzal, hogy az eljárjon az érdekében, köteles viselni a felmerülő költségeket. Akkor is ez a helyzet, ha hivatalból rendeltek ki védőt, hacsak nem teljesülnek a költségmentesség nyújtásának feltételei. A költségek az eljáró bíróság típusa és összetétele (pl. kerületi bíróság, egyesbíróval eljáró regionális bíróság, ülnökbíróság, esküdtbíróság) függvényében rendszerint eltérőek.
A bírósági végrehajtók (Gerichtsvollzieher) által végzett tevékenységekért járó díjazásról a végrehajtási illetékekről szóló törvény (Vollzugsgebührengesetz) rendelkezik. A törvény kifejezetten rendelkezik a végrehajtási illetékről, amelyet a jogosult hitelezőnek a végrehajtási kérelem benyújtásakor a bírósági illetékekről szóló törvényben (Gerichtsgebührengesetz — GGG) meghatározott átalányilletékkel együtt kell megfizetnie.
A végrehajtási illeték (a végrehajtási illetékekről szóló törvény 2. cikke) a végrehajtási eljárás költségeinek részét képezi. A bíróság a költségviselés megállapításakor a hitelező kérésére kötelezheti az adóst a végrehajtási illeték megtérítésére.
A bíróság által nyújtott szolgáltatások igénybevételéért fizetendő bírósági illetékek átalányösszeget vagy a becslési alap meghatározott százalékát jelentik. Az illeték összege az ügy jellegétől és a pertárgy értékétől (amelyet a követelés pénzben kifejezett értéke határoz meg), valamint a felek számától függ. Kettőnél több fél esetén az ilyen esetekben szokásos (10–50% mértékű) felár alkalmazható a bírósági illetékekről szóló törvény 19a. cikkével összhangban.
Elsőfokú polgári eljárás esetén átalányilletéket kell fizetni az eljárást megindító kereset benyújtásakor. Az illetéket csak egyszer kell megfizetni, függetlenül attól, hogy miként halad az eljárás ebben a szakaszban, valamint attól is, hogy a kereset hány követelést tartalmaz vagy hány személyre vonatkozik; az illeték az egész elsőfokú eljárásra vonatkozik. Ha a kereseti kérelem az eljárás folyamán bővül, további illetékek merülhetnek fel. Ezeket az írásbeli beadványok benyújtásakor kell megfizetni. Ha a kereseti kérelmet a tárgyalás folyamán kiterjesztik, az illetéket a kiterjesztés jegyzőkönyvbe vételekor kell megfizetni. Másod- vagy harmadfokú eljárás esetén az illetéket a fellebbezés benyújtásakor kell megfizetni (a bírósági illetékekről szóló törvény 2. cikkének (1) bekezdése). Ettől eltérően a nemperes eljárásban nem keresethez, hanem határozathoz kapcsolódó illetéket kell fizetni.
Az állandó költségeket az eljárás kezdetén és a fellebbezési kérelem benyújtásakor kell megfizetni.
Az Alkotmánybíróságról szóló törvény (Verfassungsgerichtshofgesetz — VfGG) 17a. cikkének (1) bekezdése alapján az illeték összege 220 euró.
Az alkotmányjogi eljárás mely szakaszában kell megfizetni az állandó költségeket?
Általában véve az ügyvéd köteles tájékoztatni az ügyfelét a díjak számítási módjáról, valamint arról, hogy az ügyfél milyen költségekre számíthat.Ezzel kapcsolatban az ügyvédi hivatás gyakorlásáról és az ügyvédi kötelességek felügyeletéről szóló iránymutatások (Richtlinien für die Ausübung des Rechtsanwaltsberufs und für die Überwachung der Pflichten des Rechtsanwalts – RL-BA) 50. cikkének (2) bekezdése azt ajánlja, hogy egy új ügyre vonatkozó megbízás elfogadásakor az ügyvéd tájékoztassa az ügyfelet a megbízási díj számításának alapjáról, valamint az időközi fizetésre való jogosultságáról. Ha nem átalánydíjazásban állapodtak meg, az ügyfél megfelelő időközönként időközi elszámolást kérhet, vagy kérheti a már teljesített szolgáltatások kimutatását, illetve – ha idő alapú díjazásban állapodtak meg –, kérheti az üggyel kapcsolatban felhasznált idő kimutatását. Ezért az ügyvéd megbízását megelőzően érdemes megállapodásban rögzíteni a díjszámítás kezdetét és az időközi fizetések gyakoriságát.
Hol találhatok információt az Ausztriában irányadó jogi költségekről?
A polgári peres eljárások (ideértve a kereskedelmi ügyeket is) költségeinek viselésére, illetve megtérítésére vonatkozó jogszabályi rendelkezések a polgári perrendtartás 40-55. cikkében találhatók. A nemperes eljárásokban (például a családi ügyekkel, különösen a házasság közös megegyezéssel történő felbontásával kapcsolatos eljárásban, a szülői felügyeleti joggal, a kapcsolattartási joggal, illetve a tartással kapcsolatos jogvitákban) eltérő szabályok vonatkoznak a költségviselésre. Az általános szabályokat a nemperes eljárásokról szóló törvény (Außerstreitgesetz — AußStrG) 78. cikke határozza meg. Az általános szabályok alól kivételt képeznek többek között a szülői felügyelettel és a kapcsolattartással kapcsolatos jogvitákra vonatkozó eljárások, valamint a kiskorúakat megillető tartási követeléssel kapcsolatos eljárások. A büntetőeljárások költségeit a büntetőeljárásról szóló törvény (Strafprozessordnung — StPO) 380-395. cikke határozza meg. A bírósági illetékeket (átalánydíjakat) a bírósági illetékekről szóló törvény határozza meg.
Az ügyvédeket megillető díjakról az Osztrák Ügyvédi Kamara (Österreichischer Rechtsanwaltskammertag) honlapján található online tájékoztató anyagban olvasható áttekintés. Általános információk az Ausztriában élő külföldi állampolgároknak szóló HELP szolgáltatás [Amtshelfer für Österreich] honlapján is elérhetők az alábbi linken keresztül: Leben in Österreich > Zivilrecht > Zivilverfahren [Élet Ausztriában > Polgári jog > Polgári eljárás].
Az Ausztriában élő külföldi állampolgároknak szóló HELP szolgáltatás honlapja általános tájékoztatást nyújt a bírósági illetékekről. A jogszabályok szövegei (mint például a bírósági illetékekről szóló törvény és az ügyvédi díjszabásról szóló törvény) elérhetők az Osztrák Köztársaság jogi információs rendszerében (Rechtsinformationssystem des Bundes), amely a szövetségi kancellári hivatal (Bundeskanzleramt) honlapján található.
A közvetítők névjegyzéke (amit az osztrák Igazságügyi Minisztérium tart fenn) egy a közvetítéssel foglalkozó külön honlapon érhető el a nagyközönség számára.
A büntetőeljárásokban megjelenő helyreállító igazságszolgáltatással kapcsolatban a terhelt és a sértett közötti közvetítésre vonatkozó tájékoztatás a NEUSTART honlapon található (angol nyelven is).
Az osztrák igazságszolgáltatási rendszerre, a jogi költségekre és a Szövetségi Igazságügyi Minisztériumra vonatkozó általános tájékoztatás megtalálható az osztrák igazságszolgáltatás honlapján és az Ausztriában élő külföldi állampolgároknak szóló HELP szolgáltatás honlapján, ahol általános, olvasóbarát információk vannak.
Az Osztrák Köztársaság jogi információs rendszere az alábbi jogszabályok szövegét tartalmazza:
Az egyes eljárások után fizetendő bírósági illetékeket előre megállapítják (a bírósági illetékekről szóló törvényben). Ezek mértéke változhat, ha a pertárgy értéke csökken vagy nő. A polgári eljárásokban a pervesztes fél által a pernyertes félnek fizetendő költségeket (ügyvédi díjak, szakértői díjak, fordítási/tolmácsolási költségek) a bíróság határozza meg. A bíróság ezt az ügyvédi díjszabásról szóló törvény (ügyvédi díjak) és a díjjogosultságról szóló törvény (szakértői és fordítói/tolmácsolási díjak) alapján rendeli el. Ezek a költségek nagyrészt a felmerült kiadások és az eltelt idő mértékén alapulnak. Ezért nem lehet előre pontos számadatot adni. Az ügyfél által az ügyvédnek fizetett díj alapvetően a köztük szabadon létrejött megállapodáson alapul.
Az ügyvédi szolgáltatásokat hozzáadottérték-adó terheli. A hozzáadottérték-adó mértéke Ausztriában 20%. Más költségekhez hasonlóan ezt külön meg kell fizetni az ügyvédnek, az ügyvédi díjszabásról szóló törvény 16. cikkében és az ügyvédi díjazás általános kritériumairól szóló iránymutatás 17. cikkében foglalt rendelkezéseknek megfelelően. Az ügyvédi díjszabásról szóló törvényben és az ügyvédi díjazás általános kritériumairól szóló iránymutatásban meghatározott díjszabások nem tartalmaznak hozzáadottérték-adót.
A költségmentességre való jogosultság (Verfahrenshilfe) nem alapul jogszabályban meghatározott jövedelemküszöbön. A polgári eljárásokban (és a kereskedelmi ügyekben) a költségmentességet az osztrák polgári perrendtartás szabályozza. A polgári perrendtartás rendelkezéseit a nemperes eljárásokban értelemszerűen kell alkalmazni. A költségmentesség megadásáról szóló határozatot az ügyet első fokon tárgyaló bíróság hozza meg.
Költségmentességet csak abban az esetben biztosítanak valamelyik félnek, ha a jövedelme, a pénzügyi körülményei és a tartási kötelezettségei olyanok, hogy képtelen a jogi eljárás költségeit a szerény életvitel fenntartásához szükséges pénzügyi források veszélyeztetése nélkül finanszírozni. A költségmentességet nem ítélik meg, ha az érvényesíteni kívánt követelés vagy az előadott védekezés nyilvánvalóan rosszhiszemű, vagy ha a keresetnek sikerre egyáltalán nincsen kilátása. A bíróság minden esetben eldönti, hogy az alábbi mentességek közül melyiket adja meg.
ideiglenes mentesség a bírósági illetékek, a tanúk, a szakértők és tolmácsok vagy fordítók díjainak, a szükséges közlemények költségének, a megbízott költségének és a bíróság által kirendelt képviselőnél vagy ügyvédnél felmerült bármilyen közvetlen kiadás megfizetése alól
Az eljárás befejezésétől számított három éven belül a költségmentességben részesülő felet fel lehet szólítani, hogy a vonatkozó összeget részben vagy egészben fizesse vissza, amennyiben és amint olyan pénzügyi helyzetbe kerül, hogy ez a visszafizetés nem veszélyeztetné a pénzügyi forrásai szükséges szintjét.
A büntető igazságszolgáltatás terén a terheltekre és a sértettekre alkalmazandó jövedelemküszöb
Nincsen állandó pénzügyi küszöb annak meghatározására, hogy a terhelt, a sértett, vagy a magánjogi jogosult jogosult-e a költségmentességre. Az irányadó kritériumokat a létminimum szintje fölötti és a megfelelő megélhetési szint alatti megélhetés jelentik. A létminimum szintjét rendszeresen újraértékelik, majd az aktuális mértéket közzéteszik az osztrák igazságszolgáltatás honlapján.
A polgári jogi igényt érvényesítő magánfél, ha a büntetőeljárásról szóló törvény (Strafprozessordnung – StPO) 66. cikkének (2) bekezdése szerint nem jogosult jogi segítségnyújtásra (Prozessbegleitung), költségmentességre akkor jogosult, ha
nem engedhet meg magának ügyvédi képviseletet anélkül, hogy ezzel ne veszélyeztetné a pénzügyi forrásai szükséges szintjét (a pénzügyi források szükséges szintjére vonatkozó megjegyzéseket lásd fent), és
az ügyvédi képviselet az igazságszolgáltatás érdekeit, és különösen a kereset megfelelő végrehajtását szolgálja, hogy a későbbi polgári eljárást el lehessen kerülni.
A vádlottnak nyújtott költségmentességhez kapcsolódó feltételek
A pénzügyi feltételeken túl a költségmentességnek az igazságszolgáltatás és különösen a megfelelő védelem érdekeit kell szolgálnia.
A védőügyvéd kirendelését minden esetben az igazságszolgáltatás érdekét szolgálónak kell tekinteni,
ha a büntetőeljárásról szóló törvény 61. cikkének (1) bekezdése szerint a kötelező védelem (notwendige Verteidigung) esete áll fenn (lásd alább),
ha a vádlott vak, siket, néma vagy egyéb fogyatékossággal él, illetve nem ismeri kielégítően a bíróság által használt nyelvet,
s fellebbezési eljárásokban,
Kötelező védelem esetén a vádlottat védőügyvédnek kell képviselnie. A büntetőeljárásról szóló törvény 61. cikkének (1) bekezdésében kimerítő lista található azon esetekről, amikor a jogszabályokban előírtak szerint kötelező a védelem:
a kóros elmeállapotú bűnelkövetők intézményében történő fogva tartással járó eljárás egésze során;
egyesbíróval ülésező tartományi bíróság előtt folyó bírósági eljárásban, ha a kiszabható büntetés meghaladja a háromévi szabadságvesztést, kivéve a büntető törvénykönyv (Strafgesetzbuch – StGB) 129. cikkének (1)-(3) bekezdése szerinti betöréses lopás és a büntető törvénykönyv 164. cikkének (4) bekezdése szerinti orgazdaság eseteit;
a kontradiktórius jellegű kikérdezés vagy kihallgatás során (165. cikk), ha ez a 3–5. ponttal összhangban a perben a kötelező védelem részét képezi; az ülnökökkel vagy esküdtekkel ülésező bíróság ítélete elleni jogorvoslati eljárás során;
A büntetőeljárásban a sértett jogainak védelme érdekében az erőszakos cselekmények, a súlyos fenyegetések vagy a szexuális bűncselekmények sértettjei, valamint a feltehetően bűncselekményben elhunyt személy házastársa, élettársa, egyenes ágbeli fel- és lemenő hozzátartozója, testvére, vagy az olyan egyéb hozzátartozók, akik a bűncselekmény szemtanúi voltak, kérelemre ingyenes pszichoszociális segítségre vagy igazságügyi segítségnyújtásre jogosultak. A szexuális bűncselekmények 14 év alatti sértettjei kérelem benyújtása nélkül is minden esetben jogosultak ingyenes segítsényújtásra. A pszichoszociális segítség magában foglalja a sértett felkészítését az eljárásra és az eljárás által kiváltott érzelmi teherre. A pszichoszociális vagy igazságügyi segítségnyújtást a szövetségi igazságügyi minisztériummal szerződött áldozatsegítő szervezetek nyújtják a büntetőeljárásról szóló törvény 66. cikkének (2) bekezdése szerint.
A nemperes eljárásokban nem kell illetéket fizetni a gondnok (Sachverwalter) kijelöléséért, illetve a felügyeleti és a kapcsolattartási joggal kapcsolatos eljárásokban. Nem kell továbbá illetéket fizetni az intézményi elhelyezésről szóló törvény (Unterbringungsgesetz) vagy az otthonokban történő elhelyezésről szóló törvény (Heimaufenthaltsgesetz) alapján folyó eljárásokért. A fizetendő illetékek vonatkozásában költségmentesség adható az illetékek alóli ideiglenes mentesítés formájában, ha a fél alacsony jövedelemmel rendelkezik és szűkös anyagi helyzetben van. A nyújtott mentesség mértéke a kérelemtől függ, és arról szóló döntés a bíróság mérlegelési jogkörébe tartozik.
A polgári eljárások költségeit (a kereskedelmi ügyeket is beleértve) az osztrák polgári perrendtartás szabályozza. Ennek értelmében az eljárás kezdetén általában minden félnek meg kell fizetnie az eljárásban való részvételével összefüggésben felmerült költségeket. A kölcsönösen felmerült költségeket elsődlegesen egyenlően kell megosztani a felek között. A bíróság az ügy elbírálásakor a költségekről is határoz. Az elv az, hogy a pernyertes fél számára ítélik meg a költségeket. A pervesztes fél minden szempontból köteles megtéríteni a másik félnek az ügy megfelelő feltárása vagy a védelem érdekében felmerült valamennyi díjat és költséget. Ha a felek részben pernyertesek, részben pervesztesek, a költségeket egymással szemben beszámítják vagy arányosan megosztják.
Bizonyos esetekben el lehet térni attól az elvtől, miszerint az eljárási költségeket a pernyertes félnek ítélik oda:
amennyiben a pervesztesség kevésbé jelentős kérdésre vonatkozik, ha a kereset elutasított része nem okozott különösebb költséget;
ha a követelés összegét szakértő vagy a bíróság a saját mérlegelési jogkörében állapítja meg, valamint a költségek kölcsönös beszámítása esetén;
ha az alperes (kötelezett) magatartása nem adott okot a keresetre, és az alperes az első adandó alkalommal elismerte a követelés jogosságát;
ha a per megszüntetéséért vagy érvénytelenné nyilvánításáért az egyik fél felelős, akkor ez a fél kötelezhető az összes költség megfizetésére.
A családjogi ügyeket (a tartással, a kapcsolattartási joggal és a szülői felügyelettel kapcsolatos eljárásokat, a házasság közös megegyezéssel történő felbontását) nemperes eljárások keretében folytatják le. A nemperes eljárások költségeire vonatkozó általános szabályokat a nemperes eljárásokról szóló törvény 78. cikke tartalmazza. Számos eljárásra vonatkozóan léteznek azonban kivételek. Itt is általában az az elv érvényesül, hogy a pernyertes félnek ítélik meg a költségeket, méltányossági okok miatt azonban más határozat is születhet a költségekről. Ha nincs kártérítési igény, a közvetlen kiadásokat (pl. a szakértői díjakat) az ügyben való részvétel arányában kell megfizetni. Ha pedig ez nem állapítható meg, egyenlően kell megosztani azokat.
Az egyes eljárástípusokkal (tartás, kapcsolattartási jog, felügyeleti jog, a házasság felbontása) kapcsolatos adatok:
A házasság egyik fél kérelmére történő felbontása A házasság egyik fél kérelmére történő felbontására az osztrák polgári perrendtartás különös rendelkezései alkalmazandók. Ha egyik felet sem marasztalják el, a költségeket kölcsönösen beszámítják. Ha a házasság felbontásának oka a házastársi életközösség megszűnése, és a házasság felbontásáról szóló ítéletben az életközösség megszűnésével kapcsolatos felelősségről is határoznak, a vétkes fél fizeti meg a másik fél költségeit.
A házasság közös megegyezéssel történő felbontása A házasság közös megegyezéssel történő felbontására is nemperes eljárás keretében kerül sor. Ebben az esetben a házastársak két egymással megegyező tartalmú keresetet nyújtanak be a bíróságra. Mivel az eljárás nem kontradiktórius, a költségekről nem kell határozni. Az eljárás során felmerülő közvetlen költségeket a felek egymással egyenlően megosztva viselik.
A felügyeleti és a kapcsolattartási jogra vonatkozó eljárások szintén nemperes eljárások. Egy mentességi rendelkezés (a nemperes eljárásokról szóló törvény 107. cikkének (5) bekezdése) alapján az ilyen eljárásokban a költségekről nem határoznak.
Egy további mentességi rendelkezés (a nemperes eljárásokról szóló törvény 101. cikkének (2) bekezdése) alapján a még kiskorú gyermekek tartási követelésére vonatkozó eljárásokban a költségekről nem határoznak.
A büntetőeljárásokban mindenkinek, akit védőügyvéd vagy más képviselő képvisel, viselnie kell a saját költségeit akkor is, ha az ügyvédet hivatalból rendelték ki (a büntetőeljárásról szóló törvény 393. cikkének (1) bekezdése).
A vádlottat elítélő határozatban arról is rendelkezni kell, hogy a vádlott köteles megfizetni a büntetőeljárás költségeit (a büntetőeljárásról szóló törvény 389. cikkének (1) bekezdése). A büntetőeljárásról szóló törvény 381. cikkének (1) bekezdése szerint az alábbi költségek merülhetnek fel:
átalánydíj az eljárás alábbiakban nem részletezett költségei után, beleértve a nyomozás és az ügyész vagy a bíróság által elrendelt lépések költségeit is, amelynek felső határa a 381. cikk (3) bekezdése alapján a következők szerint alakul: esküdtekkel ülésező tartományi bíróság előtti eljárásban 500 euró és 10 000 euró között; ülnökökkel ülésező tartományi bíróság előtti eljárásban 250 euró és 5 000 euró között; egyesbíróval ülésező tartományi bíróság előtti eljárásban 150 euró és 3 000 euró között; és a körzeti bíróság előtti eljárásban 50 euró és 1 000 között;
a lefoglalást elrendelő határozatból adódó költségek, valamint a bankszámlákra vonatkozó információk, a levelek lefoglalásának, a távközlési adatokkal kapcsolatos információk és a távközlési eszközök lehallgatásának költségei;
az ítélet végrehajtásával kapcsolatos költségek, beleértve a fogvatartottnak a belföldi vagy a külföldi büntetőjogi rendszerbe történő szállításának költségeit, kivéve a szabadságvesztés végrehajtásával kapcsolatos költségeket;
a büntetőeljáráshoz kapcsolódó bírósági illetékek;
a sértettnek biztosított segítségnyújtás költségeire vonatkozó átalánydíj, legfeljebb 1 000 euróig.
A fenti harmadik, hetedik és kilencedik pontban említett költségek kivételével a költségeket a szövetségi hatóságok előlegezik meg. A 381. cikk (1) bekezdésének 9. pontja szerinti átalánydíj megállapítása során a bíróság figyelembe veszi a fizetésre kötelezett személy gazdasági helyzetét. A tolmácsolási költségeket a vádlottnak nem kell visszafizetnie.
A büntetőeljárásról szóló törvény 391. cikkének (1) bekezdése szerint azonban a büntetőeljárás költségeit csak arra figyelemmel szabad behajtani, hogy az ne veszélyeztesse az elítélt személy és a családja szerény életviteléhez szükséges körülmények fenntartását, valamint hogy az okozott kár után fizetendő kártérítési kötelezettség teljesítése ne kerüljön veszélybe. Ha a vagyonnal nem rendelkező terhelttől a költségeket nem lehet beszedni, a bíróság azokat behajthatatlannak nyilváníthatja. Ha a bíróság úgy véli, hogy a jelenleg behajthatatlan költségek a jövőben behajthatóvá válnak, egy bizonyos idő múlva újra meg kell vizsgálni az adott személy gazdasági helyzetét. A költségek behajtására vonatkozó törvényes elévülési idő öt év, amely az eljárás végleges határozatának meghozatalától kezdődik. Ha a bíróság úgy határoz, hogy az elítélt személynek kell viselnie az eljárás költségeit, de később kiderül, hogy ő nem tud fizetni, a hatóságok meghosszabbíthatják a fizetési határidőt, részletfizetést engedélyezhetnek, vagy mérsékelhetik a költségeket.
Ha az elítélt személyt a büntető bíróság határozatában legalább részleges kártérítés fizetésére kötelezi a magánfél számára, akkor a magánfél büntetőeljárási költségeit is meg kell térítenie.
A büntetőeljárásról szóló törvény 393a. cikke szerint a felmentett vádlott kérheti, hogy a szövetségi hatóságok járuljanak hozzá a védőügyvédje költségeihez. A hozzájárulás magában foglalja a ténylegesen felmerült készpénzkiadásokat, valamint egy átalánydíjat a védőügyvéd költségei tekintetében. Az átalánydíj meghatározásakor figyelembe kell venni a védelem terjedelmét és összetettségét, valamint az ügyvéd szükséges és célszerű beavatkozásainak mértékét, melynek során az átalánydíj nem haladhatja meg az alábbi összeghatárt: esküdtekkel ülésező tartományi bíróság előtti eljárásban a 10 000 eurót; ülnökökkel ülésező tartományi bíróság előtti eljárásban az 5 000 eurót; egyesbíróval ülésező tartományi bíróság előtti eljárásban a 3 000 eurót; és a körzeti bíróság előtti eljárásban az 1 000 eurót.
Ha a büntetőeljárás magánvádló kezdeményezésére vagy magánfél kérelmére indult a büntetőeljárásról szóló törvény 72. cikke értelmében, ítélethozatalra azonban nem került sor, a magánvádló vagy a magánfél köteles az eljárás megindításával vagy annak folytatásával okozott valamennyi költséget megtéríteni. Amennyiben a büntetőeljárás egyezséggel ér véget (Diversion, a büntető útról való elterelés) (a büntetőeljárásról szóló törvény 198–209. cikke), a magánfél nem köteles a költségek megfizetésére.
A polgári peres eljárásokban (a kereskedelmi ügyeket is beleértve) a szakértői díjat kölcsönösen beszámítják vagy a fél perbeli sikerének arányában megosztják (a polgári perrendtartás 43. cikkének (1) bekezdése).
Amennyiben a házasság felbontására irányuló, az egyik fél kérelmére megindított eljárásban nem határoznak a felelősség kérdésében, a közvetlen kiadásokat kölcsönösen be kell számítani. Ha az egyik fél a költségek több, mint a felét megfizette, a költségek felét meghaladó részt a másik félnek meg kell térítenie. Ha az egyik házastársat elmarasztalják, a másik fél szakértői költségeit ez a fél fizeti meg.
Az alábbi eljárásokban valamennyi, először az állam által finanszírozott szakértői díjat annak a félnek kell megtérítenie a bíróság számára, aki miatt ezek a költségek felmerültek, illetve akinek az érdekében a hivatalos intézkedésre sor került: a házasság kölcsönös megegyezéssel történő felbontására, a gyermek feletti felügyeleti jogra, a kapcsolattartásra és a még kiskorú gyermekek tartására vonatkozó eljárásokban. Amennyiben a költségek megtérítésére több személy köteles, a felelősségük egyetemleges (a bírósági befizetésekről szóló törvény (Gerichtliches Einbringungsgesetz — GEG) 1. cikkének (5) bekezdése ugyanezen törvény 2. cikkének (1) bekezdésével összhangban).
A szakértői díjak mértékére a díjjogosultságról szóló törvény vonatkozik. E díjak az egyes konkrét esetekben lényegében a bíróság által kért jelentés tartalmától és terjedelmétől függnek.
A büntetőeljárásokban a szakértői díjak az eljárási költségek körébe tartoznak (a büntetőeljárásról szóló törvény 381. cikkének (1) bekezdése), és ezeket a büntetőeljárásról szóló törvény 389. cikkének (1) bekezdése szerint az elítéltnek kell viselnie. A szakértői díjakat a bíróság vagy az ügyész határozza meg, és a szövetségi hatóságok fizetik.

matches: bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság


text:
Egyed István élete és munkái - PDF
Download "Egyed István élete és munkái"
1 2016. évi 12. szám Koi Gyula Egyed István élete és munkái Nemzeti Közszolgálati Egyetem National University of Public Service Budapest ISSN
2 Koi Gyula 1 Egyed István élete és munkái I. Életpályája Egyed István július 11-én született, és július 14-én hunyt el. 2 Egyetemi tanár, közigazgatás jogi és alkotmányjogi munkássága tette nevét jelentőssé. Születésének 130. és halálának 50. közelgő évfordulója alkalmából a Nemzeti Közszolgálati Egyetem meghirdeti az Egyed István Emlékévet. Édesapja id. Egyed István kerületi rendőrkapitány, édesanyja Búzay Erna. Testvére Lókay Ferencné Egyed Erna 3 /művésznevén: L. Egyed Erna/ (1884-?) 4 grafikusművész. 5 Az ifjú István, a későbbi professzor egyetemi képzését a Budapesti Tudományegyetemen nyerte el, ban jogtudományi doktorátust, majd egy esztendő múltán államtudományi doktori oklevelet is szerzett. 7 Államtudományi doktorátusát subauspiciisregis, 8 azaz királyi kitüntetéssel szerezte. A kor szokásai szerint külföldi tanulmányutat (peregrinatioacademica) is tett 1911 és 1912 között, 9 a hosszasabb tudásbővítő kutatóút német nyelvterületre irányult Ph.D, egyetemi adjunktus, NKE ÁKK Általános Közigazgatási Jogi Intézet. 2 A kevés számú modern életrajzi feldolgozás közül a születési idő és a halálozás időpontjának kérdését tisztázza: PATYI András: Heti gondolat: Egyed István, NKE, Budapest, 2015, 1. Forrás: ( ) 3 Az édesapa adataira, édesanyja és nőtestvére nevére: KOZÁK Péter: Névpont-Egyed István, 2013, 1. Forrás:http://nevpont.hu/view/10235 ( ) 4 A korábbi források tévesen említenek 1889-es születési évet. Az 1945-ös választói névjegyzék adata szerint Egyed Erna ugyanis augusztus 31-én született, és ekkoriban tanárnőként működött ben tehát még életben volt. A korabeli választói névjegyzék adatait ld. itt: 5 Lókay Ferencné Egyed Erna (L. Egyed Erna) egy műcsarnokbeli csoportos kiállítására ld. az alábbi katalógust: Őszi kiállítás. Budapest, Műcsarnok okt.- nov. Az évi őszi kiállítás tárgymutatója a Képzőművészek Új Társasága, a Paál László Társaság, a Szövetség Művésztársaság, valamint néhai Kémendi Jenő, L. Egyed Erna,ésMakoldy József csoportos illetve emlékkiállításával. Országos Magyar Képzőművészeti Társulat Budapesti Hírlap Nyomda, Budapest, 1926, szerk.kenyeres Ágnes: Magyar életrajzi lexikon I. A-K., Akadémiai Kiadó, Budapest, 1967, PATYI: Heti gondolat i.m..,1. 8 Ki kicsoda? Kortársak lexikona, Béta Irodalmi Rt. Viktória Nyomda, Budapest, 1937, LÖVÉTEI István: Egyed István ( )= szerk. LŐRINCZ Lajos LÖVÉTEIIstván SZAMELKatalin: A magyar közigazgatás-tudomány klasszikusai , Közgazdasági és Jogi Könyvkiadó, Budapest, 1988, E tényt kimutatja: PATYI: Heti gondolat i.m.., 1. Egy két évtizeddel korábbi, azonos célországba történt jogtudósi peregrináláshoz lásd Somló Bódog (Felix von Somlo) esetében: Schweitzer Gábor Halász Iván: PeregrinációGermániában. Somló Bódog a lipcsei és a hallei egyetemen ( ). Jogtudományi Közlöny 55 (2010)/ valamint Schweitzer Gábor Halász Iván: PeregrinationinGermany. Bódog Somló attheuniversities of Leipizig and Heidelberg ( ). ActaJuridica Hungarica 51 (2010)/ A közigazgatási jogtudósok peregrinációira: KOIGyula: A közigazgatás-tudományi nézetek fejlődése. Külföldi hatások a magyar közigazgatási jog és közigazgatástan művelésében a kameralisztika időszakától a Magyary- 2
3 A jogi doktorátus után következő évben igazságügyi szolgálatba lépett: 11 bírósági joggyakornok ( ), később törvényszéki jegyző ( ), majd kúriai tanácsjegyző ( ) volt Budapesten (ez utóbbi két pozíció nagy elismerést jelentett már kora ifjúságában), ezt követően bírói vizsgát tett, és kinevezték albírónak. Bírói pályája egyenes ívet mutat a továbbiakban is, először a törvényszéken bíráskodik ( ), majd ítélőtáblai bíró volt ( ). 12 Mindemellett 33 évesen, a vészterhes 1919-es esztendőtől kezdve 8 esztendőn át, az 1927-ig az Igazságügyi Minisztérium Törvényelőkészítési Osztályán számos jelentős közjogi törvényjavaslat előadója. Neki köszönhető, és egyben szakelőadói pályája csúcspontjait jelenti az alkotmányosság helyreállításáról szóló törvény (1920); 13 a választási bíráskodás reformjáról szóló törvény (1925); 14 valamint a felsőházi reformról szóló törvény (1926) 15 is. Részt vett a trianoni békediktátumot (1920. június 4.) létrehozó tárgyalások előkészítésében. 16 Tudományos pályáját illetően szükséges megjegyezni, hogy már hallgató korában több pályadíjat is elnyert. E körben írt a vármegyei önkormányzat bírói védelméről szóló évi LX. törvénycikkről. 17 A virilizmusról szóló 1906-os értekezésével, mely A delegáció 18 pénzügyi hatásköre címet viselte, három éven át ösztöndíjat biztosított számára ben a Budapesti Tudományegyetemen önkormányzati igazgatási tárgykörből szerzett egyetemi magántanári képesítést. Ugyanitt 1922 és 1927 között az ipari közigazgatási jog megbízott előadója (e tárgykörben két különböző kiadásban gyakorlatilag két, egymástól jelentősen különböző monográfiát tett közzé 1925-ben és 1948-ban) és 1928 között nyilvános rendkívüli tanár a Budapesti Tudományegyetemen; majd 1928 és 1935 között nyilvános rendes tanár ugyanezen universitas falai között és 1948 között a József Nádor Műszaki és Gazdaságtudományi Egyetem Közgazdaság-tudományi Karán a közigazgatási jog nyilvános rendes tanára. A Közgazdaság-tudományi Kar dékáni tisztét két alkalommal is viselhette: először 1938 és 1939, majd 1947 és 1948 között is. 20 iskola koráig, Nemzeti Közszolgálati Egyetem, Budapest, 2014, 28., 37., 39., 56., , , 349. és az egyes releváns életrajzi adatoknál. 11 KENYERES: Magyar életrajzi i.m., 414., hasonlóan: LÖVÉTEI: Egyed István i.m., A bírói életút egyes állomásainak (és évszámainak) tisztázásához: PATYI: Heti gondolat i.m.., 1.;KOZÁK: Névpont i.m., évi I. törvénycikk Az alkotmányosság helyreállításáról és az állami főhatalom gyakorlásának ideiglenes rendezéséről évi XXVI. törvénycikk Az országgyűlési képviselők választásáról évi XXII. törvénycikk Az Országgyűlés felsőházáról. 16 Az Igazságügyi Minisztérium Törvényelőkészítési Osztályán töltött kodifikációs tevékenység említése: KENYERES: Magyar életrajzi i.m., 414., valamint: LÖVÉTEI: Egyed István i.m., 187. Részletesebb elemzés: PATYI: Heti gondolat i.m.., évi LX. törvénycikk A magyar királyi Közigazgatási Bíróság hatáskörének kiterjesztéséről. 18 Delegáció, azaz Közösügyi Bizottság a dualizmusban. 19 A hallgatói dolgozatokkal kapcsolatos adatok PATYI: Heti gondolat i.m.., 1., valamint KOZÁK: Névpont i.m., 1.,illetve összeáll. SOLTÉSZ István: Bibliográfia az alkotmányról, az államról, az Országgyűlésről, a központi állami szervekről és a választási rendszerekről , Országgyűlési Könyvtár, Budapest, 2015, 349. alapján voltak tisztázhatóak. 20 Tudományos decorumairacsak jelzésszerűen utal: KENYERES: Magyar életrajzi i.m., 414., valamint: LÖVÉTEI: Egyed István i.m., 187. Részletes adatok: PATYI: Heti gondolat i.m.., 1., valamint KOZÁK: Névpont i.m., 1. 3
4 Számos tudományos társaság és egyesület vezetője volt. Tisztséget viselt az Országos Gyakorlati Közigazgatási Vizsgabizottságban és a Statisztikai Vizsgabizottságban. 21 A Szent István Akadémia rendes tagja volt (1937), majd annak elnökévé választották ( ), ez utóbbi időponttól a Szent István Társulat elnöke is volt. Emellett a Magyar Jogászegylet titkára is közel negyedszázadon át ( ). 22 A neves római katolikus szervezet, az Actio Catholica Országos Elnökségének tagja. A Magyar Családvédelmi Szövetség Családjogi Szakosztályának elnöke. A hágai InstitutIntermédiaireInternationale is levelező tagjává választotta. 23 Gazdag irathagyatéka az MTA Kézirattárában, 24 Egyetemen található. valamint a Budapesti Corvinus II. Tudományos munkássága,bibliográfiái 25 II.1. Monográfiák 1. Iparjog, Franklin, Budapest, 1925, Közjogi alapismeretek, Egyetemi Nyomda - Fejér Vármegye Közönsége, Budapest, 1927, XIII., (1), 239., (1), 13 t. 3. A mai közjogi berendezéseink, Franklin, Budapest, 1923, Mai közjogi berendezések. (Előszó: Térfy Gyula), Franklin, Budapest, 1926, 91. Második kiadás. 5. Vármegyei önkormányzat, Eggenberger, Budapest, 1929, A közigazgatási tisztviselők képzése és képesítése, Pápai Nyomda, Budapest, 1936, Budapest önkormányzata, Székesfővárosi Házinyomda, Budapest, 1936, 111. (1 t.). 8. Közjogi alapismeretek, Grill, Budapest, 1937, VI., (2), 183., (1), 1 t. 9. Országgyűlési összeférhetetlenség, Magyar Jogászegylet, Budapest, 1937, A mi alkotmányunk, Magyar Szemle Társaság, Budapest, 1943, 373., (3). 11. A magyar közigazgatási jog alaptanai, Szent István Társulat, Budapest, 1947, 198., (1). 12. Iparjog, Egyetemi Nyomda, Budapest, 1948, 282. Második, teljesen átdolgozott kiadás. 21 KENYERES: Magyar életrajzi i.m., Említése: KENYERES: Magyar életrajzi i.m., 414., PATYI: Heti gondolat i.m.., 1. A részletes adatokra: KOZÁK: Névpont i.m., KOZÁK: Névpont i.m., PATYI: Heti gondolat i.m.., A bibliográfia az alábbi anyagok felhasználásával készült. KÉGLI Ferenc KERTÉSZ Gyula KOMJÁTHY Miklósné: Magyar könyvészet betűrendes mutatóval, pótlásokkal, javításokkal. Arcanum, Budapest, 2005., illetve összeáll. SOLTÉSZ István: Bibliográfia az alkotmányról, az államról, az Országgyűlésről, a központi állami szervekről és a választási rendszerekről , Országgyűlési Könyvtár, Budapest, 2015, 1363., a MOKKA ODR, a MATARKA elektronikus katalógusok, az antikvarium.hu oldal adatai, valamint KOZÁK: Névpont i.m., továbbá az OSZK, valamint az MTA TK Egyesített Társadalomtudományi Szakkönyvtárában folytatott kutatás, illetőleg Egyed István önhivatkozásai alapján készült. 4
5 II.2. Szerkesztett kiadványok 1. szerk.egyed István HORVÁTH Béla LADIK Gusztáv TÉRFYGyula: A magyar törvények és jogszabályok egyéb mutatója. Az évi kiadás első - ötödik pótfüzete, Pátria, Budapest, , II.3. Kisebb önálló kiadványok, különlenyomatok 2. A delegáció pénzügyi hatásköre. Egyetemi pályadíjjal kitüntetett dolgozat, Joghallgatók Tudományos Egyesülete Almanachja 1906/7. 3. Karhatalom az önkormányzatban, [Székesfővárosi Házinyomda], [Budapest], 1912, 5., (1). 4. Államfelügyelet az önkormányzat felett, Franklin, Budapest, 1913, 15. (Klny. a Jogállam XII. évf. 4. füzetéből). 5. A törvényhatóság önkormányzati hatásköre, Stephaneum, Budapest, 1913, Önkormányzati közigazgatás a német államokban, Franklin, Budapest, 1916, 71., (1). 7. Die heutigenstaatsrechtlicheneinrichtungenungarns, (Klny. az UngarischenJahrbücherből). VereinigteWissentscaftlicheVerleger, Berlin, 1923, A mentelmi jog határai, K.n., Budapest, 1924, A közigazgatási képzés reformja, Székesfővárosi Házinyomda, Budapest, 1927, 17. (3). 10. La constituzionedell Ungheriadopola guerre mondiale, [Németből fordította Giovanni Tommasini]. InstitutoEditriceScientifico, Milano, 1929, Alkotmány és közigazgatás. Igazságszolgáltatás, [Különlenyomat a Magyarország Vereckétől napjainkig II. Állam- és gazdasági élet. Franklin, Budapest, 1929, ből]. Franklin, Budapest, 1930, A kisebbségi kérdés. A kisebbség fogalma, kisebbségi jogrendszerek, kisebbségi eljárás, Gergely, Budapest, 1930, DasungarischeKomitat, Gruyter, Berlin-Leipzig, 1930, 11., (1). 14. Il comitato ungherese, Annuario di DirittoComparato e Instituto di StudiLegislativi, Roma, 1930, 13., (3). (Klny.) 15. Az országgyűlés két háza ellentéteinek kiegyenlítése, Franklin, Budapest, 1933, 14. (2). 16. La constitutionhongroiseaprèsla guerre mondiale, La NouvelleRevue de Hongrie, Budapest, 1933, 11. (1). 17. A közigazgatási képzés különös tekintettel a mérnökök közigazgatási alkalmazására, Székesfővárosi Házinyomda, Budapest, 1934, Magyar programm, Stephaneum, Budapest, 1934, Az új államrendszerek és a magyar alkotmány, Kecskeméti Nyomda, Budapest, 1935, 22., (2). 20. Új irány a modern alkotmányokban, Magyar Közigazgatás, Budapest, 1935, 62., (2). 21. A szabályrendeletek záradéka, Székesfővárosi Házinyomda, Budapest, 1936, 15., (1). 5
6 22. Budapest környékének közigazgatási rendezése, Stádium, Budapest, 1936, 18., (2). 23. Az iparjog újabb fejlődése , Állami Nyomda, Budapest, 1937, 14., (2). 24. L équilibre du pouvoirlégislatif et de pouvoirexécutif en Hongrie, LaNouvelleRevue de Hongrie, Budapest, Das Staatsangehörigkeitsrecht des KönigreichsUngarn, (Klny.) H.n., [Budapest], [1937], Hűség az alkotmányhoz, Athenaeum, Budapest, 1938, 13. (4). 27. Szent István államalkotása, Attila Nyomda, Budapest, 1938, 18., (2). 28. Községi szabályrendeletek, Állami Nyomda, Budapest, 1938, A vidéki városi törvényhatóságok jogállása, Állami Nyomda, Budapest, 1938, Az ezeréves magyar alkotmány, (Klny.). Pesti Hírlap, Budapest, 1939, Politikai nemzet, népi nemzet, Egyetemi Nyomda, Budapest, 1939, 25., (3). 32. Az új honvédelmi törvény, Attila Nyomda, Budapest, 1940, 23., (3). 33. A nemzetiségek számbavétele, [Hornyánszky Nyomda], [Budapest], [1940], Apponyi [Albert], mint közjogász, Stephaneum, Budapest, 1941, 54. Szent István Akadémia Történeti- Jogi- és Társadalomtudományi Osztálya kiadványai. 35. Magyar jellem és magyar alkotmány, Egyetemi Nyomda, Budapest, 1941, A parlamentarizmus sorsa, Egyetemi Nyomda, Budapest, 1942, 29., (3). 37. Idegenforgalmi iparok, Idegenforgalmi Újságírók Egyesülete, Budapest, 1942, Az ipari közigazgatási jog vázlata, (A Mérnöki Továbbképző Intézet évi tanfolyamainak anyaga). Egyetemi Nyomda, Budapest, 1943, A sajtószabadság fogalma, Magyar Sajtótudományi Társaság, Budapest, 1943, La politiquehongroise des nationalités, Société de la NouvelleRevue de Hongrie, Budapest, 1943, 26., (2). 41. A magyar állameszme európai értelme, Idegenforgalmi Propaganda Munkaközösség, Budapest, 1944, Nemzetiségi törvényünk háromnegyed évszázados fordulóján, Fővárosi Nyomda, Budapest, 1944, Ipari közigazgatás és közigazgatási jog. A XI. Közigazgatási Továbbképző Tanfolyamon előadta (Klny. a Magyar Közigazgatás évi 15., 17., 18. számaiból), Pallas, (Budapest), 1944, Az iparjogosítványok kiadásának háborús rendje, K.n., h.n., [1944], A magyar közigazgatás demokratikus reformja, Székesfővárosi Házinyomda, Budapest, [1945], Az új fővárosi törvény előkészítése, (Klny.). Székesfővárosi Házinyomda, Budapest, [1946], A jog szerepe a társadalomban, [Mihalovics Zsigmond], h.n., [1947], 11., (1). 48. Demokrácia és közigazgatás, Székesfővárosi Házinyomda, Budapest, [1947], 18. II.4. Könyvfejezetek, tanulmányok 1. A tanácsrendszer = ifj. ANDRÁSSY Gyula BALANYI György BALOGH József BÁRDOS Artúr BERZEVICZY Albert BREIT [BÁNLAKY] József CZAKÓ Elemér 6
7 CSÁSZÁR Elemér EGYED István- FÁBIÁN Béla FLEISCHHACKER Rudolf HEGEDÜS Lóránt HERCZEG Ferenc HOITSYPál IMRE Sándor LAKATOS Géza LYKA Károly MAGYARY Zoltán MATLEKOVITS Sándor - MENDELÉNYI László NÉMETH József NEUBAUER Gyula - ORSZÁGH Sándor RIEDL Frigyes STAUDLajos SZÉKÁCS Aladár TÓRYGergely VÖRNLEJános: A bolsevizmus Magyarországon. közrem.andrássy Gyula gróf, MATLEKOVITS Sándor, BERZEVICZY Albert WLASSICS Gyula báró. szerk. GRATZGusztáv. Franklin, Budapest, 1920, Bevezetés = TÉRFYGyula: Az új választójogi törvény évi XXVI. tc.franklin, Budapest, [1925], A közigazgatási jogi gyakorlat = szerk. SZALAI Emil: Az év bírói gyakorlata. Franklin, Budapest, 1926, (Klny. a Jogállamból). A Jogállam Könyvtára Előszó = Térfy Gyula: Az Országgyűlés felsőháza. (1926:XXII. tc.). Franklin, Budapest, 1926, Illés József mint törvényszerkesztő = szerk. ifj. GÉVAY-WOLF Nándor SCHIRILLA Arisztid: Emléklapok. Viski Illés József egyetemi tanárságának 25 éves jubileuma alkalmából kiadták hálás tanítványai Egyetemi Nyomda, Budapest, 1927, Alkotmány és közigazgatás = Magyarország Vereckétől napjainkig II. Állam- és gazdasági élet. Franklin, Budapest, 1929, Igazságszolgáltatás = Magyarország Vereckétől napjainkig II. Állam- és gazdasági élet. Franklin, Budapest, 1929, évi december hó 9-én Dr. Egyed István előadása Túltermelés az egyetemeken címmel = Az Országos Kaszinó Évkönyve az évről. Negyvennyolcadik év[folyam]. (Országos Kaszinó), Budapest, 1931, Köztisztviselők az Országgyűlésen = szerk. MÁRTONFFYKároly: Fejezetek a közjog és a közigazgatási jog köréből. Némethy Károly születésének 70. évfordulója és a Magyar Közigazgatás félszázados fennállása alkalmából, Pallas, Budapest, 1932, A minisztérium kivételes rendeletalkotó hatalma = szerk. ILLYEFALVI Lajos: Budapest Székesfőváros Statisztikai és Közigazgatási Jogi Évkönyve, Országos Statisztikai Hivatal, Budapest, Az iparjog újabb fejlődése = szerk. MÁRTONFFYKároly: A mai magyar közigazgatás. Az évi Közigazgatási Továbbképző Tanfolyam előadásai, Állami Nyomda, Budapest, 1936, A korszerű közszolgálat útja Községi szabályrendeletek = szerk. MÁRTONFFYKároly: A mai magyar község. Az évi Közigazgatási Továbbképző Tanfolyam előadásai, Állami Nyomda, Budapest, 1937, A korszerű közszolgálat útja Észrevételek a Felsőház jogköre kérdésében tartott vitához = EGRY Aurél EGYED István KÉRÉSZYZoltán TIHANYI Lajos - TOMCSÁNYI Móric: A Felsőház jogkörének megállapítása. (Klny. a Magyar Jogászegyleti Értekezésekből). Magyar Jogászegylet, Budapest, 1936, Emlékbeszéd = Pro patria. Magyar Jogász Sportegylet, Budapest, 1937,
8 15. A vidéki városi törvényhatóságok jogállása = A mai magyar város. Az évi Közigazgatási Továbbképző Tanfolyam előadásai, Állami Nyomda, Budapest, 1938, A korszerű közszolgálat útja A jog a lexikonban = BALLA Antal - BULLA Béla CAVALLONIFerenc - CSÁSZÁR Elemér DE SGRADELLI Caesar - EGYED István HORN József - KOVÁCS Alajos - PETROVICS Elek- SOÓS Lajos - VEREBÉLY Tibor: Egy nagylexikon műhelyéből. 12 cikk a mai lexikonírásról. Írták az Új idők lexikona munkatársai. Singer és Wolfner, Budapest, 1938, Az ezeréves magyar alkotmány = szerk. LÁNYI Viktor: Az ezeréves Magyarország. Pesti Hírlap Légrádi, Budapest, 1939, Előszó = DOROS Gábor: Javaslat a faj, a család és a népszaporodás védelméről szóló törvényes intézkedésekre. A Magyar Családvédelmi Szövetség szakbizottságának munkálatai, Magyar Családvédelmi Szövetség, Budapest, 1941, Apponyi et le droitpublic = À lamèmoire du Comte Albert Apponyi. Sonrôledans la politiqueinternationale sesvovages en Amèrique. Société la NouvelleRevue de Hongrie Athenaeum, Budapest, II.5.Folyóiratcikkek 1. A közigazgatási bíróság és a közigazgatási hatóság hatásköri összeütközései, Jogtudományi Közlöny, 44 (1909)/ A hatásköri bíróság hatásköre, Jogtudományi Közlöny, 44 (1909)/ Autonomia, Katolikus Szemle, 24 (1910)/ A magyar hadügy a vezérek korában I.-II., Magyar Katonai Közlöny, 3 (1910)/ skk., 776 skk. 5. Választás vagy kinevezés? Katolikus Szemle, 25 (1911)/ Vitás köztisztviselő illetmények, Jogtudományi Közlöny, 46 (1911)/ A törvényhatóság joga az államsegélyre, Jogtudományi Közlöny, 46 (1911)/ Közigazgatási centralizáció, Jogtudományi Közlöny, 46 (1911)/ A törvényhatósági szabályrendeletek megerősítése, Jogállam, 10 (1911)/ A törvényhatóság foganatosító tevékenysége, Jogállam, 11 (1912)/ Karhatalom az önkormányzatban, Városi Szemle, 5 (1912)/ Közigazgatási centralizáció, Jogtudományi Közlöny, 47 (1912)// A közigazgatási bíróság évi gyakorlatából, Jogtudományi Közlöny, 47 (1912)/ A közigazgatási bíróság újabb határozatai, Jogtudományi Közlöny, 47 (1912)/ A törvényhatóság önkormányzati hatásköre I., Katolikus szemle, 21 (1913)/ A törvényhatóság önkormányzati hatásköre II., Katolikus szemle, 21 (1913)/
9 17. A közigazgatási bíróság évi gyakorlata, Jogtudományi Közlöny, 48 (1913)/ A közigazgatási bíróság évi gyakorlata, Jogtudományi Közlöny, 48 (1913)/ A közigazgatási bíróság gyakorlatából, Jogtudományi Közlöny, 48 (1913)/ Államfelügyelet az önkormányzat felett, Jogállam, 12 (1913)/ A törvényhatósági szabályrendeletek megerősítése I., Jogállam, 13 (1914)/ A közigazgatás, mint alkotmánybiztosíték, Jogtudományi Közlöny, 49 (1914)/ A közigazgatási bíróság évi gyakorlata, Jogtudományi Közlöny, 49 (1914)/ A polgári per nyilvánossága, Jogállam, 14 (1915)/ A törvényhatósági szabályrendeletek megerősítése II., Jogállam, 14 (1915)/ Hadbavonult tanúk, Jogtudományi Közlöny, 50 (1915)/ A törvényhatóság szabályalkotási joga és a közigazgatási reform, Jogtudományi Közlöny, 50 (1915)/ A közigazgatási bíróság újabb gyakorlata, Jogtudományi Közlöny, 50 (1915)/ A közigazgatási bíróság gyakorlata az év első felében, 50 (1915)/ A háborús jog kialakulása, Jogállam, 15, (1916)/ A közigazgatási bíróság újabb gyakorlatából, Jogtudományi Közlöny, 51 (1916)/ A lakásbérlet és a háború, Jogtudományi Közlöny, 51 (1916)/ Az alsófokú közigazgatási bíráskodás, Városi Szemle, 9 (1916)/ Bolgár-magyar kapcsolatok, A cél (1916). 35. A hatásköri bíróság évi gyakorlata, Jogtudományi Közlöny, 52 (1917)/ A magyar közjog befolyása a kettős monarchia jogállására, Jogállam, 16 (1917)/ A hatásköri bíróság gyakorlata az első tíz évben, Jogállam, 17 (1918)/ A hatásköri bíróság évi gyakorlata, Jogtudományi Közlöny, 53 (1918)/ Megyéink területe és területi rendezés, Közigazgatási Közlöny, 1 (1918)/ A béke közigazgatása, Jogállam, 18 (1919)/ A megye, mint nemzeti összetartó erő, Ügyvédek Lapja, 35 (1919)/ A megye és a nagyobb városok viszonya, Magyar Jogélet, 11 (1919)/ Nemzetgyűlés, Magyar Jogi Szemle, 1 (1920)/ Az úgynevezett néptörvények érvényessége, Magyar Jogélet, 12 (1920)/ A nemzeti kisebbségek védelme, Jogállam, 19 (1920)/ Népszavazást! Jogállam, 19 (1920)/ Ideiglenes államfő, Jogállam, 19 (1920)/ Nemzetgyűlés és alkotmányreform, Jogtudományi Közlöny, 56 (1921)/
10 49. A magyar kisebbség védelme a cseh-szlovák államban, Jogtudományi Közlöny, 56 (1921)/ Az új porosz alkotmány főbb rendelkezései, Jogállam, 20 (1921)/ A közigazgatás államosítása, Ügyvédek Lapja, 37 (1921)/ A király helyettesítése és a nádori intézmény felállítása, Jogállam, 20 (1921)/ A király törvényszentesítési joga, Katolikus Szemle, 35 (1921)/ Nemzeti királyság, Jogállam, 20 (1921)/ Alkotmányreform, Magyar Kultúra, 1 (1922)/ Járási önkormányzat, Magyar Jogélet, 14 (1922)/ Kisebbségi jogok, Magyar Jogélet, 14 (1922)/ A főrendiház reformja, Katolikus Szemle, 36 (1922)/ A nemzeti kisebbségek kérdése, Magyar Kultúra, 9 (1922)/ Az elszakított magyarság gazdasági védelme, Békejog és békegazdaság, 2 (1922)/ Közigazgatási reform, Jogállam, 22 (1923)/ Közigazgatási képzés a közgazdaságtudományi karon, Jogállam, 23 (1924)/ A felsőház fölállítása, Magyar Kultúra, 12 (1925)/ Közigazgatási gyakorlat az és évben, Jogállam, 24 (1925)/ Választási bíráskodás, Magyar Jogi Szemle, 5 (1925)/ A választójogi javallat és a választási bíráskodás, Ügyvédek Lapja, 41 (1925)/ A trónfosztásról szóló törvény, Jogállam, 25 (1926)/ Jogfolytonosság, Jogállam, 25 (1926)/ A magyar Katolikus Egyház az országgyűlésben, Magyar Katolikus Almanach, 1 (1927)/1, Liberalizmus és konzervativizmus, Magyar Kultúra, 14 (1927)/ A közigazgatási képzés reformja, Városi Szemle, 13 (1927)/ Közigazgatási reform, Jogállam, 27 (1928)/ Jogállam, Jogállam, 28 (1929)/ Az alkotmánytörténelem írásának új útjai, Jogállam, 30 (1931)/ Ügyvédek az országgyűlésen, Jogállam, 30 (1931)/ Katolikus egyház az állami törvényhozásban, Katolikus Szemle, 46 (1932)/ Wlassics [Gyula] és a közigazgatási bíróság, Jogállam, 32 (1933)/ A székesfővárosi tanács megszüntetése, Jogállam, 33 (1934)/ A közigazgatási képzés különös tekintettel a mérnökök közigazgatási alkalmazására, Városi Szemle, 20 (1934)/ Reformra szorul-e a magyar alkotmány? Katolikus Szemle 49 (1935)/ A törvényhozás feladatai a család és erkölcsvédelem kiépítésében, Katolikus Szemle 49 (1935)/ A székesfőváros szabályrendeletei, Jogállam, 34 (1935)/ Concha Győző kisebb tanulmányai, Katolikus Szemle, 50 (1936)/ A szabályrendeletek záradéka, Városi Szemle, 22 (1936)/ The modern corporativesystem and thehungarianconstitution. HungarianQuarterly, 1 (1936)/1. 10
11 86. A felsőház jogköre. Magyar Szemle, 10 (1937)/ A tanyakérdés és a tanyai közigazgatás, Katolikus Szemle, 51 (1937)/ A választói jog, Magyar Szemle, 11 (1938)/ Politikai nemzet és népi nemzet, Katolikus Szemle, 52 (1938)/ Totális közjog és magyar alkotmány, Magyar Szemle, 12 (1939)/ A Dunavölgye és a magyarság, Kisebbségvédelem, 20 (1940)/ A Szent Korona eszme története, Katolikus Szemle, 55 (1941)/ Apponyi [Albert] állambölcseleti felfogása, Katolikus Szemle, 56 (1942)// Apponyi [Albert] és a nemzetiségi kérdés, Kisebbségvédelem, 23 (1943)/ A magyar közigazgatás demokratikus reformja, Városi Szemle, 31 (1945)/ Demokrácia és közigazgatás, Városi Szemle, 32 (1946)/ A parlamentarizmus sorsa, [Az 1942-es cikk újraközlése]. Magyar Szemle (új sorozat), 3 (1994)/ II.6. Nekrológok, megemlékezések 1. Emlékezés Zsemberi Istvánra, Magyar Jogász Sportegylet, 1943, Wlassics Gyula, Jogállam, 31 (1932)/ Concha Győző, Jogállam, 32 (1933)/ Wlassics Gyula, Jogállam, 36 (1937)/ II.7. Recenziók 1. Magyar közigazgatási jog német nyelven [Desiderius Márkus /Dezső/: UngarischesVerwaltungsrecht, J.C.B. Mohr, München, 1912.], Jogállam, 12 (1913)/ Dr. Ferdinandy Gyula: Felülvizsgálat az önkormányzatban, Jogállam, 12 (1913)/ Eöttevényi Olivér: Fiume és a magyar tengermellék. Közjogi tanulmány. Különlenyomat a Tenger című folyóirat III. évfolyamának 1. és 2. füzetéből. Ára 1 korona. Budapest, Élet Irodalmi és nyomda Részvénytársaság 19 l.,katolikus Szemle, 27 (1913)/ Halmay Gusztáv: A magyar közigazgatási jog magánjogi vonatkozásaiban, Jogállam, 15 (1916)/ Weis István: A községi közigazgatás reformkérdései, Jogállam, 17 (1918)/ Új magyar közjogi kézikönyvek. (Faluhelyi Ferenc és Molnár Kálmán közjogai). Jogtudományi Közlöny, 62 (1927)/ A kisebbségi kérdés. Mikó Imrétől, Erdélyi Múzeum, 35 (1930)/ Térfy [Gyula] Némethy [Károly]: Közjog I. köt. Jogállam, 31 (1932)/ Simonsits Elemér: A titkos választójog és a felsőház reformja, Jogállam, 32 (1933)/
12 10. Tomcsányi Móric: Magyar közigazgatási és pénzügyi jog, Jogállam, 32 (1933)/ Almády Géza: Védőirat a székesfővárosi nyugdíjasokért és sorstársaik érdekében, Jogállam, 32 (1933)/ Dr. PolnerÓdön: Az összeférhetetlenségi törvényjavaslat, Jogállam, 33 (1934)/ Jogtudományi írások, Katolikus Szemle, 48 (1934)/ Jogtudományi írások, Katolikus Szemle, 49 (1935)/ Jogtudományi írások, Katolikus Szemle, 49 (1935)/
Apponyi Albert és az elemi népiskolai oktatás ingyenessé tétele
219 Anka László Apponyi Albert és az elemi népiskolai oktatás ingyenessé tétele A dolgozat Apponyi Albert miniszterségének egy rövid időszakával foglalkozik. Azt mutatja be, hogy a miniszter az 1908-ban,

matches: Bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság


text:
Hagyó Miklós | Hagyomiklos.com
Címlap » Hagyó Miklós
Hagyó Miklós (Jászberény, 1967. július 20. – ) magyar politikus, a Magyar Szocialista Párt (MSZP) tagja (párttagságát felfüggesztette), Budapest volt főpolgármester-helyettese, országgyűlési képviselő 2002–2010 között.
"Az idő és az igazság jó barátok, azaz előbb utóbb minden kiderül. Én az idővel, és az igazsággal is szembe tudok nézni" /Hagyó Miklós/[1]
1998-ben a Magyar Szocialista Párt tagja lett, később a XII. kerületi szervezet elnöke, az Országos Választmány tagja.
2000-től lett MSZP Országos Karitatív tagozatának ügyvezető elnöke. Ő és dr. Oláh Lajos, a tagozat elnökségi tagja indította el 2005 nyarán a Reménysugár Erdélyért akciót az Erdélyt sújtó özönvízszerű áradás károsultjainak megsegítésére.[2] A jótékonysági akció lakossági gyűjtéssel kezdődött. A gyűjtés eredményeképp több kamionnyi élelmiszert, gyógyszert, pokrócot és sátrat sikerült gyorssegélyként eljuttatni a legtöbbet szenvedett településekre. [3] Ezt követően több száz árvízkárosult gyerek számára rendezett magyarországi nyaralást az MSZP Karitatív Tagozata.[4] Hajdú-Bihar megyében is közel ötven gyermek táborozott. A gyerekek parlamenti látogatáson is részt vehettek, és a debreceni Déri Múzeumot is meglátogathatták. Az akció záróeseménye az erdélyi Kémer település használhatatlanná vált tornatermének felújítása volt.[5]
A 2002-es országgyűlési választáson az MSZP országos listájáról jutott be az Országgyűlésbe, ahol a környezetvédelmi és a külügyi állandó bizottságokban tevékenykedett. 2006-ban az MSZP budapesti listájának 12. helyen szerepelt, ekkor innen szerezte újabb képviselői mandátumát.
Hagyó volt a Budapest sportéletét felügyelő főpolgármester-helyettes, és a Magyar Olimpiai Bizottság tagja, a Magyar Szinkronúszó Alszövetség elnöke. Hagyó Miklóst 2007-ben, Haranghy Csaba lemondása után rendkívüli tisztújító közgyűlés választotta a Magyar Szinkronúszó Alszövetség elnökévé.[6] A főtitkár szerint Hagyó Miklós az elnöksége alatti két évben nagyon sokat segített. Olyan anyagi hátteret biztosított, aminek köszönhetően külföldi edzőt tudtak hozatni, válogatott edzőtáborokat szervezhettek, és végre megvolt a kellő háttér az eredményes sportszakmai munkához. Olyan sportágfejlesztési koncepciót hagyhattak jóvá, ami már teljesíthető feladatként rögzítette: egy párosunk kijut a 2012-es, londoni olimpiára. [7]
2008 márciusában Hagyó Miklós az 1848-49-es szabadságharc roma honvédjeinek szentelt emlékkő felállítását kezdeményezte magánemberként. Beszédében hangsúlyozta: többet tudunk a szabadságharc szerb, lengyel, vagy horvát katonáiról, mint a roma katonákról, pedig szép számmal voltak a hadseregben önkéntes és sorozott roma katonák is. Hagyó Miklós, háromszázezer forinttal támogatta az emlékkő felállítását, valamint közadakozást indított, hogy méltó emlékhelyet tudjanak kialakítani a roma honvédeknek.[8]
2008 áprilisán Hagyó Miklós felkérte politikus társait, hogy a szabadságjogaiktól megfosztott tibetiek melletti állásfoglalásként – pártállásra való tekintet nélkül – csatlakozzanak ők is a Tibetet Segítő Társaság, a Védegylet, a Társaság a Szabadságjogokért és a Zöld Fiatalok kezdeményezéséhez, azaz magyar politikusok ne vegyenek részt az olimpián. Egyben kérte a kínai kormányt, hogy az emberi és kisebbségi jogi normák betartásával sürgősen tegyen lépéseket a tibeti váltság mindkét fél számára elfogadható megoldására. Ugyanakkor Hagyó angsúlyozta: nem tartja kívánatosnak az olimpia bojkottját, s a leghatározottabban visszautasít minden olyan kezdeményezést, amely bármely ország sportolóinak az olimpiai játékoktól való kényszerű távolmaradását kívánja előmozdítani, de a kínai és tibeti események minden felelősen gondolkodó embert tiltakozásra késztetnek.[9]
Hagyó Miklós sokat tett a holokauszt tagadásának bűncselekménnyé nyilvánításáért is. 2007 decemberében fordult először kiáltvánnyal az ország lakosságához látva az ünnepeinket újra és újra megzavaró neonáci zavargásokat. "Valahol és valamiben mindannyian kisebbségiek vagyunk. Amikor tehát bárhol és bármikor egy kisebbség lesz politikai céltáblává, mindenkinek résen kell lennie."[10] A szocialista képviselők már 2001-ben kezdeményezték az országgyűlésben a holokauszt-tagadás jogi szankcionálását. 2009-ben pedig Hagyó a Népszaván keresztül tájékoztatta a lakosságot arról, hogy a holokauszt-tagadás büntetőjogi szankcionálását célzó törvényjavaslat határozathozatalakor név szerinti szavazást fogok kezdeményezni, mert véleménye szerint az országgyűlési képviselők nemcsak saját lelkiismeretüknek és választóiknak tartoznak felelősséggel, hanem a történelem ítélőszéke előtt is számot kell majd adniuk arról, hogy egy ilyen horderejű ügyben, ilyen társadalmi közegben hova álltak, hova állnak.
A BKV-ügy
Főpolgármester-helyettesként részben Hagyó feladata volt - az SZDSZ-es Ikvai-Szabó Imrével együtt - a BKV felügyelete. Kettőjük előterjesztése alapján nevezték ki pályáztatás nélkül a cég vezérigazgatójává Antal Attilát, aki azonban 2008 márciusában egy autóbuszbeszerzés körüli botrány után távozni kényszerült. Ekkor úgy tűnt, Hagyó esélyes arra, hogy 2010-ben az MSZP őt indítsa a párt főpolgármester-jelöltjeként, ám a BKV új vezérigazgatójával, Kocsis Istvánnal hamar hatalmi harcba keveredett.[11]
2009 nyarán kirobbant a túlzott végkielégítési és a korábbi, a cég számára aránytalanul hátrányos szerződéskötések körüli botránysorozat. Mindez oda vezetett, hogy az MSZP budapesti elnöksége felkérte Hagyót és Horváth Csabát, hogy november 20-ig mondjanak le főpolgármester-helyettesi tisztségükről,[12] és a koalíciót is felmondták.
2010-ben folytatódtak a botrányok. Volt szóvivőjét azzal gyanúsította meg rendőrség, hogy úgy vett föl 24 millió forintot a BKV-tól, hogy nem végzett érdemi munkát.[13] Ekkor terjedt el a nokiás doboz kifejezés is, mivel Hagyónak állítólag egy nokiás dobozban adtak át korrupciós milliókat. Antal Attila letartóztatása[14] után, 2010 februárjában, az MSZP budapesti elnöksége kérésére lemondott fővárosi közgyűlési mandátumáról, visszalépett budapesti listás helyéről és az egyéni képviselő-jelöltségtől.[15] 2010 márciusában a gyanúsítottként kihallgatott Balogh Zsolt, a BKV egykori megbízott vezérigazgatója nyilvánosság elé tárt - azóta visszavont - vallomásában és sajtónyilatkozatokban korrupcióvalvádolta meg.[16] Ezután felfüggesztette MSZP-s párttagságát, és lemondott a XII. kerületi szocialista alapszervezet elnöki pozíciójáról is.[17]
Pártja a 2010-es országgyűlési választásokon Katona Tamást indította helyette az egyéni választókerületében.[18] Hagyót országgyűlési képviselői mandátumával járó mentelmi jogának megszűnésekor, vagyis az új országgyűlés alakuló ülésének napján.
A BKV-per jogi állása
A BKV-per néven elhíresült eljárás Hagyó Miklós és vádlott társai ellen a jelenben is zajlik. Ellentmondásos, több esetben alkotmányos alapjogokat is sértő körülményei - úgy mint az előzetes fogva tartás körülményei, vagy a kecskeméti bíróság kijelölése - miatt már sok bírálat érte az eljárást. A BKV- per eddigi mérlege szerint a vádlottak nagy részét meghallgatták, miközben a vád szinte teljesen szétesett. Jelenleg az ügy át- és visszahelyezések körüli jogi mizéria miatt kérdéses, hogy hol folytatódik tovább a per.
Mesterházy Ernő elmondta, hogy a nyomozóhatóság megalázta, és arról győzködte őt, hogy tegyen terhelő vallomást Hagyó Miklósra, és ha ezt megteszi, akkor elengedik az őrizetből.[19] Antal Attila is rendőrségi nyomásra panaszkodott. Bocsánatot kért a tárgyaláson Hagyó Miklóstól, Demszky Gábortól és Mesterházy Ernőtől azért, mert rájuk vallott a rendőrségi kihallgatásokon a BKV-ügyben. Ügyvédje szerint a rendőrség a nyomozás idején egyértelművé tette: nem szakmai ügyekről, hanem Hagyóról, és Mesterházyról akar hallani. [20] Regőczi Miklós a bíróságon összefüggő vallomást tett, amelyben már nem fogalmazott meg korábbi kollégáira nézve terhelő állításokat. Hagyó Miklósról azt mondta, a politikus szakmai szempontból közelített a BKV-hoz, szerződések megkötésére sosem utasította, és ilyesmiről nem is hallott. [21] Horváth Éva is az előzetesben töltött megpróbáltatásairól beszélt. Rendőrségi kihallgatásán elmondta, hogy nem tud Hagyó Miklósra olyan terhelő vallomást tenni, amit bizonyítékokkal alá is tudna támasztani, vagy ténylegesen igaz is lenne, mire a BRFK-s nyomozók egyike azt mondta, hogy akkor mehet vissza az előzetesbe[22] A BKV ügy vádlottjaihoz hasonlóan más ügy nyomozása során is Hagyó ellen szóló vallomásokat vártak a rendőrök. A repülőtéri vesztegetésként hírhedtté vált büntetőper tárgyalásán Sz. György vallott arról, hogy gyanúsítotti kihallgatásakor ügyvédje távozása után, a rendőrök egy sötét szobába vitték, ahol azzal fordultak hozzá, hogy ha Hagyóra mond valamit, kedden már otthon lehet. [23] A BKV-ügy tanúinak kihallgatását is irányította a BRFK. Pálocska János a kecskeméti bíróságon elmondta, hogy megkereste őt dr. Bói László rendőr százados, a BKV-ügyet vezető nyomozó, és azt ígérte, hogy egy másik, folyamatban lévő ügyében befolyásolja a bírót és a nyomozást, ha cserébe aláírja az említett magánnyomozó véleményét, elismerve azt saját vallomásaként. Állítása szerint Bói közölte vele, hogy „Hagyót le fogják tartóztatni, ez már eldöntött tény, kell a vallomás"[24]
A per eddigi legnagyobb eseménye Balogh vallomásának visszavonása volt, amely az egyetlen bizonyíték lehetett volna a nokiás doboz legendájára. Balogh elmondta, a választási kampányban nyilatkozatait azért tette (így például a Nokia-dobozról), hogy megfeleljen az elvárásoknak, és elkerülje a börtönt.[25]
A rendőrség által bűncselekménygyanúsnak ítélt több BKV-szerződés is kikerült a vádiratból, és az ügyészséget irányított nyomoztatással vádolták. A felrótt kárérték is egyre csökken, a legendás nokiás doboznak pedig már se híre, se hamva, hiszen Balogh a bírósági tárgyaláson gyakorlatilag visszavonta a nokia-dobozról szóló ellentmondásos történetet.[26]
Hagyó és védője 2010. szeptember 6-án a Strasbourgi Emberi Jogi Bírósághoz fordult fogva tartásának elfogadhatatlanságával kapcsolatban. Megítélésük szerint, Hagyó nem adott okot a 2010. május 14-én bekövetkezett letartóztatására, mert előtte több alkalommal is cáfolta a híreket, amelyek külföldre távozási szándékáról szóltak, illetve május 11-én hivatalosan is együttműködéséről biztosította a nyomozóhatóságot. [27] A Strasbourgi Bíróság 2013. április 23-i döntésében Hagyónak adott igazat, és kártérítésre kötelezte a magyar államot.[28] A döntés 2013. július 24-én jogerőre emelkedett.[29]
Bíróság előtt nyert megállapítást, hogy az előzetesben élettársa látogatásaival kapcsolatban nem követett el magánokirat-hamisítást.[30] Vagyonának zárolásával kapcsolatban is számára kedvező döntések születtek.[31] Az Állami Számvevőszék feljelentése alapján indult nyomozást megszüntették.[32] Az Alkotmánybíróság pedig kimondta, hogy a perKecskemétre helyezése alkotmányellenes volt és nemzetközi szerződéseinkbe ütközik.[33]
Az AB Handó Tünde OBH elnök meghallgatása után 224 nappal (több mint 7 hónapos gondolkodás után) 2013 decemberében újra megállapította azt, amit már 2011-ben is: a peráthelyezések alkotmányellenesek voltak, és nemzetközi szerződéseinkbe ütköznek. Sérült a tisztességes eljárás két követelménye: a törvényes bíróhoz- és a pártatlan bírósághoz való jog, valamint alkotmányellenes módon - az ügyáthelyezésről szóló határozat ellen - a jogorvoslat sem volt biztosított.[34]
A kecskeméti bíróság erre hivatkozva döntött úgy, hogy illetékesség hiányában a BKV-pert visszaadják a fővárosnak, ahova eredetileg is tartozott.[35] A Fővárosi Törvényszék viszont másként értelmezte az AB határozatát, és végzéseiben saját illetékességének hiányát állapította meg.[36] Mivel az ítélőtáblák közt negatív illetékességi ütközés állt elő, a Kúriának kellett volna kijelölnie az eljárás folytatásának helyszínét. Azonban a Kúria ügyviteli hiba miatt érdemben nem dönthetett az illetékes bíróság kijelöléséről. A Fővárosi Törvényszék ugyanis végzésében szintén nem biztosított fellebbezési lehetőségek az érintettek számára. Jelenleg tehát gazdátlanul maradt Hagyó ügye.[37]
Elfogult sajtó
A nyilvánvalóan mondvacsinált feljelentésekkel annak idején telekürtölték a sajtót, a megszüntetésekről azonban már kevesebbet hallani. A BKV-per tárgyalásáról szóló MTI híradásokban ugyanis jól megfigyelhető a politikai elfogultság. A Távirati Iroda tudósításai túlzóak, vagy hiányosak annak függvényében, hogy épp mi tünteti fel jobb fényben az Orbán-kormányt.[38]
A BKV-üggyel részletesen foglalkozó tanulmányok:
Szabadidejét szívesen tölti természetjárással. A túrázás számára többet jelent sportnál. Életmódnak tekinti, amely: „egyszerre kemény fizikai igénybevétel és pihentető kikapcsolódás, lelki kimerülés és megújulás, testi megpróbáltatás és szellemi terhelés. Egyszóval komplex, embert próbáló élmény.” Rendszeresen részt vesz a Hunyadi-túrákon[30], Szent István Vándorlásokon, és megtette az El Camino zarándokutat is.[31]
Az RTL Klub Házon kívül című műsorának 2010. február 11-ei adása Hagyó Miklósról - with english subtitle
Kádár: a vallomásokban felbukkannak furcsa „fantomok” - Az ATV Egyenes Beszéd c. műsorának 2013.04.27-i adása 2012.11.14-i adása
1. Hagyó reagált: Méltatlan lenne Demszky szavaira reagálnom - Magyar Nemzet online, 2010. január 29.
2. Sikerrel zárult az MSZP Reménysugár Erdélyért akciója – Debreceni InfoPortal, 2005. december 22.
3. Segélyszállítmány az árvíz sújtotta román településekre – Dr. Oláh Lajos honlapja, 2005. július 29.
4. Az MSZP-s önkormányzatok székelyföldi gyerekeket látnak vendégül – MTV Archívum
5. Robika és a szocialista pártvezér - képes beszámoló – gondola.hu, 2005. augusztus 3.
6. Főpolgármester-helyettes a Szinkronúszó - Alszövetség elnöke – mob.hu, 2007. november 17.
7. "Hagyó Miklós az elmúlt két évben nagyon sokat segített" – stop.hu, 2010. február 11.
8. Az 1848-1849-es szabadságharc zsidó és roma hőseire emlékeztek – mult-kor.hu, 2008. március 18.
9. Hagyó Miklós bojkottál – hirextra.hu, 2008. április 1.
10. Azért nem kiáltvány… – Népszava online, 2009. május 12.
11. Hagyó–Kocsis-háború van az MSZP-ben is – Index, 2009. augusztus 17.
12. Következetes várospolitikát folytatunk – MSZP.hu, 2009. október 14.
13. Hűtlen kezelés a gyanú Hagyó Miklós volt szóvivője ellen – Népszabadság, 2010. január 8.
14. Őrizetbe vették Antal Attilát – Index, 2010. január 26.
15. Hagyó önként távozik – Népszabadság, 2010. február 2.
16. „Nokia-dobozban adtam át a pénzt Hagyónak…” – Magyar Nemzet, 2010. március 6.
17. Hagyó Miklós felfüggesztette párttagságát – Index, 2010. március 7.
18. Katona Tamás indul Hagyó helyett a XII. kerületben – Mszp.hu, 2010. február 8.
19. Mesterházy Ernő bírósági vallomása – Hagyó Miklós hivatalos honlapja
20. Antal Attila is rendőrségi nyomásra panaszkodott – Index, 2012.09.02.
21. Egyre több bizonyíték cáfolja a vádiratot – Népszava online, 2012.11.06.]
22. Takaríts, zsidó – folytatódik a BKV-per – Amerikai Népszava online, 2013.01.19.
23. http://index.hu/belfold/2013/04/22/igy_hallgathattak_ki_a_bkv-ugy_vadlottjait/ Így hallgathatták ki a BKV-ügy vádlottjait] – Index, 2013.04.22.
24. Hagyó-per: visszalőtt a vád tanúja – Index, 2013.05.07.
25. Véget ért a Hagyó-per: idén már nem hasad tovább a vád – Népszava online, 2012. december 13.
26. http://hagyodosszie.blog.hu/2014/01/21/lejart_kampanytema
27. Strasbourg-panasz a fogvatartás körülményeiről - Hagyó Miklós hivatalos honlapja
28. Hagyó pert nyert Strasbourgban - Népszava, 2013. április 23.
29. Jogerőre emelkedett a HAGYÓ kontra MAGYARORSZÁG ítélete - Hagyó Miklós hivatalos honlapja
30. http://hagyodosszie.blog.hu/2012/08/08/nem_volt_jogos_a_vad
31. http://hagyodosszie.blog.hu/2013/02/11/torvenyesen_keletkezett_a_hagyo-vagyon
32. http://hagyodosszie.blog.hu/2013/06/18/hagyo_kontra_magyar_allam_4
33. http://nepszava.hu/cikk/1004692-sulyosan-serult-a-tisztesseges-eljaras
34. http://nepszava.hu/cikk/1004692-sulyosan-serult-a-tisztesseges-eljaras
35. http://nepszava.hu/cikk/1005817-visszahelyeztek-a-hagyo-pert-a-fovarosba
36. http://nepszava.hu/cikk/1007270-fovarosi-torvenyszek-ott-fejezzek-be-ahol-elkezdtek
37. http://nol.hu/belfold/20140129-tologatjak_a_hagyo-pert-1441103
38. http://egyenlito.blog.hu/2013/03/08/_sajtoszabadsag_magyarorszagon_avagy_az_mti_elfogultsaga_a_hagyo-perrel_kapcsolatban
39. Hunyadi-túra 2009 Hunyadi-túra honlapja
40. Hagyó Miklós hivatalos facebook oldala
http://hu.wikipedia.org/wiki/Hagy%C3%B3_Mikl%C3%B3s

matches: bíróság Bíróság Bíróság bíróság Kúria bíróság


text:
EUR-Lex - 62015CJ0641 - EN - EUR-Lex
EUR-Lex - 62015CJ0641 - EN
Document 62015CJ0641
A Bíróság ítélete (második tanács), 2017. február 16.
Verwertungsgesellschaft Rundfunk GmbH kontra Hettegger Hotel Edelweiss GmbH.
Előzetes döntéshozatal – Szellemi tulajdon – 2006/115/EK irányelv – A 8. cikk (3) bekezdése – A műsorsugárzó szervezetek kizárólagos joga – Nyilvánossághoz közvetítés – A nyilvánosság számára belépti díj ellenében hozzáférhető helyiségek – A szállodaszobákban elhelyezett televíziókészülékek segítségével történő műsorközvetítés.
C-641/15. sz. ügy.
Judgment of the Court (Second Chamber) of 16 February 2017.#Verwertungsgesellschaft Rundfunk GmbH v Hettegger Hotel Edelweiss GmbH.#Request for a preliminary ruling from the Handelsgericht Wien.#Reference for a preliminary ruling — Intellectual property — Directive 2006/115/EC — Article 8(3) — Exclusive right of broadcasting organisations — Communication to the public — Places accessible to the public against payment of an entrance fee — Communication of broadcasts by TV sets installed in hotel rooms.#Case C-641/15.
ECLI identifier: ECLI:EU:C:2017:131
2017. február 16. ( 1 )
„Előzetes döntéshozatal — Szellemi tulajdon — 2006/115/EK irányelv — A 8. cikk (3) bekezdése — A műsorsugárzó szervezetek kizárólagos joga — Nyilvánossághoz közvetítés — A nyilvánosság számára belépti díj ellenében hozzáférhető helyiségek — A szállodaszobákban elhelyezett televíziókészülékek segítségével történő műsorközvetítés”
A C‑641/15. sz. ügyben,
az EUMSZ 267. cikk alapján benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem tárgyában, amelyet a Handelsgericht Wien (bécsi kereskedelmi bíróság, Ausztria) a Bírósághoz 2015. december 2‑án érkezett, 2015. november 24‑i határozatával terjesztett elő az előtte
a Verwertungsgesellschaft Rundfunk GmbH
a Hettegger Hotel Edelweiss GmbH között folyamatban lévő eljárásban,
a Verwertungsgesellschaft Rundfunk GmbH képviseletében S. Korn Rechtsanwalt,
a Hettegger Hotel Edelweiss GmbH képviseletében G. Kucsko Rechtsanwalt,
a főtanácsnok indítványának a 2016. október 25‑i tárgyaláson történt meghallgatását követően,
Az előzetes döntéshozatal iránti kérelem a bérleti jogról és a haszonkölcsönzési jogról, valamint a szellemi tulajdon területén a szerzői joggal szomszédos bizonyos jogokról [helyesen: a szellemi tulajdon területén a bérleti jogról, a haszonkölcsönzési jogról és a szerzői joggal szomszédos bizonyos jogokról] szóló, 2006. december 12‑i 2006/115/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL 2006. L 376., 28. o.) 8. cikke (3) bekezdésének értelmezésére irányul.
Ezt a kérelmet a Verwertungsgesellschaft Rundfunk GmbH és a Hettegger Hotel Edelweiss GmbH között, a Hettegger Hotel Edelweiss GmbH által a szállodájának szobáiban elhelyezett televíziókészülék segítségével történő televízió‑ és rádióműsorok közvetítése tárgyában folyamatban lévő jogvitában terjesztették elő.
Az előadóművészek, a hangfelvétel‑előállítók és a műsorsugárzó szervezetek védelméről szóló, 1961. október 26‑án, Rómában létrejött nemzetközi egyezmény (kihirdette: az 1998. évi XLIV. tv.) (a továbbiakban: Római Egyezmény) 13. cikke szerint:
televíziós sugárzott műsoraiknak a nyilvánossághoz való közvetítését, ha az olyan helyen történik, amely a nyilvánosság számára belépődíj megfizetése ellenében áll nyitva; e jog gyakorlása feltételeinek meghatározása annak a Szerződő Államnak a nemzeti jogalkotására tartozik, amelyben a védelmét igénylik.”
Az információs társadalomban a szerzői és szomszédos jogok egyes vonatkozásainak összehangolásáról szóló, 2001. május 22‑i 2001/29/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL 2001. L 167., 10. o.; magyar különkiadás 17. fejezet, 1. kötet, 230. o.) 3. cikkének (1) bekezdése a következőképpen rendelkezik:
A 2006/115 irányelv (7) preambulumbekezdése kimondja:
„A tagállamok jogszabályait úgy kell egymáshoz közelíteni, hogy az ne legyen ellentétes olyan nemzetközi egyezményekkel, amelyeken számos tagállam szerzői és szomszédos joga alapul.”
Ugyanezen irányelv (16) preambulumbekezdése szerint:
„A tagállamok számára lehetőséget kell biztosítani, hogy a szomszédos jogok jogosultjainak az ezen irányelvben előírtnál szélesebb körű védelmet nyújtsanak a műsorsugárzás és a nyilvánossághoz közvetítés tekintetében.”
Az említett irányelv 8. cikke a következőképpen rendelkezik:
Az Urheberrechtsgesetz (a szerzői jogról szóló törvény; a továbbiakban: UrhG) „Rádióműsorok” című 76a. §‑a, amelynek a 2006/115 irányelv 8. cikke (3) bekezdésének az osztrák jogba való átültetése a célja, az alábbiak szerint rendelkezik:
„(1) Aki sugárzás útján vagy hasonló módon hangot vagy képet továbbít (a 17. § szerinti műsorsugárzó szervezet), a törvényben meghatározott korlátozások mellett kizárólagosan jogosult a műsor másik adókészülék segítségével történő egyidejű sugárzására és a 18. §‑ának (3) bekezdése szerinti nyilvánossághoz közvetítéshez való felhasználására olyan helyiségekben, amelyek belépti díj ellenében hozzáférhetők a nyilvánosság számára;
A Verwertungsgesellschaft Rundfunk szerzői jogi közös jogkezelő szervezet, amelynek az Osztrák Köztársaság és más tagállam területén letelepedett számos műsorsugárzó szervezet a jogosultja. Ez a szervezet többek között a sugárzás segítségével történő nyilvánossághoz közvetítés esetén jogosultsággal rendelkezik bizonyos, jogosultjait megillető szellemi tulajdonjogok gyakorlására.
A Hettegger Hotel Edelweiss osztrák jog szerinti társaság az üzemeltetője az ausztriai Großarlban található Hotel Edelweiss szállodának, amely kábeltelevízió csatlakozással rendelkezik, amelyről kábelen keresztül, egyidejűleg, változtatás nélkül és teljes egészében különböző televízió‑ és rádióműsorokat, köztük a Verwertungsgesellschaft Rundfunk jogosultjai által gyártott és sugárzott műsorokat közvetítenek a szálloda szobáiban elhelyezett televíziókészülékekhez.
A Verwertungsgesellschaft Rundfunk a Handelsgericht Wienhez (bécsi kereskedelmi bíróság, Ausztria) fordult abból a célból, hogy ez a bíróság kötelezze a Hettegger Hotel Edelweisst egyrészt a fogható rádió‑ és televízió‑műsorokra, valamint az érintett szállodai szobák számára vonatkozó információ közlésére, másrészt kártérítés fizetésére.
A Verwertungsgesellschaft Rundfunk e bíróság előtt arra hivatkozik, hogy a Hettegger Hotel Edelweiss a televízió‑készülékeknek a szállodai szobákban történő rendelkezésre bocsátásával és a rádió‑ és televízió‑műsorok e készülékek segítségével történő közvetítésével az UrhG 76a. §‑ának és a 2006/115 irányelv 8. cikke (3) bekezdésének értelmében vett nyilvánossághoz közvetítést végez. Álláspontja szerint a szobaárat az e rendelkezések értelmében vett belépti díjnak kell tekinteni, amennyiben a szállodában nyújtott televíziószolgáltatás ezt az árat befolyásolja. Ebből következően azt állítja, hogy az általa képviselt jogosultak műsorainak nyilvánossághoz közvetítéséhez az utóbbiak engedélyére, valamint díjfizetésre van szükség.
A Hettegger Hotel Edelweiss ellenzi ezeket a követeléseket, arra hivatkozva, hogy az UrhG 76a. §‑a értelmében vett nyilvánossághoz közvetítés a nyilvánosság számára belépti díj ellenében hozzáférhető helyiségben történő közvetítést feltételez, továbbá hogy ez a kifejezés a kifejezetten az e közvetítésért igényelt belépti díjat jelöli. Ennélfogva a szállodavendég által az éjszakai szállásért fizetendő árat szerinte nem lehet belépti díjnak tekinteni.
A kérdést előterjesztő bíróság úgy véli, hogy az alapjogvita megoldásához szükség van a 2006/115 irányelv 8. cikke (3) bekezdésének értelmezésére, és hogy ez az értelmezés nem olyan mértékben nyilvánvaló, hogy az semmilyen észszerű kétségnek nem hagy helyt.
E körülmények között a Handelsgericht Wien (bécsi kereskedelmi bíróság) felfüggesztette az eljárást, és előzetes döntéshozatal céljából a következő kérdést terjesztette a Bíróság elé:
„Megvalósul‑e a 2006/115 irányelv 8. cikkének (3) bekezdésében szereplő »belépti díj ellenében« tényállási elem, ha
valamely szálloda egyes szobáiban televíziókészülékeket bocsátanak rendelkezésre, és azok segítségével a szállodaüzemeltető különböző televízió‑ és rádióműsorok jelének vételét teszi lehetővé (»szállodaiszoba‑televízió«), és
a szállodaüzemeltető által a (szállodaiszoba‑televízióval rendelkező) szoba használatáért felszámított éjszakánkénti szobaár (»szobaár«) a televíziókészülék használatát és az annak segítségével vehető televízió‑ és rádióműsorokat is magában foglalja?”
A kérdést előterjesztő bíróság lényegében arra keresi a választ, hogy a 2006/115 irányelv 8. cikkének (3) bekezdését úgy kell‑e értelmezni, hogy a televízió‑ és rádióműsoroknak a szállodaszobákban elhelyezett televíziókészülékek segítségével történő közvetítése a nyilvánosság számára belépti díj ellenében hozzáférhető helyiségben történő közvetítésnek minősül.
Ebben a tekintetben emlékeztetni kell arra, hogy a 2006. december 7‑iSGAE‑ítéletben (C‑306/05, EU:C:2006:764, 47. és 54. pont) a Bíróság kimondta, hogy a szálloda által az e létesítmény szobáiban megszálló vendégek részére televíziókészülékek segítségével történő adásjel‑közvetítés, az alkalmazott jelátviteli módszertől függetlenül a 2001/29 irányelv 3. cikkének (1) bekezdése értelmében vett nyilvánossághoz közvetítésnek minősül, és az ilyen létesítmény szobáinak magánjellege nem zárja ki azt, hogy valamely műnek az ilyen eszközzel történő közvetítése az e rendelkezés értelmében vett nyilvánossághoz közvetítésnek minősüljön.
A 2006/115 irányelvet illetően, amelynek értelmezését kérték, a Bíróság úgyszintén megállapította a 2012. március 15‑iPhonographic Performance (Ireland) ítéletében (C‑162/10, EU:C:2012:141, 47. pont), hogy az a szállodaüzemeltető, aki a szállodai szobákban a vendégek részére televíziókészülékeket és/vagy rádiókészülékeket biztosít, amelyeken sugárzott jelet továbbít az ezen irányelv 8. cikkének (2) bekezdése értelmében vett nyilvánossághoz közvetítést végez.
Mivel az ezen irányelvekben használt kifejezéseknek azonos a jelentése, kivéve ha az európai uniós jogalkotó ettől eltérő szándékot nyilvánított ki (lásd ebben az értelemben: 2011. október 4‑iFootball Association Premier League és társai ítélet, C‑403/08 és C‑429/08, EU:C:2011:631, 188. pont; 2016. május 31‑iReha Training ítélet, C‑117/15, EU:C:2016:379, 33. pont) valamely jelnek a szállodaszobákban elhelyezett televízió‑ és rádiókészülékek segítségével történő szolgáltatása, amint arra a főtanácsnok az indítványának 16. pontjában rámutatott, a műsorsugárzó szervezetek műsorainak a nyilvánossághoz közvetítésének minősül a 2006/115 irányelv 8. cikkének (3) bekezdése értelmében.
Mindazonáltal többek között az előadóművészek kizárólagos jogától vagy a hangfelvétel‑előállítók jogától eltérően, amelyekről a 2006/115 irányelv 8. cikkének (1), illetőleg (2) bekezdése rendelkezik, a műsorsugárzó szervezetek e cikk (3) bekezdése szerinti kizárólagos joga a nyilvánosság számára belépti díj ellenében hozzáférhető helyiségben történő nyilvánossághoz közvetítés esetére korlátozódik.
A „[nyilvánosság számára] belépti díj ellenében hozzáférhető [helyiség]” fogalmának értelmezését illetően rá kell mutatni, hogy a 2006/115 irányelv (7) preambulumbekezdéséből az következik, hogy ennek az irányelvnek az a célja, hogy a tagállamok jogszabályait többek között a Római Egyezmény tiszteletben tartásával közelítse egymáshoz. Így, noha ez az egyezmény nem képezi részét az uniós jogrendnek, kifejezetten ezen egyezmény fényében kell értelmezni a 2006/115 irányelvben szereplő fogalmakat, méghozzá oly módon, hogy a fogalmakat körülvevő szövegkörnyezetet és a vonatkozó szellemi tulajdonjogi egyezmények rendelkezéseivel elérni kívánt célt is figyelembe véve, az ezen egyezmény megfelelő rendelkezéseivel továbbra is összeegyeztethető legyen (lásd ebben az értelemben: 2012. március 15‑iSCF‑ítélet, C‑135/10, EU:C:2012:140, 53–56. pont).
A jelen esetben a 2006/115 irányelv 8. cikkének (3) bekezdése szerinti nyilvánossághoz közvetítési jog hatálya megfelel a Római Egyezmény 13. cikkének d) pontja szerinti jog hatályának, amely az említett 8. cikk (3) bekezdésében átvett megfogalmazás szerint ezt a hatályt a „[nyilvánosság számára] belépti díj ellenében hozzáférhető [helyiségre]” korlátozza (lásd ebben az értelemben: 2014. szeptember 4‑iBizottság kontra Tanács ítélet, C‑114/12, EU:C:2014:2151, 94–96. pont). Ugyanis, amint azt a 2006/115 irányelvvel hatályon kívül helyezett és kodifikált, a bérleti jogról és a haszonkölcsönzési jogról, valamint a szellemi tulajdon területén a szerzői joggal szomszédos bizonyos jogokról [helyesen: a szellemi tulajdon területén a bérleti jogról, a haszonkölcsönzési jogról és a szerzői joggal szomszédos bizonyos jogokról] szóló, 1992. november 19‑i 92/100/EGK tanácsi irányelv (HL 1992. L 346., 61. o.; magyar nyelvű különkiadás 17. fejezet, 1. kötet, 120. o.) elfogadásához vezető 1992. április 30‑i (COM (92) 159 végleges, 12. o.), irányelvre vonatkozó módosított javaslat is megerősíti, az uniós jogalkotó szándéka a minimális védelmet bevezető Római Egyezmény rendelkezéseinek messzemenő követése volt az Unióban egységes minimális védelem elérése érdekében azáltal, hogy az irányelvre vonatkozó javaslat 6a. cikkének (3) bekezdését a Római Egyezmény 13. cikkének d) pontja alapján alakította ki abból a célból, hogy az irányelv a televízió- műsorok nyilvánossághoz közvetítésének kizárólagos jogát az ezen egyezményben írt feltételek mentén határozza meg.
Márpedig a Római Egyezmény 13. cikkének d) pontja szerinti belépti díj fizetésére vonatkozó feltétel tekintetében rá kell mutatni, hogy a Római Egyezmény és a Szellemi Tulajdon Világszervezete (WIPO) hangfelvétel‑egyezményének útmutatója szerint – amely dokumentumot a WIPO dolgozta ki, és amely nem rendelkezik jogi kötőerővel, mindazonáltal magyarázattal szolgál ezen egyezmény rendelkezéseinek eredetére, céljára, természetére és hatályára, és amelynek 13.5. és 13.6. pontja erre a cikkre vonatkozik –, ez a feltétel olyan ellenérték megfizetését feltételezi, amelyet a kifejezetten valamely televízió‑műsor nyilvánossághoz közvetítéséért kérnek, így abban az étteremben vagy bárban, ahol a televízió‑műsorokat közvetítik, az étel vagy italfogyasztás megfizetése nem tekintendő az e rendelkezés értelmében vett belépti díj megfizetésének.
Meg kell állapítani, amint arra a főtanácsnok az indítványának 26–30. pontjában rámutatott, hogy a szállodai szoba ára, az éttermi szolgáltatás árához hasonlóan nem valamely, kifejezetten a televízió‑ és rádióműsorok nyilvánossághoz közvetítéséért kért belépti díj, hanem az elsősorban a szállásszolgáltatás ellenértékének minősül, amely szolgáltatáshoz a szálloda kategóriájától függően bizonyos olyan kiegészítő szolgáltatások kapcsolódnak, mint a televízió‑ és rádióműsorok közvetítése a szobák berendezésének részét képező vevőkészülékek segítségével, amely szolgáltatásokat rendszerint megkülönböztetés nélkül belefoglalják az éjszakai szállás árába.
Ennélfogva, noha valamely jelnek a szállodaszobákban elhelyezett televízió‑ és rádiókészülékek segítségével történő közvetítése kiegészítő szolgáltatásnyújtásnak minősül, amely hatással van a szálloda kategóriabesorolására, és ezáltal a szobaárra, amint arra a Bíróság a 2006. december 7‑iSGAE‑ítéletben (C‑306/05, EU:C:2006:764, 44. pont) és a 2012. március 15‑iPhonographic Performance (Ireland) ítéletben (C‑162/10, EU:C:2012:141, 44. pont) rámutatott, a 2001/29 irányelv 3. cikke (1) bekezdésének, illetőleg a 2006/115 irányelv 8. cikke (2) bekezdésének értelmében vett nyilvánossághoz közvetítés fennállásának megvizsgálása alapján nem lehet úgy tekinteni, hogy e kiegészítő szolgáltatás nyújtására az utóbbi irányelv 8. cikkének (3) bekezdése értelmében vett, a nyilvánosság számára belépti díj ellenében hozzáférhető helyiségben kerülne sor.
Következésképpen a televízió‑ és rádióműsoroknak a szállodaszobákban elhelyezett televízió‑ és rádiókészülékek segítségével történő nyilvános közvetítése nem tartozik a 2006/115 irányelv 8. cikkének (3) bekezdése szerinti, műsorsugárzó szervezetek kizárólagos jogának hatálya alá.
A fenti megfontolások összességére tekintettel a 2006/115 irányelv 8. cikkének (3) bekezdését úgy kell értelmezni, hogy a televízió‑ és rádióműsoroknak a szállodaszobákban elhelyezett televíziókészülékek segítségével történő közvetítése nem minősül a nyilvánosság számára belépti díj ellenében hozzáférhető helyiségben történő közvetítésnek.
A bérleti jogról és a haszonkölcsönzési jogról, valamint a szellemi tulajdon területén a szerzői joggal szomszédos bizonyos jogokról [helyesen: a szellemi tulajdon területén a bérleti jogról, a haszonkölcsönzési jogról és a szerzői joggal szomszédos bizonyos jogokról] szóló, 2006. december 12‑i 2006/115/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv 8. cikkének (3) bekezdését úgy kell értelmezni, hogy a televízió‑ és rádióműsoroknak a szállodaszobákban elhelyezett televíziókészülékek segítségével történő közvetítése nem minősül a nyilvánosság számára belépti díj ellenében hozzáférhető helyiségben történő közvetítésnek.
( 1 )	* Az eljárás nyelve: német.

matches: Bíróság bíróság bíróság bíróság Bíróság bíróság Bíróság Bíróság Bíróság