16/2016. (V. 27.) NGM rendelet a Nemzeti Foglalkoztatási Alap képzési alaprészéből nyújtható egyes szakképzési és felnőttképzési célú támogatások részletes szabályairól - Hatályos Jogszabályok Gyűjteménye
A szakképzési hozzájárulásról és a képzés fejlesztésének támogatásáról szóló 2011. évi CLV. törvény 23. § (2) bekezdés a) és b) pontjában kapott felhatalmazás alapján, a Kormány tagjainak feladat- és hatásköréről szóló 152/2014. (VI. 6.) Korm. rendelet 90. § 1., 2. és 16. pontjában meghatározott feladatkörömben eljárva a következőket rendelem el:
1. § E rendelet hatálya a Nemzeti Foglalkoztatási Alap képzési alaprészéből (a továbbiakban: NFA képzési alaprész) - a szakképzési hozzájárulásról és a képzés fejlesztésének támogatásáról szóló 2011. évi CLV. törvény (a továbbiakban: Szht.) 12. § d), h) és i) pontjában nevesített keretösszeg terhére - nyújtható szakképzési és felnőttképzési célú támogatások feltételeire, elszámolására, ellenőrzésére, a felnőttképzési célú támogatások mértékére, valamint az Szht. 19/A. § (3) bekezdése alapján nyújtott díjazás mértékére, feltételeire terjed ki.
1. állami támogatás: az európai uniós versenyjogi értelemben vett állami támogatásokkal kapcsolatos eljárásról és a regionális támogatási térképről szóló 37/2011. (III. 22.) Korm. rendelet 2. § 1. pontja szerinti támogatás;
3. belső képzés: a felnőttképzésről szóló 2013. évi LXXVII. törvény 2. § 2. pontja szerinti képzés;
4. egy és ugyanazon vállalkozás: az 1407/2013/EU bizottsági rendelet 2. cikk (2) bekezdése szerinti vállalkozás;
5. felnőttképzés érdekében végzett fejlesztő tevékenység: olyan tevékenység vagy program, amely
a) az élethosszig tartó tanulás elősegítéséhez kapcsolódóan ismeretterjesztésre, tájékoztatásra,
b) a felnőttképzés, a felnőttképzési szolgáltatás, valamint a felnőttképzés rendszerének korszerűsítésére, minőségi színvonalának emelésére, ennek elősegítése érdekében felnőttképzési hálózatok kiépítésére,
c) a felnőttképzés minőségbiztosítási rendszerének korszerűsítésére,
d) a foglalkoztathatóság elősegítésére, az e-tanulás és az atipikus foglalkoztatási formák bővítésére,
e) a munkaerőpiacon hátrányos helyzetű rétegek munkaerőpiaci helyzetének javítására,
f) felnőttképzési program, tananyag, képzési modul, valamint adatbázis korszerűsítésére és kidolgozására,
g) a felnőttképzésbe való bekapcsolódás elősegítésére irányuló kommunikációs programok megvalósítására,
h) felnőttképzési fejlesztési programok megvalósítása érdekében végzett szervezési feladatok ellátására,
i) a munkaerőpiaci képzési szükségletek feltárására, elemzésére, vagy
j) a mesterképzés, és mester továbbképzés és vizsgáztatás rendszerének korszerűsítésére
irányul;
6. felnőttképzést folytató intézmény: a felnőttképzésről szóló 2013. évi LXXVII. törvény 2. § 10. pontjában meghatározott jogalany;
7. hátrányos helyzetű munkavállaló: a 651/2014/EU bizottsági rendelet 2. cikk 4. pontja szerinti munkavállaló;
8. kis- és középvállalkozás: a 651/2014/EU bizottsági rendelet I. melléklete szerint meghatározott vállalkozás;
9. külső képzés: az a képzés, amelyet a munkáltató a saját munkavállalói részére teljes egészében saját szervezetétől elkülönült, felnőttképzést folytató intézmény közreműködésével - szolgáltatási szerződés alapján - valósít meg;
10. megváltozott munkaképességű munkavállaló: a 651/2014/EU bizottsági rendelet 2. cikk 3. pontja szerinti munkavállaló;
11. nehéz helyzetben lévő vállalkozás: az európai uniós versenyjogi értelemben vett állami támogatásokkal kapcsolatos eljárásról és a regionális támogatási térképről szóló 37/2011. (III. 22.) Korm. rendelet 6. §-ában meghatározott vállalkozás;
12. támogatási intenzitás: az európai uniós versenyjogi értelemben vett állami támogatásokkal kapcsolatos eljárásról és a regionális támogatási térképről szóló 37/2011. (III. 22.) Korm. rendelet 2. § 15. pontja szerinti mérték.
2. Felnőttképzési célú támogatások
3. § Pályázati eljárás alapján a felnőttképzésben részt vevő felnőtt részére támogatás nyújtható:
a) a felnőttképzésről szóló 2013. évi LXXVII. törvény (a továbbiakban: Fktv.) 13. §-a szerinti felnőttképzési szerződés alapján fizetett képzési díj részben vagy egészben történő megtérítéséhez, és
b) a képzéséhez szükséges taneszközök, informatikai eszközök beszerzéséhez és felnőttképzést kiegészítő tevékenység igénybevételéhez.
4. § Egyedi döntési eljárás alapján támogatás nyújtható a Kormány vagy a szakképzésért és felnőttképzésért felelős miniszter (a továbbiakban: miniszter) által indított, egyes munkavállalói rétegek munkaerőpiaci helyzetének javítását szolgáló programhoz, az abban részt vevő felnőtt foglalkoztatásának elősegítéséhez szükséges képzés díjának részben vagy egészben történő megtérítéséhez.
5. § (1) Pályázati eljárás alapján támogatás nyújtható a felnőttképzést folytató intézménynek
a) az általa megvalósított képzéssel összefüggő költségeihez,
b) a felnőttképzési tevékenység folytatásához szükséges engedély megszerzéséhez és technikai feltételei fejlesztéséhez,
c) a felnőttképzés érdekében végzett, a 2. § 5. pont a)-g) alpontjában meghatározott olyan fejlesztő tevékenységhez, amelynek eredménye mindenki számára hozzáférhető, vagy
d) az Európai Unió felnőttképzési programjaiban történő részvételhez.
(2) Az (1) bekezdés c) pontjában meghatározott támogatás egyedi döntési eljárás alapján is nyújtható abban az esetben, ha a támogatást nyújtó által meghatározott fejlesztő tevékenységet egyedi jellegéből adódóan egy felnőttképzési intézmény valósíthatja meg.
6. § (1) Egyedi döntési eljárás alapján támogatás nyújtható a Nemzeti Szakképzési és Felnőttképzési Hivatal (a továbbiakban: NSZFH) részére a felnőttképzés érdekében végzett, a 2. § 5. pontjában meghatározott fejlesztő tevékenységhez.
(2) Egyedi döntési eljárás alapján támogatás nyújtható a szakképesítésért felelős miniszter által a szakképzésről szóló 2011. évi CLXXXVII. törvény 73. § (4) bekezdése alapján működtetett kutató és fejlesztő-szolgáltató tevékenységet folytató költségvetési szerv részére a felnőttképzés érdekében végzett, a 2. § 5. pont e)-f) és i) alpontjában meghatározott fejlesztő tevékenységhez.
7. § (1) Pályázati eljárás alapján támogatás nyújtható képzési, képzésfejlesztési célú közalapítvány részére (a továbbiakban: közalapítvány) az általa megvalósított vagy szervezett képzéssel összefüggő költségeihez.
(2) Az (1) bekezdésben meghatározott támogatás egyedi döntési eljárás alapján is nyújtható abban az esetben, ha a képzési programot egyedi jellegéből adódóan egy közalapítvány valósíthatja meg.
8. § Egyedi döntési eljárás alapján támogatás nyújtható közalapítvány részére a felnőttképzés érdekében végzett, a 2. § 5. pont a)-i) alpontjában meghatározott olyan fejlesztő tevékenység ellátásához, amelynek eredménye mindenki számára hozzáférhető.
9. § (1) Pályázati eljárás alapján támogatás nyújtható az egyesülési jogról, a közhasznú jogállásról, valamint a civil szervezetek működéséről és támogatásáról szóló 2011. évi CLXXV. törvényben meghatározott civil szervezet - ide nem értve a civil társaságot - és közhasznú jogállással rendelkező egyéb szervezet részére
a) az általa megvalósított vagy szervezett képzéssel összefüggő költségeihez, vagy
b) a felnőttképzés érdekében végzett, a 2. § 5. pont a)-i) alpontjában meghatározott olyan fejlesztő tevékenység ellátásához, amelynek eredménye mindenki számára hozzáférhető.
(2) Az (1) bekezdés a) és b) pontjában meghatározott támogatás egyedi döntési eljárás alapján is nyújtható abban az esetben, ha a támogatást nyújtó által meghatározott képzési vagy fejlesztési programot egyedi jellegéből adódóan egy civil vagy közhasznú jogállással rendelkező szervezet valósíthatja meg.
10. § Egyedi döntési eljárás alapján támogatás nyújtható a gazdasági kamarákról szóló törvény hatálya alá tartozó gazdasági kamarák részére a felnőttképzés érdekében végzett, a 2. § 5. pont b)-d) és h)-j) alpontjában meghatározott fejlesztő tevékenység ellátásához, valamint az Fktv.-ben rögzített feladatai ellátásához.
11. § Pályázati eljárás alapján támogatás nyújtható az Szht. 2. § (1) és (2) bekezdésében meghatározott szakképzési hozzájárulásra kötelezett (a továbbiakban: szakképzési hozzájárulásra kötelezett) részére, az általa foglalkoztatott munkavállaló külső vagy belső képzés formájában szervezett olyan képzéséhez, amely nem tartozik külön jogszabályban meghatározott munkakör betöltésének feltételeként előírt képzések közé, és amelynél a képzési program nem tartozik azon képzések körébe, melyekről a szakképzési hozzájárulásra kötelezettnek külön jogszabály alapján gondoskodnia kell.
12. § Egyedi döntési eljárás alapján támogatás nyújtható a szakképzési hozzájárulásra kötelezett részére, az általa végrehajtandó, 500 főt meghaladó létszámleépítés esetén a létszámleépítésben nem érintett munkavállaló munkahelyének megtartásához szükséges, a 11. § szerinti képzéséhez, ha a munkavállalót a képzés befejezését követően legalább egy évig foglalkoztatja.
13. § (1) A 3. § a) pontjában, a 4. §-ban, a 7. §-ban és a 9. § (1) bekezdés a) pontjában és (2) bekezdésében meghatározott támogatás mértéke nem haladhatja meg az adott képzés összköltségének összegét.
(2) A 3. § b) pontjában meghatározott támogatás mértéke nem haladhatja meg az adott eszköz vagy szolgáltatás beszerzési értékének 50 százalékát.
(3) Az 5. § (1) bekezdés c) pontjában és (2) bekezdésében, a 6. §-ban, a 8. §-ban, a 9. § (1) bekezdés b) pontjában, valamint a 10. §-ban meghatározott támogatás mértéke nem haladhatja meg a fejlesztéssel összefüggő összköltség összegét.
(4) Az 5. § (1) bekezdés a), b) és d) pontja, a 7. §, és a 9. § (1) bekezdés a) pontja alapján nyújtott támogatás - az adott támogatási program tartalmára való tekintettel - vállalkozások részére nyújtott csekély összegű (de minimis) támogatásnak minősülhet, és ebben az esetben kizárólag az 1407/2013/EU bizottsági rendelet szabályaival összhangban nyújtható.
14. § (1) A 11. §, valamint a 12. § alapján nyújtott támogatás kizárólag a 651/2014/EU bizottsági rendelet szabályaival összhangban nyújtható.
(2) Az (1) bekezdésben meghatározott támogatás esetén a belső képzés költsége képzésenként elkülönítetten nyilvántartott és kizárólag az elszámolható költségeket tartalmazó számviteli bizonylatok, a külső képzés költsége pedig a képzésenként kiállított számla és az ahhoz csatolt, csak az elszámolható költségeket tartalmazó, a felnőttképzést folytató intézmény által cégszerűen aláírt analitikus költségkimutatás alapján számolható el.
(3) Az (1) bekezdésben meghatározott támogatás esetében a támogatáshalmozás jogszerűsége megállapíthatóságának érdekében a támogatás iránti kérelem benyújtásakor a támogatást kérelmezőnek nyilatkoznia kell, hogy részesül-e olyan, a 651/2014/EU bizottsági rendelet hatálya alá tartozó, vagy az 1407/2013/EU bizottsági rendelet szerinti csekély összegű támogatásban, amelynek a képzési támogatással azonos vagy részben azonos elszámolható költségei vannak.
15. § (1) A 651/2014/EU bizottsági rendelet, és az 1407/2013/EU bizottsági rendelet hatálya alá tartozó támogatás kizárólag átlátható formában nyújtható.
a) azon szervezet részére, amely az Európai Bizottság európai uniós versenyjogi értelemben vett állami támogatás visszafizetésére kötelező határozatának nem tett eleget, és
b) az 5. § (1) bekezdés a), b) és d) pontja, 7. §-a, és a 9. § (1) bekezdés a) pontja alapján csekély összegű támogatásként nyújtott támogatás kivételével nehéz helyzetben lévő vállalkozás részére.
a) az 1407/2013/EU bizottsági rendelet 1. cikke, és
b) a 651/2014/EU bizottsági rendelet 1. cikke
szerinti tevékenységhez.
(4) A 651/2014/EU bizottsági rendelet alapján támogatás csak akkor ítélhető meg, ha a támogatást kérelmező a 651/2014/EU bizottsági rendelet 6. cikk (2) bekezdésében meghatározott kötelező tartalmi elemeket is tartalmazó támogatási kérelmét a projekt megkezdése előtt írásban benyújtotta.
16. § (1) Azonos vagy részben azonos azonosítható elszámolható költségek esetén az e rendelet szerinti támogatás abban az esetben halmozható más, helyi, regionális, államháztartási vagy uniós forrásból származó állami támogatással, ha az nem vezet a csoportmentességi rendeletekben vagy az Európai Bizottság jóváhagyó határozatában meghatározott legmagasabb támogatási intenzitás túllépéséhez.
(4) A támogatási intenzitás kiszámítása során valamennyi felhasznált számadatot az adók és illetékek levonása előtt kell figyelembe venni. A több részletben kifizetett támogatást a támogatási döntés időpontja szerinti értékre kell diszkontálni a diszkont kamatláb alkalmazásával.
(5) Az európai uniós versenyjogi értelemben vett állami támogatásokkal kapcsolatos eljárásról és a regionális támogatási térképről szóló 37/2011. (III. 22.) Korm. rendelet 18. § (2) bekezdés a) pontja szerint előzetesen be kell jelenteni az Európai Bizottság részére az egyedi támogatást, ha a támogatás összege képzési támogatás esetén képzési projektenként meghaladja a 2 millió eurónak megfelelő forintösszeget.
17. § (1) A 651/2014/EU bizottsági rendelet hatálya alá tartozó képzési támogatás esetén a támogatási intenzitás nem haladhatja meg az elszámolható költségek 50%-át.
(2) Az (1) bekezdés szerinti támogatási intenzitás
(3) A (2) bekezdés alapján a támogatási intenzitás legfeljebb az elszámolható költségek 70%-áig növelhető.
(4) Az (1) bekezdés szerinti támogatás keretében kizárólag a 651/2014/EU bizottsági rendelet 31. cikkében meghatározott költségek számolhatóak el.
(5) Nem nyújtható támogatás a kötelező nemzeti képzési előírásoknak való megfeleléshez, valamint támogatott beruházás esetén a beruházás alapvető működtetéséhez szükséges képzéshez.
18. § (1) Az egy és ugyanazon vállalkozásnak minősülő vállalkozások részére nyújtott, az 1407/2013/EU bizottsági rendelet hatálya alá tartozó csekély összegű támogatás bruttó támogatástartalma nem haladhatja meg a 200 000 eurónak, közúti kereskedelmi árufuvarozást ellenszolgáltatás fejében végző, egy és ugyanazon vállalkozásnak minősülő vállalkozások esetén a 100 000 eurónak megfelelő forintösszeget, figyelembe véve az 1407/2013/EU bizottsági rendelet 3. cikk (8) és (9) bekezdését.
(2) Az (1) bekezdés figyelembevételével nyújtott támogatás odaítélése során az adott pénzügyi évben, valamint az előző két pénzügyi év alatt odaítélt csekély összegű támogatások bruttó támogatástartalmának összegét kell figyelembe venni.
(3) Az (1) bekezdés szerint nyújtott támogatás csekély összegű közszolgáltatási támogatással az Európai Unió működéséről szóló szerződés 107. és 108. cikkének az általános gazdasági érdekű szolgáltatást nyújtó vállalkozások számára nyújtott csekély összegű támogatásokra való alkalmazásáról szóló 2012. április 25-i 360/2012/EU bizottsági rendeletben meghatározott felső határig, más csekély összegű támogatásról szóló rendeletnek megfelelően nyújtott csekély összegű támogatással az (1) bekezdésben meghatározott felső határig halmozható.
(4) A csekély összegű támogatás nem halmozható azonos elszámolható költségek vagy azonos kockázatfinanszírozási célú intézkedés vonatkozásában nyújtott állami támogatással, ha az így halmozott összeg meghaladná a csoportmentességi rendeletekben vagy az Európai Bizottság jóváhagyó határozatában meghatározott legmagasabb támogatási intenzitást vagy összeget.
(5) Az (1) bekezdés figyelembevételével nyújtható támogatás esetében a támogatást kérelmezőnek - az 1407/2013/EU bizottsági rendelet 5. cikk (1) bekezdésében meghatározott feltételek teljesítésének megállapítására alkalmas módon - nyilatkoznia kell a részére a támogatás odaítélésének évében és az azt megelőző két pénzügyi évben nyújtott csekély összegű támogatások támogatástartalmáról.
3. A pályázati eljárás, valamint az egyedi döntési eljárás alapján nyújtható szakképzési és felnőttképzési támogatások közös szabályai
19. § Az NFA képzési alaprészéből nyújtott támogatások odaítélésére, a támogatási szerződés megkötésére, a támogatás folyósítására, elszámolására és ellenőrzésére az Szht., az államháztartásról szóló 2011. évi CXCV. törvény (a továbbiakban: Áht.), valamint az államháztartásról szóló törvény végrehajtásáról szóló 368/2011. (XII. 31.) Korm. rendelet (a továbbiakban: Ávr.) rendelkezéseit kell alkalmazni az e rendeletben foglalt rendelkezések figyelembevételével.
20. § (1) Az NFA képzési alaprészéből - a 33. §-ban meghatározott díjazás kivételével - pályázati eljárás vagy egyedi döntési eljárás alapján, visszafizetési kötelezettséggel vagy visszafizetési kötelezettség nélkül nyújtható támogatás.
(2) Az NFA képzési alaprészéből nem nyújtható támogatás annak,
a) aki a pályázat vagy a támogatási kérelem benyújtását megelőző két éven belül az NFA képzési alaprészéből támogatásban részesült és a pályázatban, vagy a támogatási kérelemben valótlan vagy megtévesztő adatokat szolgáltatott, vagy a támogatási szerződést önhibájából maradéktalanul nem teljesítette,
b) akinek az NFA képzési alaprésze tekintetében lejárt kötelezettsége áll fenn, vagy
c) akinek esedékessé vált és még meg nem fizetett, az Áht.-ban meghatározott köztartozása van.
21. § (1) Az NFA képzési alaprészéből nyújtott támogatások esetében a miniszter dönt a támogatás - az Áht. 51. § (1) bekezdése alapján történő - rendelkezésre bocsátásának módjáról és a támogatási előleg mértékéről is.
(2) Az NFA képzési alaprészéből nyújtott támogatásról szóló szerződésnek a felnőttképzés érdekében végzett fejlesztő tevékenységhez nyújtott támogatás esetén a fejlesztés eredményéhez való hozzáférés biztosításának módját is tartalmaznia kell.
22. § (1) Az NSZFH az e rendelet alapján általa nyújtott támogatásokkal összefüggő szakmai és pénzügyi feladatokat az NFA területi egységeként látja el.
(2) Az NSZFH a támogatások nyújtásával kapcsolatos pénzügyi feladatait az erre a célra a Magyar Államkincstárnál vezetett NFA területi előirányzat felhasználási keretszámlán (a továbbiakban: EFK számla) végzi.
(3) Az NSZFH az NFA képzési alaprészéből nyújtott támogatások tekintetében elkülönített főkönyvi és analitikus nyilvántartást vezet.
(4) Az (1) bekezdéstől eltérően a támogatásokkal kapcsolatos feladatokat a miniszter által vezetett minisztérium (a továbbiakban: minisztérium) látja el, amennyiben az Szht. 20. § (2) bekezdése alapján a költségvetési szervnek nyújtott támogatásra vonatkozó szerződést a minisztérium köti meg.
4. A pályázati eljárás különös szabályai
23. § A pályázati kiírásnak tartalmaznia kell a támogatás elnyerése esetén megkötésre kerülő támogatási szerződés mintapéldányát.
24. § (1) A pályázat értékelését az e célra létrehozott bíráló bizottság (a továbbiakban: bizottság) végzi.
(2) A bizottság a feladatai ellátásához szükség szerint szakértőt vehet igénybe. A bíráló bizottság tevékenységét segítő, az NSZFH által felkért szakértő az lehet, aki a pályázati kiírás tárgyának megfelelő felsőfokú végzettséggel és legalább öt év szakmai gyakorlattal rendelkezik.
(3) A bizottság létszámát, összetételét és a szakértőkre vonatkozó esetleges további feltételeket a támogatási program szakmai és pénzügyi tartalmát bemutató, az NSZFH által elkészített előterjesztés (a továbbiakban: előterjesztés) határozza meg.
(4) A bizottság tagjait és elnökét az NSZFH kéri fel. A bizottság működésének feltételeiről az NSZFH gondoskodik.
25. § (1) A bizottság, amennyiben a pályázatot szakértők is értékelték, a szakértő értékelésétől eltérhet, ha megállapítható, hogy
a) a szöveges értékelés elemei, az összefoglaló javaslat és az adott pontszámok nincsenek egymással összhangban, vagy
b) az egyes szakértők által adott pontszámok között a maximálisan adható pontszám 25%-ánál nagyobb mértékű eltérés tapasztalható.
(2) A bizottságnak a pályázattal kapcsolatos - részletes indoklással alátámasztott - döntési javaslata az alábbi lehet:
a) a pályázat támogatása a pályázatban megfogalmazottakhoz képest változatlan tartalommal és feltételekkel,
b) a pályázat támogatása csökkentett összköltséggel,
c) a pályázat támogatása csökkentett tartalommal és csökkentett összköltséggel,
d) a pályázat támogatása a pályázó által teljesítendő további feltételek mellett, vagy
e) a pályázat elutasítása.
26. § (1) A szakértők és a bizottság tagjai kötelesek összeférhetetlenségi és titoktartási nyilatkozatot tenni az általuk értékelt minden egyes pályázat vonatkozásában.
(2) Nem vehet részt a pályázat értékelésében, aki
a) a pályázóval vagy annak tulajdonosával munkaviszonyban, munkavégzésre irányuló egyéb jogviszonyban áll,
b) a pályázóval közös szakmai programban dolgozik,
c) a benyújtott dokumentumok előkészítésében vagy kidolgozásában bármilyen formában részt vett,
d) a tervezett projekt végrehajtásában résztvevő, vagy az a)-c) pontban megjelölt személynek a Polgári Törvénykönyv szerinti közeli hozzátartozója vagy élettársa,
e) a pályázó szervezetben tulajdoni részesedéssel - kivéve a nyilvánosan működő részvénytársaságban történő tulajdoni részesedést - rendelkezik, vagy annak vezető tisztségviselője, könyvvizsgálója vagy felügyelő bizottsági tagja, valamint
f) más okból a pályázat tárgyilagos értékelésére nem alkalmas.
(3) A szakértő és a bizottság tagja köteles haladéktalanul bejelenteni az NSZFH-nak, ha vele szemben a (2) bekezdésben meghatározott kizáró ok áll fenn. A bizottság tagja a bejelentéstől kezdve nem vehet részt az érintett pályázati döntés előkészítésében.
(4) A pályázó, a szakértő és a bizottság tagjának - a pályázat elbírálásához, a szakértői, vagy a bizottsági tevékenység ellátásához feltétlenül szükséges - személyes adatát az NSZFH kezeli az érintetteknek az adatkezeléshez történő előzetes, írásbeli hozzájárulását követően.
27. § (1) Amennyiben a kedvezményezett az Szht. 20/A. §-ában előírt időtartam előtt a támogatással érintett gyakorlati képzést kettő, egymást követő tanítási éven túl szünetelteti, vagy megszünteti, továbbá ha a kedvezményezett megszűnik, a jelzett időszak hátralévő hónapjaira időarányosan eső támogatási összegnek azt a hányadát kell az EFK számlára visszafizetni, amilyen arányban a tárgyi eszköz beszerzése a támogatás terhére elszámolásra került.
(2) A szakképzési célú beruházási támogatás hasznosulásának vizsgálatához a kedvezményezett köteles a támogatás évétől számított 5 éven - ingatlan esetében 10 éven - keresztül minden év október 15. napjáig jelentést küldeni az NSZFH részére a támogatással érintett gyakorlati képzésekben résztvevők létszámáról és a tárgyi eszközök használatának időtartamáról. Amennyiben a kedvezményezettnél a gyakorlati képzésben résztvevők létszáma nullára csökken, az (1) bekezdés szerint kell eljárni.
(3) A (2) bekezdés alapján a kedvezményezettek által az adott tárgyévre benyújtott jelentések alapján az NSZFH évente összegző monitoring jelentést készít és azt, valamint az ez alapján tett észrevételeit, a támogatási és monitoring rendszerre vonatkozó esetleges javaslatait a tárgyévet követő év január 15-éig megküldi a miniszter részére.
28. § (1) Amennyiben a szakképzési célú beruházási támogatásból beszerzett tárgyi eszköznek, szellemi termékek közé sorolható szellemi jogvédelemben részesülő szoftverterméknek, vagy ingatlannak a költségvetési támogatásban részesített szakképző iskolában vagy felsőoktatási intézményben folyó, államilag támogatott gyakorlati képzési célú használata nem lehetséges, a kedvezményezettnek a támogatást - a (3) bekezdés kivételével - vissza kell fizetnie az EFK számlára.
(2) Az (1) bekezdés szerinti visszafizetés mértéke azonos a tárgyi eszköznek, szellemi termékek közé sorolható szellemi jogvédelemben részesülő szoftverterméknek, vagy ingatlannak a még hátralévő szakképzési célú használati kötelezettsége idejével arányos, az eszközre, ingatlanra fordított támogatás mértékével.
(3) A kedvezményezett mentesül az (1) bekezdésben meghatározott visszafizetési kötelezettség alól, ha a támogatással érintett tárgyi eszközt, szellemi termékek közé sorolható szellemi jogvédelemben részesülő szoftverterméket, vagy ingatlant térítésmentesen átadja olyan állami fenntartású szakképző iskolának, amelyben az eszköz használata szakképesítés megszerzése érdekében folytatott gyakorlati képzési célt szolgál.
(4) A kedvezményezett az (1) és (3) bekezdésben bekövetkezett feltételtől számított 15 napon belül - a támogatási szerződésben rögzített formában - elszámolást köteles benyújtani az NSZFH felé.
(5) Az NSZFH az elszámolást 30 napon belül ellenőrzi. A kedvezményezett az elszámolásban szereplő, vagy az NSZFH által megállapított visszafizetendő összeget az elszámolással egyidejűleg, illetve az NSZFH visszafizetési megállapítása esetén az NSZFH erről szóló írásos felhívásának a kézhezvételét követő 15 napon belül köteles befizetni az EFK számlára.
(6) Amennyiben a kedvezményezett nem, vagy csak részben tesz eleget a (4) bekezdés szerinti elszámolási kötelezettségének, úgy őt az elszámolással érintett tárgyi eszközre, szellemi termékek közé sorolható szellemi jogvédelemben részesülő szoftvertermékre, ingatlanra fordított támogatás mértékével megegyező mértékű visszafizetési kötelezettség terheli.
29. § Az NSZFH köteles az adott támogatási program - az Ávr. 102/B. § (2) bekezdése szerinti - lezárását követő 30 napon belül az NFA képzési alaprész kezelésére vonatkozó eljárásrend szerint összefoglaló beszámolót benyújtani a miniszter felé. A beszámoló az adott támogatási keretösszeg felhasználásának pénzügyi és szakmai szempontú bemutatására egyaránt kiterjed.
5. Egyedi döntési eljárás alapján nyújtott támogatások különös szabályai
30. § (1) Az egyedi döntési eljárás alapján nyújtható támogatás iránti kérelem formai és tartalmi előírásait az 1. melléklet tartalmazza.
(2) Amennyiben a miniszter döntése alapján a kedvezményezett a támogatás terhére harmadik fél részére pályázatot ír ki, a pályázat értékelésére és a miniszteri döntésre a 23-29. §-ban foglalt rendelkezéseket kell alkalmazni.
31. § Az NSZFH a kedvezményezett által a támogatás felhasználásáról a támogatási szerződésben rögzített módon benyújtott beszámoló alapján köteles az adott program - az Ávr. 102/B. § (2) bekezdése szerinti - lezárását követő 30 napon belül összefoglaló jelentést készíteni, és azt a beszámolóval és a teljesítésigazolással együtt benyújtani a miniszter felé.
32. § (1) A támogatás kedvezményezettje az Szht. 21. § (1) bekezdésében meghatározott működtetési költséget - a 17. § (4) bekezdésben foglaltak figyelembevételével - az alábbi kiadások finanszírozására használhatja fel:
a) a támogatási program működtetésében közreműködő személyek személyi juttatásai és az azokat terhelő járulékok,
b) szakértői díjak,
c) a bizottság díjazása,
d) hirdetési és postaköltség,
e) bizottsági ülésekkel kapcsolatos járulékos költségek,
f) elszámolások előkészítésével, vizsgálatával, ellenőrzésével, a támogatás visszakövetelésével kapcsolatos szakértői díjak, költségek,
g) a program működtetésével kapcsolatos feladatellátással összefüggésben a kedvezményezett felhalmozási kiadásai,
h) a program végrehajtásában közreműködő személyek számával arányos, az a)-g) pontokba nem tartozó működtetési költség.
(2) Az (1) bekezdés g) pontjában meghatározott kiadásokra a működtetési költség legfeljebb 15%-a használható fel.
(3) A miniszter engedélyezheti
a) a program végrehajtására vonatkozóan jóváhagyott határidőnek 6 hónapot meghaladó meghosszabbítását, beszámolási és elszámolási határideje módosítását,
b) az adott támogatási programon belül az egyes programelemek közötti, a teljes támogatási összeg 15%-át meghaladó mértékű forrásátcsoportosítást,
c) a kedvezményezettek számára biztosított működési célú támogatás kiemelt előirányzatok közötti, a teljes működési célú összeg 30%-át meghaladó mértékű forrásátcsoportosítását, és
d) az előterjesztésben nem szereplő feladat, részfeladat megvalósítását.
(4) Az NSZFH által megkötött támogatási szerződések esetén a programot érintő minden egyéb, a (3) bekezdésben nem szabályozott szerződésmódosítás tekintetében az NSZFH dönt.
6. WorldSkills és EuroSkills versenyeken érmet szerzők díjazása
33. § (1) Az Szht. 19/A. § (3) bekezdésében meghatározott díjazás a WorldSkills és EuroSkills versenyeken egyénileg vagy csapatversenyen érmet szerzett versenyzőt illeti meg.
(2) A díjazásra jogosultak köréről a Magyar Kereskedelmi és Iparkamara a versenyeredmények kihirdetését követő 10 napon belül - a díjazások kifizetéséhez szükséges valamennyi adatot tartalmazó jelentésben - tájékoztatja a minisztert.
(3) A díjazás mértéke az egyénileg vagy csapatversenyen elért
a) aranyérem esetén a verseny időpontjában érvényes kötelező legkisebb havi munkabér (a továbbiakban: minimálbér) 13-szorosa,
b) ezüstérem esetén a minimálbér 11-szerese,
c) bronzérem esetén a minimálbér 9-szerese.
(4) Amennyiben egy versenyző több érmet is szerez, a díjazás mértéke az egyes érmek után járó - (3) bekezdésben meghatározott - díjazások összege.
(5) A versenyzőt megillető díjazás kifizetése iránt a minisztérium a (2) bekezdésben meghatározott tájékoztatástól számított 60 napon belül intézkedik.
7. A támogatások ellenőrzése
34. § Az NFA képzési alaprészéből nyújtott támogatások felhasználásának ellenőrzését az NSZFH által kötött támogatási szerződések esetében az NSZFH, a minisztérium által kötött támogatási szerződések esetén a minisztérium közvetlenül, vagy más személy vagy szervezet bevonásával végzi.
35. § (1) Az NSZFH köteles a tárgyévben tervezett ellenőrzésekről ellenőrzési tervet készíteni, és azt a tárgyév február 28. napjáig a miniszter számára jóváhagyás céljából megküldeni.
(2) A tárgyévi ellenőrzésekről, a foganatosított intézkedésekről és azok eredményéről az NSZFH köteles a minisztert legkésőbb a tárgyévet követő év február 15. napjáig összefoglaló jelentésben tájékoztatni.
36. § A kedvezményezettet jogszabálysértés, továbbá a támogatási szerződés által előírt kötelezettségek nem szerződésszerű teljesítése, a támogatás jogszerűtlen felhasználása esetén, valamint a támogatási szerződéstől való elállása vagy a támogatási szerződés felmondása esetén az Áht.-ben és az Ávr.-ben előírt visszafizetési és kamatfizetési kötelezettség terheli.
37. § Ez a rendelet a kihirdetését követő napon lép hatályba.
38. § A tanulószerződés kötésére jogosult, gyakorlati képzést végző egyéb szerv, szervezet által a 2015/2016. tanév első félévére igényelt támogatásra a Nemzeti Foglalkoztatási Alap képzési alaprészéből nyújtható szakképzési célú támogatások szabályairól szóló 24/2012. (VIII. 15.) NGM rendeletet [a továbbiakban: 24/2012. (VIII. 15.) NGM rendelet] azzal kell alkalmazni, hogy az elszámolást legkésőbb 2016. június 15. napjáig kell benyújtani az NSZFH részére. Az NSZFH az elszámolás elfogadását követő 5 napon belül folyósítja az elszámolás alapján kifizetendő támogatási összeget, vagy intézkedik a fel nem használt támogatás visszafizetése érdekében.
39. § (1) E rendelet
a) 5. § (1) bekezdés a), b) és d) pontja az Európai Unió működéséről szóló szerződés 107. és 108. cikkének a csekély összegű támogatásokra való alkalmazásáról szóló, 2013. december 18-i 1407/2013/EU bizottsági rendelet (HL L 352., 2013.12.24., 1. o.),
b) 11. §-a és 12. §-a a Szerződés 107. és 108. cikke alkalmazásában bizonyos támogatási kategóriáknak a belső piaccal összeegyeztethetővé nyilvánításáról szóló, 2014. június 17-i 651/2014/EU bizottsági rendelet (HL L 187., 2014.6.26., 1. o.) I-II. fejezetének, és III. fejezet 31. cikkének
(2) Az (1) bekezdésben meghatározott támogatások odaítéléséről 2021. június 30-ig hozható döntés.
1. melléklet a 16/2016. (V. 27.) NGM rendelethez
Az NFA képzési alaprészből egyedi döntési eljárás alapján nyújtható támogatásra irányuló kérelem tartalmi és formai elemei
1.1. A kérelmet benyújtó szervezet neve
1.2. A támogatási kérelem tárgya
1.3. A támogatás célja
1.4. A támogatás összege, forrásai
1.5. A program megvalósításában résztvevő tervezett kedvezményezett szervezet, szervezetek neve
2.1. Figyelembe veendő jogszabályok, egyéb előírások, megállapodások
2.2. A kérelmet benyújtó és a programot megvalósító szervezet bemutatása
2.3. A támogatás esetleges előzményének a bemutatása, az elért eredmények leírásával
2.4. Azonos tárgyú, futó program esetén rövid beszámoló annak aktuális állapotáról, valamint információ arról, hogy a szervezet képes-e az új program megvalósítására
3. A tervezett program bemutatása
3.1. A támogatással megvalósítandó program részletes leírása
3.2. A célkitűzések megfogalmazása
3.3. Távlati célok, tervek bemutatása a program esetleges folytatásáról
3.4. Fejlesztési célok és ezekkel összefüggő indikátorok meghatározása, a támogatás hatására bekövetkező fejlődés bemutatása (indikátorok alkalmazásával is)
3.5. Támogatással érintett célcsoport, célcsoportok bemutatása
3.6. Oktatók, fejlesztésben résztvevők száma, kiválasztásuk módja
3.7. A feladat végrehajtásának leírása, amennyiben harmadik fél felé támogatásátadás történik, annak formája és kiválasztásának részletes leírása
3.8. Közbeszerzés megjelölése, amennyiben a közbeszerzés feltételei fennállnak
3.9. A végrehajtás során a program szakmai minőségbiztosításának leírása, felelős szervezet (szervezeti egység, személy) megnevezésével
3.10. A program megvalósításának ütemezése
3.11. A tervezett költségek és az igényelt támogatási összeg bemutatása olyan részletezettséggel, fajlagos költségek bemutatásával, melyből egyértelműen megítélhető az adott feladathoz tartozó költség indokoltsága (a tartalmuk szerint a megvalósítás szempontjából szorosan összetartozó feladatokat programelemekbe szükséges csoportosítani)
3.12. A tervezett támogatás gazdaságosságának, ár-érték és teljesítmény-ráfordítás típusú bemutatása azaz, hogy a támogatás felhasználásával elérni kívánt teljesítmény, eredmény arányban áll-e a ráfordítással, támogatási összeggel
3.13. A felhalmozási célú költségek indoklása, a beszerzett eszközök program lezárását követően történő hasznosításának bemutatása
3.14. Az Szht. 21. § (1) bekezdése szerinti működtetési költségek főbb költségelemenkénti részletezése
4. Határidők, a támogatás forrása
4.1. A program (a költségek elszámolhatóságának) kezdete
4.2. A megvalósítás határideje (a költségek elszámolhatóságának vége)
4.3. A támogatás forrásainak pontos megnevezése, ebből a képzési alaprész központi keretéből igényelt támogatás mértéke forintban
4.4. A szakmai és pénzügyi beszámoló benyújtásának határideje
5. Táblázatok
5.1. Összefoglaló szakmai és pénzügyi táblázat
5.1.1. A programelemek pontos megnevezése
5.1.2. A tervezett költségek programelemenként
5.1.3. Az igényelt támogatás összege programelemenként
5.1.4. Az igényelt támogatásból a lebonyolítással kapcsolatban működtetésre igényelt támogatás mértéke külön programelemként megjelölve
5.2. Összesítő táblázat az igényelt teljes támogatásról személyi, működési célú dologi és felhalmozási célú dologi költségek szerinti bontásban
6. Egyéb elemek
6.1. A kérelmező cégszerű aláírása, amennyiben a kérelmező nem egyezik meg a tervezett kedvezményezettel, akkor a tervezett kedvezményezett cégszerű aláírása is
6.2. Az Áht. szerinti biztosíték összegét és típusát, amennyiben annak alkalmazása szükséges
6.3. Amennyiben a kérelmező költségvetési szerv, arra vonatkozó nyilatkozatát, hogy a tervezett program megvalósításának időszakában a központi költségvetési törvény nem biztosítja a kérelemben megnevezett feladatokkal kapcsolatban felmerülő kiadások fedezetét
6.4. A kérelmező arra vonatkozó nyilatkozatát, hogy vele szemben az Áht. 50. § (3) bekezdésében foglalt kizáró ok egyike sem áll fenn
6.5. A kérelmező arra vonatkozó nyilatkozatát, hogy az állami adóhatóság köztartozásmentes adózók nyilvántartásában szerepel, vagy amennyiben nem szerepel a nyilvántartásban az állami adóhatóság által köztartozás alóli mentességéről kiállított igazolást
6.6. Szervezeti adatlap a támogatási szerződés megkötéséhez és a támogatás folyósításához szükséges adatokkal
7. Az 1-6. pontokban foglaltakon túl további szükséges elemek a kedvezményezett által harmadik félnek pályázat útján nyújtandó támogatás esetén
7.1. A pályázati felhívás megjelentetésének módja
7.2. A pályázat céljának és tárgyának a megjelölése
7.3. A pályázók körének pontos megjelölése, a várható pályázatok becsült száma, a várható támogatási igény mértéke
7.4. A pályázói körre vonatkozó feltételek
7.5. Az egy kedvezményezett részére nyújtható minimális vagy maximális támogatási összeg megjelölése
7.6. A támogatás intenzitástartalmának meghatározása
7.7. A kötelező önrész szükségességének és mértékének megjelölése
7.8. A bírálatnál előnyt jelentő szempontok megjelölése
7.9. Arra vonatkozó rendelkezés, hogy a bírálóbizottság a pályázat csökkentett összköltséggel vagy csökkentett összköltséggel és csökkentett tartalommal történő támogatási javaslata esetén az összköltséget milyen maximális mértékben vagy elv szerint csökkenti.
7.10. A támogatásra fordítandó pénzügyi keret (pályázati keret) és ezen felül a lebonyolítással kapcsolatban működtetésre fordítandó pénzösszeg (működtetési keret) mértéke, a számítás részletes bemutatása
7.11. A pályázat lebonyolítását végző szervezet megjelölése
7.12. A bírálóbizottság tagjainak tervezett összetétele, vezetője, a tagok esetleges díjazása
7.13. A végső kedvezményezettre vonatkozóan az elszámoltatás és ellenőrzés bemutatása
Hatályon kívül helyezve: 2010. évi CXXX. törvény 12. § alapján. Hatálytalan: 2016. V. 29-től.


text:
Uniós döntés a devizahitelesekről – megszólalt a Kúria – Mai Világ
18/03/2019 18/03/2019 maivilag 0 Comments
A devizahiteles érvénytelenségi perek jogalkalmazási gyakorlatának vizsgálatára felállított Konzultációs Testület tovább vizsgálja, hogy az árfolyamkockázatra vonatkozó kikötések érvénytelensége milyen jogkövetkezményekkel járhat, és annak alapján a felek közötti elszámolás milyen elvek szerint történik – közölte a Kúria hétfőn, az Európai Unió Bíróságának (EUB) múlt heti határozatára reagálva.
A Konzultatív Testület április közepén és május első felében is ülésezik, álláspontjának közzététele azt követően várható. A Kúria közleményében felidézi: az EUB-t arról kérdezte a magyar bíróság, összhangban van-e az uniós joggal, ha egy tagállam törvényekkel úgy módosítja a kölcsönszerződések tartalmát, hogy azok érvényesek maradnak, és az árfolyamkockázatot továbbra is a fogyasztó viseli. A 2014. évi úgynevezett devizahiteles törvények ugyanis kiküszöbölték az árfolyamrésből és az egyoldalú szerződésmódosításból fakadó részleges érvénytelenséget az elszámolás előírásával.
Az EUB március 14-i ítélete szerint az ilyen nemzeti szabályozás nem ellentétes az akkor hatályos uniós fogyasztói irányelvvel. A kölcsönszerződések érvényben tartása ugyanis megfelel azon célkitűzésnek, hogy a felek közötti egyensúly helyreállítására nem a tisztességtelen szerződési feltételeket tartalmazó szerződés semmissé nyilvánításával, hanem a szerződés egésze érvényességének lehetőség szerinti fenntartásával kell törekedni.
Ellentétes ugyanakkor az irányelvvel az olyan nemzeti szabályozás, amely az eljáró bíróság számára nem teszi lehetővé az árfolyamkockázattal kapcsolatos rendelkezések tisztességtelensége miatt a szerződés “megsemmisítését”, aminek következtében a fogyasztó mentesülne az árfolyamkockázat viselése alól – írták. A Kúria megítélése szerint azonban a magyar nemzeti szabályozás nem ilyen tartalmú.
Ugyanis, bár az érvénytelenség jogkövetkezményeként a szerződés érvényessé vagy határozathozatalig terjedő hatályossá nyilvánítását írja elő, ezek az érvénytelenségi jogkövetkezmények a devizahiteles fogyasztói kölcsönszerződések esetében azzal az eredménnyel járnak, hogy a fogyasztó – ha az árfolyamkockázatra vonatkozó rendelkezés a tájékoztatási kötelezettség megszegése miatt tisztességtelen – a szerződés megkötésétől kezdődően mentesül az árfolyamkockázat viselése alól.
A magyar bíróság arra is rákérdezett, hogy nem ellentétes-e az uniós jogszabályokkal az, ha egy tagállam legfelsőbb bírói szerve minden bíróságra kötelező, úgynevezett “polgári jogegységi határozatokkal” irányítja az eljáró bíróságok ítélkezési gyakorlatát.
Az EUB szerint a bíróságokra kötelező jogegységi határozat nem ellentétes az uniós joggal, feltéve, hogy az eljáró bíróságnak lehetősége van arra, hogy biztosítsa az uniós jogszabályok teljes érvényesülését, valamint, hogy a jogegységi határozatban kifejtettekkel kapcsolatban előzetes döntéshozatali eljárást kezdeményezzen az Európai Unió Bíróságánál. A magyar bíróságok számára mindkét lehetőség nyitva áll, amint azt EUB is megállapította ítéletében – írja közleményében a Kúria.
← Bűncselekmény lesz az illegális hulladékkihelyezés
A magyar történelem egyik legsötétebb napja: 1944. március 19. →
-20 fok is lehet a szakemberek szerint idén!
24/11/2017 maivilag 0

matches: Kúria Kúria Kúria bíróság Kúria bíróság


text:
IV/00498/2018
Ügyszám: IV/00498/2018
Első irat érkezett: 03/20/2018
Az ügy tárgya: A Kúria Mfv.II.10.063/2017/7. számú közbenső ítélete elleni alkotmányjogi panasz (illetménykülönbözet megfizetése)
Az indítványozó - az Abtv. 27. §-a alapján - a Széksfehérvári Törvényszék 2.Mf.20.382/2016/7. számú ítélete és a Kúria Mfv.II.10.063/2017/7. számú közbenső ítélete alaptörvény-ellenességének megállapítását és megsemmisítését kérte az Alkotmánybíróságtól.
Kúria Mfv.II.10.063/2017/7. számú közbenső ítélet, Székesfehérvári Törvényszék 2.Mf.20.382/2016/7. számú ítélet
IV_498_0_2018_indítvány_anonim.pdf
A határozat száma: 3316/2018. (X. 16.) AB végzés
3316_2018 AB végzés.pdf
Az Alkotmánybíróság a Kúria Mfv.II.10.063/2017/7. számú közbenső ítélete alaptörvény-ellenességének megállapítására és megsemmisítésére irányuló alkotmányjogi panaszt visszautasítja.
[2]	Az indítványozó – az Abtv. 27. § alapján – a Kúria Mfv.II.10.063/2017/7. számú közbenső ítélete és a Székesfehérvári Törvényszék 2.Mf.20.382/2016/7. számú ítélete alaptörvény-ellenességének megállapítását és megsemmisítését kérte az Alkotmánybíróságtól.
[3]	1.1. A perbeli tényállás szerint a hat felperes az indítványozónál állt közalkalmazotti jogviszonyban.
[4]	Az I. rendű felperes 2013. augusztus 1-jén az „A” fizetési osztály 7. fizetési fokozatába tartozott és garantált illetményét 76 400 forintban, a munkáltatói döntésen alapuló illetményrészét pedig 44 400 forintban állapította meg a munkáltató, így illetménye 120 800 forint volt. Ugyanilyen mértékű juttatásban részesült 2014. évben is. 2015. január 1-jei hatállyal a munkáltató garantált illetményét az aktuális minimálbérnek megfelelő összegre, 105 000 forintra egészítette ki azzal, hogy a munkáltatói döntésen alapuló illetményrészt 22 700 forintra csökkentette, így illetményének összege 127 700 forintra emelkedett.
[5]	A II. rendű felperes 2013 augusztusában az „A” fizetési osztály 11. fizetési fokozatába tartozott. Ebben az évben garantált illetménye 82 500 forintban, munkáltatói döntésen alapuló illetményrésze 39 300 forintban került meghatározásra, így illetménye 121 800 forint volt, ez az összeg 2014. évben sem változott. 2015. január 1-jével az alperes az aktuális minimálbér összegének megfelelő mértékben, 105 000 forintban határozta meg garantált illetménye mértékét, a munkáltatói döntésen alapuló illetményrészt azonban 23 900 forintra csökkentette, így illetménye összege 128 900 forintra emelkedett.
[6]	A III. rendű felperes 2013. december 1-jétől került kinevezésre az indítványozóhoz az „A” fizetési osztály 8. fizetési fokozatába. 2014. január 1-jétől a munkáltató garantált illetményét 77 800 forintban, munkáltatói döntésen alapuló illetményrészét 30 000 forintban határozta meg, így illetménye 107 800 forint volt. 2015. január 1-jével garantált illetménye 105 000 forintra került felemelésre azzal, hogy a munkáltatói döntésen alapuló illetményrész 9 900 forintra csökken, így illetménye mértéke 114 900 forintra nőtt.
[7]	A IV. rendű felperes 2013 augusztusában a „D” fizetési osztály 10. fizetési fokozatába tartozott, és garantált illetményét 99 700 forintban, munkáltatói döntésen alapuló illetményrészét 57 600 forintban határozta meg a munkáltató, így illetménye 157 300 volt, ez nem módosult 2014. évben sem. 2015. január 1-jével garantált illetményét a munkáltató kiegészítette a garantált bérminimumnak megfelelő összegre (122 000 forint) azzal, hogy a munkáltatói döntésen alapuló illetményrészt azonban 43 800 forintra csökkentette, így illetménye ekkortól 165 800 forintra módosult.
[8]	Az V. rendű felperes 2013 augusztusában a „D” fizetési osztály 10. fizetési fokozatába tartozott, és a munkáltató garantált illetményét 99 700 forintban, a munkáltatói döntésen alapuló illetményrészét 64 700 forintban határozta meg, így illetménye 164 400 forint volt, és ez nem módosult 2014. évben sem. 2015. január 1-jével az alperes a garantált illetménye mértékét 122 000 forintra emelte, a munkáltatói döntésen alapuló illetményrészt azonban 51 000 forintra csökkentette, így illetménye mértéke ekkortól 173 000 forintban került meghatározásra.
[9]	A VI. rendű felperes 2013-ban a „D” fizetési osztály 8. fizetési fokozatába tartozott és garantált illetménye 93 800 forintban, míg munkáltatói döntésen alapuló illetményrésze 56 600 forintban került megállapításra. Ez alapján illetménye 150 400 forint volt, melynek összege 2014. évben sem változott. Az indítványozó 2015. január 1-jével garantált illetményét a garantált bérminimumnak megfelelő összegre, 122 000 forintra emelte azzal, hogy a munkáltatói döntésen alapuló juttatást 37 000 forintra csökkentette, így illetménye 159 000 forintra emelkedett.
[10]	A felperesek kereseti kérelmükben arra hivatkoztak, hogy az indítványozó munkáltatóként jogszabályba ütköző módon járt el a 2015. évi és az azt megelőző években irányadó illetményük meghatározásakor, amikor a jogszabályok szerint garantált bérminimumon, illetve minimálbéren felül korábban biztosított munkáltatói döntésen alapuló illetményrészt utóbb csökkentette, illetve megszüntette. A közalkalmazottak jogállásáról szóló 1992. évi XXXIII. törvény (a továbbiakban: Kjt.) 66. § (9) bekezdése szerint a munkáltatónak meg kellett volna fizetnie a külön kormányrendeletben meghatározott mértékű garantált bérminimumnak, illetve minimálbérnek megfelelő összegű garantált illetményt, és a Kjt. 66. § (7) és (8) bekezdései szerinti munkáltatói döntésen alapuló illetményrészt utóbb csak negatív eredményű minősítés alapján vonhatta volna el.
[11]	Az első fokon eljáró Székesfehérvári Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság a felperesek keresetét elutasította. Ítéletének indokolása szerint a munkáltatói döntésen alapuló illetményrész és a garantált illetmény csak az illetmény fogalmán belül egységesen értelmezhető, a munkáltatói döntésen alapuló illetményrész és a garantált illetmény összeszámítandó. Ennek megfelelően a közalkalmazott a garantált illetményen felüli munkáltatói döntésen alapuló juttatást a mindenkori garantált illetmény összegétől függetlenül a megállapításkori értékében nem követelheti.
[12]	A felperesek fellebbezése alapján másodfokon a Székesfehérvári Törvényszék járt el, amely az elsőfokú bíróság ítéletét részben megváltoztatta. Ítéletének indokolásában kifejtette, hogy a Kjt. közalkalmazotti illetménnyel kapcsolatos egyes rendelkezései 2013. augusztus 1. napjától módosultak, ettől az időponttól a közalkalmazottak garantált illetményének el kell érnie a kötelező legkisebb minimálbérnek, illetve a garantált bérminimumnak megfelelő összeget. Az elsőfokú bíróság helytállóan fejtette ki, hogy a garantált illetmény és a munkáltatói döntésen alapuló többlet az egységes illetmény fogalmán belül értelmezendő és kezelendő. A törvényszék utalt a Kúria Mfv.II.10.043/2016/6. számú ítéletében foglaltakra is. A másodfokú bíróság megállapította, hogy az indítványozó 2013. augusztus 1-jét követően csak 2015. január 1-jétől intézkedett, illetve adott tájékoztatást valamennyi felperes vonatkozásában a garantált illetmény és a munkáltatói döntésen alapuló többlet változásairól.
[13]	A felperesek és az indítványozó is felülvizsgálati kérelmet terjesztett elő. Az indítványozó felülvizsgálati kérelmében előadott érvelése szerint a másodfokú bíróság nem tett eleget a polgári perrendtartásról szóló 1952. évi III. törvény (a továbbiakban: régi Pp.) 221. § (1) bekezdésében előírt kötelezettségének, mivel ítélete indokolásában nem szerepelnek a döntését alátámasztó jogszabályi rendelkezések, és a Kjt. több rendelkezésének megsértésére is hivatkozott. Az indítványozó álláspontja szerint a másodfokú bíróság „mesterségesen megosztotta” az illetményt, és azon belül önálló jogcímként kezelte az úgynevezett munkáltatói döntésen alapuló illetményrészt és önálló fogalomként használta az „összilletményt”. A felperesek felülvizsgálati kérelme szerint a jogerős ítélet sérti a régi Pp. egyes rendelkezéseit, mivel figyelmen kívül hagyta a felperesek keresetmódosítását és a tárgyaláson ez alapján bejelentett keresetfelemelésüket, valamint a kereseti kérelemhez kötöttség elvét. A felek előadásának helytelen rögzítése alapján a tényállás sem helyes, valamint a jogerős ítélet nem terjed ki maradéktalanul a kereseti követelésre. Érvelésük szerint a jogerős ítélet érdemben helyes jogelveket alkalmazott és helyes jogkövetkeztetéseket vont le, de helytelenül állapította meg az összegszerűséget.
[14]	A Kúria közbenső ítélete szerint az indítványozó felülvizsgálati kérelme nem volt megalapozott. A Kúria szerint a törvényszék ítélete az alkalmazott jogszabályhelyek jogértelmezésére kitért, azonban valóban nem tartalmazott konkrét jogszabályhely-megjelöléseket, így a törvényszék eljárási szabályt sértett, amely szabálysértésnek azonban az ügy érdemi elbírálására nézve lényeges kihatása nem volt. A kúriai közbenső ítélet megerősítette, hogy a közalkalmazott garantált illetménye és a megállapított illetménye nem azonos fogalmak. A másodfokú bíróság helyes jogi álláspontja szerint nincs lehetőség arra, hogy a munkáltató külön intézkedés nélkül úgy tekintse a munkáltatói döntésen alapuló illetményrészt, hogy az a jogszabályváltozás miatt emelésre szoruló garantált illetmény emelésének fedezetéül szolgált. A közalkalmazott garantált illetménye és illetménypótlékai jogszabályon alapuló, kötelező mértékű juttatások, amelyek a jogszabály változásakor akkor is a jogszabálynak megfelelően változnak, ha arról a munkáltató nem hoz semmilyen írásbeli intézkedést, illetve a változásról nem tájékoztatja a közalkalmazottat. A munkáltatói döntésen alapuló illetményrész ezzel szemben más jogi természetű, mivel nem alanyi jogon jár a közalkalmazottnak, hanem munkáltatói döntésen alapul, illetve ezt a jellegét nem veszíti el a garantált illetmény jogszabályon alapuló emelésekor sem. Erre tekintettel munkáltatói kifejezett döntés, írásbeli intézkedés hiányában ezen illetményrész összege változatlan marad a következő munkáltatói intézkedésig. Ha tehát a garantált illetmény mértéke jogszabályon alapulóan emelkedik, és a felek között nem jön létre újabb megállapodás a kinevezés módosításával az illetmény emeléséről, és a munkáltató sem hoz döntést a munkáltatói döntésen alapuló illetményrészről, akkor a garantált illetmény emelése fedezetét a változatlan összegű illetmény nem biztosítja.
[15]	A Kúria közbenső ítélete szerint a felperesek felülvizsgálati kérelme részben megalapozott volt. A Kúria megállapította, hogy az elsőfokú bíróság eltérő jogi álláspontja miatt a felperesek összegszerű kereseti követelése helyességét nem vizsgálta, a felperesek kereseti kérelmének nagyobb részben helyt adó másodfokú bíróság pedig tévesen, a felperesek eredeti kereseti kérelmében megjelölt összegszerű igényéről döntött, s nem volt figyelemmel arra, hogy azt utóbb módosították, igényüket felemelték. A törvényszék a felperesek kereseti követelése jogalapjáról a jogszabályoknak megfelelően döntött, az összegszerűség vonatkozásában azonban a módosított kereseti követelések alapján kell elbírálni a felperesi igényeket és megvizsgálnia azok jogszerűségét. Mindezekre tekintettel a Kúria a felperesek keresetét jogalapjában helyesen elbíráló másodfokú döntést közbenső ítéletnek tekintette és a jogalap vonatkozásában azt a régi Pp. 275. § (3) bekezdése alapján hatályában fenntartotta, míg az összegszerűségre vonatkozó jogerős döntést a perköltségre is kiterjedően a régi Pp. 275. § (4) bekezdése alapján hatályon kívül helyezte, és e körben az elsőfokú bíróságot új eljárás lefolytatására és új határozat hozatalára utasította.
[16]	1.2. Az indítványozó ezt követően fordult az Alkotmánybírósághoz. Alkotmányjogi panaszában előadta, hogy álláspontja szerint a Kúria közbenső ítélete ellentétes az Alaptörvény B) cikk (1) bekezdésével, T) cikkével, I. cikk (3) és (4) bekezdéseivel, XIII. cikk (1) bekezdésével, XXVIII. cikk (1) és (7) bekezdéseivel, 26. cikk (1) bekezdésével és 28. cikkével.
[17]	Az indítványozó arra tekintettel állítja az Alaptörvény XIII. cikk (1) bekezdésének sérelmét, hogy a törvényszék és a Kúria az általa e körben előadottakat érdemben nem vizsgálta. A Kúria közbenső ítélete jogszabályi alapok nélkül módosította a felperes és az indítványozó között fennálló szerződést a tényleges illetmény tekintetében annak ellenére, hogy a szerződés módosított része jogszabályba nem ütközött.
[18]	A panaszban írtak szerint a Kúria és a törvényszék ítélete sérti az Alaptörvény XXVIII. cikk (1) bekezdése szerinti tisztességes bírósági eljáráshoz való jogot, illetve annak részelemét, az indokolt bírói döntéshez való jogot. A másodfokú bíróság nem jelölte meg azokat a jogszabályokat, amelyeken az ítélete alapult, a Kúria más egyedi ügyben hozott ítéletére hivatkozott, azt precedensértékűnek tekintve, az indokolásában nem értékelte a peres felek jogszabályi hivatkozásait, illetve az indítványozó több beadványát. A Kúria ítélete megállapította, hogy a másodfokú bíróság ítélete nem tartalmaz konkrét jogszabályhely-megjelöléseket, azonban azt mégsem helyezte hatályon kívül. Ezen túlmenően a Kúria nem értékelte az indítványozó több beadványában is kifejtett jogi érvelését.
[19]	Az Alaptörvény XXVIII. cikk (1) bekezdése szerinti tisztességes bírósági eljáráshoz való joggal összefüggésben a meghallgatáshoz és a kérelem elbírálásához való jog sérelmét is állította az indítványozó. Álláspontja szerint a törvényszék és a Kúria egyes, a per érdemét érintő jogszabályi hivatkozásait nem vizsgálta, a jogszabályszövegek összevetéséből nem vont le következtetéseket. A Kúria ítéletének indokolása nem tért ki az indítványozónak a Kúria Mfv.II.10.043/2016/6. és Mfv.II.10.460/2015/10. számú ítéleteivel kapcsolatban kifejtett álláspontjának értékelésére sem.
[20]	Az indítványozó az Alaptörvény XXVIII. cikk (7) bekezdése szerinti jogorvoslathoz való jog sérelmét látja abban, hogy a másodfokon eljáró törvényszék ítélete nem tartalmazza a döntés alapjául szolgáló konkrét jogszabályhelyek megjelölését, valamint nem értékelte maradéktalanul az indítványozó jogi érveit, így az indítványozó nem tudta felülvizsgálati kérelmében teljes bizonyossággal megjelölni, hogy azt mely jogszabályhelyek megsértésére alapítja, illetve a jogszabálysértést nem tudta megfelelően indokolni. Az indítványozó álláspontja szerint, ha a törvényszék eleget tett volna az indokolási kötelezettségének, akkor lehetősége lett volna olyan tartalmú felülvizsgálati kérelmet előterjeszteni, amely kedvezőbb ítéletet eredményezett volna. Sértette az indítványozó jogorvoslathoz való jogát az is, hogy a Kúria felülvizsgálatra alkalmasnak tartotta a másodfokú bíróság ítéletét, és hogy az eljárási szabálysértés orvoslását nem új eljárásra utasítással tette meg.
[21]	Az indítványozó szerint az Alaptörvény 26. cikk (1) bekezdésének sérelmét jelenti az, hogy a Kúria ítéletében a másodfokon eljáró törvényszék ítéletének indokolását kiegészítette. Az indítványozó az Alaptörvény 28. cikkének sérelmét is állítja, mivel a Kúria eltérő álláspontra jutott a munka törvénykönyvéről szóló 2012. évi I. törvény 46. §-ának és a Kjt. 66. §-ának értelmezésekor. Az indítványozó szerint a Kjt. 66. § (9) bekezdésének helyes, a józan észnek és a közjónak megfelelő, erkölcsös és gazdaságos célt szolgáló értelmezése az, hogy a jogalkotói cél az volt, hogy a közalkalmazotti illetmény ne lehessen kevesebb a minimálbérnél, illetve a garantált bérminimumnál. Az indítványozó álláspontja szerint a törvényszék és a Kúria az adott tényállásra nem vonatkozó jogszabályi rendelkezést alkalmazott, az indítványozó jogi érvelése elutasításának indokairól nem adott megfelelően számot.
[22]	Az indítványozó az Alaptörvény B) cikk (1) bekezdése és T) cikke sérelmét állította, de ahhoz indokolást nem fűzött, valamint az I. cikk (3) és (4) bekezdéseinek sérelmét valójában nem állította, azok tartalmát álláspontja alátámasztására hívta fel.
[23]	2. Az Abtv. 56. § (1) bekezdésében előírtak szerint az Alkotmánybíróságnak elsődlegesen az alkotmányjogi panasz befogadhatóságáról szükséges döntenie. Az Alkotmánybíróság ezért tanácsban eljárva mindenekelőtt azt vizsgálta meg, hogy az alkotmányjogi panasz megfelel-e a törvényben előírt befogadhatósági feltételeknek.
[24]	Az Alkotmánybíróság elsőként az indítványozói jogosultság vizsgálatát folytatta le, tekintettel arra, hogy az indítványozó megyei rendőr-főkapitányság, és mint ilyen az állami szervezetrendszer része [Abtv. 51. § (1) bekezdés]. A 3091/2016. (V. 12.) AB határozat szerint az állami szervek is rendelkezhetnek indítványozói jogosultsággal az Abtv. 27. § szerinti alkotmányjogi panasz előterjesztésére, amennyiben magánjogi jogalanyként jártak el az alapul fekvő jogviszonyban. A határozat azt is megállapította, hogy ennek vizsgálatát esetről-esetre kell elvégezni {3091/2016. (V. 12.) AB határozat, Indokolás [19]–[22]}.
[25]	Jelen ügyben az indítványozó rendőr-főkapitányság munkáltatóként, egy munkaügyi jogvitában, mellérendelt jogalanyként mint a polgári per alperese szerepelt. Az Alkotmánybíróság álláspontja szerint a jelen ügyben az indítványozó indítványtételi jogosultsága erre tekintettel megállapítható.
[26]	Az alkotmányjogi panasz határidőben érkezett, mivel az indítványozó számára a támadott bírósági döntést, a Kúria Mfv.II.10.063/2017/7. számú közbenső ítéletét 2018. január 23-án kézbesítették, az alkotmányjogi panaszt pedig 2018. március 13-án nyújtotta be személyesen a bíróságon. Az indítvány az alábbiak szerint részben megfelel az Abtv. 52. § (1b) bekezdése szerinti határozott kérelem feltételeinek.
[27]	Az alkotmányjogi panasz az Alaptörvény B) cikk (1) bekezdésének, T) cikkének, I. cikk (3) és (4) bekezdéseinek sérelmével kapcsolatban indokolást nem tartalmaz, valamint az Alaptörvény XXVIII. cikk (7) bekezdésével kapcsolatban állított jogsérelemmel összefüggésben releváns indokolást nem tartalmaz. Erre tekintettel az indítvány az Alaptörvény B) cikk (1) bekezdése, T) cikke és I. cikk (3) és (4) bekezdései tekintetében, valamint a XXVIII. cikk (7) bekezdésére figyelemmel kifejtettek tekintetében nem felel meg az Abtv. 52. § (1b) bekezdésének e) pontjában foglaltaknak.
[28]	Az indítványozó alkotmányjogi panaszában egyebekben megjelöli az Alkotmánybíróság hatáskörét és az indítványozó jogosultságát megalapozó törvényi rendelkezést, az Alaptörvény sérülni vélt rendelkezéseit [B) cikk (1) bekezdése, T) cikk, I. cikk (3) és (4) bekezdései, XIII. cikk (1) bekezdése, XXVIII. cikk (1) és (7) bekezdései, 26. cikk (1) bekezdés, 28. cikk], a támadott bírói döntést, a Kúria Mfv.II.10.063/2017/7. számú közbenső ítéletét, továbbá az alaptörvény-ellenességre vonatkozó okfejtést, valamint kifejezett kérelmet a bírói döntés megsemmisítésére. Az indítványozó jogorvoslati lehetőségeit kimerítette, valamint jogosultsága és érintettsége egyértelmű, mivel saját egyedi ügyével összefüggésben terjesztette elő alkotmányjogi panaszát.
[29]	Az Alaptörvény 26. cikk (1) bekezdése a bírói hatalmi ág függetlenségét és annak garanciáit rögzíti, alapjogot vagy Alaptörvényben biztosított jogot tehát ez a rendelkezés nem deklarál {3031/2017. (III. 7.) AB határozat, Indokolás [29]}. Az Alkotmánybíróság gyakorlata értelmében az Alaptörvény 28. cikkében foglalt, a bíróságoknak címzett jogértelmezési segédszabály szintén nem tekinthető olyan Alaptörvényben biztosított jognak, amelynek sérelmére hivatkozva alkotmányjogi panaszt lehetne benyújtani {3084/2012. (VII. 26.) AB végzés, Indokolás [6]; 3176/2013. (X. 9.) AB határozat, Indokolás [29]}.
[30]	A fentiekben kifejtettekre tekintettel az Alkotmánybíróság megállapította, hogy az alkotmányjogi panasz az Alaptörvény 26. cikk (1) bekezdésével, valamint a 28. cikkével összefüggésben nem felel meg a befogadhatóság feltételeinek tekintettel arra, hogy sem az Alaptörvény 26. cikk (1) bekezdése, sem az Alaptörvény 28. cikke nem minősül az indítványozó Alaptörvényben biztosított jogának. Az alkotmányjogi panasz ebben a részében nem felel meg az Abtv. 52. § (1b) bekezdésének b) pontján alapuló feltételnek, így az alkotmányjogi panasz érdemi vizsgálatának nincs helye.
[31]	3. Az Abtv. 29. §-a a befogadhatóság feltételeként határozza meg, hogy az alkotmányjogi panasz a bírói döntést érdemben befolyásoló alaptörvény-ellenességet tartalmazzon, vagy alapvető alkotmányjogi jelentőségű kérdést vessen fel. E befogadhatósági feltételek vagylagos jellegűek, így fennállásukat az Alkotmánybíróság külön-külön vizsgálja {3/2013. (II. 14.) AB határozat, Indokolás [30]}.
[32]	Az Alaptörvény XIII. cikk (1) bekezdésének sérelmével kapcsolatban az alkotmányjogi panaszban előadottak tekintetében az Alkotmánybíróság hangsúlyozza azt a következetes gyakorlatát, hogy az Alkotmánybíróságnak az Alaptörvény 24. cikk (2) bekezdés d) pontja, valamint az Abtv. 27. §-a alapján az ítéleteknek kizárólag az alkotmányossági szempontú felülvizsgálata során van jogköre a bírói döntést érdemben befolyásoló alaptörvény-ellenesség kiküszöbölésére, azonban nincs hatásköre a rendes bíróságok jogalkalmazásának felülbírálatára {3212/2015. (XI. 10.) AB határozat, Indokolás [11]}. Az indítványozó panaszában felvetett kérdés nem alkotmányossági, hanem törvényességi jellegű. Az indítványozó a bírósági döntéssel szembeni kifogásait fogalmazza meg, illetve a bíróság jogértelmezését, jogalkalmazását vonja kritika alá, és a támadott ítéletben foglalt döntést magát, annak hátrányos voltát tekinti alapjogi sérelemnek, a döntés Alkotmánybíróság általi megváltoztatása érdekében. Az Alkotmánybíróság a fentiek alapján megállapította, hogy az alkotmányjogi panasz a XIII. cikk (1) bekezdésének állított sérelme vonatkozásában nem veti fel a támadott bírói döntést érdemben befolyásoló alaptörvény-ellenesség kételyét, és nem alapoz meg alapvető alkotmányjogi jelentőségű kérdést sem, ennek megfelelően az alkotmányjogi panasz e vonatkozásban nem felel meg az Abtv. 29. §-ában foglalt befogadhatósági feltételnek.
[33]	Az Alaptörvény XXVIII. cikk (1) bekezdésének sérelmével kapcsolatban az alkotmányjogi panaszban nevesített indokolási kötelezettség megsértését az Alkotmánybíróság a 7/2013. (III. 1.) AB határozatában már alapvető alkotmányjogi jelentőségű kérdésként értékelte {7/2013. (III. 1.) AB határozat, Indokolás [21]}. Ennek megfelelően az alkotmányjogi panasz befogadásának az indokolási kötelezettség vonatkozásában csak a bírói döntést érdemben befolyásoló alaptörvény-ellenesség kételye esetén lehet helye az Abtv. 29. §-ának megfelelően. Az indokolási kötelezettséggel kapcsolatosan az Alkotmánybíróság hangsúlyozza, hogy a rendes bíróságoktól eltérően nem a felülbírálatra alkalmasság szempontjából vizsgálja a bíróságok indokolási kötelezettségének teljesítését, és tartózkodik attól, hogy törvényértelmezési kérdésekben állást foglaljon {3003/2012. (VI. 21.) AB végzés, Indokolás [4]}. A tényállás megállapítása, a bizonyítékok értékelése és mérlegelése ugyanis az eljárási jogi szabályokban a jogalkalmazó számára fenntartott feladat {lásd: 7/2013. (III. 1.) AB határozat, Indokolás [33]}. Az alkotmányjogi panaszban felhívott érvek alapján az indokolási kötelezettség konkrét ügyben történő megsértésének kételye nem merül fel, mivel a Kúria ítéletéből megállapítható, hogy a Kúria érdemben megvizsgálta az indítványozó érveit, a törvényszék jogerős ítéletét pedig kiegészített indokolással tartotta fenn hatályában. Önmagában az a körülmény, hogy az indítványozó nem ért egyet a bíróságok döntésével és annak indokolásával, nem elégséges érv a támadott döntés alaptörvény-ellenességének alátámasztására {3364/2017. (XII. 22.) AB végzés, Indokolás [21]}.
[34]	Az Alaptörvény XXVIII. cikk (1) bekezdésének sérelmével kapcsolatban az Alkotmánybíróság felhívja a figyelmet gyakorlatára, mely szerint „a tisztességes eljárás alkotmányos követelménye a bírói döntésekkel szemben azt a minimális elvárást mindenképpen megfogalmazza, hogy a bíróság az eljárásban szereplő feleknek az ügy lényegi részeire vonatkozó észrevételeit kellő alapossággal megvizsgálja, és ennek értékeléséről határozatában számot adjon. Ennek megítéléséhez az Alkotmánybíróság vizsgálja a jogvita természetét, az alkalmazandó eljárási törvény rendelkezéseit, a felek által az adott ügyben előterjesztett kérelmeket és észrevételeket, valamint az ügyben választ igénylő lényeges kérdéseket” {7/2013. (III. 1.) AB határozat, Indokolás [34]}. Az Alkotmánybíróság gyakorlata következetes abban a tekintetben, hogy a bizonyítási eljárás eredményének felülmérlegelésére az alkotmányjogi panasz-eljárás nem adhat keretet, mert ebben az eljárásban csak a bírósági döntést érdemben befolyásoló alaptörvény-ellenesség felülvizsgálatára kerülhet sor {3116/2014. (IV. 17.) AB végzés, Indokolás [54]; 3039/2014. (III. 13.) AB végzés, Indokolás [19]; 3027/2014. (II. 17.) AB végzés, Indokolás [20]}. A bíróságok mérlegelési körébe tartozik az a kérdés is, hogy a fél bizonyítási indítványának helyt ad-e. A vizsgált ügyben ezt a mérlegelést a bíróságok elvégezték, ennek felülmérlegelésére az Alkotmánybíróságnak a fentebb idézett gyakorlata alapján az alkotmányjogi panasz keretében nincsen módja.
[35]	Az Alkotmánybíróság a fentiek alapján megállapította, hogy az alkotmányjogi panasz a XXVIII. cikk (1) bekezdésének állított sérelme vonatkozásában nem veti fel a támadott bírói döntést érdemben befolyásoló alaptörvény-ellenesség kételyét, és nem alapoz meg alapvető alkotmányjogi jelentőségű kérdést sem, ennek megfelelően az alkotmányjogi panasz e vonatkozásban sem felel meg az Abtv. 29. §-ában foglalt befogadhatósági feltételnek.
[36]	Fentiekre figyelemmel az indítvány nem tartalmaz olyan érvet, amelyet alapvető alkotmányjogi jelentőségű kérdésként lehetne értékelni, vagy amely felvetné a bírói döntést érdemben befolyásoló alaptörvény-ellenesség kérdését.
[37]	A fentiek alapján az alkotmányjogi panasz nem felel meg részben az Abtv. 52. § (1b) bekezdésében, részben az Abtv. 29. §-ában foglalt befogadhatósági feltételeknek. Erre tekintettel az Alkotmánybíróság az alkotmányjogi panaszt az Ügyrend 30. § (2) bekezdés a) és h) pontjai alapján visszautasította.

matches: Kúria Kúria Kúria Kúria Kúria Bíróság bíróság bíróság Kúria bíróság bíróság bíróság Kúria Kúria bíróság Kúria Kúria bíróság bíróság Kúria Kúria Kúria Kúria Kúria bíróság Kúria Kúria bíróság Kúria Kúria Kúria Kúria Kúria bíróság Kúria Kúria Kúria Kúria Kúria bíróság Kúria Kúria bíróság