text:
1 2013. évi V. törvény a Polgári Törvénykönyvről 1 ELSŐ KÖNYV BEVEZETŐ RENDELKEZÉSEK 1:1. [A törvény hatálya] E törvény a mellérendeltség és egyenjogúság elve szerint szabályozza a személyek alapvető vagyoni és személyi viszonyait. 1:2. [Értelmezési alapelv] (1) E törvény rendelkezéseit Magyarország alkotmányos rendjével összhangban kell értelmezni. (2) A polgári jogi viszonyokra vonatkozó jogszabályokat e törvénnyel összhangban kell értelmezni. 1:3. [A jóhiszeműség és tisztesség elve] (1) A jogok gyakorlása és a kötelezettségek teljesítése során a felek a jóhiszeműség és tisztesség követelményének megfelelően kötelesek eljárni. (2) A jóhiszeműség és tisztesség követelményét sérti az is, akinek joggyakorlása szemben áll olyan korábbi magatartásával, amelyben a másik fél okkal bízhatott. 1:4. [Az elvárható magatartás elve. Felróhatóság] (1) Ha e törvény eltérő követelményt nem támaszt, a polgári jogi viszonyokban úgy kell eljárni, ahogy az az adott helyzetben általában elvárható. (2) Felróható magatartására előnyök szerzése végett senki nem hivatkozhat. (3) A másik fél felróható magatartására hivatkozhat az is, aki maga felróhatóan járt el. 1:5. [A joggal való visszaélés tilalma] (1) A törvény tiltja a joggal való visszaélést. (2) Ha a joggal való visszaélés jogszabály által megkívánt nyilatkozat megtagadásában áll, és ez a magatartás nyomós közérdeket vagy különös méltánylást érdemlő magánérdeket sért, a bíróság a nyilatkozatot ítéletével pótolhatja, feltéve, hogy az érdeksérelem másképpen nem hárítható el. 1:6. [Bírói út] Az e törvényben biztosított jogok érvényesítése - ha törvény eltérően nem rendelkezik - bírói útra tartozik. MÁSODIK KÖNYV AZ EMBER MINT JOGALANY 1 Kihirdetve: II. 26.
2 ELSŐ RÉSZ A JOGKÉPESSÉG I. CÍM A JOGKÉPESSÉG KEZDETE ÉS MEGSZŰNÉSE 2:1. [A jogképesség] (1) Minden ember jogképes: jogai és kötelezettségei lehetnek. (2) A jogképességet korlátozó jognyilatkozat semmis. 2:2. [A jogképesség kezdete] (1) A jogképesség az embert, ha élve születik, fogamzásának időpontjától illeti meg. (2) A fogamzás időpontjának a születéstől visszafelé számított háromszázadik napot kell tekinteni; bizonyítani lehet, hogy a fogamzás korábbi vagy későbbi időpontban történt. A születés napja a határidőbe beleszámít. 2:3. [A magzat gyámja] (1) A gyámhatóság - kérelemre vagy hivatalból - gyámot rendel a magzat részére, ha ez a magzat jogainak megóvása érdekében szükséges. (2) Gyám rendelését a magzat szülője, nagyszülője, az ügyész és a jegyző kérheti. 2:4. [A jogképesség megszűnése] A jogképesség a halállal szűnik meg. II. CÍM A HOLTNAK NYILVÁNÍTÁS 2:5. [A holtnak nyilvánítás] (1) Az eltűnt személyt a bíróság kérelemre holtnak nyilvánítja, ha eltűnésétől öt év eltelt anélkül, hogy életben létére utaló bármilyen adat ismert volna. (2) A holtnak nyilvánított személyt az ellenkező bizonyításáig halottnak kell tekinteni. (3) A holtnak nyilvánítást az eltűnt személy közeli hozzátartozója, az ügyész, a gyámhatóság és az kérheti, akinek az eltűnt holtnak nyilvánítása jogi érdekét érinti. 2:6. [A halál időpontjának meghatározása] (1) A bíróság a halál időpontját a körülmények mérlegelése alapján határozza meg. (2) Ha a körülmények mérlegelése nem vezet eredményre, a halál időpontja az eltűnést követő hónap tizenötödik napja. 2:7. [Változás a holtnak nyilvánítás alapjául vett körülményekben] (1) Ha bebizonyosodik, hogy a holtnak nyilvánított a határozatban alapul vett időpontnál korábbi vagy későbbi időpontban tűnt el, de a holtnak nyilvánítás feltételei egyébként fennállnak, a bíróság a holtnak nyilvánító határozatot módosítja. A jogkövetkezmények a módosított határozat szerint alakulnak.
3 (2) Ha bebizonyosodik, hogy a holtnak nyilvánított a határozatban alapul vett időpontnál később tűnt el, és ezért a holtnak nyilvánítás feltételei nem állnak fenn, a bíróság a holtnak nyilvánító határozatot hatályon kívül helyezi, és az annak alapján beállott jogkövetkezmények semmisek. (3) A holtnak nyilvánító határozat módosítását és hatályon kívül helyezését ugyanazok kérhetik, mint a holtnak nyilvánítást. (4) Ha a holtnak nyilvánított előkerül, a holtnak nyilvánító határozat hatálytalan, és az annak alapján beállott jogkövetkezmények semmisek. MÁSODIK RÉSZ A CSELEKVŐKÉPESSÉG III. CÍM A CSELEKVŐKÉPESSÉG ÁLTALÁNOS SZABÁLYAI 2:8. [A cselekvőképesség] (1) Minden ember cselekvőképes, akinek cselekvőképességét e törvény vagy a bíróság gondnokság alá helyezést elrendelő ítélete nem korlátozza. (2) Aki cselekvőképes, maga köthet szerződést vagy tehet más jognyilatkozatot. (3) A cselekvőképességet korlátozó jognyilatkozat semmis. 2:9. [A cselekvőképtelen állapot] (1) Semmis annak a személynek a jognyilatkozata, aki a jognyilatkozat megtételekor olyan állapotban van, hogy az ügyei viteléhez szükséges belátási képessége teljesen hiányzik. (2) A cselekvőképtelen állapotban tett jognyilatkozat - a végintézkedés kivételével - a cselekvőképtelenség miatt nem semmis, ha tartalmából és megtételének körülményeiből arra lehet következtetni, hogy a jognyilatkozat megtétele a fél cselekvőképessége esetén is indokolt lett volna. IV. CÍM A KISKORÚSÁG MIATTI KORLÁTOZOTT CSELEKVŐKÉPESSÉG ÉS CSELEKVŐKÉPTELENSÉG 2:10. [A kiskorúság] (1) Kiskorú az, aki a tizennyolcadik életévét nem töltötte be. A kiskorú a házasságkötéssel nagykorúvá válik. (2) Ha a házasságot a bíróság a cselekvőképesség hiánya vagy a kiskorúság miatt szükséges gyámhatósági engedély hiánya miatt érvénytelennek nyilvánítja, a házasságkötéssel szerzett nagykorúság megszűnik. (3) A házasságkötéssel megszerzett nagykorúságot a házasság megszűnése nem érinti. 2:11. [A korlátozottan cselekvőképes kiskorú] Korlátozottan cselekvőképes az a kiskorú, aki a tizennegyedik életévét betöltötte és nem cselekvőképtelen.
4 2:12. [A korlátozottan cselekvőképes kiskorú jognyilatkozata] (1) A korlátozottan cselekvőképes kiskorú jognyilatkozatának érvényességéhez - ha e törvény eltérően nem rendelkezik - törvényes képviselőjének hozzájárulása szükséges. Ha a korlátozottan cselekvőképes kiskorú cselekvőképessé válik, maga dönt függő jognyilatkozatainak érvényességéről. (2) A korlátozottan cselekvőképes kiskorú a törvényes képviselőjének közreműködése nélkül a) tehet olyan személyes jellegű jognyilatkozatot, amelyre jogszabály feljogosítja; b) megkötheti a mindennapi élet szokásos szükségleteinek fedezése körébe tartozó kisebb jelentőségű szerződéseket; c) rendelkezhet munkával szerzett jövedelmével, annak erejéig kötelezettséget vállalhat; d) köthet olyan szerződéseket, amelyekkel kizárólag előnyt szerez; és e) ajándékozhat a szokásos mértékben. (3) A törvényes képviselő a korlátozottan cselekvőképes kiskorúnak ígért vagy adott ingyenes juttatást a gyámhatóság engedélyével visszautasíthatja. Ha a gyámhatóság a törvényes képviselő visszautasító nyilatkozatát nem hagyja jóvá, a határozat a törvényes képviselő elfogadó nyilatkozatát pótolja. (4) A törvényes képviselő a korlátozottan cselekvőképes kiskorú nevében maga is tehet jognyilatkozatot, kivéve azokat, amelyeknél jogszabály a korlátozottan cselekvőképes kiskorú saját nyilatkozatát kívánja meg, vagy amelyek a korlátozottan cselekvőképes kiskorú munkával szerzett jövedelmére vonatkoznak. A törvényes képviselőnek a kiskorú személyét és vagyonát érintő jognyilatkozata megtétele során a korlátozott cselekvőképességű kiskorú véleményét figyelembe kell vennie. 2:13. [A cselekvőképtelen kiskorú] Cselekvőképtelen az a kiskorú, aki a tizennegyedik életévét nem töltötte be. 2:14. [A cselekvőképtelen kiskorú jognyilatkozata] (1) A cselekvőképtelen kiskorú jognyilatkozata semmis; nevében a törvényes képviselője jár el. (2) A cselekvőképtelenség miatt nem semmis a cselekvőképtelen kiskorú által kötött és teljesített csekély jelentőségű szerződés, amelynek megkötése a mindennapi életben tömegesen fordul elő, és különösebb megfontolást nem igényel. (3) A törvényes képviselőnek a kiskorú személyét és vagyonát érintő jognyilatkozata megtétele során az ítélőképessége birtokában lévő cselekvőképtelen kiskorú véleményét - korának és érettségének megfelelően - figyelembe kell vennie. 2:15. [A gyámhatóság jóváhagyása a kiskorú törvényes képviselőjének jognyilatkozatához] (1) A kiskorú törvényes képviselőjének jognyilatkozata a gyámhatóság jóváhagyásával érvényes a) a kiskorút megillető tartásról történő lemondás; b) a kiskorút öröklési jogviszony alapján megillető jogra vagy őt terhelő kötelezettségre vonatkozó jognyilatkozat és a külön is visszautasítható vagyontárgyak öröklésének visszautasítása; c) a kiskorú nem tehermentes ingatlanszerzése, ingatlana tulajdonjogának átruházása vagy megterhelése; d) a kiskorú gyámhatóságnak átadott vagyonáról való rendelkezés; vagy e) a kiskorú jogszabályban meghatározott összeget meghaladó értékű vagyontárgyáról való rendelkezés esetén.
5 (2) Nincs szükség a gyámhatóság jóváhagyására, ha a kiskorú ingatlanvagyonának megterhelésére az ingatlan ellenérték nélküli megszerzésével egyidejűleg, az ingyenes juttatást nyújtó személy javára történő haszonélvezet alapításával kerül sor. (3) Nincs szükség a gyámhatóság jóváhagyására, ha a jognyilatkozat érvényességét bírósági vagy közjegyzői eljárásban elbírálták. 2:16. [A kiskorú ellenérték nélküli kötelezettségvállalása] Semmis a kiskorú törvényes képviselőjének olyan jognyilatkozata, amellyel - a kiskorú vagyona terhére - ajándékoz, idegen kötelezettségért megfelelő ellenérték nélkül kötelezettséget vállal, vagy amellyel jogokról ellenérték nélkül lemond. Ezt a rendelkezést megfelelően alkalmazni kell a törvényes képviselőnek a korlátozottan cselekvőképes kiskorú jognyilatkozatához való hozzájárulására is. 2:17. [A kiskorú jognyilatkozatának relatív semmissége] A kiskorúság miatti korlátozott cselekvőképességen vagy cselekvőképtelenségen alapuló semmisségre annak érdekében lehet hivatkozni, akinek cselekvőképessége korlátozott vagy hiányzik. 2:18. [A kiskorú cselekvőképességének korlátozása gondnokság alá helyezéssel] (1) A bíróság a kiskorút a tizenhetedik életévének betöltése után a nagykorúakra irányadó szabályok szerint cselekvőképességet részlegesen vagy teljesen korlátozó gondnokság alá helyezheti. (2) A gondnokság alá helyezést a kiskorú törvényes képviselője is kérheti. (3) Ha a bíróság kiskorút helyez a cselekvőképességet teljesen korlátozó gondnokság alá, a gondnokság hatálya a nagykorúság elérésével áll be, de a kiskorú már az ítélet jogerőre emelkedésével cselekvőképtelenné válik. V. CÍM A NAGYKORÚ CSELEKVŐKÉPESSÉGÉNEK KORLÁTOZÁSA 2:19. [A cselekvőképesség részleges korlátozása] (1) Cselekvőképességében részlegesen korlátozott az a nagykorú, akit a bíróság ilyen hatállyal gondnokság alá helyezett. (2) A bíróság cselekvőképességet részlegesen korlátozó gondnokság alá azt a nagykorút helyezi, akinek ügyei viteléhez szükséges belátási képessége - mentális zavara következtében - tartósan vagy időszakonként visszatérően nagymértékben csökkent, és emiatt - egyéni körülményeire, valamint családi és társadalmi kapcsolataira tekintettel - meghatározott ügycsoportban gondnokság alá helyezése indokolt. (3) A cselekvőképességet részlegesen korlátozó ítéletben a bíróságnak meg kell határoznia azokat a személyi, illetve vagyoni jellegű ügycsoportokat, amelyekben a cselekvőképességet korlátozza. (4) A cselekvőképesség részlegesen sem korlátozható, ha az érintett személy jogainak védelme a cselekvőképességet nem érintő más módon biztosítható. (5) A cselekvőképességében részlegesen korlátozott személy minden olyan ügyben önállóan tehet érvényes jognyilatkozatot, amely nem tartozik abba az ügycsoportba, amelyben cselekvőképességét a bíróság korlátozta.
6 2:20. [A cselekvőképességében részlegesen korlátozott személy jognyilatkozata] (1) A cselekvőképességében részlegesen korlátozott személynek a bíróság ítéletében meghatározott ügycsoportokra vonatkozó jognyilatkozatának érvényességéhez gondnokának hozzájárulása szükséges. Ha a cselekvőképességében részlegesen korlátozott személy cselekvőképessé válik, maga dönt függő jognyilatkozatainak érvényességéről. (2) A cselekvőképességében részlegesen korlátozott személy és gondnoka közötti vitában a gyámhatóság dönt. (3) A cselekvőképességében részlegesen korlátozott személy a bíróság ítéletében meghatározott ügycsoportok tekintetében a gondnoka hozzájárulása nélkül a) tehet olyan személyes jellegű jognyilatkozatot, amelyre jogszabály feljogosítja; b) megkötheti a mindennapi élet szokásos szükségleteinek fedezése körébe tartozó kisebb jelentőségű szerződéseket; c) rendelkezhet jövedelme bíróság által meghatározott hányadával; annak erejéig kötelezettséget is vállalhat; d) köthet olyan szerződéseket, amelyekkel kizárólag előnyt szerez; és e) ajándékozhat a szokásos mértékben. (4) Ha a cselekvőképességében részlegesen korlátozott személy érdekeinek védelme, károsodástól való megóvása azonnali intézkedést igényel, a gondnok a hozzájárulását igénylő ügyekben önállóan eljárhat, az érintett személy helyett jognyilatkozatot tehet. Erről a cselekvőképességében részlegesen korlátozott személyt és a gyámhatóságot késedelem nélkül tájékoztatnia kell. 2:21. [A cselekvőképesség teljes korlátozása] (1) Cselekvőképtelen az a nagykorú, akit a bíróság cselekvőképességet teljesen korlátozó gondnokság alá helyezett. (2) A bíróság cselekvőképességet teljesen korlátozó gondnokság alá azt a nagykorút helyezi, akinek az ügyei viteléhez szükséges belátási képessége - mentális zavara következtében - tartósan, teljeskörűen hiányzik, és emiatt - egyéni körülményeire, valamint családi és társadalmi kapcsolataira tekintettel - gondnokság alá helyezése indokolt. (3) A bíróság a cselekvőképességet abban az esetben korlátozhatja teljesen, ha az érintett személy jogainak védelme a cselekvőképességet nem érintő módon vagy a cselekvőképesség részleges korlátozásával nem biztosítható. 2:22. [A cselekvőképtelen nagykorú jognyilatkozata] (1) A cselekvőképtelen nagykorú jognyilatkozata semmis, nevében gondnoka jár el. (2) A cselekvőképtelenség miatt nem semmis a cselekvőképtelen nagykorú által kötött és teljesített csekély jelentőségű szerződés, amelynek megkötése a mindennapi életben tömegesen fordul elő és különösebb megfontolást nem igényel. (3) A gondnoknak a véleménynyilvánításra képes cselekvőképtelen nagykorú kívánságát az őt érintő jognyilatkozata megtétele előtt meg kell hallgatnia és lehetőség szerint figyelembe kell vennie. 2:23. [A gyámhatóság jóváhagyásának szükségessége] (1) A cselekvőképességében részlegesen korlátozott személy és gondnoka jognyilatkozatának, továbbá a cselekvőképtelen nagykorú gondnoka jognyilatkozatának érvényességéhez a gyámhatóság jóváhagyása szükséges, ha a jognyilatkozat a cselekvőképességében részlegesen korlátozott vagy cselekvőképtelen nagykorú
7 a) tartására; b) öröklési jogviszony alapján őt megillető jogára vagy terhelő kötelezettségére; c) nem tehermentes ingatlanszerzésére, ingatlana tulajdonjogának átruházására vagy bármely módon történő megterhelésére; d) gyámhatóságnak átadott vagyonára; vagy e) a gondnokot kirendelő határozatban megállapított összeget meghaladó értékű vagyontárgyára vonatkozik. (2) A cselekvőképességében a vagyoni ügyeit érintően korlátozott személy és a gondnoka közös kérelmére a gyámhatóság kivételesen indokolt esetben hozzájárulhat az érintett személy vagyona terhére a) az érintett személy leszármazója önálló háztartásának alapításához, fenntartásához vagy más fontos célja eléréséhez, ha a támogatás mértéke a leszármazó - a hozzájárulás időpontjában fennálló állapot és érték szerinti - törvényes örökrészének felét nem haladja meg; vagy b) ingyenes juttatáshoz, jogokról ellenérték nélküli lemondáshoz vagy közcélra történő felajánláshoz, ha a jogügylet az érintett személy megélhetését nem veszélyezteti. (3) A gyámhatóság kivételesen indokolt esetben hozzájárulhat a cselekvőképtelen nagykorú gondnoka kérelmére az érintett személy leszármazója önálló háztartásának alapításához, fenntartásához vagy más fontos célja eléréséhez az érintett személy vagyona terhére, ha a támogatás mértéke a leszármazó - a hozzájárulás időpontjában fennálló állapot és érték szerinti - törvényes örökrészének felét nem haladja meg. (4) Nincs szükség a gyámhatóság jóváhagyására, ha a cselekvőképességében részlegesen korlátozott vagy cselekvőképtelen nagykorú ingatlantulajdonának megterhelésére az ingatlan ellenérték nélküli megszerzésével egyidejűleg, az ingyenes juttatást nyújtó személy javára történő haszonélvezet alapításával kerül sor. (5) Nincs szükség a gyámhatóság jóváhagyására, ha a jognyilatkozat érvényességét bírósági vagy közjegyzői eljárásban elbírálták. 2:24. [A cselekvőképességében részlegesen korlátozott és a cselekvőképtelen nagykorú jognyilatkozatának relatív semmissége] A cselekvőképesség részleges korlátozásán és a cselekvőképtelenségen alapuló semmisségre annak érdekében lehet hivatkozni, aki a cselekvőképességében részlegesen korlátozott vagy cselekvőképtelen. VI. CÍM A GONDNOKSÁG ALÁ HELYEZÉSI ELJÁRÁST MEGELŐZŐ INTÉZKEDÉSEK 2:25. [A zárlat elrendelése és a zárgondnokrendelés] Ha cselekvőképességet érintő gondnokság alá helyezés látszik indokoltnak, és az érintett személy vagyonának védelme sürgős intézkedést igényel, a gyámhatóság a vagyonra vagy annak egy részére zárlatot rendel el, és ezzel egyidejűleg zárgondnokot rendel ki. A határozat ellen nincs helye fellebbezésnek. 2:26. [Az ideiglenes gondnokrendelés] (1) Azonnali intézkedést igénylő esetben a gyámhatóság ideiglenes gondnokot rendelhet annak a nagykorúnak, akinek a cselekvőképességét érintő gondnokság alá helyezése látszik indokoltnak,
8 és személyének vagy vagyonának védelme zárlat elrendelésével vagy más módon nem lehetséges. Az ideiglenes gondnokot kirendelő határozat ellen nincs helye fellebbezésnek. (2) A gyámhatóság az ideiglenes gondnokot kirendelő határozatában megjelöli, hogy az ideiglenes gondnok mely ügyekben vagy ügycsoportokban jogosult jognyilatkozatot tenni. (3) Az ideiglenes gondnok tevékenységére egyebekben a gondnokra vonatkozó rendelkezéseket kell alkalmazni. 2:27. [A zárlatra és az ideiglenes gondnokrendelésre vonatkozó közös szabályok] (1) A gyámhatóságnak a zárlat elrendelését vagy az ideiglenes gondnokrendelést követő nyolc napon belül a gondnokság alá helyezési pert meg kell indítania. A bíróságnak legkésőbb a keresetindítástól számított harminc napon belül a zárlatot vagy az ideiglenes gondnokrendelést hivatalból felül kell vizsgálnia. (2) A zárlat megszüntetéséről és a zárgondnok vagy az ideiglenes gondnok felmentéséről legkésőbb a gondnokot kirendelő határozatban rendelkezni kell. VII. CÍM A GONDNOKSÁG ALÁ HELYEZÉS 2:28. [A gondnokság alá helyezés kezdeményezése] (1) A gondnokság alá helyezést a bíróságtól a) a nagykorú együtt élő házastársa, élettársa, egyenesági rokona, testvére; b) a kiskorú törvényes képviselője; c) a gyámhatóság; és d) az ügyész kérheti. (2) Ha a gondnokság alá helyezés szükségességéről a gyámhatóság tudomást szerez, a gondnokság alá helyezési eljárást meg kell indítania, ha ezt az (1) bekezdés a) és b) pontjában meghatározott személyek a gyámhatóságnak a keresetindítás szükségességéről való tájékoztatását követő hatvan napon belül nem teszik meg. 2:29. [A gondnokság alá helyezés kötelező felülvizsgálata] (1) A bíróságnak a cselekvőképesség korlátozását elrendelő, azt fenntartó vagy módosító ítéletében rendelkeznie kell a gondnokság alá helyezés kötelező felülvizsgálata iránti eljárás megindításának időpontjáról, amely a) a cselekvőképesség részleges korlátozása esetén nem lehet későbbi, mint az ítélet jogerőre emelkedésétől számított öt év; b) a cselekvőképesség teljes korlátozása esetén nem lehet későbbi, mint az ítélet jogerőre emelkedésétől számított tíz év. (2) A felülvizsgálati eljárást a gyámhatóságnak hivatalból kell megindítania. A kereseti kérelem a cselekvőképességet részlegesen vagy teljesen korlátozó gondnokság alá helyezés megszüntetésére, annak hatályában való fenntartására, a cselekvőképességet részlegesen korlátozó gondnokság cselekvőképességet teljesen korlátozó gondnokságra változtatására, a cselekvőképességet teljesen korlátozó gondnokság cselekvőképességet részlegesen korlátozó gondnokság alá helyezésre történő módosítására, vagy cselekvőképességet részlegesen korlátozó gondnokság esetén a korlátozással érintett ügycsoportok módosítására irányulhat.
9 2:30. [A gondnokság alá helyezés megszüntetése vagy módosítása] (1) A cselekvőképességet érintő gondnokságot a bíróság megszünteti, ha elrendelésének oka már nem áll fenn. (2) A gondnokság alá helyezés megszüntetését a bíróságtól a) a gondnokolt; b) a gondnokolt együtt élő házastársa, élettársa, egyenesági rokona, testvére; c) a gondnok; d) a gyámhatóság; vagy e) az ügyész kérheti. (3) A (2) bekezdésben felsoroltak a gondnokság alá helyezés módosítását is kérhetik. Ennek keretében kérhetik a cselekvőképességet részlegesen korlátozó gondnokság cselekvőképességet teljesen korlátozó gondnokságra változtatását, a cselekvőképességet teljesen korlátozó gondnokság cselekvőképességet részlegesen korlátozó gondnokság alá helyezésre történő módosítását vagy a cselekvőképességet részlegesen korlátozó gondnokság esetén a gondnokolt által önállóan nem gyakorolható ügycsoportok módosítását. (4) A gondnokság alá helyezés megszüntetésére vagy módosítására irányuló per megindításának a gondnokság alá helyezés kötelező felülvizsgálatának időpontját megelőzően is helye van. VIII. CÍM A GONDNOKRENDELÉS; A GONDNOK JOGAI ÉS KÖTELEZETTSÉGEI 2:31. [A gondnokrendelés] (1) A bíróság által gondnokság alá helyezett személy részére a gondnokot a gyámhatóság rendeli ki. Gondnok lehet minden cselekvőképes személy, aki a gondnoki tisztséget vállalja. (2) Nem lehet gondnokul rendelni azt, a) akit a gondnokság alá helyezett személy előzetes jognyilatkozatában kizárt a gondnokul jelölhető személyek közül vagy akinek személye ellen egyéb módon kifejezetten tiltakozik; vagy b) akinek gondnokul rendelése a gondnokság alá helyezett személy érdekeivel ellentétes. (3) Gondnokul - ha ez az érdekeivel kifejezetten nem ellentétes - a gondnokság alá helyezett személy által az előzetes jognyilatkozatában megjelölt vagy a gondnok kirendelése iránti eljárásban az érintett által megnevezett személyt kell kirendelni. Ha ez nem lehetséges, elsősorban a gondnokság alá helyezett személlyel együtt élő házastársat, élettársat kell gondnokul kirendelni. Ha az érintettnek nincs ilyen hozzátartozója, vagy a házastárs, az élettárs kirendelése veszélyeztetné a gondnokság alá helyezett személy érdekeit, a gyámhatóság gondnokul olyan személyt rendel ki, aki a gondnokság ellátására az összes körülmény figyelembevételével alkalmas. (4) A gondnok rendelésénél az arra alkalmas személyek közül előnyben kell részesíteni a szülőket vagy a szülők által a haláluk esetére közokiratban vagy végrendeletben megnevezett személyt, ilyenek hiányában azokat a hozzátartozókat, akik szükség esetén a személyes gondoskodást is el tudják látni. (5) Ha a gondnok a (3)-(4) bekezdésben foglaltak alapján nem rendelhető ki, a gondnokság alá helyezett személy számára hivatásos gondnokot kell rendelni. Hivatásos gondnok az a büntetlen előéletű személy lehet, aki a hivatásos gondnokra vonatkozó képesítési előírásoknak megfelel. Hivatásos gondnokul mentális zavarban szenvedő személyekkel foglalkozó jogi személy is kirendelhető; a jogi személy köteles megjelölni azt a személyt, aki a gondnoki teendőket
10 személyében ellátja. A kijelölt személynek meg kell felelnie a hivatásos gondnokra vonatkozó képesítési előírásoknak. 2:32. [Többes és helyettes gondnokrendelés] (1) A gondnokság alá helyezett személy részére kivételesen több gondnok is rendelhető. Többes gondnokrendelésre kerülhet sor, ha a) a gondnokság alá helyezett személy mindkét szülője vagy két közeli hozzátartozója vállalja a gondnokságot; vagy b) a gondnokság alá helyezett személy vagyonának vagy vagyona meghatározott részének kezelése vagy egyes más ügyeinek intézése külön szakértelmet igényel. (2) Az (1) bekezdés a) pontja szerinti esetben a gyámhatóság a gondnokok közös kérelmére meghatározza a feladatkörük megosztását. Ennek hiányában a gondnokok jogköre azonos; együttesen és önállóan is eljárhatnak. (3) Az (1) bekezdés b) pontja szerinti esetben a gyámhatóság meghatározza a gondnokok feladatkörének megosztását. (4) A távol levő vagy más okból akadályozott gondnok mellé a gyámhatóság a gondnokolt részére szükség szerint helyettes gondnokot is rendelhet. A helyettes gondnok az azonnali intézkedést igénylő ügyekben járhat el. 2:33. [A gondnoki tisztség megszűnése] (1) A gyámhatóság a gondnokot a tisztségéből felmenti, ha a) a gondnokság alá helyezést a bíróság megszüntette; b) a gondnokolt meghalt; c) a gondnok fontos okból a felmentését kéri; vagy d) utóbb keletkezik olyan kizáró ok, amely a gondnok kirendelésének akadályát jelentette volna. (2) A gyámhatóság a gondnokot a tisztségéből elmozdítja, ha a gondnok a) a kötelezettségét nem teljesíti; b) nem az előzetes jognyilatkozatban foglaltak szerint jár el; vagy c) egyéb olyan cselekményt követ el, amellyel a gondnokolt érdekeit súlyosan sérti vagy veszélyezteti. (3) Azonnali intézkedést igénylő esetben a gyámhatóság a gondnokot az elmozdítást megelőzően a tisztségéből felfüggeszti. 2:34. [A gondnok tevékenysége] (1) A gondnok a cselekvőképesség teljes korlátozása esetén vagy azon ügycsoportok tekintetében, amelyekben a bíróság a cselekvőképességet részlegesen korlátozta, a gondnokolt törvényes képviselője. (2) A gondnok a gondnokolt vagyonának kezelésére akkor jogosult, ha a bíróság az érintett személy cselekvőképességét teljesen vagy a jövedelméről vagy a vagyonáról való rendelkezésben korlátozta. (3) A gondnok indokolt esetben - vállalása szerint - a gondnokolt gondozását is ellátja. (4) Ha a gondnokolt előzetes jognyilatkozatában meghatározta, hogy a cselekvőképességének korlátozása esetén a gondnoka egyes személyes és vagyoni ügyeiben miként járjon el, a gondnoknak a feladatait ennek figyelembevételével kell ellátnia. (5) Ha a gondnok a jogkörét túllépve jár el, jognyilatkozata harmadik személlyel szemben hatályos, de köteles a gondnokoltnak okozott kárt a szerződésen kívül okozott károkért való felelősség szabályai szerint megtéríteni.
11 2:35. [A gondnok vagyonkezelése] (1) A gondnok vagyonkezelésének a gondnokolt érdekeit kell szolgálnia. (2) A cselekvőképesség teljes vagy a vagyoni ügyekre vonatkozó részleges korlátozása esetén a gondnok a gyámhatóság felhívására köteles a gondnokolt vagyontárgyait a gyámhatóságnak átadni, ha azokat a folyó kiadásokra nem kell készen tartania. A gyámhatóságnak átadott vagyonnal való rendelkezéshez a gyámhatóság jóváhagyása szükséges. 2:36. [A gondnok tevékenységének felügyelete] (1) A gondnok tevékenységét a gyámhatóság felügyeli. (2) A gondnok a működéséről és a gondnokolt állapotáról a gyámhatóság felhívására bármikor, egyébként az éves számadással együtt köteles beszámolni a gyámhatóságnak. (3) A gondnokolt jogosult a gondnok működéséről és a gondnokolt vagyonáról vezetett nyilvántartásokba betekinteni, és azokról másolatot készíteni. 2:37. [Számadás a gondnok vagyonkezeléséről] (1) A gondnok a vagyon kezeléséről évente köteles számadást készíteni a gyámhatóságnak. Ha a gondnok a gondnokolt közeli hozzátartozója, a gyámhatóság a rendes számadási kötelezettség alól felmentést adhat, és egyszerűsített számadást engedélyezhet. (2) A hivatásos gondnok kivételével nem köteles a gondnok rendes vagy egyszerűsített éves számadásra, ha a gondnokoltnak nincs vagyona, és jövedelme nem haladja meg a jogszabályban meghatározott mértéket. (3) A gyámhatóság a gondnokot indokolt esetben eseti számadásra kötelezheti. Eseti számadás előírásának a gondnokolt kérésére is helye lehet. (4) A gondnok a tisztségének megszűnését követő tizenöt napon belül köteles a gyámhatóságnak az általa kezelt vagyonról végszámadást előterjeszteni. Ha a gondnoki tisztség azért szűnik meg, mert a bíróság a gondnokság alá helyezést vagy a vagyoni ügyek tekintetében a cselekvőképesség korlátozását megszüntette, a gondnok annak tartozik végszámadással, aki a továbbiakban a vagyon felett rendelkezni jogosult. (5) A gondnokkal szemben számadási kötelezettsége alapján támasztható követelések a gondnokot a vagyonkezelés alól felmentő határozat közlésétől számított egy év alatt évülnek el. Ha a követelés alapjául szolgáló ok később jutott az érdekelt tudomására, a határidőt a tudomásszerzéstől kell számítani, ha a követelés még nem évült el. IX. CÍM A CSELEKVŐKÉPESSÉGET NEM ÉRINTŐ TÁMOGATOTT DÖNTÉSHOZATAL 2:38. [A támogató kirendelése] (1) A gyámhatóság az egyes ügyei intézésében, döntései meghozatalában belátási képességének kisebb mértékű csökkenése miatt segítségre szoruló nagykorú számára, annak kérelmére - cselekvőképessége korlátozásának elkerülése érdekében - támogató kirendeléséről határoz. (2) Ha a cselekvőképességet érintő gondnokság alá helyezési perben a bíróság úgy ítéli meg, hogy a cselekvőképesség részleges korlátozása sem indokolt, de az érintett személy meghatározott ügyei intézésében belátási képességének kisebb mértékű csökkenése miatt segítségre szorul, a gondnokság alá helyezés iránti keresetet elutasítja, és határozatát közli a gyámhatósággal. A támogatót a bíróság határozata alapján az érintettel egyetértésben a gyámhatóság rendeli ki.
12 (3) A támogató kirendelése a nagykorú cselekvőképességét nem érinti. X. CÍM RENDELKEZÉS A CSELEKVŐKÉPESSÉG JÖVŐBELI KORLÁTOZÁSA ESETÉRE 2:39. [Az előzetes jognyilatkozat] (1) Nagykorú cselekvőképes személy cselekvőképességének jövőbeli részleges vagy teljes korlátozása esetére közokiratban, ügyvéd által ellenjegyzett magánokiratban vagy gyámhatóság előtt személyesen előzetes jognyilatkozatot tehet. (2) A nyilatkozatot tevő személy az előzetes jognyilatkozatban a) megnevezheti azt az egy vagy több személyt, akit gondnokául rendelni javasol; b) kizárhat egy vagy több személyt a gondnokok köréből; és c) meghatározhatja, hogy egyes személyes és vagyoni ügyeiben a gondnok milyen módon járjon el. (3) Az előzetes jognyilatkozatot be kell jegyezni az előzetes jognyilatkozatok nyilvántartásába. Az előzetes jognyilatkozat nyilvántartásba való bejegyzésének elmaradása az előzetes jognyilatkozat érvényességét nem érinti. (4) Az előzetes jognyilatkozat megtételére vonatkozó rendelkezéseket a jognyilatkozat módosítására és visszavonására megfelelően alkalmazni kell. A visszavont előzetes jognyilatkozatot a nyilvántartásból törölni kell. 2:40. [Az előzetes jognyilatkozat hatályossá válása] (1) A bíróság a cselekvőképességet érintő gondnokság alá helyező határozatában elrendeli az előzetes jognyilatkozat alkalmazását, kivéve, ha a) az előzetes jognyilatkozatban foglaltak teljesítése a gondnokság alá helyezett személy érdekeivel kifejezetten ellentétes; vagy b) a nagykorú személy által gondnokként megnevezett személy az előzetes jognyilatkozatban foglaltak teljesítését nem vállalja, vagy vele szemben jogszabályban meghatározott kizáró ok áll fenn. (2) Ha az előzetes jognyilatkozat több rendelkezése közül valamelyik nem alkalmazható, ez a többi rendelkezés alkalmazását nem érinti. (3) A gyámhatóság a gondnok kirendelése és tevékenységének meghatározása során az előzetes jognyilatkozatban foglaltak figyelembevételével jár el. 2:41. [Az előzetes jognyilatkozat felülvizsgálata] Ha a körülmények az előzetes jognyilatkozatot tevő személy cselekvőképességének korlátozását követően úgy változtak meg, hogy az előzetes jognyilatkozatban foglaltak teljesítése a gondnokolt érdekével ellentétes lenne, a bíróságtól a rendelkezés alkalmazásának mellőzését a gondnokolt, a gondnok, a gyámhatóság és az ügyész kérheti. HARMADIK RÉSZ SZEMÉLYISÉGI JOGOK XI. CÍM
13 ÁLTALÁNOS SZABÁLYOK ÉS EGYES SZEMÉLYISÉGI JOGOK 2:42. [A személyiségi jogok általános védelme] (1) Mindenkinek joga van ahhoz, hogy törvény és mások jogainak korlátai között személyiségét szabadon érvényesíthesse, és hogy abban őt senki ne gátolja. (2) Az emberi méltóságot és az abból fakadó személyiségi jogokat mindenki köteles tiszteletben tartani. A személyiségi jogok e törvény védelme alatt állnak. (3) Nem sért személyiségi jogot az a magatartás, amelyhez az érintett hozzájárult. 2:43. [Nevesített személyiségi jogok] A személyiségi jogok sérelmét jelenti különösen a) az élet, a testi épség és az egészség megsértése; b) a személyes szabadság, a magánélet, a magánlakás megsértése; c) a személy hátrányos megkülönböztetése; d) a becsület és a jóhírnév megsértése; e) a magántitokhoz és a személyes adatok védelméhez való jog megsértése; f) a névviseléshez való jog megsértése; g) a képmáshoz és a hangfelvételhez való jog megsértése. 2:44. 2 [Közéleti szereplő személyiségi jogának védelme] A közügyek szabad vitatását biztosító alapjogok gyakorlása a közéleti szereplő személyiségi jogainak védelmét szükséges és arányos mértékben, az emberi méltóság sérelme nélkül korlátozhatja. 2:45. [A becsülethez és jóhírnévhez való jog] (1) A becsület megsértését jelenti különösen a más személy társadalmi megítélésének hátrányos befolyásolására alkalmas, kifejezésmódjában indokolatlanul bántó véleménynyilvánítás. (2) A jóhírnév megsértését jelenti különösen, ha valaki más személyre vonatkozó és e személyt sértő, valótlan tényt állít vagy híresztel, vagy valós tényt hamis színben tüntet fel. 2:46. [A magántitokhoz való jog] (1) A magántitok védelme kiterjed különösen a levéltitok, a hivatásbeli titok és az üzleti titok oltalmára. (2) A magántitok megsértését jelenti különösen a magántitok jogosulatlan megszerzése és felhasználása, nyilvánosságra hozatala vagy illetéktelen személlyel való közlése. 2:47. [Az üzleti titokhoz való jog. Know-how (védett ismeret)] (1) Üzleti titok a gazdasági tevékenységhez kapcsolódó minden nem közismert vagy az érintett gazdasági tevékenységet végző személyek számára nem könnyen hozzáférhető olyan tény, tájékoztatás, egyéb adat és az azokból készült összeállítás, amelynek illetéktelenek által történő megszerzése, hasznosítása, másokkal való közlése vagy nyilvánosságra hozatala a jogosult jogos pénzügyi, gazdasági vagy piaci érdekét sértené vagy veszélyeztetné, feltéve, hogy a titok megőrzésével kapcsolatban a vele jogszerűen rendelkező jogosultat felróhatóság nem terheli. (2) Az üzleti titokkal azonos védelemben részesül az azonosításra alkalmas módon rögzített, vagyoni értéket képviselő műszaki, gazdasági vagy szervezési ismeret, tapasztalat vagy ezek 2 A 7/2014. (III. 7.) AB határozat szerinti szöveggel lép hatályba.
14 összeállítása (e törvény alkalmazásában: védett ismeret), ha a jóhiszeműség és tisztesség elvét sértő módon szerzik meg, hasznosítják, közlik mással vagy hozzák nyilvánosságra. E védelemre nem lehet hivatkozni azzal szemben, aki a védett ismerethez vagy az azt lényegében helyettesítő hasonló ismerethez a) a jogosulttól független fejlesztéssel vagy b) jogszerűen megszerzett termék vagy jogszerűen igénybevett szolgáltatás vizsgálata és elemzése útján jutott hozzá. (3) Az üzleti titok megsértésére nem lehet hivatkozni azzal szemben, aki az üzleti titkot vagy a védett ismeretet harmadik személytől kereskedelmi forgalomban jóhiszeműen és ellenérték fejében szerezte meg. 2:48. [A képmáshoz és a hangfelvételhez való jog] (1) Képmás vagy hangfelvétel elkészítéséhez és felhasználásához az érintett személy hozzájárulása szükséges. (2) Nincs szükség az érintett hozzájárulására a felvétel elkészítéséhez és az elkészített felvétel felhasználásához tömegfelvétel és nyilvános közéleti szereplésről készült felvétel esetén. 2:49. [Névviseléshez való jog] (1) Irodalmi, művészeti, tudományos vagy közéleti szerepléssel járó tevékenységet felvett névvel is lehet folytatni, ha ez nem jár mások lényeges jogi érdekének sérelmével. (2) Ha az irodalmi, művészeti, tudományos vagy közéleti szerepléssel járó tevékenységet folytató személy neve összetéveszthető a már korábban is hasonló tevékenységet folytató személy nevével, az érintett személy kérelmére a név - e tevékenység gyakorlása során - megkülönböztető toldással vagy elhagyással használható. 2:50. [Kegyeleti jog] (1) Meghalt ember emlékének megsértése miatt bírósághoz fordulhat a hozzátartozó vagy az, akit az elhunyt végrendeleti juttatásban részesített. (2) A kegyeleti jogsértéssel elért vagyoni előny átengedését bármelyik örökös kérheti. Több örökös esetén az elvont vagyoni előny az örökösöket a hagyatékból való részesedésük arányában illeti meg. XII. CÍM A SZEMÉLYISÉGI JOGOK MEGSÉRTÉSÉNEK SZANKCIÓI 2:51. [Felróhatóságtól független szankciók] (1) Akit személyiségi jogában megsértenek, a jogsértés ténye alapján - az elévülési időn belül - az eset körülményeihez képest követelheti a) a jogsértés megtörténtének bírósági megállapítását; b) a jogsértés abbahagyását és a jogsértő eltiltását a további jogsértéstől; c) azt, hogy a jogsértő adjon megfelelő elégtételt, és ennek biztosítson saját költségén megfelelő nyilvánosságot; d) a sérelmes helyzet megszüntetését, a jogsértést megelőző állapot helyreállítását és a jogsértéssel előállított dolog megsemmisítését vagy jogsértő mivoltától való megfosztását;
15 e) azt, hogy a jogsértő vagy jogutódja a jogsértéssel elért vagyoni előnyt engedje át javára a jogalap nélküli gazdagodás szabályai szerint. (2) Ha közigazgatási jogkörben eljáró személy sért személyiségi jogot, az (1) bekezdésben foglalt szankciókat a közhatalmi jogkört gyakorló jogi személlyel szemben kell érvényesíteni. Ha a közhatalmi jogkör gyakorlója nem jogi személy, a szankciókat azzal a jogi személyiséggel rendelkező közigazgatási szervvel szemben kell érvényesíteni, amelynek keretében az eljárt közigazgatási szerv működik. (3) 3 Ha bírósági vagy ügyészségi jogkörben eljáró személy sért személyiségi jogot, az (1) bekezdésben foglalt szankciókat bírósági jogkörben eljárt személy esetén a bírósággal, ügyészségi jogkörben eljárt személy esetén a Legfőbb Ügyészséggel szemben kell érvényesíteni. Ha az eljárt bíróság nem jogi személy, az igényt azzal a bírósággal szemben kell érvényesíteni, amelynek elnöke a nem jogi személy bíróság bírái tekintetében az általános munkáltatói jogkört gyakorolja. 2:52. [Sérelemdíj] (1) Akit személyiségi jogában megsértenek, sérelemdíjat követelhet az őt ért nem vagyoni sérelemért. (2) A sérelemdíj fizetésére kötelezés feltételeire - különösen a sérelemdíjra köteles személy meghatározására és a kimentés módjára - a kártérítési felelősség szabályait kell alkalmazni, azzal, hogy a sérelemdíjra való jogosultsághoz a jogsértés tényén kívül további hátrány bekövetkeztének bizonyítása nem szükséges. (3) A sérelemdíj mértékét a bíróság az eset körülményeire - különösen a jogsértés súlyára, ismétlődő jellegére, a felróhatóság mértékére, a jogsértésnek a sértettre és környezetére gyakorolt hatására - tekintettel, egy összegben határozza meg. 2:53. [Kártérítési felelősség] Aki személyiségi jogainak megsértéséből eredően kárt szenved, a jogellenesen okozott károkért való felelősség szabályai szerint követelheti a jogsértőtől kárának megtérítését. 2:54. [A személyiségi jogok érvényesítése] (1) A személyiségi jogokat személyesen lehet érvényesíteni. (2) A korlátozottan cselekvőképes kiskorú és a cselekvőképességében részlegesen korlátozott személy a személyiségi jogai védelmében önállóan felléphet. A cselekvőképtelen személyiségi jogainak védelmében törvényes képviselője léphet fel. (3) Az ismeretlen helyen távollévő személyiségi jogának védelmében a hozzátartozója vagy gondnoka léphet fel. (4) Ha a személyiségi jog megsértése közérdekbe ütközik, a jogosult hozzájárulásával az ügyész keresetet indíthat, és érvényesítheti a jogsértés felróhatóságtól független szankcióit. Az ügyész keresete alapján a jogsértéssel elért vagyoni előnyt közérdekű célra kell átengedni. E bekezdést az (5) bekezdésben foglalt jogsértés esetén azzal az eltéréssel kell alkalmazni, hogy az ügyész a jogosult hozzájárulása nélkül is - az elévülési időn belül - keresetet indíthat. (5) A közösség bármely tagja jogosult a személyisége lényeges vonásának minősülő, a magyar nemzethez, illetve valamely nemzeti, etnikai, faji vagy vallási közösséghez tartozásával összefüggésben a közösséget nagy nyilvánosság előtt súlyosan sértő vagy kifejezésmódjában indokolatlanul bántó jogsérelem esetén a jogsértés megtörténtétől számított harmincnapos 3 A évi CCLII. törvény 184. szerinti szöveggel lép hatályba.
16 jogvesztő határidőn belül személyiségi jogát érvényesíteni. A közösség bármely tagja a jogsértéssel elért vagyoni előny átengedésének kivételével a személyiségi jogok megsértésének valamennyi szankcióját érvényesítheti. NEGYEDIK RÉSZ SZERZŐI JOG ÉS IPARJOGVÉDELEM 2:55. [Kisegítő alkalmazás] E törvényt kell alkalmazni a hatálya alá tartozó olyan kérdésekben, amelyeket a szerzői jogról és az iparjogvédelemről rendelkező törvények nem szabályoznak. HARMADIK KÖNYV A JOGI SZEMÉLY ELSŐ RÉSZ A JOGI SZEMÉLY ÁLTALÁNOS SZABÁLYAI I. CÍM ÁLTALÁNOS RENDELKEZÉSEK 3:1. [A jogi személy jogképessége] (1) A jogi személy jogképes: jogai és kötelezettségei lehetnek. (2) A jogi személy jogképessége kiterjed minden olyan jogra és kötelezettségre, amely jellegénél fogva nem csupán az emberhez fűződhet. (3) A jogi személy személyhez fűződő jogaira a személyiségi jogokra vonatkozó szabályokat kell alkalmazni, kivéve, ha a védelem jellegénél fogva csupán az embert illetheti meg. (4) A jogi személy törvényben meghatározott típusban, törvény által nem tiltott tevékenység folytatására és cél elérése érdekében alapítható és működtethető; az e rendelkezésbe ütköző létesítő okirat semmis. (5) A jogi személynek saját névvel, székhellyel, tagjaitól, illetve alapítójától elkülönített vagyonnal, valamint az ügyvezetését és képviseletét ellátó szervezettel kell rendelkeznie. 3:2. [Helytállás a jogi személy tartozásaiért] (1) A jogi személy kötelezettségeiért saját vagyonával köteles helytállni; a jogi személy tagjai és alapítója a jogi személy tartozásaiért nem felelnek. (2) Ha a jogi személy tagja vagy alapítója korlátolt felelősségével visszaélt, és emiatt a jogi személy jogutód nélküli megszűnésekor kielégítetlen hitelezői követelések maradtak fenn, e tartozásokért a tag vagy az alapító korlátlanul köteles helytállni. 3:3. [A jogi személyek általános szabályainak alkalmazása] (1) A jogi személy általános szabályait kell alkalmazni, ha e törvény az egyes jogi személy típusokkal kapcsolatban eltérően nem rendelkezik.
17 (2) A jogi személy általános szabályait megfelelően alkalmazni kell az e törvényben nem szabályozott típusú jogi személyre. (3) Ha jogszabály nem jogi személy szervezeteket polgári jogi jogalanyisággal ruház fel, e jogalanyokra a jogi személyek általános szabályait kell megfelelően alkalmazni. II. CÍM A JOGI SZEMÉLY LÉTESÍTÉSE I. Fejezet A létesítés szabadsága 3:4. [A jogi személy létrehozásának szabadsága] (1) A jogi személy létrehozásáról a személyek szerződésben, alapító okiratban vagy alapszabályban (a továbbiakban együtt: létesítő okirat) szabadon rendelkezhetnek, a jogi személy szervezetét és működési szabályait maguk állapíthatják meg. (2) A jogi személy tagjai, illetve alapítói az egymás közötti és a jogi személyhez fűződő viszonyuk, valamint a jogi személy szervezetének és működésének szabályozása során a létesítő okiratban - a (3) bekezdésben foglaltak kivételével - eltérhetnek e törvénynek a jogi személyekre vonatkozó szabályaitól. (3) A jogi személy tagjai, illetve alapítói nem térhetnek el az e törvényben foglaltaktól, ha a) az eltérést e törvény tiltja; vagy b) az eltérés a jogi személy hitelezőinek, munkavállalóinak vagy a tagok kisebbségének jogait nyilvánvalóan sérti, vagy a jogi személyek törvényes működése feletti felügyelet érvényesülését akadályozza. (4) A jogi személy a jogi személy típusnak megfelelő létesítő okiratán alapuló bírósági nyilvántartásba vétellel jön létre. A jogi személy nyilvántartásba való bejegyzését a nyilvántartó bíróság jogszabályban meghatározott okból tagadhatja meg. (5) A jogi személy határozott vagy határozatlan időre jöhet létre. Ha a létesítő okirat a jogi személy fennállásának időtartamáról nem rendelkezik, a jogi személy határozatlan időre jön létre. II. Fejezet A létesítő okirat 3:5. [A létesítő okirat tartalma] A jogi személy létesítő okiratában a jogi személy létesítésére irányuló akarat kifejezésén túl meg kell határozni a) a jogi személy nevét; b) a jogi személy székhelyét; c) a jogi személy célját vagy fő tevékenységét; d) a jogi személyt létesítő személy vagy személyek nevét, valamint azok lakóhelyét vagy székhelyét; e) a jogi személy részére teljesítendő vagyoni hozzájárulásokat, azok értékét, továbbá a vagyon rendelkezésre bocsátásának módját és idejét; és f) a jogi személy első vezető tisztségviselőjét.
18 3:6. [A jogi személy neve] (1) A jogi személy nevének olyan mértékben kell különböznie a korábban nyilvántartásba vett más jogi személy elnevezésétől, hogy azzal ne legyen összetéveszthető. Ha több jogi személy nyilvántartásba vételét kérik azonos vagy összetéveszthető név alatt, a név viselésének joga azt illeti meg, aki kérelmét elsőként nyújtotta be. (2) A jogi személy neve nem kelthet a valósággal ellentétes látszatot. A jogi személy típusára vagy formájára vonatkozó elnevezést a jogi személy nevében fel kell tüntetni. (3) A jogi személy nevében a jogi személy típusát, ha a név a jogi személy tevékenységét is tartalmazza, akkor a tevékenységet is magyar nyelven, a magyar helyesírás követelményeinek megfelelően kell feltüntetni. 3:7. [A jogi személy székhelye] A jogi személy székhelye a jogi személy bejegyzett irodája, ahol a jogi személynek biztosítania kell a részére címzett jognyilatkozatok fogadását és a jogi személy jogszabályban meghatározott iratainak elérhetőségét. 3:8. [A jogi személy tevékenysége] A jogi személy minden olyan tevékenységet folytathat, amelyet jogszabály nem tilt vagy nem korlátoz. 3:9. [A vagyoni hozzájárulás kötelezettsége] (1) A jogi személy alapítója vagy tagja a jogi személy alapításakor vagy a tagsági jogok keletkezésének más eseteiben köteles a jogi személy részére vagyoni hozzájárulást teljesíteni. A jogi személy részére teljesített vagyoni hozzájárulást vagy annak értékét nem lehet visszakövetelni. (2) Ha a jogi személy alapítója vagy tagja nem köteles vagyoni hozzájárulást teljesíteni, a jogi személy tartozásaiért a jogi személy tagja, tagság nélküli jogi személy esetén az alapítói jogok gyakorlója köteles helytállni. Ha a helytállási kötelezettség több személyt terhel, kötelezettségük egyetemleges. 3:10. [A vagyoni hozzájárulás tárgya és mértéke] (1) Az alapító vagy a tag által a jogi személy rendelkezésére bocsátott vagyon pénzből és nem pénzbeli vagyoni hozzájárulásból állhat. (2) Nem pénzbeli vagyoni hozzájárulásként az alapító vagy a tag dolog tulajdonjogát vagy vagyoni értékű jogot ruházhat át a jogi személyre. (3) Ha a nem pénzbeli vagyoni hozzájárulás átruházáskor fennálló értéke nem éri el a létesítő okiratban megjelölt értéket, a különbözet megfizetését a jogi személy az átruházástól számított öt éven belül követelheti a nem pénzbeli vagyoni hozzájárulást szolgáltató személytől. 3:11. [Tagsági jogokról értékpapír kibocsátásának tilalma] A részvénytársaság kivételével tagsági jogokról nem lehet értékpapírt kibocsátani. III. Fejezet A jogi személyek nyilvántartása 3:12. [A nyilvántartásba vételi kérelem benyújtása]
19 (1) A létesítendő jogi személy nyilvántartásba való bejegyzése iránti kérelmének benyújtására a jogi személy képviseletére kijelölt személy köteles. (2) A kérelem benyújtásának elmulasztásából vagy késedelméből, valamint a hiányos vagy hibás bejelentésből eredő károkért a képviselő az alapítókkal szemben a szerződésszegéssel okozott károkért való felelősség szabályai szerint felel. 3:13. [A jogi személyek nyilvántartásának alapelvei] (1) A nyilvántartásba jogot, tényt vagy adatot bejegyezni jogszabályban meghatározott okirat vagy bírósági, hatósági határozat alapján lehet. (2) A nyilvántartás közhiteles: vélelmezni kell, hogy a nyilvántartott jogok, tények és adatok (a továbbiakban együtt: nyilvántartott adatok) fennállnak és valósak. Senki sem hivatkozhat arra, hogy nyilvántartott adatról nem tudott. A jogi személy jóhiszemű személyekkel szemben nem hivatkozhat arra, hogy valamely általa bejelentett nyilvántartott adat nem felel meg a valóságnak. Az ellenkező bizonyításáig vélelmezni kell annak jóhiszeműségét, aki a nyilvántartásban bízva, ellenérték fejében szerez jogot. (3) A nyilvántartásba bárki betekinthet, a nyilvántartott adatról feljegyzést készíthet, valamint hiteles másolatot vagy kivonatot kérhet. 3:14. [A jognyilatkozatok közzététele] Ha e törvény jogi személyre vonatkozó szabálya közzétételi kötelezettséget ír elő, e kötelezettségnek - ha e törvény eltérően nem rendelkezik - a Cégközlönyben történő közzététel útján kell eleget tenni. IV. Fejezet A jogi személy létesítésének érvénytelensége 3:15. [A jogi személy létesítésének érvénytelensége] (1) A jogi személy létesítő okiratának érvénytelenségére a jogi személynek a nyilvántartásba való bejegyzését elrendelő határozat jogerőre emelkedéséig a szerződések érvénytelenségének szabályait kell megfelelően alkalmazni. (2) A jogi személynek a nyilvántartásba való jogerős bejegyzését követően a jogi személy létesítő okiratának érvénytelenségére nem lehet hivatkozni a nyilvántartásból való törlés érdekében. Ha a létesítő okirat valamely rendelkezése jogszabályba ütközik, a törvényes működés biztosítására szolgáló eszközöket igénybe lehet venni. (3) Az (1) és a (2) bekezdés rendelkezéseit a létesítő okirat módosítása esetén megfelelően alkalmazni kell. III. CÍM A JOGI SZEMÉLY SZERVEZETE ÉS KÉPVISELETE V. Fejezet A jogi személy tagjainak vagy alapítóinak döntéshozatala 3:16. [A döntéshozó szerv]
20 (1) A tagok vagy az alapítók az e törvény vagy a létesítő okirat alapján őket megillető döntési jogköröket a tagok összességéből vagy a tagok által maguk közül választott küldöttekből álló testületben (a továbbiakban: küldöttgyűlés), vagy az alapítói jogokat gyakorló személyek összességéből álló testületben gyakorolják. (2) A döntéshozó szerv a döntéseit ülés tartásával vagy ülés tartása nélkül hozza. 3:17. [A döntéshozó szerv ülésének összehívása] (1) A döntéshozó szerv ülését a vezető tisztségviselő meghívó küldésével vagy közzétételével hívja össze. (2) A meghívónak tartalmaznia kell a) a jogi személy nevét és székhelyét; b) az ülés idejének és helyszínének megjelölését; c) az ülés napirendjét. (3) A napirendet a meghívóban olyan részletességgel kell feltüntetni, hogy a szavazásra jogosultak a tárgyalni kívánt témakörökben álláspontjukat kialakíthassák. (4) A döntéshozó szerv az ülését a jogi személy székhelyén tartja. (5) Ha a döntéshozó szerv ülését nem szabályszerűen hívták össze, az ülést akkor lehet megtartani, ha az ülésen valamennyi részvételre jogosult jelen van, és egyhangúlag hozzájárul az ülés megtartásához. (6) A döntéshozó szerv ülésén a szabályszerűen közölt napirenden szereplő kérdésben hozható határozat, kivéve, ha valamennyi részvételre jogosult jelen van és a napirenden nem szereplő kérdés megtárgyalásához egyhangúlag hozzájárul. 3:18. [Határozatképesség] (1) A döntéshozó szerv ülése akkor határozatképes, ha azon a leadható szavazatok több mint felét képviselő szavazásra jogosult részt vesz. A határozatképességet minden határozathozatalnál vizsgálni kell. (2) Ha egy tag vagy alapító valamely ügyben nem szavazhat, őt az adott határozat meghozatalánál a határozatképesség megállapítása során figyelmen kívül kell hagyni. 3:19. [Határozathozatal] (1) A tagok vagy az alapítók a döntéshozó szerv ülésén szavazással hozzák meg határozataikat. (2) A határozat meghozatalakor nem szavazhat az, a) akit a határozat kötelezettség vagy felelősség alól mentesít vagy a jogi személy terhére másfajta előnyben részesít; b) akivel a határozat szerint szerződést kell kötni; c) aki ellen a határozat alapján pert kell indítani; d) akinek olyan hozzátartozója érdekelt a döntésben, aki a jogi személynek nem tagja vagy alapítója; e) aki a döntésben érdekelt más szervezettel többségi befolyáson alapuló kapcsolatban áll; vagy f) aki egyébként személyesen érdekelt a döntésben. (3) A tagok vagy az alapítók határozatukat a határozatképesség megállapításánál figyelembe vett szavazatok többségével hozzák meg. Ha e törvény egyszerű vagy azt meghaladó szótöbbséget ír elő a határozat meghozatalához, a létesítő okirat egyszerű szótöbbségnél alacsonyabb határozathozatali arányt előíró rendelkezése semmis. Ha e törvény egyhangúságot ír elő a határozat meghozatalához, a létesítő okirat ettől eltérő rendelkezése semmis.

matches: bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság


text:
No comment? - A tartalomszolgáltató olvasói offenzív kommentekért való felelősségéről | hírek | Jogi Fórum
No comment? - A tartalomszolgáltató olvasói offenzív kommentekért való felelősségéről
/ Saját Szerző
Címzett: Feladó: Magyarország megsértette az Európai Emberi Jogi Egyezmény véleménynyilvánítás szabadságáról szóló cikkét - mondta ki az Emberi Jogok Európai Bírósága Kamarai döntésében a MTE & Index.hu Zrt. vs. Hungary ügyben, mely az internet önszabályozó tartalomszolgáltatói, egy internetes hírportálon szereplő vulgáris és offenzív kommentekért való felelősség kérdését feszegette. A döntés még nem végleges, a Nagykamara változtathat rajta.
A bírósághoz a Magyar Tartalomszolgáltatók Egyesülete („MTE”) és az Index.hu Zrt. („index”) fordult, azt állítva, hogy a véleményszabadság sérült, mikor a nemzeti bíróság olvasóik online kommentjeiért felelősségüket megállapította.
A bíróság kiemelte, hogy habár az internetes hírportálok nem a klasszikus értelemben véve közlői a kommenteknek, mégis feladatok és kötelezettségek terhelik őket. Ugyanakkor a nemzeti, magyar bíróságok a felelősség megállapításánál nem megfelelően súlyozták a jogokat, vagyis a kérelmezők véleménynyilvánítás szabadságához való jogát az ingatlanértékesítő honlapok azon személyiségi jogával szemben, hogy tiszteletben tartsák a kereskedelmi megítélésüket.
A kérelmezők, a Magyar Tartalomszolgáltatók Egyesülete és az Index Zrt. a történtekkor még mindketten engedélyezték olvasóik számára a cikkekhez kommentek fűzését, az ÁSZF-ükben rögzített azon kitétellel, hogy a komment szerzőit terheli kommentjeikért a felelősség. Ezen felül mindketten az ún. „notice-and-take-down” rendszert használták, vagyis ha bárki jogsértő tartalmat jelzett feléjük, ők azt a jelzés alapján azonnal eltávolították.
2010. február 5-én az MTE közzétett egy állásfoglalást, véleményt, mely két ingatlanforgalmazó cég honlapjának félrevezető üzleti gyakorlatát kritizálta, vagyis azt, hogy a portálok a harminc napos ingyenes hirdetéssel annak lejártakor, amennyiben nem törlik azt, előzetes tájékoztatás nélkül díjat rónak ki. Ezt követően az Index is körbejárta a kérdést, mellyel kapcsolatban mind az MTE, mind az Index honlapján támadó és vulgáris kommentek jelentek meg.
2010. február 17-én az ingatlanforgalmazó cég pert indított az MTE és az Index ellen, azt állítva, hogy az általuk közölt vélemény és az azt követő kommentek sértették az ő személyiségi jogait, megítélését. Erre reagálva azonnal eltávolításra kerültek a kommentek, majd az MTE és az Index azzal védekeztek, hogy ők nem a közvetlen szerzők voltak, s ők nem tehetők felelőssé az olvasók kommentjeiért, s alapvetően a kritikát a számtalan ügyfélpanasz is igazolja.
A nemzeti bíróság a kérdéses kommenteket offenzívnak, sértőnek és megalázónak találta, melyek a véleménynyilvánítás szabadságán túlterjeszkedtek, így mind az MTE, mind az Index objektív felelősségét megállapították.
A nemzeti legmagasabb fórumok kimerítése után a panaszosok a strasbourgi bírósághoz fordultak 2013. március 28-án, az Európai Emberi Jogi Egyezmény 10. cikkének megsértésére hivatkozva, vagyis hogy a magyar bíróság kötelezte őket az olvasói kommentek tartalmi szűrésére, mely következtében az internetes szólás szabadságának immanens része sérült.
A bíróság számára nem volt kérdéses, hogy a magyar bíróság döntése érintette a véleménynyilvánítás szabadságát. Ezen felül a bíróság megfelelőnek találta a panaszosok azon érvét, hogy a tevékenységük vonatkozásában az általuk becsült és előrelátható kockázat miatt harmadik felek általi jogsértő kommentekért nem lehet őket felelősnek tartani. Ebből kifolyólag úgy ítélte a bíróság, hogy a beavatkozásnak nem volt legitimálható célja más jogok megvédése vonatkozásában.
A bíróság ezen felül megállapította, hogy a nemzeti fórumok a felelősség kérdésében nem súlyozták megfelelően a kérdéses jogokat, vagyis a kérelmezők véleménynyilvánításhoz való jogát és az ingatlanforgalmazó portálok jó hírnevéhez való jogát. Kiemelendő, hogy a magyar hatóságok nem mérlegelték, hogy a kommentek valósak voltak-e. Habár kétségtelen, hogy offenzív és vulgáris hangvételű megjegyzésekről volt szó, mégsem tartalmaztak gyűlöletkeltő elemeket, s nem álltak fenn a korábbi Delfi AS v. Estonia esetéhez hasonló körülmények.
A bíróság előtt nem ismeretlen a kommentek megítélésével kapcsolatos kérdés, hiszen hasonló merült fel a Delfi ügyben is, ahol a bíróság felelősnek találta az internetes hírportált. Fontos különbség azonban, hogy a magyar esetben nem gyűlöletbeszédről és erőszakra uszításról volt szó a kommentekben, habár valóban a kommentek offenzívak és vulgárisak voltak.
Így a bíróság a kommentek tartalmát és összefüggéseit tekintve úgy ítélte meg, hogy azok közérdekkel kapcsolatos témát érintettek, melyek már számtalan ügyfélpanaszt generáltak a kérdéses cég vonatkozásában. A kommenteket tekintve azonban az Európai Emberi Jogi Egyezmény 10. cikke által védett értékítéletről és véleményről van szó, s a használ kifejezések számtalan internetes portál által használtak.
Felelősség tekintetében megállapításra került, hogy habár a nemzeti bíróság felelősnek találta a kérelmezőket, azonban a hatóságok a tényleges kommentezők felelősségét nem vizsgálták. Ezen felül azt sem vették figyelembe, hogy a kérelmezők több módszerrel is felléptek a sértő kommentek ellen és azok eltávolítása céljából.
Ezen felül a kommentek hatását tekintve egyrészt megállapította a bíróság, hogy alapvetően egy magáncég kereskedelmi megítélése forgott kockán, mely nem összehasonlítható egy magánszemély megítélésével, annak erkölcsi dimenziójával. Emellett fontos körülmény, hogy a vélemény megjelenésekor és a kommentek keletkezése idején az ingatlanirodák üzleti magatartása vizsgálat alatt volt. A bíróság így úgy ítélte, hogy nem lehet világosan megmondani, hogy a kommentek bármilyen negatív, elrettentő hatással bírtak az ügyfelekre.
Másrészt a kérelmezők felelőssé tétele jelentős hatással bír a kommentezésre és az ilyen fajta véleménynyilvánító fórumokra, melyek megszüntetésére is vezethet, s ugyanakkor fontos körülmény, hogy a bíróság nem mérlegelte az internetes véleménynyilvánítás szabadságához fűződő érdek és az ingatlanos portál kereskedelmi megítéléshez való jogát.
Végül pedig a bíróság úgy talált, hogy ha egy hatékony eljáráson keresztül a gyors válaszadások biztosítottak, melyet egy jelzésre leszedő rendszer egészít ki, a legtöbb esetben elégséges a jogok és érdekek védelmére. Ebből kifolyólag a bíróság nem látja okát, hogy a kérelmezők nem léptek volna fel kellőképpen az ingatlanforgalmazó honlapjának kereskedelmi megítélése védelmében. Így a bíróság megállapította, hogy Magyarország megsértette az Európai Emberi Jogi Egyezmény 10., véleménynyilvánítás szabadságáról szóló cikkét.
Erős és egységes Európa - Az Alapjogokért Központ hat pontos javaslata (2017.03.31.)
Zsúfoltság és balesetveszély egy szociális intézményben - Az alapjogi biztos megállapításai (2017.03.21.)
Jogellenes fogvatartás és kitoloncolás - Az EJEB ítélete magyar hatóságok vonatkozásában (2017.03.17.)

matches: bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság


text:
A Közgép javára döntött a bíróság - Napi.hu
A Közgép javára döntött a bíróság
A Közgép nem szolgáltatott hamis adatot a gönyűi kikötőfejlesztési tenderben a Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság csütörtöki, elsőfokú döntése értelmében. A kormány fellebbez - jelentette ki Lázár János Miniszterelnökséget vezető miniszter a hírre reagálva.
MTI, Napi.hu, 2015. december 10. csütörtök, 15:35
A Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság első fokú ítélete szerint a gönyűi kikötőfejlesztési tenderben a Közgép Zrt. nem szolgáltatott hamis adatot, így ajánlata érvényes, a kizárása az eljárásból jogszerűtlen volt. A bíróság ezzel részben megváltoztatta a Közbeszerzési Döntőbizottság korábbi határozatát.
A csütörtökön kihirdetett ítélet azért fontos a Közgépnek, mert a hamis adatközlés 3 éves kizárással jár a közbeszerzési eljárásokból. Az ítélet ellen 15 napon belül lehet fellebbezni a Fővárosi Törvényszéken.
A Győr-Gönyű Országos Közforgalmú Kikötő infrastrukturális továbbfejlesztése megvalósításához szükséges kiviteli tervek elkészítésére és az építési munkák elvégzésére az Észak-dunántúli Vízügyi Igazgatóság írta ki a közbeszerzést. A négy ajánlattevő között volt - közös ajánlattevőként - a Közgép Építő és Fémszerkezetgyártó Zrt. és a Kötiviép'B Kft. is. Ez a két cég adta a legolcsóbb ajánlatot 6 milliárd 673 millió forinttal, de a másik három ajánlat is csak pár százalékkal volt drágább ennél.
Az ajánlatkérő közlése szerint azért zárta ki a versenyből és tette érvénytelenné a legolcsóbb ajánlatot, mivel abban a Közgép hamisan adta meg a munkához szükséges két komp adatait. Ezeket - mint kapacitást biztosító szervezettől - a szerb Ortacko Drustvo Kompanija Stokic cégtől kívánta bérelni. Az ajánlatkérő 500 négyzetméter zárt fedélzetet kívánt meg a kompoktól, a Közgép ezt igazolta is, de az értékelés során az ajánlatkérő úgy találta, hogy a rámpák levonásával kisebb a zárt fedélzet 500 négyzetméternél.
A bíróság az első fokú ítéletében kifejtette, hogy a kompok zárt fedélzete alapterületének a meghatározására nem adott számítási módszert az ajánlatkérő. A Közgép elfogadta a komp tulajdonosának az adatait, míg az ajánlatkérő a hajó rajza alapján a saját számítását fogadta el valósnak. A bíróság maga is elvégezte a zárt fedélzet területének a kiszámítását és neki sem jött ki az 500 négyzetméter a rámpák nélkül. Ugyanakkor megjegyezte, hogy a kompok fő funkciója az, hogy munkagépek álljanak rajta.
Lázár János a csütörtöki kormányinfón azt mondta, hogy mindenképpen fellebbeznek a döntés ellen, ha viszont az jogerőre emelkedik, akkor tudomásul veszik.
A Közbeszerzési Hatóság (KH) is reagált csütörtökön délután a hírre. Eszerint a Közbeszerzési Döntőbizottság nem ért egyet az elsőfokú bíróság ítéletének azon részével, amely részben megváltoztatta a döntést, ellene a törvényes határidőn belül fellebbezést nyújt be.
A KH értelmezése szerint az első fokú bíróság megállapította, hogy a Közgép nem felelt meg az előírt alkalmassági követelményeknek, ezért az ajánlata érvénytelen. A hatóság a hamis adatközlés miatti kizárással kapcsolatban megjegyzi: e kérdésben a bíróság nem jogerősen részben megváltoztatta a Közbeszerzési Döntőbizottság és az ajánlatkérő döntését, melyet egy olyan tanú vallomására alapított, aki a Közgép közbeszerzési igazgatója. A tanú vallomása szerint csak a tárgyaláson ismerte meg, hogy az általuk a közbeszerzési eljárás során az alkalmassági feltételnek igazolására beadott adatok nem felelnek meg a valóságnak. Erre alapozza a bíróság, hogy a hamis adatközlése miatti kizárás nem volt jogszerű - olvasható a közleményben.
Ugyanakkor a hatóság szerint a bíróság az ítélet indokolásában kiemelte, hogy a Közbeszerzési Döntőbizottság helytállóan mutatott rá, hogy hamis adatszolgáltatásnak csak akkor van helye, ha az a verseny tisztaságát veszélyezteti, vagy jogtalan előny szerzését célozta meg. A Közbeszerzési Hatóság álláspontja szerint egy pályázónak tisztában kell lenni az általa beadott adatok valóságával, így a kérdéses műszaki paraméterekkel, hiszen ez szükséges az érvényes ajánlattételhez, mivel csak így nyílhat meg a lehetősége elnyerni a szerződést.
Bulemia, 2015.12.10 23:18
De látott...ismerjük egymást.
paramparam, 2015.12.10 23:01
@Bulemia: Téged még ő sem láthatott.
Bulemia, 2015.12.10 22:46
Az A.E. Bizottság egy Jégkrémbalett volt.
Szerelem, szerelem, szerelem - és itt jön a lényeg: Köpni kell, köpni kell, köpni kell.
Ez a Wahorn jövőbe látó volt....
paramparam, 2015.12.10 22:44
@Bulemia: Ki nem ßarja le, hogy egy Magyar mit mond? Maga döbbenetesen ostoba. Nem hallott még az igen finom csontlevesről? A Bizottság pedig egy tánczenekar volt és nem ezt vallotta.
Bulemia, 2015.12.10 22:30
Miért gond az, ha a Bizottság mérlegel?
Ami nagyon olcsó, az nem jó.
Ahogy a Magyar mondja: olcsó húsnak, híg a leve.
Ezt vallja a Bizottság is.
Magyar az, már ez is baj?

matches: bíróság bíróság Bíróság Bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság


text:
Újra főhet a bankok feje :: :: Jalsovszky Ügyvédi Iroda Blog
Bejegyzések Szerzők
Újra főhet a bankok feje
Dr. Zsibrita Boglárka | 2017. január 18.
Nem sokáig alkalmazhatták a finanszírozó bankok az új Ptk. megváltozott zálogjogi szabályai miatt átalakított biztosítéki struktúrákat. A Kúria közelmúltban hozott határozata ugyanis újabb kihívás elé állítja a bankokat: a finanszírozók ismételten azzal szembesülnek, hogy az évek alatt kialakított és alkalmazott biztosítéki struktúrák újragondolása válik szükségessé.
A Kúria egy ingatlanfinanszírozással kapcsolatos jogvitát vizsgált, amely során kimondta: ha a bank egy kölcsönszerződés biztosítékaként egy jövőbeni követelésre köt ki magának zálogjogot és közben a kölcsönfelvevő, felszámolás alá kerül, úgy a felszámolás kezdetekor még nem esedékes követelések tekintetében a bank nem élhet kielégítési elsőbbségével. Ezzel az ítéletével a Kúria egy évek óta húzódó, ellentmondásos bírósági gyakorlat végére tett pontot.
A Kúria döntése egy irodaház beruházásának finanszírozásával volt kapcsolatos, amely során a finanszírozó bank – a szokásos piaci gyakorlatnak megfelelően – az irodaház bérbeadásából származó, jövőbeni bérleti díjbevételekre kikötötte a zálogjogát. A hitel felvevője felszámolás alá került, és a felszámolási eljárás során a bank, a zálogjog jogánál fogva igényelte, hogy a bérlők által fizetett bérleti díjak a részére kerüljenek megfizetésre.
A Kúria azonban úgy döntött, hogy a bank ezen igénye jogszerűtlen. A bíróság szerint a zálogjoggal rendelkező bank a felszámolás elrendelését követően csak azon bérleti díjakkal kapcsolatosan hivatkozhat a kielégítési elsőbbségére (azaz arra a jogára, hogy a bérleti díjbevételből minden más hitelezőt megelőzve részesedjen), amelyek a felszámolás megkezdését megelőzően váltak fizetendővé. A Kúria megállapította, hogy egy bérleti szerződésből eredő követelések fokozatosan, a bérleti díj esedékességének megfelelően jönnek létre. Azaz azon bérleti díjakra, amelyek a felszámolás kezdetét követően válnak fizetendővé, a zálogjogosult bank elsőbbsége nem terjed ki. Így a felszámolás elrendelését követően esedékes bérleti díjak a felszámolási vagyon általános részét képezik és azokból a bank csak az általános csődjogi szabályok szerint részesülhet.
A határozat hatásai
A határozat alapjaiban rendítheti meg az ingatlan-beruházásokkal kapcsolatos finanszírozási tranzakciókat. Az ilyen tranzakciókban ugyanis a bankok egyik legfőbb biztosítékának éppen az számított, hogy a bérleti díjakból kielégítést nyerhettek – különösen akkor, ha a kölcsönvevő felszámolás alá került. Ez a biztosíték lényegében kiesik, hiszen a bank pont akkor nem tudja majd rátenni a kezét a bérleti díjakra, amikor arra várhatóan igazán szüksége lesz (amikor is a kötelezett felszámolás kerül, azaz a hitel visszafizetése bizonytalanná válik).
Bár a Kúria döntésének szakmai megalapozottsága jogászi körökben vitatott, azt (annak ún. „elvi jellege” miatt) a továbbiakban az alsóbb szintű bíróságok is kötelesek figyelembe venni. A finanszírozó bankok ezért nem tehetik meg, hogy a határozatban foglaltakat figyelmen kívül hagyják hitelezési ügyleteik során.
Az ingatlanfejlesztési ügyletek egyik legfontosabb biztosítékának kiesése várhatóan a továbbiakban meg fog jelenni az ilyen ügyletek árazásában. A közgazdasági elvek alapján magasabb kockázat magasabb haszonnal kell, hogy együtt járjon.
A Kúria döntése továbbá a biztosítéki rendszerek újragondolására késztetheti a bankokat. Valószínűsíthető, hogy egyéb biztosítéki formák kerülnek ismét előtérbe – ide értve a Ptk. által tavaly július óta újból elérhetővé tett biztosítéki engedményezést vagy biztosítéki célú vételi jog nyújtását.
A történet talán legaggasztóbb pontja a stabilitás hiánya: az új Ptk. 2014 márciusi hatályba lépése, valamint a zálogszabályok tavaly júliusi módosítása már mind-mind jelentősen érintették a bankok által alkalmazott biztosíték-rendszereket. A Kúria mostani döntése három éven belül immár harmadszor kényszeríti a bankokat a biztosítéki struktúráik újragondolására.
Címkék: biztosíték, finanszírozás, új Ptk.
Smart buildings szeminárium – beszámoló »
Az ingatlanszektor digitalizációja és a smart épületek – a Bird & Bird nemzetközi ingatlanjogi csoportjának budapesti szemináriuma 2017. június 15-én »
Adatvédelmi Hírlevél – 22. hét »

matches: Kúria Kúria Kúria Kúria Kúria bíróság Kúria Kúria Kúria Kúria


text:
GVH - Vj-48/1998
Döntések > Bírósági döntések Vj szám alapján > Bírósági döntések 1998
2002.11.21.
Vj-48/1998
Kf. IV. 37. 387/2000/7. szám
A Magyar Köztársaság Legfelsőbb Bírósága a Nyomtatvány és Irodai Eszközellátó Kft. (Budapest) I. r., az UNIÓ Lap- és Könyvkiadó Kereskedelmi Kft. (Budapest) II.r., a Hungary Nyomda és Csomagolóipari Rt. jogutódjaként a Cofinec Kner Címkegyártó Kft. (Békéscsaba) III.r. és a Kabinet Kft. (Budapest) IV. r. felpereseknek a Gazdasági Versenyhivatal (Budapest) alperes ellen verseny ügyben hozott határozat bírósági felülvizsgálata iránt indult perében a Fővárosi Bíróság 1999. november 12-én kelt 2.K.31.551/1998/9. számú ítélete ellen az alperes részéről 10. sorszám alatt benyújtott és 11. sorszám alatt indokolt fellebbezése folytán az alulírott napon megtartott nyilvános tárgyaláson meghozta a következő
A Legfelsőbb Bíróság az elsőfokú bíróság ítéletét helybenhagyja. Kötelezi az alperest, hogy 15 nap alatt fizessen meg felpereseknek fejenként 10.000,- azaz tízezer forint másodfokú perköltséget .
A fellebbezési illetéket az állam viseli.
Az elsőfokú bíróság által megállapított tényállás szerint az adózási kötelezettség teljesítése érdekében az APEH ingyenes és ellenérték fejében megvásárolható nyomtatványokat rendszeresített. Az 1993-as évet megelőzően a nyomtatványok piacán ellátási gondok miatt rendkívüli helyzet alakult ki. Az ellenérték fejében megvásárolt nyomtatványok egységes jellegben történő gyártása és forgalmazása érdekében az APEH 1993-ban pályázatot hirdetett, amelyet a felperesek nyertek. Ezzel határozatlan időre az ország egész területén kizárólagos jogosultságot kaptak az adónyomtatványok gyártására és forgalmazására.
Az APEH és a felperesek 1993. szeptember 2-án írásbeli megállapodást kötöttek, melyben a forgalmazók vállalták, hogy az országos forgalmazást önállóan biztosítják. A forgalmazók a nyomtatványok megjelenése előtt egyeztetik a nagykereskedelmi árat és az ajánlott fogyasztói árat. Azt katalógusaikban feltüntetik és az APEH kívánságára bármikor bemutatják, és nyilvánosságra hozzák. 72 órán belüli szolgáltatási és készletezési kötelezettséget vállaltak. Az APEH kifejezett kívánságára a 4. pontban a forgalmazók vállalták, hogy az országos ellátás folyamatos biztosítása érdekében mind a gyártásban, mind a forgalmazásban összehangolják tevékenységüket. A nyomtatványok ajánlott fogyasztói ár feltüntetésével kerülnek forgalomba, az árakat az APEH határozza meg.
A felperesekkel szemben versenyfelügyeleti eljárás indult az "átvezetési kérelem" egyes adónyomtatványok egyesítése vonatkozásában. A vizsgálat során felmerült a nyomtatványok ajánlott fogyasztói árával megvalósuló jogsértő magatartás megvalósulása is. Az alperes az 1998. augusztus 18-án kelt Vj-48/1998/37. sorszámú határozatában megállapította, hogy jogsértő az 1993. szeptember 2-i szerződés azon kitétele, mely szerint a felperesek a gyártásban és a forgalmazásban összehangolják tevékenységüket. Elrendelte a törvénybe ütköző állapot 30 napon belüli megszüntetését. A felpereseket egyenként 1.000.000 Ft megfizetésére kötelezte.
Döntésében kiemelte, hogyha azonos termék és földrajzi piacon az érintett terméket előállító (forgalmazó vállalkozások piaci magatartásukat bármilyen formában bizonyíthatóan összehangolják, nem közös erőfölény, hanem kartell valósul meg. A szerződéssel kapcsolatban azt is megjegyezte, hogy az APEH nagy valószínűséggel túllépte az állam adópolitikájának megvalósítása során ráháruló közfeladatot. Mivel a kötelező árkikötésre bizonyíték nem volt az ár tekintetében a jogsértést nem állapította meg. E tény alapján pedig az alperes álláspontja szerint szükségtelenné tette az APEH eljárás alá vonását. Megjegyezte, hogy a kockázat csökkentése, a profit maximálásának hathatós eszköze lehet a versenytársak piaci magatartásának összehangolása, mely reálissá teszi azt a veszélyt, hogy az ár a legmagasabb önköltséghez fog igazodni.
Az 1993. szeptember 2-án kelt szerződésnek a felek gazdasági magatartása összehangolására vonatkozó pontjait ideértve az ár összehangolásra vonatkozó kötelezettségeket - a kötelem végrehajtását igazoló bizonyítékok hiányában a tisztességtelen piaci magatartás és versenykorlátozás tilalmáról szóló 1996. évi LVII. törvény (továbbiakban: Tpvt.) 11. § (1) bekezdése alapján azért tartotta jogsértőnek, mert az a gazdasági verseny kiküszöbölését célozza, vagy ilyen hatást fejthet ki. Mivel a jogsértőnek minősített szerződéses feltétel nem hatályosult, a jogsértés kiküszöbölésére 30 napot engedélyezett azzal, hogy a felperesek megfontolják, a jövőre nézve a Tpvt. 18. § alapján kérnek-e mentesítést a tilalom alól. A bírság összegét a Tpvt. 78. § (2) bekezdését alkalmazva a jogsértés súlya és a részvétel azonossága figyelembevételével határozta meg.
Az alperesi döntést követően 1998. októberében a felperesek és az APEH emlékeztetőben rögzítették, hogy a megállapodás célja soha nem volt a verseny bármiféle korlátozása, és ilyet a felperesek nem fejtettek ki. A kifogásolt rendelkezés útján az APEH azt kívánta elérni, hogy az egymással versenyhelyzetben lévő felperesek az egységes adónyomtatványok országos ellátását megfelelően biztosítsák. Az alperes határozatával nem értenek egyet, de a megállapodás 4. pontját a szerződő felek annak keltére visszaható hatállyal törölték.
A felperesek kereseteikben kérték az alperesi határozat megváltoztatását annak megállapítása mellett, hogy jogsértést nem valósítottak meg. Az I. r. felperes arra hivatkozott, hogy a megállapodás egyetlen pontja sem irányult a piaci verseny kizárására. A megállapodás célja az adónyomtatványok egységes formátumú, országos ellátásának biztosítása volt. Az együttműködés az új nyomtatványok megjelenésének megszervezésére, illetve a regionális központjaik révén egymás időleges kisegítésére vonatkozott.
A II.r. felperes szerint a 4. pont a fogyasztók érdekében került megfogalmazásra, az országos ellátás biztosítása érdekében. Ez nem rejtett versenyjogi veszélyt rejtő megállapodás. Az alperesnek vizsgálnia kellett volna az előzményeket és a megbízó érdekeit is.
A III.r. felperes sérelmezte, hogy az alperes jogellenesen elmulasztotta eljárás alá vonni az APEH-et és nem vizsgálta a 4. pont valóságos tartalmát és célját. A perbeli kikötés a fogyasztói érdekeket szolgáló együttműködésre vonatkozott.
A IV. r. felperes arra hivatkozott, hogy a perbeli szerződés minősítése és elmarasztalás oka nem érthető. A felperesek csak az APEH előírásait hajtották végre. A 4. pont vonatkozásában összehangolásra nem került sor.
Az alperes ellenkérelmében a felperesek keresetének elutasítását kérte, perköltségre nem tartott igényt.
Fenntartotta a határozatában kifejtett jogi álláspontját azzal, hogy a felek magatartása nem a Ptk-ban írt együttműködési kötelezettség teljesítéseként értékelhető. A felperesek aláírták a szerződést, így versenyjogilag önállóan kell helytállniuk, az APEH eljárás alá vonása nem volt szükséges. A jogsértés súlya az alkalmazott bírság összegében került értékelésre.
Az elsőfokú bíróság ítéletével az alperes határozatát megváltoztatta és megállapította; hogy az 1993. szeptember 2-án kelt szerződés azon kitétele, mely szerint a felperesek a gyártásban és a forgalmazásban összehangolják a tevékenységüket, jogsértés megvalósítását nem meríti ki. Ezért a felperesek bírság megfizetésére kötelezését mellőzte.
Indokolásában kifejtette, hogy a Tpvt. 11. § (1) bekezdése alapján tilos a vállalkozások közötti megállapodás és összehangolt magatartás, valamint a vállalkozások társadalmi szervezetének, köztestületének, az egyesülésnek és más hasonló szervezetnek a döntése, amely a gazdasági verseny megakadályozását, korlátozását vagy torzítását célozza, vagy ilyen hatást fejthet, illetve fejt ki. Figyelembe véve, hogy a tényleges versenykorlátozás alperes szerint nem valósult meg, ezért az ilyen irányú célzatok illetve a versenykorlátozásra (torzításra) alkalmasság tettenérése szükséges. Azt, hogy a vizsgált magatartás a Tpvt. 11. § (1) bekezdésébe ütközően jogsértő, az alperesnek okszerűen levezetett közvetlen vagy közvetett bizonyítás útján kell igazolnia. Az elsőfokú bíróság azonban a gazdasági verseny kiküszöbölésére irányuló célzatának fennállását nem látta megállapíthatónak és arra sem talált megnyugtató bizonyítékot, hogy versenyt kiküszöbölő hatást fejthet ki.
E körben kiemelte, hogy az alperesi határozathozatalt megelőzően közel 5 évvel korábban került sor a perbeli megállapodás megkötésére. Így a verseny akadályozásának, korlátozásának, illetve torzításának már bekövetkezett jelének kellene lennie, erre azonban adat nem merült fel. Elméletileg a piaci viszonyok valamely változása folytán utóbb válik alkalmassá a gazdasági verseny kiküszöbölésére, de az alperes, ezt alátámasztó körülményt nem nevezett meg. Ebből a bíróság arra a következtetésre jutott, hogy a kifogásolt felperesi kötelezettségvállalások versenykorlátozásra (torzításra) nem alkalmasak. Konkrét adatok hiányában pedig nem feltételezhető, hogy a megállapodás ilyen hatást válthat ki.
A Tpvt. 11. § (1) bekezdése alapján külön vizsgálat tárgya, hogy a felpereseket versenyellenes célzatok vezették-e. E körben nem mellőzhető a megállapodás keletkezésének és hátterének feltárása. A vizsgálat során a kizárólag ajánlott fogyasztói ár és az átvezetési kérelemmel összefüggésben felmerült árukapcsolás tekintetében a meghallgatott APEH osztályvezető, Kovács István tanúvallomásából kitűnően, az alperes által kifogásolt szerződéses kikötések az adóhatóság kifejezett kérése alapján kerültek megszövegezésre. Ennek célja az volt, hogy a korábbi áldatlan állapotot megszüntetve az ellátás zökkenőmentesen és folyamatosan az egész ország területén biztosított legyen. Ilyen előzmények ismeretében az elsőfokú bíróság megítélése szerint nem lehet megállapítani a felperesek gazdasági verseny kizárására, korlátozására vagy torzítására irányuló célzatát.
Az elsőfokú bíróság még kitért arra, hogy az alperesnek azon megállapítása mellett, hogy az APEH nagy valószínűséggel túllépi a reáháruló közfeladatot, az adóhatóság eljárás alá vonását nem lehetett volna mellőzni. A jogsértés megvalósulása merül fel, a Tpvt. 44. §-án keresztül érvényesülő, alperesre is irányadó, az államigazgatási eljárás általános szabályairól szóló 1957. évi IV. törvény (Áe.) 2. § (5) bekezdése szerinti megkülönböztetés valósult meg, az érintettek egyikének magatartása értékelés nélkül marad.
Kifejtette azt is, hogy ha leplezni igyekvő versenyellenes motivációk felfedésére van szükség, akkor a megállapodás egészének és a piaci körülményeknek, valamint az eljárás alá vontak magatartása feltárásától, elemzésétől nem lehet eltekinteni. Okszerűen kell alátámasztani és konkrétan meg kell jelölni az összehangolt magatartást, hogy a megállapodás melyik pontja alapján az miért valósult meg. Ezt az elvárást azonban az alperes határozata maradéktalanul nem teljesítette. A rendelkező részéből a felperesek arra következtettek, hogy a megállapodás 4. pontja minősül versenyellenesnek, ugyanakkor az indokolás a megállapodás több pontjára, sőt ténymegállapítások nélkül a felperesek ármeghatározására is utalt.
Mivel az alperes a felperesek piaci magatartását vizsgálta, eljárásukat helyesen nem a Ptk., hanem a Tpvt. alapján kellett megítélnie.
Mindezek alapján az elsőfokú bíróság a Tpvt. 83. § (4) bekezdése szerint az alperes határozatát úgy változtatta meg, hogy megállapította, hogy a felperesek jogsértést nem valósítottak meg, így rendelkezett a felperesek bírság megfizetése alóli mentesítéséről is.
Az elsőfokú bíróság ítélete ellen az alperes nyújtott be fellebbezést, kérve annak megváltoztatását és a keresetek elutasítását. Álláspontja szerint a Tpvt. 11. § (1) bekezdésének helyes értelmezése alapján megállapítható, hogy a kérdéses megállapodás alkalmas arra, hogy a verseny alapvető feltételeit megszüntesse. Tehát tilos. Ezért nem feltétel a jogsértés megállapításának a tényleges megvalósulás bizonyítása. Az a körülmény, hogy a megállapodás nem vezetett a verseny lényeges torzulásához, illetve, hogy annak célzatosságát a Fővárosi Bíróság nem látta megállapíthatónak, az alperesi határozatban a bírság összegének megállapításánál került sor.
Az I. r. felperes ellenkérelmében az elsőfokú bíróság ítéletének helybenhagyását indítványozta azzal, hogy széleskörű bizonyítási eljárás után hozta meg az ítéletet.
A II.r. felperes ellenkérelmében a fellebbezés elutasítását és alperes perköltségben marasztalását kérte azzal, hogy a vitatott 4. pont az APEH kérésére került megfogalmazásra, e mondat felének önkényes kiragadására alapította döntését az alperes. Az APEH megszüntette a felperesekkel a szerződést a versenyhivatali eljárás miatt, és a nyomtatványok piacán kezd visszatérni a korábban tapasztalt anarchia.
A III.r. felperes ellenkérelmében az elsőfokú bíróság ítéletének helybenhagyását és alperes perköltségben marasztalását kérte. Az alperesi álláspont a Tpvt. 11. §ának megalapozatlan kiterjesztő értelmezését jelenti. A verseny torzulása illetve célzatossága nem bizonyítható, azt nem a bírság összegénél kell figyelembe venni, hanem az eljárást meg kell szüntetni. Az elsőfokú bíróság ítélete is tartalmazza, hogy 5 év során az alperes által feltételezett lehetőség nem valósult meg, vagyis versenykorlátozási hatást a megállapodás egyáltalán nem fejtett ki.
A IV. r. alperes is az elsőfokú bíróság ítéletének helybenhagyását kérte, csatlakozva a felperesek által felhozott indokokhoz.
Az elsőfokú bíróság a tényállás minden lényeges elemét feltárta és az alkalmazandó jogszabály helyes értelmezésével jogszerű döntést hozott, amellyel a Legfelsőbb Bíróság is egyetértett.
Az alperes fellebbezésével kapcsolatban a Legfelsőbb Bíróság is rámutat arra, hogy a Tpvt. 11.E (1) bekezdése a gazdasági versenyt korlátozó megállapodás tilalmánál, annak megvalósítására, különböző magatartásformákat sorol fel. A közigazgatási per tárgya az alperesi határozat jogszerűségének felülvizsgálata, amelyben az alperesi határozat indokolására figyelemmel kell a felülvizsgálatot elvégezni. A Tpvt. 11. § (1) bekezdése három magatartásformát fogalmaz meg: amely a gazdasági verseny megakadályozását, korlátozását vagy torzítását
a) célozza
b) ilyen hatást fejthet ki
c) fejt ki.
Az alperes a határozatában az a) és b) pontban felsorolt magatartásformákra hivatkozott, vagyis azért tartotta jogsértőnek az 1993. szeptember 2-i megállapodást, mert az a gazdasági verseny kiküszöbölését célozza, vagy ilyen hatást fejthet ki. Erre figyelemmel az elsőfokú bíróság is e két magatartásformát vizsgálta az eljárása során és jogszerűen állapította meg, hogy egyik fennállását sem lehet megállapítani a felperesek vonatkozásában.
A b) pontban megfogalmazott magatartásforma, vagyis a "fejhet ki" esetében tényszerűen utalt arra, hogy a megállapodás az alperesi határozat hozatalt megelőzően közel öt évvel korábban került sor. Ebben az időben azonban még utaló adat sem merült fel a verseny akadályozásának, korlátozásának illetve torzításának megvalósítására. Az ilyen hatás kifejthetősége vonatkozásában az alperes, ezt alátámasztó körülményt, nem nevezett meg. Semmilyen olyan konkrét adat nem merült fel amelyből feltételezhető lenne, hogy a megállapodás a jövőben ilyen hatást válthatna ki.
Az a) pontban megfogalmazott magatartásforma, vagyis a célzat vonatkozásában a Legfelsőbb Bíróság is egyetért azzal, hogy ennek megítélése körében nem mellőzhető a megállapodás keletkezésének és hátterének feltárása. Az erre vonatkozó adatok illetve a tanúvallomás alapján megállapítható, hogy az egész megállapodás célja az volt, hogy a korábban az adónyomtatványok piacán kialakult kaotikus helyzet, ellátatlanság megszűnjön. Az alperes által vitatott 4. pont szövegezése is kifejezetten erre utal "a forgalmazók vállalják, hogy az országos ellátás folyamatos biztosítása érdekében, mint a gyártásban, mint a forgalmazásban összehangolják tevékenységüket". Ez a pont kifejezetten a megbízó és az APEH kérésére került a szerződésbe, a korábbi kaotikus állapot felszámolása érdekében. A cél tehát nem a gazdasági verseny megakadályozása, korlátozása vagy torzítása volt, hanem a fogyasztók (adózók) megfelelő ellátásának biztosítása. A megállapodás egyéb pontjai (készletezés, árkatalógus készítése, 72 órán belüli teljesítés) és mind arra irányultak, hogy az országos ellátás folyamatos és átlátható legyen.
A fentiekre figyelemmel a Legfelsőbb Bíróság sem találta a felperesek magatartását a Tpvt. 11.§ (1) bekezdésébe ütközőnek.
A fentiekre figyelemmel a Legfelsőbb Bíróság az elsőfokú bíróság ítéletét a Pp. 253. § (2) bekezdése alapján helybenhagyta.
A Pp. 239. §-a szerint alkalmazandó Pp. 78. § (1) bekezdése alapján kötelezte az alperest a pernyertes felperesek másodfokú eljárási perköltségének megfizetésére.
A pervesztes alperes személyes illetékmentességére tekintettel a tárgyi illetékfeljegyzése jog folytán 1e nem rótt fellebbezési illetéket a költségmentesség alkalmazásáról szóló 6/1986. (VI.2 6.) IM rendelet 14. §-a alapján az állam viseli.
Budapest, 2002. évi november 21. napján
Vj-48/1998/37 1998.08.18.

matches: Bíróság Bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság Bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság Bíróság Bíróság bíróság Bíróság Bíróság Bíróság bíróság