text:
A Kúria kiadmányozási jogsértésekről vallott felfogásának újragondolása döntési jogkör és felhatalmazás hiányában V. rész - Jogászvilág
Kezdőlap » A Kúria kiadmányozási jogsértésekről vallott felfogásának újragondolása döntési jogkör és felhatalmazás hiányában V. rész
5.11. További alternatíva, más jogágak bevonása az értelmezésbe
5.11.1. Mivel a KMPJE által elemzett tartomány, a közigazgatási hatáskör-realizálás szabálytalan gyakorlása, illetve a szabálytalanság meghatározása számtalan más jogszabályhely értelmezésére is hatással lehet (és fordítva), az nem csak közigazgatási jogi probléma. Helyesebb úgy fogalmaznunk, hogy a más jogágakban közigazgatási hatáskörgyakorlásként vagy hasonlóan nevesített jelenség értelmezései hozzáadott értéket képeznek. Mondjuk ezt főleg azért, mert más jogszabályok saját fogalommagyarázatot rendszerint nem adnak. A magunk részéről kikértük volna az összes kollégium véleményét, és több szempontú megközelítést alkalmaztunk volna – ahogy erre már korábban utaltunk –, mely nyomán egy összkép alakulhatott volna ki.[1]
Friss példaként említjük az Alkotmánybíróság 7/2019. (III. 20.) számú határozatát,[2] ahol a testület a „jogszabályi környezet áttekintését követően megállapítható” következtetéssel élt a közigazgatási jog „védett tanú” jogintézményét illetően, a többi jogág hasonló fogalmai kielemzése, összehasonlítása és az Emberi Jogok Európai Bíróságának gyakorlata feldolgozását követően. Hasonló módszertanra buzdítottunk volna a JT-t is.
5.11.2. Ami kifejezetten a közigazgatási jogot illeti, a „néhány lépést hátra” megközelítést (is) alkalmaztuk volna, jobb rálátást biztosítva magunknak.
Felhasználtuk volna az Európai Unió Közigazgatási Jogi Kutatóhálózata (a továbbiakban: ReNEUAL) által kidolgozott, ún. európai közigazgatási eljárási Modell Szabályok[3] III. Könyvét az egyedi ügyekben történő döntéshozatal szabályairól, ami a számunkra releváns részében[4] azt mondja, hogy a döntést le kell írni, alá kell írni és mindig meg kell nevezni a döntéshozó hatóságot.
Ez a sommás megfogalmazás a KMPJE álláspontját erősen megtámogatta, hitelességét növelte volna.[5]
5.11.3. A polgári és a polgári perjog területén többször is szembetalálkozunk olyan kategóriákkal, amelyek önállóan nem, csakis a közigazgatási eljárásjog fogalmaival, vagy azokkal összhangban értelmezendők.
5.11.3.1. A Pp. 323. § (1) bekezdése szerint: „A közokirat olyan papír alapú vagy elektronikus okirat, amelyet […] más hatóság, illetve közigazgatási szerv ügykörén belül, a jogszabályi rendelkezéseknek megfelelő módon állított ki.”
A felhívott szakasz (3) bekezdés a) pontja szerint: „A közokirat teljes bizonyító erővel bizonyítja, hogy a kiállító a benne foglalt intézkedést megtette vagy határozatot a benne foglalt tartalommal meghozta.”[6]
Itt egy rendkívül fajsúlyos kérdéssel találkozunk. Csak az a közokirat, amit ad1) a közigazgatási szerv; ad2) kizárólag ügykörén belül; ad3) kifejezetten jogszabályszerűen állított ki.
A contrario következtetéssel lehetünk biztosak abban is, hogy a jogszabályoknak meg nem felelően kiállított okirat nem lesz közokirat (ez a KMPJE értelmezése szerinti „következmény”), illetve a nem közigazgatási szerv által kiállított okirat főleg nem közokirat (ez a korábbi kúriai értelmezés szerinti „joghatás”).
Mivel a közokiratiság mindenképp csorbát szenved, ha a határozat kiállítása elégtelen, e szempontból a KMPJE kontra korábbi kúriai ítéletek csak annyiban fontosak, hogy a semmisség esetén a Pp. 323. § első fordulata, míg „egyszerű” jogszabálysértésként minősülés esetén a második fordulata miatt nem minősül majd közokiratnak a határozat.
Abból a szempontból viszont, hogy közokiratnak csak a „makulátlan” határozat tekinthető, és az csakis a kiállító által megtett intézkedést tanúsítja, a Pp. gyakorlata szempontjából igen nagy jelentősége van a KMPJE-ben tárgyalt kérdésnek. A közokiratiság kérdésében polgári bírák fognak ítélni polgári perekben, ahol hivatalból is észlelniük kell a határozat elégtelen mivoltát.[7]
Mit tehet a polgári bíró, ha a hibát, példának okáért a Kollégiumvezető által a KMPJE-ben elővezetett esetetek egyikében látja? Hogy határozza meg, ki a kiállító? Milyen tájékoztatást ad a peres feleknek?
Ha a határozat semmis, akkor az más feltételek mellett támadható a polgári peres fél által, mintha „csak” jogszabálysértő, így a döntés felhasználhatósága, bizonyító ereje is egész más lesz.[8] E kérdést a KMPJE-nek ki kellett volna fejtenie.
5.11.3.2. A Ptk. rendelkezéseiben is megjelenik a közigazgatási hatalomgyakorlás kérdése, ami az önálló fogalomkészlettel nem rendelkező Pp.-hez képest egyértelműbb, jobban kezelhető.
A Ptk. 2:51. § (2) bekezdése alapján „[h]a közigazgatási jogkörben eljáró személy sért személyiségi jogot, az (1) bekezdésben foglalt szankciókat a közhatalmi jogkört gyakorló jogi személlyel szemben kell érvényesíteni. Ha a közhatalmi jogkör gyakorlója nem jogi személy, a szankciókat azzal a jogi személyiséggel rendelkező közigazgatási szervvel szemben kell érvényesíteni, amelynek keretében az eljárt közigazgatási szerv működik.”
A Ptk. 6:548. § (2) bekezdése értelmében a „[k]özigazgatási jogkörben okozott kárért a közhatalmat gyakorló jogi személy tartozik felelősséggel. Ha a közhatalmi jogkör gyakorlója nem jogi személy, a kárért az a jogi személyiséggel rendelkező közigazgatási szerv tartozik felelősséggel, amelynek keretében az eljárt közigazgatási szerv működik.”
A fentiekkel összefüggésben már némi gyakorlatról is be tudunk számolni. A miniszter a Miniszterelnökség fejléces papírján tett jognyilatkozatot, amiben más személyiségi jogát sértette. A bíróság az eset felelőseként a minisztériumot és nem a minisztert nevezte meg, mert a miniszter nem politikusként vagy kormánytisztviselőként nyilatkozott. A bíróság álláspontja szerint a minisztérium közalkalmazottain, tisztviselőin, így a miniszterén keresztül tud megnyilvánulni, a miniszter tevékenysége az, amiért felelősséggel tartozik.[9]
Cikkünk témája szempontjából minket az érdekelt volna jobban, hogy mi a bíróság meglátása az olyan esetekről, amikor valaki a minisztérium fejléces papírján, de felhatalmazás hiányában okoz kárt vagy sérelmet. Akkor is „közigazgatási jogkörben eljáró” jogalanyról beszélünk-e vagy akkor már kiléphetünk ebből a fogalmi keretből? Egyszerű példával élve, mandátuma megszűnte után a tisztviselő – esetleg visszadátumozva – használja az intézmény fejléces papírját. A fenti jogszabályhelyek azt az értelmezést erősítik, hogy a közigazgatási szervtől nem szakad el az ügy csak azért, mert azt kiadmányozóként jegyzi, a felelősség mindig a szervet terheli. Ez a szabály mindkét érvrendszer szolgálatába állítható lenne. A KMPJE érvelését támogatja azzal a kijelentésével, hogy a kiadmányozás jogi hibájától a hatóság még nem menekül, mert a berkein belül történt bármely cselekményért ő maga felel a külvilág felé. A kiadmányozási hiba mint semmisséget eredményező tény felé mutatna az az értelme, hogy önálló utaló szabály kell ahhoz, hogy a közigazgatási jogkörben eljáró személy és a közigazgatási szerv között azonosság keletkezzen. A Ket. ilyet nem tartalmaz, ezért nem működhet az automatizmus.
5.11.3.3. Végül, a polgári perjogból áttételesen, kitekintésként hivatkozunk arra a szigorító rendelkezésre, miszerint ma már a teljes bizonyító erejű magánokirat azon eseténél, ahol azt két tanú hitelesít, „az okiraton a tanúk nevét és […] lakóhelyét […] olvashatóan is fel kell tüntetni”.[10] Itt az olvashatón van a hangsúly, mely változtatás nem véletlen. A tanúzással a teljes bizonyító erejű magánokirat rangjára emelt írásbeli okiratok esetén bevett gyakorlat volt az olvashatatlan adatok szerepeltetése, ami erősen rokon vonásokat mutat a KMPJE-ben ismertetett olvashatatlan aláírásokkal és azonosíthatatlan „h” betűkkel. Egy hasonló, olvasható, visszaazonosítható aláírást elváró szabály a közigazgatásban is sok mindennek elejét vehetné.
5.11.4. A büntetőjog területén is érdemes végigtekinteni: a hatóság–kiadmányozó különbözősége, illetve azonossága vajon mennyiben befolyásolja egy tényállás megítélését, továbbá a büntetőjogi értelmezéseket vissza lehet-e vetíteni a közigazgatási eljárásra? Az összehasonlítást ez esetben is azzal látjuk alátámaszthatónak, hogy a jogterületet szabályozó normák nem rendszeresítettek mindenre önálló törvényi fogalmat a saját hatókörükben, ezért vissza kell nyúlniuk a közigazgatási eljárásjogi normákhoz.
5.11.4.1. A Ket. 121. § (1) bekezdés d) pontja önálló semmisségi esetként szabályozza a bűncselekményeket.[11] Ennek ellenére lehet átjárás a KMPJE-ben alkalmazott Ket. 121. § (1) bekezdés b) pont és a büntetőügyek között. A cselekmény adott esetben azért nem lesz bűncselekmény, mert a büntető tényállás valamely többlettényállási elemének nem felel meg (például nincs haszonszerzés). Ugyanakkor, amíg a további tényállási elem fennállta nem nyer megállapítást a büntetőeljárásban, a hatóság hatáskörében vagy épp a hatáskörén túl hozott döntés kérdését vizsgálni kell. Ha pedig a végkövetkeztetés az, hogy volt ugyan szabálytalanság, de a hatályos Büntető Törvénykönyv tényállásaiba nem ütköztethető az eset, akkor a fenti d) alpont nem, de a b) alpont alkalmazható lehetne.
5.11.4.2. Az 1/2010. Büntető-közigazgatási-polgári jogegységi határozat[12] a „Nyugdíjasok utazási utalványa” közokiratról a puszta létével is visszaigazolja kritikánk megalapozottságát, miszerint a más jogágakra is kiható, a közigazgatási döntés fogalmát értelmező esetben, mellőzhetetlen mindhárom kollégium részvétele. A közokirati minőséget a Ket. 72. és 82. §-ából vezették le, vagyis azt is helyesen gondoljuk, hogy a büntető és polgári jog saját azonos vagy hasonló fogalmai értelmezésénél csak a közigazgatási jogi tartalomra hagyatkozhat.
5.11.4.3. Egy esetben a Kúria végkövetkeztetése szerint a rutinellenőrzési munkakört betöltő adóhatósági munkatárs, aki a valóságtól eltérően azt a látszatot kelti, hogy a kiszemelt vállalkozó ellen az adóhatósági (vagyonosodási vagy más) vizsgálat már folyik és pénzbeli juttatás fejében olyan fiktív jegyzőkönyvet készít és ad át a vállalkozónak, miszerint a vizsgálat vele szemben hátrányos következmény alkalmazására alapot adó megállapítás nélkül lezárult, a hivatalos személyként elkövetett közokirat-hamisítás bűntettével halmazatban csalást valósít meg.[13] Ebben az ügyben a NAV-tisztviselők fiktív ügyeket hoztak létre, hamis közokiratokat készítettek, idézéseket küldtek, az ügyfelet a hivatali helyiségben fogadták, amelyre másként, mint adóhatósági hivatalos személyként lehetőségük sem lett volna. A konkrét, valós ügyek hiánya ellenére, „hatáskörükbe tartozó ügyeket” kreáltak, hivatali működésükkel kapcsolatban kérték és fogadták el a jogtalan előnyt. Ezeket a jegyzőkönyveket a Kúria hamis közokiratnak minősitette. Lényegében itt minden tényállási elem együtt van, amire a kiadmányozás–hatáskör kérdésben szükségünk van. A tisztviselők a hatóság nevében, hatáskörében léptek fel, és döntéseket, iratokat kiadmányoztak a hatásköri címzett (hatáskörgyakorló) tudta nélkül, de a NAV felelősségi körében. Az aktusok hamis közokiratnak minősülnek. Visszavetítve mindezt a KMPJE mondanivalójára, az a döntés vajon, amin nem a jogosult aláírása szerepel és hamis közokirat, de amin szabályszerű a hatóság megnevezése, pecsétje, a szövegben a hatáskörre utalás, amit a hatóság bocsájt ki a címzettnek (ügyfélnek), „csak” eljárási jogszabálysértést megvalósító, egyebekben azonban érvényes aktus lenne, nem pedig a hatóság hatáskörén kívüliséget – kompromisszumot nem tűrően – számonkérő, semmisségi alakzatba illeszkedő tényállás? A más jogágakkal együttes, tágabb rendszertani, összehasonlító értelmezés jól mutatja, hogy a kiadmányozás hibája mint hatáskörsértés, semmisséghez vezet, hiába származik az aláírás a hatóság kötelékében dolgozó tisztviselőtől. A hamis mivolt a szándékot, viszonyulást nem értékeli, vagy van mandátuma a tisztviselőnek a kiadmányozásra, vagy nincs.
5.11.4.4. Egy másik ítélet szerint a hivatalos személy által a törvényi előírásoknak megfelelően elkészített közigazgatási határozat akkor is közokirat, ha annak közlésére még nem került sor. A Büntető Törvénykönyvről szóló 1978. évi IV. törvény 275. §-a szerinti a közokirat-hamisítás bűntette törvényi tényállásának védett jogi tárgya a közhitelesség, a közokirat alaki és tartalmi valódiságához, illetve a hatóság, hivatalos személy szabályszerű működéséhez fűződő közbizalom. Egy pár évvel ez előtti jogesetben a Legfelsőbb Bíróság szerint az eljárt bíróság önmagához képest is ellentmondásban volt, amikor arra hivatkozott, hogy a telekalakítási határozat a megszabott alakban elkészült, majd pedig arra, hogy a közokirat nem készült el, csupán tervezet maradt. A régi Pp. 195. § (1) bekezdése határozta meg a közokirat fogalmát, és a hatóság határozatát szabályozó és a vád szerinti elkövetéskor hatályos Áe. IV. Fejezete nem – ahogy egyébként az ezt felváltó Ket. IV. Fejezete sem – tartalmazott olyan rendelkezést, amely a közokirat érvényességét a közléshez kötné.[14] Itt is több, számunkra fontos következtetést találunk. A határozat megszületése, a határozat-tervezettől való jogi megkülönböztetése a kiadmányozás által történik. A formai kellékek is ugyanolyan értékűek a közokirat megítélésénél. Csak a törvényesen készült határozat lesz közokirat.
5.11.4.5. A hivatali visszaélés a Büntető Törvénykönyvről szóló 2012. évi C. törvény (a továbbiakban: Btk.) 305. §-a alatt rendezett tényállása szerint:
„Az a hivatalos személy,[15] aki azért, hogy jogtalan hátrányt okozzon vagy jogtalan előnyt szerezzen
c) hivatali helyzetével egyébként visszaél, bűntett miatt három évig terjedő szabadságvesztéssel büntetendő.”
A hatáskörfogalom jelenik meg ebben a tényállásban, de nem a hatósággal, nem a hatáskör gyakorlójával, hanem az ún. hivatalos személlyel szemben (ún. szolgálatot teljesítő személy). A határozat jogosítványok nélküli aláírása látszólag ilyennek lesz tekintendő. Ha ezzel előny is jár, vagy hátrányt is okoz, bűncselekmény valósul meg.
Egy esetben a Kúria közel jutott a hatáskör kibontásához. A számunkra fontos tényállás szerint a vád és a védelem vitatkozott azon, hogy a terhelt ügyviteli alkalmazott volt-e vagy a feladata volt-e többek között – az objektív felelősség körében – a gyorshajtást elkövetők ügyében a bizonyítékként szolgáló felvételek alapján, azok minősítése és az elsőfokú közigazgatási határozat meghozatala is. A közigazgatási bírságot kiszabó elsőfokú határozat meghozatala informatikai eszközzel, automatizált módon történhet. Az automatizált egyedi döntésen a kiadmányozásra jogosult aláírása és a hatóság bélyegzőlenyomata is informatikai eszközzel rögzíthető, ha az aláírás és a bélyegzőlenyomat hitelességét a hatáskör gyakorlója egyedi döntésével hitelesítette. A Kúria úgy érvelt, hogy a Btk. alkalmazása szempontjából hivatalos személy az is, aki az érdemi közigazgatási határozatok előkészítésében ügykezelőként vesz részt. A Kúria a Ket. 12. § (2) bekezdés a) pontja szerinti közigazgatási hatósági ügy fogalmára alapozta a döntését, és a Rendőrségről szóló 1994. évi XXXIV. törvény és végrehajtási joganyag alapján a Budapesti Rendőr-főkapitányságot azonosította államigazgatási és rendészeti feladatkörében közlekedési hatósági és rendészeti feladatokat ellátó hatóságként. Ezt követően – a felülvizsgálati korlátok miatt –, az lett az ítéleti végkövetkeztetés, hogy a hivatalos személyi minőségnek nem feltétele az önálló kiadmányozási vagy az önálló intézkedési jog, elegendő, ha a közhatalmi feladathoz kapcsolódóan az illető a tényleges közhatalmi, államigazgatási feladatok ellátásában részt vesz.[16] Tanulmányunk szempontjából azt biztosan megtudtuk, hogy a hatáskört a büntető ítélkezés is a Ket. 12. §-ából eredezteti. A Kúria nem tört pálcát a hatáskörgyakorlás felett, de utalt rá, hogy az széles spektrumon belül mozog, a kiadmányozáshoz az intézkedés mellett más jellegű részvétel is hozzátartozik. Ez azonban azt mondatja velünk, hogy a kiadmányozást a büntető ítélkezés is a hatáskörgyakorlás részének tartja, mert ehhez mér minden mást, főleg a kiegészítő tevékenységeket. Ezen ítélet üzenete ellentétes a KMPJE azon következtetésével, amely a kiadmányozást a hatáskörgyakorlás fogalmán kívül rekesztette.
Még egy esetet érdemes példaként hozni. Az ítélkezésnek itt sem pontosan azt kellett értelmeznie, ami minket foglalkoztat (ti. a büntető ítélkezés felfogását a közigazgatási hatáskör–kiadmányozás terjedelméről, jelentéséről), de azt elégségesen mutatja – ami meggyőződésünk –, hogy a közigazgatási hatáskörfogalom komplex elemzéséhez a büntetőjogi „felhasználók” érvényes gondolatai is hozzátartoztak volna.
A tényállás szerint egy roma kisebbségi önkormányzat képviselői, a szabadságvesztésre ítélt, hivatalviselésre méltatlan elnöküket, a jó szóra sem hallgatva, tisztségében kétszer is megerősítetették. (Az ítélet végkövetkeztetése mindenesetre az volt, hogy a vádlottak nem valósítottak meg bűncselekményt.)
Az ítéletből a következők érdemelnek említést. A hivatali kötelezettségszegés akkor valósul meg, ha a hivatalos személy törvények, más jogszabályok, illetve alacsonyabb szintű szabályok (mint például SzMSz, ügyrendi, ügyviteli szabályzat stb.) által előírt kötelességeit szegi meg. A hivatali bűncselekmény megállapításának feltétele, hogy az közvetlen hatással legyen a hivatalos személy közfeladatot ellátó tevékenységére, és ezen keresztül sértse vagy veszélyeztesse az állami szerv működésének rendjét, illetve a törvényességbe vetett közbizalmat. Az elkövetési magatartás mindig a hivatali helyzethez, a hivatalos minőséghez kapcsolódó jogok meg nem engedett módon történő gyakorlása, ha az alkalmas a hivatalos szerv eljárási rendje sérelmének vagy veszélyeztetésének megállapítására.[17]
A jogesetben fogalmi tobzódást láthatunk, de egyik sem a KMPJE szerinti hatóság hatásköre–hatáskörgyakorló–kiadmányozó triászból kerül ki, hanem megjelenik a „hivatalos személy hatásköre”, „hivatalos személy közfeladatot ellátó tevékenysége”, a „hivatalos személy hatáskörébe utalt jogosultság”, a hivatali működés és hatáskörgyakorlás közszolgálati jogviszony felőli megközelítése. A jogrendszer egysége, illetve összhangja kérdése az, hogy a Btk. „hivatali hatásköre” fogalomra saját értelmező rendelkezést nem adván, azt a hivatali visszaélés körében a Ket.-tel, Ákr.-rel, Air.-ral stb. együtt értelmezve milyen válasz születne a jogellenesen aláírt határozatok esetében.
5.11.4.6. Áttérve a büntető eljárásjogra, a büntetőeljárásról szóló 2017. évi XC. törvény (a továbbiakban: Be.) 376. § (2) bekezdése szerint: „A hatóság tagja és a hivatalos személy, továbbá, ha törvény előírja, a köztestület köteles a hatáskörében tudomására jutott, közvádra üldözendő bűncselekményt feljelenteni.”
A Be.-ben is úgy jelenik meg a hatáskör, mintha azzal az egyén, az ügyintéző (is) rendelkezne, nem pedig (csak) a hatóság. Egy kormányhivatal esetében például nem a hatásköri címzettnek, vagy a hatáskör gyakorlójának, hanem a feltételezett bűncselekményt feltáró ügyintézőnek lenne feljelentési kötelezettsége? Ha pedig nem, a szerv rendes működése szerinti kiadmányozási rendben kell cselekedni, mit jelent a „hivatalos személy hatáskörében tudomásra jutás”? Ezek mind olyan kérdések, amelyeken a joggyakorlat egységesítését célul tűző határozatnak végig kellett volna mennie, természetesen a büntető ügyszak bevonásával.
Az eset jelentősége
Az érintett ügyek hordereje, a peresített összegek nagyságrendje önmagukban kiemelték a kérdést a közigazgatási eljárásjog számos problémája közül, ám már megszilárdult kúriai gyakorlatról beszélhettünk, így a Kúria nem volt lépéskényszerben.
A közigazgatási szervnek a szervezés-vezetés körében annak okait kell vizsgálnia, hogy hogyan fordíthatott olyan kevés energiát a döntések meghozatalára (kiadmányozására), amivel saját magát tette céltáblává a bíróságokon.[18] Ha nagyobb állandóság lenne, mind a közigazgatás személyi állományában, mind a jogi szabályozásban, mind az ügyvédi specializációban, nem veszne a feledés homályába az, amit egyszer már megfogalmaztak, alkalmaztak.
A jogalkotói önvizsgálat és korrekció területére tartozó tanulság, hogy a hetedik Alaptörvény-módosítás miként kerülhetett hibásan megalkotásra, illetve a Bszi.-t és az Abtv.-t miért nem igazították a változáshoz. Hatályos jogszabályaink nem blokkolhatnák az ítélkezés egységesítését. A sors fintora, hogy a Kúria épp annál a kérdésnél nem észlelte saját legalitása hiányát, amely kapcsán az általa felülbírált közigazgatási szervek hasonló hiátusait tárgyalta.
A Kúriát illetően a jövőben még több figyelmet érdemel, hogy a jogegységi hatáskör megléte esetén milyen kollégiumok részvételével kell, illetve érdemes határozatot hozni. Hasznos alternatíva lehetett volna az is, ha Kúria a KMPJE-ben tárgyalt fogalmakat[19] több szempontból, más – további – jogágak nézőpontjából is elemezte, vizsgálta volna; ehhez szintén vegyes testületre lett volna szükség.
A Kúria „lefokozta” a kiadmányozást, és a hatáskör kérdésén kívülre helyezte, pedig számos érvet lehet felsorakoztatni e felfogás ellenében.
Végül pedig a Kúria – a mai „köztes helyzetben” – akkor alkotott volna időtállót, ha az Ákr.-t (és további, jelenleg hatályos közigazgatási eljárási jogszabályokat), továbbá a Kp.-t is az értelmezés körébe vonja.[20]
Pomázi Miklós – ügyvéd – KERTÉSZ ÉS TÁRSAI Ügyvédi Iroda –pomazi@kerteszandpartners.com
[1] A Polgári Kollégiumot sem csak a régi Pp. felülvizsgálati szabályai felől kérdeztük volna.
[2] ABK 2019. március, 478, 488.
[3] Elérhető: //reneual.eu/images/Home/BookIII-Single_CaseDecision-Making_individualized_final_2014-09-03.pdf.
[4] III-31–III-32., 90.
[5] Tény, hogy e forrást az Ákr. indokolása sem hivatkozza, így vélhetően nem merített belőle. A Modell Szabályok nem a tagállamok, hanem az Unió hatóságainak hatósági eljárásaira vonatkoznak, de nem tilos mintaként tekinteni rájuk. (A címzett – az ügyfél – eldöntheti, hogy melyik uniós tagállam nyelvén kéri a döntés írásba foglalását.)
[6] A Pp. 630. § (2) bekezdésének – átmeneti rendelkezése – szerint: „E törvény 94. alcímét a 2018. január 1-jén és az azt követően keletkezett okiratokra és másolatokra kell alkalmazni.”
[7] A Pp. 323. § (2) bekezdése szerint: „A közokiratot az ellenkező bizonyításáig valódinak kell tekinteni, a bíróság azonban az okirat kiállítóját hivatalból is felhívhatja nyilatkozattételre az okirat valódisága tekintetében.” A Pp.-ben megjelenik egy újabb fogalom, a valódiság. A Pp. azt kéri, a közigazgatás ne az igazat, hanem a valódit mondja. Valódi pedig már csak a hatáskörben meghozott döntés lehet-e?
[8] A Ket. 115. § (4) bekezdés b) és c) pontjai értelmében: „A hatóság döntése nem változtatható meg és nem semmisíthető meg, ha semmisségi ok esetén a 121. § (4) bekezdésében foglalt idő eltelt, semmisségi ok hiányában az ügyfél jóhiszeműen szerzett és gyakorolt jogát sértené […].” Az Ákr. 121. § (3) bekezdés b) és c) pontjai alapján: „A hatóság döntése nem változtatható meg és nem semmisíthető meg, ha semmisségi ok esetén a 123. §-ban foglalt idő eltelt, semmisségi ok hiányában az ügyfél jóhiszeműen szerzett és gyakorolt jogát sértené […].”
[9] A Fővárosi Ítélőtábla által 32.Pf.20.300/2017/4-II. számon helybenhagyott, 65.P.22.254/2015/28. számú Fővárosi Törvényszék-i határozat.
[10] Pp. 325. § (1) bek. b) pont.
[11] A Ket. 121. § (1) bek. d) pontja alapján „a döntést meg kell semmisíteni, ha a közigazgatási döntés tartalmát bűncselekmény befolyásolta, feltéve hogy a bűncselekmény elkövetését jogerős ítélet megállapította vagy ilyen ítélet meghozatalát nem a bizonyítottság hiánya zárja ki”.
[12] Magyar Közlöny 2010/27. (VII. 16.)
[13] BH2014. 100. (Kúria Bfv.I.444/2013.)
[14] BH2012. 3. I. (Legf. Bír. Bfv.III.1056/2010.)
[15] A Btk. 459. § (1) bek. 11. pont k) alpontja szerint: „E törvény alkalmazásában hivatalos személy: […] a Magyar Nemzeti Banknál, […] központi államigazgatási szervnél, […] fővárosi vagy megyei kormányhivatalnál, önkormányzati igazgatási szervnél, […] közhatalmi feladatot ellátó vagy szolgálatot teljesítő személy, akinek a tevékenysége a szerv rendeltetésszerű működéséhez tartozik.”
[16] BH2016. 56. I. (Kúria Bfv.I.879/2015.)
[17] BH2017. 251. (Kúria Bhar.I.356/2017.)
[18] Bár a legtöbb perbe vitt határozat a NAV-é, többféle közigazgatási szerv is „kétszer ugyanabba a folyóba lépett”. A Kfv.VI.37.020/2018/7. számú ügyben a – vélhetően fővárosi – kormánymegbízott, a Kfv.V.35.458/2017/15. számú ügyben az MNB, míg a Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság 20.K.30.210/2018/5. sz. ítéletében az Országos Rendőr-Főkapitányság. Nem élünk a gyanúperrel, hogy más közigazgatási szerveknél is lett volna keresnivalójuk az ügyvédeknek, de ez alapján nem is zárhatjuk ki, hogy elszigetelt problémáról beszélünk. Annyi állítható kellő bizonyossággal, hogy hasznos lenne ismerni az egyes szervek rutinját.
[19] Ti. hatóság, hatáskör, hatáskörgyakorlás, kiadmányozás.
[20] A tanulmány megírásához köszönetemet fejezem ki Szeder Sarolt szerkesztő asszonynak, aki nem kevés munkájával jobbá és tartalmasabbá tette a kritikámat.

matches: Kúria Kúria bíróság bíróság bíróság Kúria Kúria Bíróság bíróság Kúria Kúria Kúria Kúria Kúria Kúria Kúria Kúria Kúria bíróság Bíróság


text:
Jogerősen felmentve: magánokirat-hamisítás miatt Hagyó Miklós és társai ellen indult eljárás jogi összefoglalója | Hagyomiklos.com
Keresés Jelenlegi helyCímlap » Jogerősen felmentve: magánokirat-hamisítás miatt Hagyó Miklós és társai ellen indult eljárás jogi összefoglalója
Jogerősen felmentve: magánokirat-hamisítás miatt Hagyó Miklós és társai ellen indult eljárás jogi összefoglalója 2012. január 16-án Hagyó Miklóst és élettársát, valamint ügyvédjét, dr. Szűcs Viktort a bíróság első fokon felmentette a magánokirat-hamisítás vádja alól. A megjelent sajtótudósítások alapján a nyilvánosság számára talán nehezen volt követhetõ, pontosan miről is szól az ügy, ezért az alábbiakban közérthető formában összefoglaljuk a vádemeléshez, majd felmentéshez vezető eseményeket, elemezzük az ügy jogi hátterét, és végül kitérünk az ügyészség eljárásával kapcsolatban felvethetõ aggályokra.
I. Mi történt pontosan? Hagyó Miklóst a közvélemény számára ismert gyanúsítások alapján 2010. május 14-én őrizetbe vették, majd előzetes letartóztatásba helyezték. A minden fogvatartottat megillető jogával élve kérte, hogy kapcsolatot tarthasson élettársával, amit - mivel az ügyészség az élettárs személyével szemben kifogást nem támasztott - a Hagyó Miklóst fogva tartó Fővárosi Büntetés-végrehajtási Intézet engedélyezett is, és 2010. május 17-én az élettársat Hagyó Miklós kapcsolattartójaként - "hozzátartozói" minőségben - bevezette az intézet számítógépes nyilvántartási rendszerébe. Mivel Hagyó Miklós a letartóztatásból nem tudta intézni kft.-jének ügyeit, 2010. augusztus 6-án meghatalmazást adott élettársának arra, hogy a kft.-vel kapcsolatos tulajdonosi jogait gyakorolja. A meghatalmazást dr. Szűcs Viktor elkészítette, ellenjegyezte, majd az ügyészséghez is benyújtotta (2/1). Miután az ügyészség a meghatalmazást 2010. augusztus 10-én érkeztette (azaz a tudomásul vételt igazolva lepecsételte), az ügyvéd azt a bv-intézetnek 2010. augusztus 17-én megküldte az élettárs kérelmével (4/1) együtt, amely arra irányult, hogy a kft. ügyeinek intézése érdekében a hozzátartozóként neki járó havi egy beszélőn felül havonta kétszer találkozhasson a fogvatartottal.(4/1)
A HírTV ellen folyó perre hivatkozva benyújtott egyedi látogatási kérelmek alapján élettársa ötször találkozott Hagyó Miklóssal: 2010. szeptember 6-án, 10-én és október 19-én a Fővárosi Büntetés-végrehajtási Intézetben, 2010. október 17-én és 21-én pedig a tököli rabkórházban, ahová az egészségi állapotában bekövetkezett súlyos romlás miatt szállították át. A találkozások minden alkalommal ellenőrzés mellett történtek. Fontos kiemelni azt is: Hagyó Miklós a nevelőjétõl érdeklődött arról, hogy folyamatban lévõ ügyeinek vitelére milyen módon hatalmazhatja meg élettársát, és a nevelőtől kapott instrukciók alapján bízta meg ügyvédjét a meghatalmazások megszerkesztésével, illetve a szükséges mellékletek összeállításával.
II. Mi a jogi probléma? Az ügyészi álláspont Az ügyészség azon az alapon utasította nyomozás megindítására a rendőrséget, hogy mivel Hagyó Miklós élettársa a HírTV elleni perre vonatkozó meghatalmazás aláírásakor nem rendelkezett jogi végzettséggel, ezért nem járhatott volna el "jogi képviselőként", így az ilyen minőségben való feltüntetése miatt a meghatalmazás valótlan adatot tartalmaz.
Ki és hogyan beszélhet azzal, aki előzetes letartóztatásban van? Ahhoz, hogy megértsük a helyzetet, ismernünk kell, milyen szabályok mellett találkozhat egy előzetes letartóztatott a védőjével, hozzátartozóival és más személyekkel.
Ki minősül jogi képviselőnek? Amint fent láthattuk, a büntetés-végrehajtási intézetekbe való belépésre vonatkozó IRM rendelet nem határozza meg, kit ért jogi képviselő alatt: bárkit, aki valamely jogi ügyben képviseletet lát el, vagy csak azt, akinek valamiféle igazolt jogi képzettsége is van. Ezért elvileg más jogszabályokban kellene keresnünk a választ, de egyértelmű eredményt így sem kapunk.
III. Az ügyészség tevékenységével kapcsolatos aggályok Az ellenőrzés nélküli találkozásokra való megalapozatlan hivatkozás Az iratokból - így pl. a bv-intézeteknek küldött ügyészi megkeresésekbõl - az tűnik ki, hogy valaki arról tájékoztatta a Központi Nyomozó Főügyészséget: Hagyó Miklós élettársa egy jogi képviseletre vonatkozó meghatalmazás alapján "több alkalommal - esetenként ellenőrzés nélkül - érintkezett Hagyó Miklós fogvatartottal". [kiemelés a szerkesztőktől]
A bv-intézetek vezetőinek válaszai tehát egyáltalán nem erősítették meg azt az információt, hogy Hagyó Miklós ellenőrzés nélkül beszélhetett az élettársával. Errõl azonban az ügyészség a vádirat benyújtásáig gyakorlatilag nem vett tudomást. 2010. október 27-i feljegyzésében az ellenőrzés nélküli érintkezést tényként kezelte az ügyet jogi szempontból elemző ügyész: "A valótlan adatot tartalmazó meghatalmazást Hagyó Miklós az [élettársával] történő érintkezési jogosultság céljából 2010. év szeptemberében […] nyújtotta be, melynek alapján a fogvatartó intézet Hagyó Miklós fogvatartott számára jogosulatlanul - több alkalommal az élettársként őt megillető módot meghaladóan, ellenőrzés nélküli - érintkezési lehetőséget biztosított [az élettársával]." [kiemelés a szerkesztőktől] (4/11)
A bűnös szándék feltételezésének alapja nyilvánvaló tévedés volt Noha a Fővárosi Büntetés-végrehajtási Intézet parancsnokának 2010. október 21-i levele (4/5) ezt világosan elmagyarázza, az ügyészség számára csak az utolsó tárgyalásra vált egyértelművé, hogy Hagyó Miklós élettársát nem annak a meghatalmazásnak az alapján rögzítették a bv. nyilvántartásában "jogi képviselőként", amelyben ez a kifejezés szerepelt, hanem a korábban benyújtott meghatalmazás alapján, amely azonban csak annyit tartalmazott, hogy Hagyó Miklós meghatalmazza élettársát a kft-jével kapcsolatos tulajdonosi jogok gyakorlására. (Emiatt egyébként az ügyésznek az utolsó pillanatban, a vádbeszédben kellett módosítani a vádat.) (8 - 1. oldal 2. bekezdés)
IV. Az ítélet A lefolytatott bizonyítási eljárás alapján az első fokú bíróság arra a következtetésre jutott, hogy Hagyó Miklós élettársának "jogi képviselői" minõsége nem valótlan tény mivel
Útmutató A honlap szerkesztőit csakúgy, mint korábban jelenleg is egy cél vezérelte: az írott és elektronikus média direkt vagy indirekt módon irányított, félrevezető tájékoztatása helyett, tényfeltáró és tárgyilagos módon bemutatni, milyen előzményeket követően és milyen körülmények között indult újabb büntetőeljárás Hagyó Miklóssal szemben, amelynek "áldozatául esett" az élettársa, és az ügyvédje is.
A kiinduló gondolattól vezérelve közzéteszünk továbbá néhány az üggyel kapcsolatos újságcikket is, amelyek tartalmához az előbbiek áttanulmányozása után, talán már a Tisztelt Olvasó is más nézőpontból közelít majd.
A könnyebb áttekinthetőség érdekében táblázatba foglalt anyag kezelése a következő: a megtekinteni kívánt irat megnyitásához kattintson az adott sorszámra, illetve a táblázat azzal azonos sorában lévő bármely tartalomra. Amennyiben a táblázat kezelése során bármilyen nehézségbe ütközne, forduljon hozzánk bizalommal.
Végezetül kérjük, segítsen Ön is abban, hogy a tények a maguk valójában a napvilágra kerülhessenek, így ennek érdekében ajánlja másoknak is a weboldalunkat!
Magánokirat-hamisítás ügy iratlista
Btk. 276. §
BV szabályzat
BV intézet belső szabályzata
BV belső szabályzat 1/4
Képviselet, Kötelező jogi képviselet
Hagyó Miklós - II.V
- Wirtass Kft.-ben lévő tulajdonosi jogok gyakorlására - Központi Nyomozó Főügyészség pecsétjével - 2010. augusztus 10. - Ellenjegyezte: dr. Szűcs Viktor Géza - 2010. augusztus 10.
Hagyó Miklós - II.V - Fővárosi Bíróság előtt 19.P.25425/2010. számon folyamatban lévő ügyben - képviselet ellátására - Ellenjegyezte: dr. Szűcs Viktor Géza - 2010. augusztus 12.
Előzetes letartóztatás, házi őrizet - Okirat-hamisításra hivatkozások
Központi Nyomozó Főügyészség, Nyom. 477/2010
Pesti Központi Kerületi Bíróság Nyomozási Bírája
2011. május 17-ig előzetes letartóztatás meghosszabbítására indítvány, hivatkozva a magánokirat hamisításra
Döntés előzetes letartóztatás meghosszabbításáról 2011. május 17. napjáig.
Fellebbezés indoklása
Fővárosi Bíróság mint másodfokú bíróság
2011. február 16. napján kelt végzés elleni fellebbezés indoklása
dr. Házi Lajos tanácselnök
2011. február 16. napján kelt végzés megváltoztatása és házi őrizet elrendelése
Indítvány az előztes letartóztatás meghosszabbítására
Jegyzőkönyv a 2011. március 22. napján megtartott ülésről
Wollner Róbertné, dr.
Háziőrizet meghosszabbítása
2011. március 22. napján kelt végzés elleni fellebbezés indoklása
2011. március 22. napján kelt végzés helybenhagyása
Indítvány kényszerintézkedés megszüntetésére
Ráczné dr. Kschwendt Katalin
Végzés a háziőrizet meghosszabbításáról
Indítvány a 2011. május 19-én kelt végzés megváltoztatására
dr. Gyepes Katalin
Döntés a házi őrizet megszüntetésérõl
Venyige utcai Büntetés-végrehajtási Intézet
Boglyasovszky Csaba bv. Dandártábornok Úr Fővárosi Büntetés-Végrehajtási Intézet parancsnoka
Láthatás kérése, Wirtass Kft-t érintő ügyekben - Ügyészség által érkeztetett meghatalmazás csatolva - Élettársi nyilatkozat Tanúsítvány - Ügyészség pecsétjével ellátott meghatalmazás
Fővárosi Büntetés-végrehajtási Intézet; Hiv.szám: 40-30/814/2/2010
Boglyasovszky Csaba bv. dandártábornok, főtanácsos, intézetparancsnok
Látogatás engedélyezése, II.V. mint törvényes képviselő, 2010. augusztus 26.
Láthatás kérése, a Fővárosi Bíróság előtt 19.P. 25425/2010. számon folyamatban lévő ügy kapcsán - Élettársi nyilatkozat Tanúsítvány - Bíróság által érkeztetett meghatalmazás
Boglyasovszki Csaba bv. dandártábornok, Fővárosi Büntetés-végrehajtási Intézet parancsnoka
dr. Kutron Katalin főügyészségi csoportvezető ügyész
Tájékoztatás kérése Hagyó Miklós - II.V. kapcsolattartásáról - legkésőbb 2010. október 21. napjáig fax útján
H.M. kapcsolattartás levél
Fővárosi Büntetés-végrehajtási Intézet 40-30/984/2010
dr. Kutron Katalin főügyészségi csoportvezető ügyész részére
2010.10.20-án történő megkeresésre válasz Hagyó Miklós kapcsolattartásával kapcsolatban
dr. Torma Albert, bv. ezredes, bv. főtanácsos úr
Magánokirat hamisítási ügy
Büntetés-végrehajtás Központi Kórház, Nyom. 477/2010
dr. Kutron Katalin főügyészségi csoportvezetõ ügyész
Tájékoztatás megkeresésre
Fővárosi Bíróság Hiv. sz.: 19.P.25425/2010
A Fővárosi Bíróság előtt 19.P.25.425/2010. szám alatt folyamatban lévő ügyben tájékoztatás
Fővárosi Bíróság Polgári Kollégiumának vezetője, Nyom. 477/2010.; 2010. El. XIV. A. 95/2 szám.
dr. Ábrán József
19.P.25.425/2010 szám alatt folyamatban lévő ügyben tájékoztatás
Központi Nyomozó Főügyészség Nyom. 477/2010.
Jegyzőkönyv gyanúsított folytatólagos kihallgatásáról
dr. Győri György főügyészségi ügyész
Hagyó Miklós gyanúsított számára II.V személlyel szóban, személyes felügyelet mellett történő érintkezést - ide értve a telefonon történő kapcsolattartást is megtiltja.
Jutasi és Társai Ügyévdi Iroda
Legfőbb Ügyészség Kiemelt Ügyek Főosztálya részére, Nyom. 477/2010.
Panasz a kapcsolattartás megtiltása miatt
Budapesti Rendőr-főkapitányság X. kerületi Rendőrkapitányság
Hagyó Miklós és társai ellen a Központi Nyomozó Főügyészségen Nyom. 477/2010. számon folyamatban lévő nyomozás során - bűncselekmény gyanúját keltő adatok hatóság tudomására jutása.
Bűnügyi feljegyzés
Budapesti X. kerületi Rendőrkapitányság 3561/2010.
Bűnügy 276. § - Vizsgálati Oszt. - magánokirat-hamisítás vétség gyanúja miatt Hagyó Miklós és társai ellen - ÜGYSZÁM: KIEMELTEN KEZELNI!
BRFK X. kerületi Rendőrkapitányság Vizsgálati Osztály; Ügyszám: 01100/3561/2010/bü.
Keller Éva r. szds. Vizsgálati osztályvezető
Meghatalmazás eredeti példányának fellelhetőségével kapcsolatban
BRFK X. kerületi Rendőrkapitányság Vizsgálati Osztály; Ügyszám: 01100/3561/2010/bü.; Hiv.szám: 19.P.25425.2010.
Fővárosi Bíróság Polgári Kollégiumának vezetője,
Keller Éva r. százados vizsgálati osztályvezető
Tájékoztatás a Btk. 276. §-ába ütköző és aszerint minősülő magánokirat-hamisitás vétség bűncselekmény megalapozott gyanúja miatt Hagyó Miklós és társai ellen folytatott ügy kapcsán a 19.P.25425.2010 ügyben becsatolásra került-e az adott meghatalmazás
BRFK X. kerületi Rendőrkapitányság Vizsgálati Osztály, Ügyszám:01100/3561/2010/bü., Nyom: 477/2010.
dr. Keresztes Imre főügyész, Központi Nyomozó Főügyészség vezetője
Tájékoztatás a Btk. 276. §-ába ütköző és aszerint minősülő magánokirat-hamisitás vétség bűncselekmény megalapozott gyanúja miatt Hagyó Miklós és társai ellen tervezett nyomozati cselekményről
BRFK X. Kerületi Rendőrfőkapitányság Vizsgálati Osztály
Keller Éva r.szds. Vizsgálati osztályvezető, Péter Ilona r.fhdgy
nyomozás indításának ideje
Fővárosi Bíróság Polgári Kollégiumának vezetője, Nyom. 477/2010.; 2010. El. XIV. A. 95/4 szám.
Keller Évar r. százados vizsgálati osztályvezető
A Fővárosi Bíróság előtt 19.P.25.425/2010. szám alatt folyamatban lévő ügyben tájékoztatás.
Budapesti X. és XVII. Kerületi Ügyészség B.X.4752/2010/2.
Nyomozás határidejének meghosszabbításáról - 2011. március 17. napjáig - Dr. Ladnyik Edina s.k. kerületi vezető-helyettes ügyész
Fővárosi Büntetés-végrehajtási Intézet; Ügyszám: 01100/3561/2010/bü.; Ikt.szám: 40-30/66/2011
Meghatalmazás eredeti példányának fellelhetőségével kapcsolatos tájékoztatás nyújtása
Jegyzőkönyv tanúkihallgatásáról
BRFK X. kerületi Rendőrkapitányság Vizsgálati Osztály
Határozat lefoglalás elrendeléséről
Jegyzőkönyv lefoglalásról - meghatalmazás
BRFK X. kerületi Rendőrkapitányság Vizsgálati Osztály 01100/3561/2010/bü.
II.V gyanúsított kihallgatásáról
II.V önvallomása (Budapesti Rendőrkapitányság érkeztette 2011. április 13. napján)
Hagyó Miklós gyanúsított kihallgatásáról
Hagyó Miklós vallomása (Budapesti Rendőrkapitányság érkeztette 2011. április 01. napján)
dr. Szűcs Viktor Géza gyanúsított kihallgatásáról
Budapesti X. és XVII. Kerületi Ügyészség B.X.4752/2010/3-1.
Nyomozás határidejének meghosszabbításáról - 2011. május 17. napjáig - Dr. Ladnyik Edina s.k. kerületi vezető-helyettes ügyész
Budapesti X. és XVII. Kerületi Ügyészség, B.X.4752/2010/4-II.
dr. Ladnyik Edina kerületi vezető-helyettes ügyész
01100-3561/2010. bü. számon folyamatban lévő bűnügyben Hagyó Miklós által 2011. március 02. napján történt gyanúsítotti kihallgatás ellen benyújtott panasz elutasítása.
01100-3561/2010. bü. számon folyamatban lévo bűnügyben II.V által 2011. március 02. napján történt gyanúsítotti kihallgatás ellen benyújtott panasz elutasítása.
01100-3561/2010. bü. számon folyamatban lévő bűnügyben dr. Szűcs Viktor Géza által 2011. március 10. napján törtánt gyanúsítotti kihallgatás ellen benyújtott panasz elutasítása.
r.fhdgy
nyomozás iratainak megismeréséről értesítés
Panasz és észrevétel
Budapesti X. és XVII. Kerületi ügyészség, 01100/3561/2010/bü.
Budapesti X. és XVII. Kerületi Ügyészség
Panasz és észrevétel a folyamatban lévő büntetőeljárással kapcsolatban
Budapesti X. és XVII. Kerületi Ügyészség B.X.4752/2010/15-I. szám
Ügyészségi vádirat, PKKB-ra érkeztetve 2011-07-21-én.
A Pesti Központi Kerületi Bíróság előtt 6.B. 35649/2011/7. szám alatt folyamatban lévő ügyben 2011. október 26. napján 13 órakor tartott nyilvános tárgyalásról
Jegyzőkönyv védő-
beszédekkel
A Pesti Központi Kerületi Bíróság előtt 6.B. 35649/2011/11. szám alatt folyamatban lévő ügyben 2012. január 16. napján 10 órakor tartott nyilvános tárgyalásról
Pesti Központi Kerületi Bíróság dr. Németh Leóna Judit bíró
Fellebbezés és végindítvány
Budapesti X. és XVII. Kerületi Ügyészség B.X. 4752/2010/24-I.
A fellebbezés visszavonása, az ítélet jogerőre emelkedése
Fellebbezés visszavonása
Hagyó Miklós tagadta a magánokirat-hamisítás vádját
Hagyó a börtönben is okiratot hamisított - A hónap végén bíróság elé áll Hagyó
Hagyót és élettársát is vádolják: nem tettek vallomást, de tagadtak
Látogathatta Hagyó Miklóst jogi képviselőként az élettársa

matches: bíróság bíróság Bíróság Bíróság Bíróság bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság bíróság


text:
A Kúria elnökének személyéről egyeztetett Schmitt Pál Navracsics Tiborral | hírek | Jogi Fórum
A Kúria elnökének személyéről egyeztetett Schmitt Pál Navracsics Tiborral
2011.12. 6. MTI
Nem konkrét személyekről, hanem a Kúria és az Országos Bírósági Hivatal (OBH) elnöke megválasztásának törvényi feltételeiről, illetve a jelöltekkel kapcsolatos "politikai elvárásokról" egyeztetett kedden délelőtt Schmitt Pál köztársasági elnök Navracsics Tiborral - mondta el a megbeszélés után az MTI-nek az igazságügyi miniszter.
A tárcavezető a politikai elvárások között az igazságszolgáltatás függetlenségének megőrzése mellett azt nevezte meg, hogy a leendő elnököknek nagy hangsúlyt kell fektetniük a hatékony munkaszervezésre és a hatékony bíráskodás megszervezésére. Éppen ezért Navracsics Tibor arra kérte az államfőt, hogy amikor a frakciók véleményét meghallgatja és esetleg konkrét személyekre is kap javaslatot, akkor ezek mentén mérlegelje döntését és "úgy tegye meg a javaslatát, hogy ezzel segítse az igazságügyi reformot".
Az igazságügyi miniszter megerősítette, hogy "jó, ha jövő héten" meg tudja választani az Országgyűlés a Kúria és az OBH elnökét, éppen ezért a köztársasági elnök szándéka az, hogy a keddi konzultációkat követően minél hamarabb megtegye a jelöléseket - fogalmazott Navracsics Tibor. A köztársasági elnök kedden Navracsics Tibor után minden parlamenti párt képviselőjével, Paczolay Péterrel, az Alkotmánybíróság elnökével és Polt Péter legfőbb ügyésszel is egyeztet a Kúria és az OBH elnökének személyéről.
Az Alkotmánybíróság elnöke szerint nagy jelentősége lesz az új alaptörvény értelmében a Kúria és az Alkotmánybíróság közötti együttműködésnek az állampolgárok alapvető jogainak védelmében.
Paczolay Péter a találkozó után az MTI-vel közölte: elfogadta a köztársasági elnök meghívását, bár nincs alkotmányos szerepe a Legfelsőbb Bíróság helyébe lépő Kúria elnökének kiválasztásában. Az egyeztetésen hangsúlyozta, hogy a bíróságok rendszerének stabilitása különösen fontos jogállami érték, amelyet a Velencei Bizottság és más európai intézmények is alapvető követelményként kezelnek.
A Fidesz azt javasolta, hogy ha az államfő a héten javaslatot tesz, akkor december 13-án szavazzon a személyekről az Országgyűlés.

matches: Kúria Kúria Kúria Kúria Kúria Kúria Bíróság Kúria


text:
Megerősítette egy terrorizmusért elítélt nyugdíjas büntetését a cseh legfelsőbb bíróság | Hírek | infoHódmezővásárhely
2019. December 19. 05:00, csütörtök | Külföld
Megerősítette egy terrorizmusért elítélt nyugdíjas büntetését a cseh legfelsőbb bíróság
A 71 éves nyugdíjas villanyszerelő azért kapott börtönbüntetést, mert 2017 nyarán Mladá Boleslav mellett két alkalommal szándékosan fákat döntött a vasúti sínekre, hogy vonatbalesetet idézzen elő. Mindkét esetben hibás cseh nyelven írt, fenyegető tartalmú röplapokat is hátrahagyott a környéken azzal a céllal, hogy az esetleges balesetekért a lakosság a muzulmán bevándorlókat tegye felelőssé. Bár a szerelvények mindkét esetben nekiütköztek a sínekre döntött fának, de sérülés nem történt, csak anyagi károk keletkeztek.
Az elítélt megfellebbezte az ítéletet, de a Legfelsőbb Bíróság azt szerdán megerősítette.
Jaromír Balda az első cseh állampolgár, akit terrorizmusért ítéltek el Csehországban - emlékeztet a cseh közmédia.
A nyugdíjas a hatályos törvények szerint akár 15 év börtönbüntetést is kaphatott volna, de az ügyész csak négy évet javasolt, mert orvosi vizsgálatok szerint Balda pszichiátriai betegségben szenved, amely viselkedését is befolyásolja. A bíróság elfogadta az ügyész javaslatát, s az elkövető a szabadságvesztés mellett pszichiátriai kezelésnek kell alávesse magát. Ugyanakkor enyhítő körülményként figyelembe vették az elkövető magas életkorát és büntetlen előéletét.
A bíróság szerint Jaromír Balda egyértelműen vétkes, mert tettére hosszabb időn át készülődött, mindent előre jól eltervezett, s a hozzá vezető nyomokat is megpróbálta eltüntetni. Balda - írta a korábban a cseh sajtó - a szélsőségesnek minősített Tomio Okamura képviselőházi alelnök által vezetett Szabadság és Közvetlen Demokrácia (SPD) mozgalom híve, amelyet anyagilag is támogat, bár maga nem tagja a mozgalomnak. Okamura már korábban elhatárolódott az ügytől.
Jirí Wazik, a prágai bírói testület elnöke szerint Balda bizonyos értelemben azok áldozatának is tekinthető, akik szélsőséges és idegenellenes nézeteket terjesztenek a társadalomban.
"Az államnak a bíróság által egyértelműen ki kellett nyilvánítania, hogy az ilyen viselkedést nem tűri, hanem szigorúan megbünteti, mert ellentétes a társadalmi rendszerünk alapértékeivel" - szögezte le korábban Jirí Wazik.
Címkék: ítélet, cseh, Legfelsőbb Bíróság, nyugdíjas, terrorizmus

matches: bíróság bíróság Bíróság bíróság bíróság bíróság


text:
Szülői felelősség - Belgium
A szülői felelősség a gyermekek nagykorúságuk eléréséig vagy függetlenségük megszerzéséig tartó védelmét és képviseletét biztosító jogintézmény. A szülői felelősség kiterjed a gyermek személyére és vagyonára is. A szülői felelősséget a polgári törvénykönyv (Code civil) 371–387ter., valamint 203. cikke szabályozza.
A szülői felelősséget a gyermek jog szerinti szülei, vagyis azok a személyek gyakorolják, akiket jogszabály vérrokonságon, örökbefogadáson vagy jogszabályon alapuló apasági, anyasági vagy élettársi kapcsolat alapján a szüleinek tekint. Amennyiben a jogszabály nem ismeri el a vér szerinti szülőket jog szerinti szülőnek, e személyek nem gyakorolhatnak szülői felelősséget.
A gyermekek nagykorúságuk eléréséig (18. életévük betöltéséig) vagy függetlenségük elnyeréséig tartoznak az apjuk és anyjuk felelőssége alá. A gyermek tartózkodására, tartására, egészségére, felügyeletére, oktatására, képzésére vagy fejlődésére vonatkozó döntések a szülők felelősségi körébe tartoznak (polgári törvénykönyv 203. cikk).
A szülői felelősség körébe tartozó jogok közül meg kell különböztetni a gyermek személyére vonatkozó felelősséget, a gyermek vagyonának kezelését, valamint a szülői felelősséggel járó egyes jogosultságokat. A gyermek személyére vonatkozó felelősség tovább bontható a „felügyeletre”, amely a gyermekkel való „együttélést” (vagyis a gyermek gondozását, a gyermek felügyeletét, valamint a gyermeknek a szülővel való együttéléséhez kapcsolódó oktatási döntések meghozatalát) jelenti és az oktatáshoz való jogra, amely a gyermek tartására, oktatására és képzésére vonatkozó döntések meghozatalából áll. A gyermek vagyonának kezelése tekintetében különbséget kell tenni a gyermek vagyonának igazgatásához való jog és e vagyon jogszerű használatának joga között. A különös jogosultságok a szülők a gyermek házasságával, örökbefogadásával és függetlenségével kapcsolatos jogai.
A kiskorú gyermek személyére vonatkozó szülői felelősséget általában a gyermek két szülője együttesen gyakorolja. Amennyiben a gyermek szülőktől való származása megállapításra került – függetlenül attól, hogy a szülők együtt élnek-e, illetve házasok-e –, a szülők együttesen gyakorolják a szülői felelősségből származó jogosultságokat (polgári törvénykönyv 373. és 374. cikk).
Amennyiben a gyermek apától vagy anyától való származása nem került megállapításra, vagy amennyiben az egyik szülő nem él, távol van vagy akarata kifejezésére képtelen, a másik szülő egyedül gyakorolja e felelősséget.
Harmadik (jóhiszeműen eljáró) személyek tekintetében a szülőről feltételezni kell, hogy a szülői felelősség egyedüli gyakorlása során a másik szülő jóváhagyásával jár el (polgári törvénykönyv 373. cikk).
Amennyiben a szülők nem képesek megegyezni a gyermek tartózkodására, a gyermek egészségére, oktatására, képzésére, szabadidejére vonatkozó fontos döntések vagy vallási, illetve filozófiai kérdések tekintetében, valamint, ha a megállapodásuk a gyermek érdekével ellentétesnek tűnik, a családjogi bíróság (tribunal de la famille) feljogosíthatja az egyik szülőt a szülői felelősség önálló gyakorlására.
Ebben az esetben a rögzített szabályok alapján a másik szülő továbbra is fenntartja (1) felügyelethez való jogát, vagyis a gyermek helyzetéről való tájékoztatásra vonatkozó jogot, illetve az illetékes családjogi bírósághoz fordulás jogát, ha véleménye szerint a másik szülő nem a gyermek érdekében járt el, valamint (2) a kapcsolattartáshoz való jogot. A kapcsolattartást kizárólag nagyon súlyos okból lehet megtagadni (polgári törvénykönyv 374. cikk).
Amennyiben a gyermeknek nincs a szülői felelősséget gyakorló anyja és apja, a gyermeket gyámság alá kell helyezni (polgári törvénykönyv 375. cikk).
Főszabály szerint a szülők különválása vagy a házasság felbontása nincs hatással a szülői felelősség gyakorlására vonatkozó szabályokra. A jogi elv az, hogy a gyermek két szülője együttesen gyakorolja a szülői felelősséget (lásd a 2. pontot). Ennek megfelelően mindketten gyakorolják és a különválást követően is gyakorolhatják a szülői felelősség körébe tartozó jogokat és egyik szülő sem hozhat egyedül olyan döntést, amely megakadályozza a másik szülőt a jogai gyakorlásában. A szülőnek tehát be kell szereznie a másik szülő hozzájárulását, enélkül nem járhat el. Például a gyermek tartózkodása tekintetében azonban a gyermekkel együtt élő szülő hozhatja meg a mindennapi rutinra, helyes viselkedésre stb. vonatkozó döntéseket.
A szülők megállapodhatnak a szülői felelősség gyakorlásának módjában, feltéve, hogy az a gyermek érdekét szolgálja.
Ellenkező esetben az ügyet a családjogi bíróság elé kell terjeszteni, amely úgy határozhat, hogy a szülői felelősség kizárólagos gyakorlásával az egyik szülőt bízza meg (lásd a 2. pontot).
Dönteni kell a gyermek tartózkodási helyéről, a gyermek népesség-nyilvántartásba való felvételének helyéről, valamint a szülőknek a gyermek tartásához, oktatásához és képzéséhez való hozzájárulásáról.
A szülőknek nem kell családjogi bírósághoz fordulniuk, a gyermek feletti szülői felelősség kérdését magánmegállapodással is rendezhetik. Az ebben való segítségnyújtás érdekében a szülők az eljárás során is bármikor akkreditált és megfelelően képzett mediátorhoz (jogászhoz, közjegyzőhöz vagy más akkreditált mediátorhoz) fordulhatnak (a polgári perrendtartás [Code judiciaire] 1730. cikke).
Amennyiben szükség esetén végre kívánják hajtatni e döntést, a szülőknek be kell nyújtaniuk a megállapodásukat a családjogi bírósághoz, amely megvizsgálja, hogy az a gyermek érdekét szolgálja-e.
A házasság annak helyrehozhatatlan megromlása miatt történő felbontása esetén (lásd a „Válás – Belgium” tájékoztatót) a szülők az eljárás során bármikor kérhetik a családjogi bíróságot, hogy hagyja jóvá a gyermekre vonatkozó ideiglenes intézkedésekről szóló megállapodást. A bíró elutasíthatja a megállapodás jóváhagyását, ha az nem a gyermekek érdekét szolgálja.
A házasság megegyezésen alapuló bontása esetén (lásd a „Válás – Belgium” tájékoztatót) a felek a házasság felbontását megelőző megállapodásban kötelesek meghatározni a szülői felelősségre vonatkozó intézkedéseket (a szülői felelősség gyakorlása, a kapcsolattartáshoz való jog, a gyermek vagyonának kezelése), valamint a szülőknek a gyermek tartásához, oktatásához, egészségéhez, képzéséhez és neveléséhez való, a házasság felbontására irányuló eljárás alatt és azt követő hozzájárulásaira vonatkozó megállapodásokat. A megállapodást az ügyész véleményezi, a családjogi bíróság pedig törölheti vagy módosíthatja azokat a rendelkezéseket, amelyek ellentétesek a kiskorú gyermekek érdekeivel. A családjogi bíróság felbontja a házasságot és a kiskorú gyermekek tekintetében jóváhagyja a megállapodásokat.
A bírósági titkár kérelem benyújtása esetén értesíti a feleket, hogy igénybe vehetnek közvetítést, békéltetést vagy a békés úton történő vitarendezés bármely egyéb formáját (polgári perrendtartás 1253ter. cikk /1). Emellett a bíró bármikor, amikor úgy véli, hogy lehetséges a békéltetés vagy a békeközvetítés, javasolhatja azt a feleknek. Amennyiben a felek hozzájárulnak, a bíró elnapolhatja az ügyet annak érdekében, hogy a felek megkíséreljék a megállapodás megkötését vagy az ügy közvetítés segítségével történő rendezését, illetve az ügyet át lehet tenni a békés úton történő vitarendezéssel foglalkozó szekcióhoz (polgári perrendtartás 1253ter. cikk /3).
Amennyiben a felek megállapodnak, a bíróság jóváhagyja e megállapodást, feltéve, hogy az nem nyilvánvalóan ellentétes a gyermek érdekével (polgári perrendtartás 1253ter. cikk /2).
Bármelyik fél a bírósági eljárástól függetlenül is javasolhatja közvetítés igénybevételét (polgári perrendtartás 1730. cikk). Az akkreditált mediátor segítségével megkötött megállapodás szintén a fenti feltételek mellett hagyható jóvá.
Végül a felek szakértők (szociális munkások, pszichológusok, gyermekpszichiáterek) segítségét is igénybe vehetik szakértői vélemény beszerzése érdekében, illetve kérelmezhetik, hogy a bírósági eljárás során szakértőt jelöljenek ki. Ezekben az eljárásokban az ügyész a gyermekekre vonatkozó tájékoztatást kér a szociális szolgálatoktól, a családjogi bíróság pedig figyelembe veszi a gyermekek véleményét (polgári perrendtartás 1253ter. cikk /6).
Amennyiben a szülők nem vagy csak részben állapodnak meg vagy, amennyiben a megállapodás a gyermek érdekével ellentétes, a családjogi bíróság határoz a szülői felelősség gyakorlásáról, figyelembe véve a szülők és – amennyiben életkora engedi – a gyermek véleményét, valamint a helyzetet és az ügy körülményeit. A bíróság elé terjeszthető kérdések közé tartoznak a következők:
- a szülői felelősség egyedüli vagy együttes gyakorlása (lásd a 2. pontot);
- a gyermek népesség-nyilvántartásba való elsődleges felvételének helye (=lakóhelye);
- a gyermek tartózkodási helye (megállapodás hiányában és a szülői felelősség együttes gyakorlása esetén a gyermek tartózkodási helyének egyenlő megosztását kell előnyben részesíteni, ha ezt legalább az egyik szülő kéri. Amennyiben nem ez a legmegfelelőbb megoldás, meghosszabbított tartózkodási idő vagy egyéb mód is választható. A családjogi bíróság figyelembe veszi a gyermek és a szülők egyedi körülményeit és érdekeit);
- gyermektartási hozzájárulás (mindegyik szülő képességeinek megfelelően köteles hozzájárulni a gyermek életviteléhez, tartásához, egészségéhez, felügyeletéhez, oktatásához, képzéséhez és fejlődéséhez).
A családjogi bíróságtól emellett kérhető a gyermek oktatásáról és képzéséről való döntés is. A felek emellett konkrét kérdéseket is a bíróság elé terjeszthetnek, például a szünidők szülők közti megosztására, egyes költségek megosztására, iskolába való beíratásra stb. vonatkozóan. Ez az ügy egyedi körülményeitől függ.
A tény, hogy az egyik szülő kizárólagosan gyakorolja a szülői felelősséget, nem jelenti azt, hogy korlátozás nélküli felhatalmazással rendelkezik a gyermekre vonatkozó döntések meghozatalára. Figyelembe kell venni a konkrét ügyben megkötött megállapodásokat is. Emellett a másik szülő továbbra is rendelkezik a gyermek oktatásának felügyeletéhez való joggal (lásd a 2. pontot).
A gyermekkel együtt, a másik szülő értesítése nélkül történő költözés hatással lehet a gyermek tartózkodási helyére, kapcsolattartási jogára stb. Ilyen esetben a költözésről nem értesített vagy ahhoz nem hozzájáruló fél keresetet nyújthat be a családjogi bírósághoz (polgári törvénykönyv 374. és 387bis. cikk), illetve vészhelyzetben, amennyiben feltétlenül szükséges, az ideiglenes intézkedésekre vonatkozó kérelmeket elbíráló bíróhoz (juge des référés) (polgári perrendtartás 584. cikk negyedik bekezdés).
(Lásd a 2. pontot). Ennek megfelelően mindketten gyakorolják, és a jövőben is gyakorolhatják a szülői felelősség körébe tartozó jogokat (a gyermek szülői felügyelete, a gyermek oktatáshoz való jogának gyakorlása, a gyermek vagyonának jogszerű kezeléséhez és annak használatához való jog) és egyik szülő sem hozhat egyedül olyan döntést, amely megakadályozza a másik szülőt a jogai gyakorlásában. A szülőnek tehát be kell szereznie a másik szülő hozzájárulását, enélkül nem járhat el. Például a gyermek felügyelete tekintetében azonban a gyermekkel együtt élő szülő hozhatja meg a mindennapi rutinra, helyes viselkedésre stb. vonatkozó döntéseket. Harmadik (jóhiszeműen eljáró) személyek tekintetében a szülőről feltételezni kell, hogy a szülői felelősség egyedüli gyakorlása során a másik szülő jóváhagyásával jár el (polgári törvénykönyv 373. cikk).
A polgári perrendtartás 572bis. cikk 4. pontja szerint a családjogi bíróság határoz a szülői felelősségre, valamint a kiskorú gyermekek tartózkodási helyére és kapcsolattartási jogára vonatkozó ügyben. A kérelemhez csatolandó dokumentumok a benyújtott keresettől függnek.
Egyes, a családjogi bíróság hatáskörébe tartozó ügyeket, például a szülői felelősségre, a tartózkodási helyre vagy a kapcsolattartási jogra vonatkozó ügyeket a jogszabály sürgősnek minősít és azokat inter partes keresettel, idézéssel vagy közös kérelemmel is meg lehet indítani. Ezekről az ügyekről közbenső ítélettel határoznak. Amennyiben az ügy idézéssel indul, a határidő legalább két nap (lásd a polgári perrendtartás 1035. cikkének második bekezdését). Egyéb esetben az első tárgyalást a kérelemnek a bíróság hivatalához való benyújtásától számított 15 napon belül meg kell tartani (polgári perrendtartás 1253ter. cikk /4(2)).
A kiskorú gyermekekre vonatkozó ügyekben a feleknek nem csak az első tárgyaláson, hanem minden olyan tárgyaláson személyesen kell megjelenniük, ahol a gyermekre vonatkozó kérdéseket tárgyalnak, valamint a felek szóbeli érveinek előadására szolgáló tárgyalásokon is (polgári perrendtartás 1253ter. cikk (2), első és második albekezdés). Emellett minden kiskorú jogosult arra, hogy a szülői felelősségre, tartózkodási helyre és kapcsolattartási jogra vonatkozó releváns kérdésekben meghallgassák (polgári perrendtartás 1004. cikk (1) bekezdés 1. pont).
E tekintetben az általános szabályokat kell alkalmazni (lásd a „Költségmentesség – Belgium” tájékoztatót).
A házasság megegyezésen alapuló bontása esetén, amennyiben a felek megállapodtak a szülői felelősség gyakorlása tekintetében, az ügyész kifejtette véleményét és a családjogi bíróság jóváhagyta a megállapodást és felbontotta a házasságot, főszabály szerint nincs lehetőség fellebbezésre.
Egyéb esetekben a szülői felelősségre vonatkozó határozattal szemben általában egy hónapos határidővel lehet fellebbezést benyújtani. E határidőt az ítélet kézbesítésétől vagy közlésétől (az egyoldalú kereset alapján hozott végzésekkel szembeni fellebbezés) kell számítani. Az ítélet kézbesítését bizonyos esetekben (például az ügyész kérelmére) a határidő meghosszabbítása érdekében el lehet halasztani.
A családjogi bíróság, amely a gyermek szülőkkel való együttélésének rendjét meghatározta, illetve a szülő vagy harmadik fél kapcsolattartási jogát megerősítette, később végrehajtási intézkedésekkel láthatja el a határozatát (polgári törvénykönyv 387ter. cikk (1) ötödik albekezdés). A bíróság meghatározza ezen intézkedések jellegét, valamint a végrehajtásukra vonatkozó szabályokat, figyelembe véve a gyermek érdekét és – szükség esetén – kijelöli azokat a személyeket, akik elkísérik a bírósági tisztviselőt a határozat végrehajtása érdekében. A családjogi bíróság kényszerítő bírságot szabhat ki a határozat betartásának biztosítása érdekében.
2005. március 1-jétől a 2201/2003/EK – úgynevezett „Brüsszel IIa.” – tanácsi rendeletnek megfelelően a szülői felelősségre vonatkozó, bármely tagállamban (kivéve Dániában) meghozott határozatokat főszabály szerint automatikusan el kell ismerni. A kapcsolattartási jogokra és az elrabolt gyermek visszavitelére vonatkozó határozatok kivételével azonban a végrehajtás feltétele a családjogi bíróságnak címzett végrehajtási kérelem benyújtása, amely bíróság a kérelem alapján közbenső ítéletet hoz.
Az egyszerűsített eljárás a házasság felbontására irányuló eljárásokon kívül nem alkalmazható azonban az e dátum előtt meghozott határozatokra. Ebben az esetben javasolt az elismerésre és végrehajtásra vonatkozó általános eljárás lefolytatása.
Bármelyik érdekelt személy kérelmezheti a családjogi bíróságtól a külföldön hozott határozat elismerésének megtagadását. A családjogi bíróság felfüggesztheti az eljárást, ha az érintett határozattal szemben annak származási országában fellebbezés van folyamatban.
A belga bíróságok főszabály szerint a gyermek szokásos tartózkodási helye szerinti jogot alkalmazzák.
A gyermek állampolgársága szerinti állam jogát kell alkalmazni azonban, ha a gyermek szokásos tartózkodási helye szerinti jog nem biztosítja a gyermek személyének vagy vagyonának megfelelő védelmét. A belga jogot kell alkalmazni, ha az érintett külföldi jog által meghatározott intézkedések meghozatala ténylegesen vagy jogi szempontból nem lehetséges.
Utolsó frissítés: 28/06/2019

matches: bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság