text:
IV/01206/2016
. IV/01206/2016
Jelen ügyhöz egyesítve lett(ek) a következő ügy(ek): IV/01286/2016,
Első irat érkezett: 06/27/2016
Az ügy tárgya: a személyi jövedelemadóról szóló 1995. évi CXVII. törvény 4. §-a, 73. § (4) bekezdése, 1. sz. melléklet 6.2. pontja, a csődeljárásról és a felszámolási eljárásról szóló 1991. évi IL. törvény 62. § (5) bekezdése, valamint a Kúria Kfv.I.35.574/2015/6. számú ítélete elleni alkotmányjogi panasz (baleseti járadék egy összegű megváltásának adómentessége)
Az indítványozó - az Abtv. 26. § (1) bekezdése és 27. §-a alapján - a személyi jövedelemadóról szóló 1995. évi CXVII. törvény 4. § -a, 73. § (4) bekezdése, 1. sz. melléklet 6.2. pontja, a csődeljárásról és a felszámolási eljárásról szóló 1991. évi IL. törvény 62. § (5) bekezdése, valamint a Kúria Kfv.I.35.574/2015/6. számú ítélete és a Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság 26.K.30.927/2014/48. számú ítélete, továbbá a Nemzeti Adó-és Vámhivatal Közép-magyarországi Regionális Adó Főigazgatósága 2927339551. számú határozta, a Nemzeti Adó-és Vámhivatal Kelet-budapesti Adóigazgatóságának 3457529. számú határozata, valamint a kúriai ítélettel lezárt közigazgatási, illetve adóhatósági határozatok alaptörvény-ellenességének megállapítását és megsemmisítését kérte az Alkotmánybíróságtól.
Az indítványozó álláspontja szerint a támadott bírósági döntések iratellenesek és az eljárt bíróságok nem tettek eleget indokolási kötelezettségüknek, amikor úgy foglaltak állást, hogy az indítványozó számára megítélt baleseti járadék nem adómentes. Álláspontja szerint a támadott határozatok ezért sértik a tulajdonhoz és az egészséghez való jogát, valamint a jogbiztonság követelményét.
Az indítványozó álláspontja szerint a támadott jogszabályi rendelkezések, illetve az azok értelmezése körében kialakult bírósági joggyakorlat sérti a tulajdonhoz és az egészséghez való jogát, a jogbiztonság követelményét, illetve a hátrányos megkülönböztetés tilalmába ütközik, az alábbiak miatt.
Az indítványozó álláspontja szerint az Szja. tv. 4. § - a nem használja a nettó és a bruttó jövedelem kifejezést, ennek következtében a bíróságok azt eltérően értelmezik.
Az indítványozó álláspontja szerint az Szja tv. 73. § (4) bekezdése a kettős adóztatás tilalmába ütközik.
Az indítványozó álláspontja szerint az Szja. tv.1. sz. melléklet 6.2. pontja kizárólag az 1998. január 1. napját megelőzően megállapított baleseti és kártérítési járadék (ideértve annak egyösszegű megváltását is) adómentességét írja elő, kivéve ha bruttósították.
Az indítványozó álláspontja szerint a Cstv. 65. § (2) bekezdése a hitelező igényérvényesítését gátolja, mivel az alapján kizárólag a felszámoló terjesztheti elő a panaszos járadékigényét a Pénzügyminisztérium felé az állami felelősség érvényesítése körében, ugyanakkor a felszámoló ellenérdekelt abban, hogy a hitelező megkapja a járadék maximumát..
a személyi jövedelemadóról szóló 1995. évi CXVII. törvény 4. §, 73. § (4) bekezdés, 1. sz. melléklet 6.2. pont
a csődeljárásról és a felszámolási eljárásról szóló 1991. évi IL. törvény 62. § (5) bekezdés
a Kúria Kfv.I.35.574/2015/6. számú ítélete
a Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság 26.K.30.927/2014/48. számú ítélete
a Nemzeti Adó-és Vámhivatal Közép-magyarországi Regionális Adó Főigazgatósága 2927339551. számú határozta
a Nemzeti Adó-és Vámhivatal Kelet-budapesti Adóigazgatóságának 3457529. számú határozata,
IV_1206_8_2016_ind_kieg.pdf IV_1206_4_2016_ind_kieg.pdf IV_1206_2_2016_inditvany.pdf
A határozat száma: 3157/2017. (VI. 21.) AB végzés
Az ABH 2017 tárgymutatója: jogbiztonság mint jogsérelem alapja; jogegység
3157_2017 AB végzés.pdf
1. Az Alkotmánybíróság a Kúria Kfv.I.35.574/2015/6. számú ítélete és a Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság 26.K.30.927/2014/48. számú ítélete alaptörvény-ellenességének megállapítására és megsemmisítésére irányuló alkotmányjogi panaszt visszautasítja.
2. Az Alkotmánybíróság a Kúria Gfv.VII.30.244/2015/4. számú végzése, a Fővárosi Ítélőtábla 15.Fpkf.44.035/2014/3. számú végzése és a Fővárosi Törvényszék 10.Fpkh.01-13-190/10. számú végzése alaptörvény-ellenességének megállapítására és megsemmisítésére irányuló alkotmányjogi panaszt visszautasítja.
3. Az Alkotmánybíróság a személyi jövedelemadóról szóló 1995. évi CXVII. törvény 4. §-a, a – már nem hatályos – 73. § (4) bekezdése, és az 1. számú melléklet 6.2. pontja, valamint a csődeljárásról és a felszámolási eljárásról szóló 1991. évi XLIX. törvény 62. § (5) bekezdése alaptörvény-ellenességének megállapítására és megsemmisítésére irányuló alkotmányjogi panaszt visszautasítja.
[2]	Alkotmányjogi panaszában az indítványozó egyfelől a Kúria Kfv.I.35.574/2015/6. számú ítélete és a Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság 26.K.30.927/2014/48. számú ítélete, másfelől a Kúria Gfv.VII.30.244/2015/4. számú végzése, a Fővárosi Ítélőtábla 15.Fpkf.44.035/2014/3. számú végzése és a Fővárosi Törvényszék 10.Fpkh.01-13-190/10. számú végzése alaptörvény-ellenességének megállapítását és megsemmisítését kérte az Alkotmánybíróságtól.
[3]	Ezen felül a panaszos a személyi jövedelemadóról szóló 1995. évi CXVII. törvény (a továbbiakban: Szjatv.) 4. §-a, a – már nem hatályos – 73. § (4) bekezdése, és az 1. számú melléklet 6.2. pontja, valamint a csődeljárásról és a felszámolási eljárásról szóló (a továbbiakban: Cstv.) 1991. évi XLIX. törvény 62. § (5) bekezdése tekintetében is az Alkotmánybírósághoz fordult és kérte e rendelkezések alaptörvény-ellenességének megállapítását, illetve megsemmisítését.
[4]	2. Az alkotmányjogi panaszban előadottak, illetve a támadott bírói döntésekben megállapított tényállás alapján az ügy előzményei az alábbiak szerint foglalhatók össze.
[5]	2.1. Az indítványozó 1987-ben egy idegenforgalmi társaság által szervezett társasutazáson vett rész, amelynek során maradandó egészségkárosodást okozó balesetet szenvedett. Erre a körülményre tekintettel egy 1998-ban jogerőre emelkedett bírósági döntés havi járadékot állapított meg számára. 2000-ben az indítványozó a járadék felemelése iránt indított pert, amelyben a bírói döntés 2007-ben emelkedett jogerőre. Figyelemmel arra, hogy a cég 2004-ben felszámolási eljárás alá került, 2009-ben az indítványozó és a felszámoló a járadék jellegű követelés egyösszegű (118 millió forint) megváltásában állapodtak meg és okiratba foglalták (a továbbiakban: Megállapodás). A Megállapodás 7. pontja szerint az Szjatv. 73. § (4) bekezdés szerinti adó megállapításáról és kifizetéséről a felszámoló gondoskodik. A felszámoló ennek megfelelően 29,5 millió forint személyi jövedelemadó megállapítását és levonását követően a kifizetendő nettó 88,5 millió forint összeget az indítványozónak átutalta. Az indítványozó szerint azonban a Megállapodásban nettó összeg szerepel, így az adólevonás jogszerűségét vitatva 2010-ben peres eljárást kezdeményezett, amely kapcsán a felszámoló a levont összeget bírósági letétbe helyezte.
[6]	Az indítványozó 2009. évi személyi jövedelemadó bevallását 2012-ben önellenőrzéssel helyesbítette, amelynek során a Megállapodásban szereplő összeget felbruttósítva mintegy 196,7 millió forint kártérítési összeget és összesen mintegy 58,89 millió forint visszaigényelhető adót vallott be.
[7]	2.2. Az önellenőrzés kapcsán indult revízió adatai alapján az első- és másodfokú adóhatóság az indítványozó terhére a 2009. évre személyi jövedelemadó adónemben adókülönbözetet állapított meg, amelyből 58,89 millió forint összeget jogosulatlan visszaigénylésnek minősített. A hatóság határozatában ezért adóbírságot szabott ki, illetve késedelmi pótlékot számított fel.
[8]	Az indítványozó által a másodfokú adóhatósági határozat bírósági felülvizsgálata iránt benyújtott keresetét a Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság – jelen alkotmányjogi panaszban támadott – 26.K.30.927/2014/48. számú ítéletével elutasította. A bíróság rámutatott, hogy az Szjatv. nem tartalmaz olyan szabályozást, amely megfelelne az indítványozó által alkalmazott „bruttósítás” módszerének. Ezen felül a felek közti megállapodással a havi járadékfizetési kötelezettség megváltására került sor, amely által a juttatás jogcíme is megváltozott. Az egyes adójogi kérdéseket tehát a megállapodás során kellett volna a feleknek vizsgálni. Az ítélet a felperesi aggályokra reagálva megállapította, hogy az adóhatóság jogszerűen, belföldi jogsegély keretében kért minisztériumi állásfoglalást az adólevonás jogszerűségét illetően.
[9]	A jogerős ítélettel szemben az indítványozó felülvizsgálati kérelmet terjesztett elő. A Kúria felülvizsgálati eljárásban hozott, az indítvány által szintén támadott Kfv.I.35.574/2015/6. számú ítélete a jogerős döntést az adóbírság tekintetében hatályon kívül helyezte, és az adóbírság összegét leszállította. A Kúria úgy találta, az indítványozó tőle elvárhatót körültekintéssel járt el az adóhatósági eljárás során, így az idegenforgalmi társaságtól származó jövedelem adótartamával kapcsolatos adóbírság kiszabásától méltányosságból eltekintett.
[10]	A Kúria ugyanakkor rámutatott arra, hogy az indítványozónak megítélt juttatások személyi jövedelemadózás szempontjából különböző tételekből tevődtek össze, mikor is volt még relevanciája az elmaradt bér és költség elemeknek. A Megállapodás szövegszerű értelmezése alapján a Kúria megállapította, hogy ez a relevancia csak addig irányadó, míg azok jogcíme a jogerős ítéletek alapján megállapítható. A felbruttósítást tehát csak a Megállapodás megkötése előtt lehetett volna elvégezni, viszont azt követően csak az Szjatv. 73. § (4) bekezdése szerint adózó jövedelemként vehető figyelembe. A Kúria szerint a 118 millió forint teljes egészében adóköteles jövedelemnek minősül, az adó mértéke 25% volt, amelyet a kifizető állapít meg, vonja le és fizeti be.
[11]	2.3. Az indítványozó az adóügyben született bírósági ítéletek mellett egy párhuzamosan folyó másik eljárás körében, az alábbi – vitatott hitelezői igény tárgyában hozott – bírói döntéséket is támadja.
[12]	Az idegenforgalmi társaság „f. a.” felszámolási eljárása során az indítványozó hitelezői kifogást terjesztett elő a Fővárosi Törvényszéknél, kérve a bíróságtól, hogy kötelezze a felszámolót a Megállapodásban szereplő 118 millió forint teljes, adólevonás nélküli összegének kifizetésére. A vitatott hitelezői igényként minősített kérelmet mind a Fővárosi Törvényszék 10.Fpkh.01-13-190/10. számú végzésével, mind a másodfokon eljáró Fővárosi Ítélőtábla 15.Fpkf.44.035/2014/3. számú végzésével elutasította. A felülvizsgálati bíróságként eljáró Kúria szerint a jogerős döntés „helytállóan hivatkozott arra, hogy miután az egyösszegű megváltásról szóló megállapodás együttesen tartalmazta a járadék összegét, ezért adóköteles jövedelemként kezelendő a teljes összeg. A megállapodásban a hitelezőnek el kellett volna különítenie a költségtérítést tartalmazó részt a jövedelmet helyettesítő kártérítést tartalmazó járadéktól, ha szándéka valóban erre irányult. Az elkülönítés hiányában helytállóan járt el a felszámoló, amikor egységesen kezelte a járadékot és vonta le belőle a személyi jövedelemadót.” A Kúria tehát a Gfv.VII.30.244/2015/4. számú végzésével a jogerős végzést hatályában fenntartotta.
[13]	2.4. Az indítványozó panaszindítványában és annak hiánypótlási felhívásra megküldött kiegészítéseiben kifejtett álláspontja szerint a támadott bírósági döntések nem tettek eleget indokolási kötelezettségüknek az egyösszegű járadék adótartamának megítélése során. Úgy véli, hogy nincs olyan jogszabály, amely szerint, ha nincs megbontva a megállapodásban a költségtérítő és nettó járadékrész, akkor nem élhet az adómentességi jogával az adózó.
[14]	Az indítványozó előadta, hogy a korábbi jogerős ítélet alapján nettóban kerültek megállapításra a bérek és a járadékok. Mivel ezeket nem vették figyelembe a támadott döntéseket hozó bíróságok, ítéletük iratellenes.
[15]	Az indítványozó előadta, hogy az Szjatv. 73. § (4) bekezdése nem használta a nettó és a bruttó jövedelem kifejezést, ennek következtében a bíróságok a rendelkezést eltérően értelmezik, ami sérti a jogbiztonságot. A támadott ügyekben elfogadott bírói jogértelmezés nézete szerint a kettős adóztatás tilalmába ütközik, mert adót vonnak le a nettó bérből, illetőleg olyan költségből, amelyek nem minősülnek jövedelemnek és adómentesek. Érvelése szerint a bírói jogértelmezés nem áll arányban a teherbíró képességével és a gazdasági életben való részvétellel.
[16]	Az indítványozó szerint „a Pénzügyminisztérium mint az érdekelt fél (állam) képviselője nem nyilatkozhatott hatóságként az ügyben, hogy ő hogyan értelmezte a Megállapodást, amelyet kritika nélkül átvett az adóhatóság, mint a fölöttes szerv jogi álláspontját.”
[17]	Sérelmezte a panaszos továbbá azt is, hogy ha adó lenne a 29,5 millió forint, akkor arról igazolást kellett volna kapnia a kifizetőtől, amely nem történt meg, és erre az adóhatóság sem kötelezte.
[18]	Az Szja tv. 73. 9 (4) bekezdésének megsemmisítését azon indokból kérte az indítványozó, mert „alapot adhat arra, hogy olyan határozatok szülessenek, hogy függetlenül a költségtérítő rész és nettó bér járadéktól, azok adóztatásra kerülnek, miközben azok alapesetben nem adózhatnak, ellentétben a teherbíró-képesség szerint és a gazdasági életben betöltött szerep szerinti adóztatás elvével.”
[19]	Az indítványozó álláspontja szerint a Cstv. 65. § (2) bekezdése a hitelező igényérvényesítését gátolja, mivel az alapján kizárólag a felszámoló terjesztheti elő a panaszos járadékigényét a Pénzügyminisztérium felé az állami felelősség érvényesítése körében, ugyanakkor a felszámoló ellenérdekelt abban, hogy a hitelező megkapja a járadék maximumát.
[20]	2.5. Az indítványozó a megsemmisíteni kért bírói döntések és törvényi rendelkezések vonatkozásában az Alaptörvény sérülni vélt B) cikk (1) bekezdését, II. cikkét, XIII. cikk (1) és (2) bekezdését, XV. cikkét, XX. cikk (1) bekezdését, XXIV. cikk (1) és (2) bekezdését, XXVIII. cikk (1) bekezdését, XXX. cikk (1) bekezdését, valamint a 26. és a 28. cikkeit jelölte meg.
[21]	3. Az alkotmányjogi panasz az alábbiak miatt nem befogadható.
[22]	3.1. A befogadhatóság feltételeit vizsgálva az Alkotmánybíróság arra a következtetésre jutott, hogy a mindkét kúriai döntés tekintetében határidőben előterjesztett alkotmányjogi panasz benyújtásra jogosulttól, azaz az alapügy felperesétől, illetve a hitelezői igény előterjesztőjétől származik [Abtv. 51. § (1) bekezdés].
[23]	Az alkotmányjogi panasz az Abtv. 52. § (1) bekezdésében foglalt további követelményeknek részben eleget tesz. Az indítvány megjelöli az Alkotmánybíróság hatáskörét megalapozó törvényi rendelkezéseket. Meghatározza továbbá az Alkotmánybíróság által vizsgálandó jogszabályi rendelkezéseket és a konkrét bírósági ítéletet, okfejtést tartalmaz azok alaptörvény-ellenességéről, valamint kifejezett kérelmet fogalmaz meg az érintett jogszabályhelyek és a bírósági ítélet megsemmisítésére.
[25]	Az indítványozó álláspontja szerint nincs olyan jogszabályi rendelkezés, amely alapján csak akkor lehet adómentességet érvényesíteni egyösszegű megváltás esetén, ha a járadéktartalmak meg vannak bontva. A panaszos elsősorban a fenti okból állította az Alaptörvény megjelölt rendelkezéseinek sérelmét, azonban ezen – többször ismétlődő – okfejtésen kívül a II. cikk, XIII. cikk, és XX. cikk (1) bekezdése, valamint a 26. és a 28. cikk tekintetében panaszindítvány nem tartalmaz elégségesnek tekinthető alkotmányjogi indokolást. Ezért az indítvány ezen elemei vonatkozásában nem felel meg a határozott kérelem Abtv. 52. § (1b) bekezdés b) és e) pontjaiban foglalt követelményeinek, így érdemi vizsgálatuknak nem volt helye.
[26]	3.2. Az Abtv. 56. § (2) bekezdése alapján a befogadhatóságról dönteni jogosult tanács mérlegelési jogkörében vizsgálja az alkotmányjogi panasz befogadhatóságának a törvényben előírt tartalmi feltételeit. Ennek során az Alkotmánybíróság az indítvány alapján elvégezte az indítványozó érintettségének, a jogorvoslat kimerítésére vonatkozó kötelezettségnek, valamint az Abtv. 26. § (1) bekezdésében, az Abtv. 27. §-ában és az Abtv. 29–31. §-aiban rögzített további kritériumoknak a vizsgálatát. Ennek eredményeként az Alkotmánybíróság az alábbi következtetésekre jutott.
[27]	Az eljárás során az indítványozó jogorvoslati lehetőségét kimerítette, panaszindítványa a felülvizsgálati eljárás során született bírói döntések ellen irányul [Abtv. 27. § b) pont].
[28]	Az Abtv. 27. § a) pontja értelmében az alaptörvény-ellenes bírói döntéssel szemben az egyedi ügyben érintett személy vagy szervezet alkotmányjogi panasszal fordulhat az Alkotmánybírósághoz, ha az ügy érdemében hozott döntés vagy a bírósági eljárást befejező egyéb döntés az indítványozó Alaptörvényben biztosított jogát sérti.
[29]	Az Abtv. 29. §-a alapján az Alkotmánybíróság az alkotmányjogi panaszt a bírói döntést érdemben befolyásoló alaptörvény-ellenesség, vagy alapvető alkotmányjogi jelentőségű kérdés esetén fogadja be.
[30]	3.3. Az Alkotmánybíróság mindenekelőtt rámutat, hogy az Abtv. 27. §-ából következően nem tekinthető a bírósági szervezetrendszer egyik felülbírálati fórumának, és valójában e hatásköre is – az indítványozó Alaptörvényben biztosított jogának védelmén keresztül – az Alaptörvény védelmét biztosítja [Alaptörvény 24. cikk (1) bekezdés]. A rendes bíróságok által elkövetett vélt vagy valós jogszabálysértések ezért önmagukban nem adhatnak alapot alkotmányjogi panasz előterjesztésére. Ellenkező esetben az Alkotmánybíróság burkoltan negyedfokú bírósággá válna {lásd: 3268/2012. (X. 4.) AB végzés, Indokolás [28]}.
[31]	Az Alkotmánybíróság jogköre – a fentiekben hivatkozottak szerint – az Alaptörvény 24. cikk (2) bekezdés d) pontja és az Abtv. 27. §-a értelmében arra terjed ki, hogy kiküszöbölje a bírói döntést érdemben befolyásoló alaptörvény-ellenességet. Következésképpen a bizonyítékok bírói mérlegelésének, és a bírósági eljárás teljes egészének ismételt felülbírálatára nem rendelkezik hatáskörrel {lásd: 3231/2012. (IX. 28.) AB végzés, Indokolás [4]; 3325/2012. (XI. 12.) AB végzés, Indokolás [13]}.
[32]	4. A jogbiztonság elve azért sérül a panaszos szerint, mert nem egységes az Szjatv. alkalmazása a bíróságok által, ennek okán nem csak az ítéletek, de az eltérő jogalkalmazásra alapot adó törvényi rendelkezés is alaptörvény-ellenes. A bírósági jogalkalmazás egységességének biztosítása viszont az Alaptörvény 25. cikk (3) bekezdése szerint nem az Alkotmánybíróság, hanem a Kúria hatáskörébe tartozik. A fentiek mellett az Alkotmánybíróság hangsúlyozza azt is, hogy az Alaptörvény B) cikk (1) bekezdésére – abban az összefüggésben, amint arra az indítványozó hivatkozott – nem alapítható alkotmányjogi panasz, mert az nem tekinthető Alaptörvényben biztosított jognak. Az Alkotmánybíróság állandó gyakorlata szerint ugyanis a B) cikk (1) bekezdése szerinti jogállamiság elvén alapuló jogbiztonság sérelmére alapozott alkotmányjogi panaszt csak két kivételes esetben – a visszaható hatályú jogalkotásra és a felkészülési idő hiányára alapított indítványok esetében – vizsgálja érdemben {3033/2013. (II. 12.) AB határozat, Indokolás [7]}. Hasonlóképpen az Alaptörvény 26. és 28. cikke sem tekinthető az indítványozó Alaptörvényben biztosított jogát tartalmazó alaptörvényi rendelkezésnek, ezért ezekre alkotmányjogi panasz nem alapítható {lásd pl. 3108/2016. (VI. 3.) AB végzés, Indokolás [23]; 3147/2015. (VII. 24.) AB határozat, Indoklás [14]; 3176/2013. (X. 9.) AB határozat, Indokolás [29]}.
[33]	Az indítványozó által hivatkozott Alaptörvény XXIV. cikke a hatósági eljárásokra vonatkozóan fogalmazza meg a tisztességes eljárás követelményét, a bíróság hatáskörébe tartozó jogorvoslati eljárás során ezért ezen alapjoggal összefüggő sérelme az indítványozónak elvileg sem keletkezhetett {3179/2013. (X. 9.) AB végzés, Indokolás [6]}. Az indítvány tartalmaz ugyan általános állításokat a bírói döntések tisztességtelenségére vonatkozóan, melyek viszont az Alaptörvény XXVIII. cikk (1) bekezdésének sérelmére vonatkozó alkotmányjogi indokolásként nem értelmezhetők.
[34]	Az indítványozó kifogásolta azt is, hogy egyfelől a felszámolótól nem kapott adóigazolást, másfelől a letétbe helyezett összeg – tudomása szerint – nem került kifizetésre az adóhatóság számára, emellett a felszámolónál tartott adóellenőrzés adóhiányt nem tárt fel. Arra nézve viszont nem adott elő indokolást, hogy mindez pontosan milyen alkotmányos összefüggések szerint és mely konkrét alapjogait érintik.
[35]	Ugyancsak nem állapítható meg az indítvány alapján, hogy a Szjatv. 4. §-a és az 1. számú melléklet 6.2. pontja, valamint Cstv. megsemmisíteni kért rendelkezése az Alaptörvény melyik rendelkezését és milyen indokok mentén sérti.
[36]	Az Alaptörvény – az indítványban szintén megjelölt – XXX. cikk (1) bekezdése szerint „teherbíró képességének, illetve a gazdaságban való részvételének megfelelően mindenki hozzájárul a közös szükségletek fedezéséhez”. Mindebből az következik, hogy a jogalkotó széles mérlegelési szabadsággal rendelkezik a tekintetben, milyen alanyi körre milyen típusú és mértékű adót vet ki. Az egyetlen alkotmányos korlát, hogy a teherbíró képességet, illetve a gazdaságban való részvétel mértékét figyelembe kell vennie, vagyis nem lehetetlenítheti el anyagilag az adózót. Az indítványozó erre vonatkozóan előadta, hogy kalkulációja szerint az egyösszegű megváltás a jogszerűtlen adólevonás összegével számolva 2015 végéig biztosít járulékot számára, amely után járadék nélkül marad. Megállapítható azonban, hogy e körben nem a jogalkotó által megállapított adó mértékét, hanem egy általa nettónak tekintett pénzösszegből történő adólevonás tényét tartja sérelmesnek, ami viszont az Alaptörvény XXX. cikk (1) bekezdésével összefüggésbe nem hozható.
[37]	Az indítványozó szerint diszkriminatív az Szjatv. 73. § (4) bekezdésének a támadott ítéletekben megjelenő értelmezése, amely szerint az adómentesség nem alkalmazható egyösszegű megváltás esetén, függetlenül a járadék tartalmától. A panaszos álláspontja alapján e jogértelmezés a kettős adóztatás tilalmába ütközik, mert az egyösszegű járulékból úgy kerül az adó levonásra, hogy az egyes járulékelemek korábban nettóban kerültek megállapításra. Az indítványozó álláspontja szerint a Megállapodás értelmezése és a járadékelemek adótartamának megállapítására vonatkozóan a támadott döntések iratellenesek voltak, mert nem vették figyelembe a korábbi bírói ítéleteket. Az indítványozó kifogásolta, hogy az általa hivatkozott egyéb jogszabályokat és bizonyítékokat a bíróságok nem vették figyelembe. E körben kiemelte, hogy az adóhatóság és a bíróság az eljárás folyamán a Pénzügyminisztérium állásfoglalását kérte és fogadta el, holott a minisztérium a kezes képviselőjeként az eljárás során ellenérdekű félnek volt tekinthető.
[38]	Az alkotmányjogi panasz feljebb felsorolt elemei alapvetően a bírói jogértelmezését vitatják. Az indítványozó továbbá részben a Megállapodás szövegének – az általa helyesnek tartottól eltérő – értelmezéséből, részben a bírói döntésekben megjelenő bizonyítékértékelés kritikájából vezette le a megjelölt alapjogsérelmeket.
[39]	Az Alkotmánybíróság hangsúlyozza, hogy a hatalommegosztás rendszerében a többi állami szervnek a bíróságok jogértelmezését – különösen, ha az értelmezés a Kúria határozatában jelenik meg – el kell ismernie {lásd: 3325/2012. (XI. 12.) AB végzés, Indokolás [14]}. Kirívó jogértelmezési hibák megvalósulásának hiányában a jogszabályokat a bíróságok önállóan értelmezik, és az Alkotmánybíróság csak az értelmezési tartomány alkotmányos kereteit jelölheti ki {3325/2012. (XI. 12.) AB végzés, Indokolás [13]}.
[40]	Az Alkotmánybíróság számos döntésében kimondta, „[a] bíróságok indokolási kötelezettségéből nem következik a felek által felhozott minden észrevétel egyenként való megcáfolási kötelezettsége, különösen nem az indítványozó szubjektív elvárásait kielégítő mélységű érvrendszer bemutatása” {30/2014. (IX. 30.) AB határozat, Indokolás [89]; 3063/2017. (III. 31.) AB határozat, Indokolás [47]}.
[41]	Figyelemmel arra is, hogy az Alkotmánybíróság alapvetően tartózkodik jogági dogmatikához tartozó kérdések helytállóságáról, illetve törvényességéről, avagy kizárólag törvényértelmezési problémáról való állásfoglalástól, az alkotmányjogi panaszban előadott érvek alapján kirívó jogértelmezési hiba vizsgálatának szükségességét sem találta megalapozottnak. Az a körülmény pedig, hogy a Kúria az indítványozó által irányadónak tartott értelmezéstől eltérően alkalmazott jogi normákat, mérlegelt és értékelt bizonyítékokat, önmagában nem veti fel a támadott bírói döntéseket érdemben befolyásoló alaptörvény-ellenesség kételyét, és nem tekinthető alapvető alkotmányjogi jelentőségű kérdésnek sem.
[42]	5. Fentiekre tekintettel az Alkotmánybíróság megállapította, hogy a jelen ügyben nem merült fel a bírói döntést érdemben befolyásoló alaptörvény-ellenesség, illetve alapvető alkotmányjogi jelentőségű kérdés, így az alkotmányjogi panasz az Abtv. 29. §-ban foglaltaknak nem felelt meg. Az Alkotmánybíróság ezért az Abtv. 56. § (2) bekezdése alapján, az 56. § (3) bekezdésére figyelemmel, valamint az Ügyrend 30. § (2) bekezdés a), f) és h) pontjára tekintettel az alkotmányjogi panasz befogadását visszautasította.
. 3157/2017. (VI. 21.)

matches: Kúria Kúria Bíróság Kúria Bíróság Kúria Bíróság Kúria Kúria Bíróság Kúria Bíróság bíróság Kúria Kúria Kúria Kúria Kúria Kúria Kúria Kúria bíróság bíróság Kúria Kúria


text:
Romantika a Geréby Kúriában - Geréby Kúria Hotel és Lovasudvar, Lajosmizse, Kecskemét, Kiskunság :: ÚtiSúgó.hu
Geréby Kúria Hotel és Lovasudvar, Lajosmizse, Kecskemét, Kiskunság
Különös öröm a napsugaras őszben elutazni egy vidéki kúriába. A fények ilyenkor a legszebbek, a zöld növényzet is megmutatja még igazi pompáját. Amikor a Geréby Kúria és Lovasudvar elé begördül az autó, csak néhány pillanat kell hozzá, hogy egy megelevenedett romantikus film kezdőjelenetében érezzük magunkat.
Mindig mosolygós személyzet
Az első benyomás sokszor mindent eldönt. A tágas hallba belépve a recepciósok olyan szívélyesen üdvözöltek, mint egy régi ismerőst, pedig bevallom, még sohasem jártam erre.
A 101-es kulcsát nyomták a kezembe, és a lépcsőn felfelé menet arra gondoltam, vajon nem elírás-e a bejárat mellett a három csillag. A lakosztályba lépve megerősödött bennem ez a kérdés. Tágas előszoba fogadott, amiből egy kényelmes nappali és egy szintén nem apró hálószoba nyílt. A több mint 40 négyzetméteres lakosztály letisztult színvilága, az éjjeli- és hangulatlámpák ízléses elhelyezése gondoskodik arról, hogy azonnal otthon érezze magát a megfáradt utazó.
A nappaliból nyíló erkély kőkorlátjain könyökölve élvezhetjük a madárdalt, a hálóban található apró íróasztal pedig kényelmes helyet biztosít levélírásra, sminkelésre vagy internetezésre.
Mert ez volt a másik meglepetés, mielőtt felfedező túrára indultam. A netbookom egy pillanat alatt kapcsolódott az internethez, és olyan gyorsan működött, mintha csak otthon a vezetékes rendszert használtam volna.
De nem akartam a drága időmet a gép mellett tölteni, ezért úgy döntöttem, a wellness részlegnél kezdem a ház megismerését. Két szinttel lejjebb, a szuterénbe belépve tágas előtér fogadott, ahol láthatólag esténként élénk társasági élet zajlik. A biliárdasztal, a darts és a bárpult mellett hatalmas bőr kanapék gondoskodnak itt a vendégek kényelméről. Egy üvegajtó vezet át az apró konditerembe, ahol a súlyzók és a haspad mellett szobakerékpár, taposógép és bordásfal is helyet kapott. A wellness részben nagyon tetszett az önkiszolgáló rendszer, ahol a hagyományos és az infraszaunát is saját magunk állíthatjuk be a kívánt hőfokra és időtartamra.
A két egymásba ölelkező, kék színvilágú medence ablakok felőli, kör alakú része elég nagy ahhoz, hogy egy nagyobb társaság is kényelmesen ellazuljon itt egy hosszabb nap fáradalmai után.
A Nádas Rendezvényház
És hogy miért is beszélek fárasztó napról? A Geréby Kúria ugyanis a céges rendezvények, csapatépítő tréningek, konferenciák, termékkiállítások kedvelt helyszíne.
A hatalmas zöld terület minden lehetőséget biztosít a sikeres rendezvények lebonyolításához, és ma már több épület is ennek jegyében újult meg. A legnagyobb közülük a Nádas Rendezvényház. A szálloda vezetése – felismerve a hatalmas konferenciaigényeket – 2007-ben döntött úgy, hogy felújítja az épületet. A kétszintesre bővített ház mintegy 240 millió forintba került. Ha a földszinti részt egybenyitják, mintegy 450 főt képes befogadni, esküvőknél pedig a 350 fő az ideális maximum. Ezt a hatalmas teret hét részre lehet osztani, és az emeleten további négy kisebb terem található. A hangszigetelés jól megoldott, ezért nem zavarják egymást a párhuzamos rendezvények.
A Katinka Konferencia- és Rendezvényház
Magamtól persze nem lettem volna ilyen okos, de a területen Pintér László, a Geréby Kúria marketingvezetője kalauzolt körbe.
Így a falak, lépcsők és ablakok megteltek élettel, történetekkel a közel- és régmúltból, és sokkal teljesebb képet kaptam az itteni mindennapokból. Megtudhattam például, hogy a rusztikus jellegű, elegáns Katinka Konferencia- és Rendezvényházat nagyon komoly rendezvénytechnikával szerelték fel. Sokszor még gyakorlott trénereknek is tanulni kell a kezelését. Minden távirányító segítségével működtethető, a világítást, a hangrendszert és a projektort is beleértve. A 160-170 fő befogadására alkalmas terem középen kettéválasztható. Az elegáns épület esküvők megrendezésére is kiválóan alkalmas.
Esküvő, esküvő...
Mert a céges rendezvények mellett a Geréby Kúria rendkívül népszerű esküvői helyszín is.
Évente 50-60 pár mondja itt ki a boldogító igent, áprilistól egészen október végéig tart a szezon. Az ötven hektáron elhelyezkedő területen akár több esküvőt vagy rendezvényt is lehet tartani egy időben, ennek ellenére nem zavarja a hajnalig tartó bulizás a magánvendégeket sem. Az épületek nemcsak viszonylag távol esnek egymástól, de a hangszigetelésük is kiváló. Sétánk közben elhaladtunk a kúria saját házi kápolnája mellett is. Felszentelésének egyetlen akadálya, hogy nincs állandó lelki gondozás. Legalábbis a Kalocsai Érsekség erre hivatkozva nem adta meg az engedélyt a felszentelésre. Így egyedül a katolikus ceremóniát nem lehet a kúriában megrendezni, minden más szertartást igen.
Aktív pihenést kedvelők mekkája
Semmiképpen se feledjük el, hogy a Geréby Kúria ugyanolyan szívesen fogadja a magánvendégeket is, mint a cégeket, csoportokat. Nagyon sok a visszajáró, elégedett vendég. Van olyan német család, akik 1986-ban voltak itt először, és azóta is minden évben itt töltik a szabadságukat. Közben sétánk a hatalmas, gyönyörű zöld terület egyik felében elhelyezkedő sportpályák felé vezetett.
A két műanyag borítású teniszpályán épp egy holland csoport tagjai próbálták elsajátítani a teniszezés alapfogásait. De az aktív pihenést kedvelők egyéb sportolási lehetőségeket is kipróbálhatnak itt. Van füves focipálya, kosárlabda- és strandröplabda-pálya. Egy kicsit arrébb a késő szeptemberi napsütésben még mindig ki lehetett próbálni a kültéri medencét. A recepciósok szerint edzettebb német vendégek már áprilisban szívesen használnák, általában azonban csak májusban töltik fel vízzel.
Mobil outdoor-pálya, az élmények csúcsa
A csapatépítő tréningek legkedveltebb programja az az időszakosan, egyedi igények alapján telepített extrém szórakoztató park, ismertebb nevén outdoor pálya, amelyet alkalmanként egy külső cég, Közép-Európa egyik legnagyobb ilyen infrastruktúrával rendelkező csapata épít fel.
Drótkötél-csúszda, szabadeső-gép és ezernyi más lehetőség teszi színessé a programot, családi rendezvényeken is nagyszerű kikapcsolódási lehetőség. Sajnos ottjártamkor nem volt telepítve, csak a kiépített alapok voltak megtekinthetőek, amire a mobil felépítmények kerülnek.
Dísztó, vadkacsák, relax...
Utamat egyedül folytatva élveztem az ősz varázsát. A rozsdás falevelekkel sűrűn belepett pingpongasztal mellett elhaladva valami különös megnyugvás fogott el, ahogy a teniszpálya melletti dekoratív tavacska partján megpihentem.
Ez a terület általában az esküvői ceremónia helyszíne, a két szép fűzfa előtt adja össze az anyakönyvvezető a párokat. Talán maradhatott itt valami a levegőben a sok-sok boldog pillanatból, nem tudom, mindenesetre a fatörzsből kialakított kis ülő alkalmatosság a legkiválóbb helyszín egy kis ellazulásra. A tó partján élő saját vadkacsaállomány nagyon jól érzi itt magát, különösen a gyerekek kedvelik őket.
Az idelátogató családok az úgynevezett Tornácos épületet kedvelik legjobban.
Ez kedvezőbb árú, mint a főépület, 39 szobával és két hatalmas méretű lakosztállyal áll a vendégek rendelkezésére. A két lakosztály összesen tíz normál méretű szoba helyét foglalja el. A több mint hatvan négyzetméter alapterület, a két hálószoba, a nappali és terasz a népesebb családok zavartalan pihenését szolgálja elsősorban. Emellett sokkal barátságosabb áron kivehető, mintha a főépületben két egymás melletti szobát bérelne a família.
Geréby Kúria Hotel és Lovasudvar... már a névből is sejthető, hogy a pacik fontos szerepet kapnak itt, és persze nagy becsben is tartják őket.
A lovasudvarban harminc ló éli boldog mindennapjait, van köztük két póni és három csacsi is. A saját rackanyáj évről-évre gyarapszik, és a városiaknak nagy élményt jelent a hatalmas magyar szürkével való találkozás is. A hat bentlakásos lovászfiú éjjel-nappal együtt van a négylábú patásokkal, hajnalban kelnek, abrakolnak, tisztítják az istállókat. Értik a szakmájukat, lovak mellett nőttek fel, mind-mind vérprofik. Ők lovagoltatják a vendégeket is. Természetesen nemcsak a haladók érezhetik itt jól magukat. Aki életében nem látott lovat, az is átélheti itt a lovaglás élményét. Azokat a pici gyerekeket, akik már biztosan tudnak ülni, már fel lehet tenni vagy a pónira, vagy a lovászfiú maga elé veszi a nyeregbe. A kezdők természetesen futószáron tudják elsajátítani az első lépéseket.
A gyakorlott lovasok számára kitűnő terepet nyújt a végeláthatatlan sík vidék. A bejáratott útvonalakon akár egész napos tereplovaglásra is lehetőség nyílik. Az egyik kedvelt program során a vendégek átlovagolnak a körülbelül kétórányira található szomszéd tanya csárdájába, ahol a környék ízeit is megismerhetik.
Nem lenne teljes a kép, ha nem ejtenék néhány szót a Geréby Kúria konyhájáról.
Várakozással tekintettem az első esti étkezés elébe tehát, hátha valamilyen építő jellegű kritikával is tudom illetni az eddig egyébként jelesre vizsgázott helyet. Az elegáns étteremben helyet foglalva ugyanaz a tökéletes harmónia fogadott, mint a kúria összes szegletében. A halk, csöppet sem tolakodó szalonzene illett a terem atmoszférájához. Elsősorban magyaros ételek sorakoznak az étlapon. A csészében felszolgált hibátlan majorsági orjaleves után főételnek ropogós sült libacombot választottam lilakáposztával, burgonyapürével. Örömmel konstatáltam ismét, hogy ez a jó döntések napja volt. A középkorú, mosolygós pincér nem tolakodóan, de folyamatosan figyelt a vendégek minden rezdülésére, udvariassága és szakmai hozzáértése példaértékű. Természetesen megkóstoltam a ház borát is.
A négyféle nedűt évek óta a Frittmann János szállítja a kúriának. Az egyik fajta fehérbor, a Cserszegi fűszeres a négy nap során kimaradt, talán azért, hogy érdemes legyen mégegyszer visszajönni, megkóstolni. Azt hittem, ebbe a napba már nem fér több. De mindezt még sikerült megkoronáznia egy olyan fergeteges, Chef álma névre hallgató gesztenyés palacsintának, amihez foghatót már rég ettem. Felkerülhetett volna az i-re a pont, de az arculatváltás óta a Geréby Kúria nevét újra ipszilonnal írják...
A fővárosiak nagyon szeretnek leruccanni ide, de természetesen nemcsak nekik érdemes autóba ülni.
A Geréby Kúria Hotel és Lovasudvar gyakorlatilag az ország közepén helyezkedik el. Egy olyan hely, ahol egyszerre lehet esküvő és céges rendezvény, teniszoktatás és családi program, és mégsem zavarja senki a másikat. Elsősorban 30-35 éves kortól felfelé jelent maradandó élményt ez a nyugalom. Igaz, hogy se hegy, se folyó, van viszont lovarda és egy zöld oázis a puszta közepén. És ha az ember egyszer kiverekedte magát a főváros szorításából, az autópályán félóra alatt el lehet ide jutni. Érdemes nekivágni...
Lajosmizse, a puszták városa
A Geréby család története
Igyekszünk a vendég gondolatait kitalálni
©2003-2017 utisugo.hu Kft. 46986

matches: Kúria Kúria Kúria Kúria Kúria Kúria kúria Kúria Kúria Kúria kúria Kúria Kúria


text:
RomNet - - Helybenhagyta a másodfokú bíróság Kolompár Orbán börtönbüntetését
Címkék: OCÖ, bíróság, Kolompár Orbán, Országos Cigány Önkormányzat
2013 Március 08 Forrás: mti
Szörényi Mariann bírói tanácsa a többi vádlott esetében is helybenhagyta a Kecskeméti Városi Bíróság 2012. július 5-én, első fokon meghozott ítéletét.
A bíróság kétrendbeli, részben társtettesként, részben folytatólagosan elkövetett, jogosulatlan gazdasági előny megszerzésének bűntettében, valamint az Európai Közösség pénzügyi érdekeinek társtettesként, folytatólagosan elkövetett megsértése bűntettében mondta ki bűnösnek Kolompár Orbánt, aki korábban az Országos Cigány Önkormányzat elnöke volt. Mellékbüntetésként három évre eltiltották őt a közügyek gyakorlásától.
Az elsőfokú ítélet idején és azóta is szökésben lévő Kolompár László másodrendű vádlott jogosulatlan gazdasági előny megszerzésének bűntette, valamint az Európai Közösségek pénzügyi érdekeinek megsértése miatt egy év tíz hónap börtönt kapott, míg Kolompár Orbánné harmadrendű vádlottat a bíróság egy év börtönnel sújtotta, de az ő esetében a büntetés végrehajtását két év próbaidőre felfüggesztették.
Kolompár Orbán nyolc vádlott-társa közül kettőt első fokon felmentett a bíróság, ketten tudomásul vették az ítéletet, míg a pénzbüntetésre ítélt nyolcad- és kilencedrendű vádlott esetében is jogerőre emelkedett az ítélet.
Szörényi Mariann tanácsvezető bíró az ítélet indoklásakor kiemelte: az első fokú bíróság a bizonyítási eljárást teljes körűen lefolytatta, indoklási kötelezettségének maradéktalanul eleget tett, a vádlottak bűnössége megállapítást nyert.
Az ítélet szerint Kolompár Orbán társadalmi pozíciójával visszaélve követte el a bűncselekményt, amikor az uniós támogatást csalárd módon szerezte meg. Kolompár Orbán az adott időszakban az Országos Cigány Önkormányzat elnöke volt, ezért vele szemben "a társadalmi elvárás magasabb szintű" - hangsúlyozta a tanácsvezető bíró.
A bíróság nem fogadta el Kürthy-Kovács Tamás ügyésznek az első- és a másodfokú vádlottal szemben hosszabb időtartamú börtönbüntetés kiszabását kérő indítványát, de elutasította a védők által elsősorban felmentésre, másodsorban az elsőfokú ítélet enyhítésére beadott indítványt is.
A Kecskeméti Törvényszék helybenhagyta az elsőfokú ítéletnek azt a részét is, amely a folytatólagosan elkövetett sikkasztás bűntette és a számvitel rendjének megsértése bűntette miatt emelt vád alól felmentette az OCÖ egykori elnökét.
A per 2009 novemberében kezdődött, de a vonatkozó törvény értelmében szüneteltetni kellett, mert Kolompár Orbán képviselőjelöltként indult a 2010-es országgyűlési választáson.
Kolompár Orbán a tárgyalás berekesztése után azt mondta: politikai elvárásoknak tett eleget a bíróság az ítélettel.
"Ha kell, Brüsszelig, Strasbourgig elmegyünk azért, hogy tisztázzuk azt a körülményt, hogy mi is történt ebben az ügyben valóban" - tette hozzá.
Úgy fogalmazott: nem neki, hanem a roma társadalomnak nagy csapás ez az ítélet, hiszen ettől kezdve a magyarországi cigányságnak nincs képviselete, nincs aki kiálljon értük és megvédje az érdekeiket.

matches: bíróság Bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság


text:
Knk.VII.37.411/2017/3. számú határozat
Címlap > Knk.VII.37.411/2017/3. számú határozat
Az ügy száma: Knk.VII.37.411/2017/3.
A kérelmező: név (cím)
A kérelmező képviselője: Dr. Tordai Csaba ügyvéd (cím)
A felülvizsgálni kért jogerős határozat: Nemzeti Választási Bizottság 45/2017. számú határozata
A Kúria a Nemzeti Választási Bizottság 45/2017. számú határozatát helybenhagyja.
[1] A Nemzeti Választási Bizottság (a továbbiakban: NVB) ... magánszemély (a továbbiakban: kérelmező) által benyújtott országos népszavazási kezdeményezés ügyében 45/2017. számú határozatával döntött. Az NVB az „Egyetért-e Ön azzal, hogy a korrupciós bűncselekmények vonatkozásában a nyomozást megszüntető döntéssel szemben a feljelentő bírósághoz fellebbezhessen?” kérdést tartalmazó aláírásgyűjtő ív hitelesítését jelzett számú határozatával megtagadta.
[2] Az NVB a népszavazásra szánt kérdést mindenek előtt az Alaptörvény 8. cikk (3) bekezdés a) pontjában foglalt, az Alaptörvény módosításával kapcsolatos tiltott tárgykörbe ütközés szempontjából vizsgálta.
[3] E vizsgálat körében az NVB hivatkozott az Alkotmánybíróság 5/1992. (I.30.) AB határozatában és a 197/D/2000. AB határozatában foglaltakra, amelyekben a büntetőeljárásról szóló 1998. évi XIX. törvény (a továbbiakban: Be.) 195. §-ában fogalt, a nyomozóhatóság határozatával szembeni panaszjog kapcsán – többek között – kimondta, hogy a nyomozást bizonyítékok hiányában megszüntető határozat bíróság előtti megtámadásának hiánya nem sérti a jogorvoslathoz való alkotmányos alapjogot.
[4] Az NVB az ügyészség és a bíróság büntetőeljárásban betöltött szerepének és funkciójának alkotmányossági kritériumai tekintetében további alkotmánybírósági határozatokra, valamint az Emberi Jogok Európai Bíróságának gyakorlatára is utalt. Az Alkotmánybíróság a 62/2006. (XI.23.) AB határozatában, valamint az azt megerősítő 3116/2016. (VI. 21.) AB határozatában hangsúlyozta: az, hogy a bíróság a nyomozás és a vádemelés szakaszaiban is rendelkezik hatáskörrel egyes feladatok tekintetében, nem ellentétes a funkciómegosztás tételeivel, azonban a vádemelést megelőző bírósági hatáskör nem jelentheti a nyomozó hatóság és az ügyész tevékenysége feletti „törvényességi” felügyeletet. Továbbá a 14/2002.(III.20.) AB határozatban (megerősítve a 2/2017.(II.20) AB határozattal) kifejtette, hogy az ügyész közvádlói monopóliumának éppúgy töretlennek kell lennie, mint ahogyan az ítélkezésben a bírói függetlenséget és a pártatlanságot megtestesítő állásfoglalásnak kell kifejezésre jutnia. Az a szabályozás alkotmánysértő, amely szerint a bíró felhívja az ügyész figyelmét a vádkiterjesztés lehetőségére, illetve arra is figyelmeztetheti, hogy más személlyel szemben is vádat emelhet.
[5] Az NVB azt is kiemelte, hogy a bíróságnak a nyomozást megszüntető határozattal szembeni jogorvoslat alapján olyan tényekről kellene állást foglalnia (Be. 190. § (1) bekezdés a)-c) pont), amelyek többségéről csak a vádemelést követő bírósági szakaszban kellene dönteni.
[6] Az NVB álláspontja szerint a népszavazási kérdés ellentétes az Alaptörvény B) cikk (1) bekezdésében deklarált jogállamiság követelményével, valamint a C) cikk (1) bekezdése szerinti hatalommegosztás elvével, továbbá a bíróságok 25. cikk (1) és (2) bekezdésében foglalt, valamint az ügyészség 29. cikk (1) és (2) bekezdésében foglalt hatáskörével, feladataival, tekintettel arra, hogy a bíróság a büntetőeljárás első szakaszának, a nyomozásnak a megindításába való beavatkozással túllépne igazságszolgáltatási funkcióin és törvényességi felügyeleti szerepkörbe kerülne az ügyészség felett, amely – az NVB által is hivatkozott alkotmánybírósági joggyakorlatra tekintettel – alaptörvény-ellenes.
[7] Az NVB megítélése szerint a népszavazási kérdés a Be. 195. § (1) bekezdése szerinti panasszal párhuzamos jogorvoslati lehetőségre irányul. A kétféle jogorvoslati fórum egymáshoz való viszonya azonban nem tisztázott, ezért – az NVB szerint – egy ilyen szabályozás sérti az Alaptörvény B) cikk (1) bekezdésében foglalt jogállamiság követelményét, valamint a XXVIII. cikk (7) bekezdésében foglalt jogorvoslathoz való jogot.
[8] Az NVB megállapította, hogy a népszavazási kérdés több szempontból sem felel meg a népszavazási kezdeményezésről, az európai polgári kezdeményezésről, valamint a népszavazási eljárásról szóló 2013. évi CCXXXVIII. törvény (a továbbiakban: Nsztv.) 9. § (1) bekezdésében foglalt kérdés-egyértelműség követelményének, így az népszavazás tárgya ez okból sem lehet.
[9] Az NVB a felülvizsgálni kért határozat indokolásában a választópolgári egyértelműség kapcsán kifejtette, hogy a kérdésből a választópolgár számára nem derül ki, hogy népszavazási kérdés a nyomozás megszüntetésével szembeni jogorvoslatra jogosult személyek körének kiterjesztésére irányul, ugyanis erre a következtetésre csak a törvényi környezet alapos elemzésével lehet jutni.
[10] Az NVB határozatának indokolásában megállapította továbbá, hogy a népszavazási kérdés nem rendelkezik a hatályos jogorvoslati rendszer, azaz a Be. 195. § (1) bekezdése szerinti panasz intézményének sorsáról, így a jogalkotó számára nem egyértelmű, hogy mit kellene tennie a hatályos jogorvoslati szabályozással: azt hatályon kívül kellene helyeznie, vagy a népszavazási döntés nem érinti azt. Az NVB szerint mivel a jogorvoslati lehetőségek egymáshoz való viszonya tisztázatlan marad, a kérdés a jogalkotó számára sem egyértelmű.
[11] Tekintettel arra, hogy a népszavazásra javasolt kérdés az Alaptörvény 8. cikk (3) a) pontja szerinti tiltott tárgykört érint, továbbá nem felel meg az Nsztv. 9. § (1) bekezdésében foglalt egyértelműség követelménynek sem, az NVB a kérdés hitelesítését – az Nsztv. 11. § (1) bekezdésében foglalt jogkörében eljárva – megtagadta.
[12] A kérelmező felülvizsgálati kérelmében az NVB határozatának megváltoztatását kérte annak érdekében, hogy a benyújtott kérdés hitelesítésre kerülhessen.
[13] A kérelmező álláspontja szerint az NVB által is hivatkozott 197/D/2000. AB határozatból nem következik, hogy a népszavazási kezdeményezésben kilátásba helyezett jogorvoslati lehetőség biztosítása alaptörvény-ellenes lenne. A kérelmező – hivatkozva a 62/2006. (XI. 23.) AB határozatra – úgy véli, önmagában az a körülmény, hogy a bíróságnak a nyomozás és a vádemelés szakaszában jelenleg is meglévő hatásköre bővülne, nem vezet sem a jogállamiság, sem a hatalommegosztás elvének sérelmére, illetve nem ellentétes az Alaptörvénynek a bíróságok és az ügyészség feladatkörét megállapító rendelkezéseivel sem.
[14] A kérelmező rámutatott, hogy a bíróság jelenleg is számos esetben a nyomozati, illetve a vádemelési szakaszban is állást foglal arról, hogy a Be. 190. § (1) bekezdés a)-c) pontjai szerinti feltételek fennállnak-e. Az előzetes letartóztatás, illetve más kényszerintézkedés elrendelésekor a bíróság szükségképpen állást foglal arról, hogy legalább a gyanú szintjén bűncselekmény-e az eljárás tárgyává tett cselekmény, illetve annak elkövetésével a terhelt gyanúsítható-e. Hangsúlyozta, hogy általánosságban a bírósággal szemben nincs olyan alkotmányos tilalom, mint amelyet az NVB a döntésében feltételez, a 21/2016. (XI. 30.) AB határozat alapján csupán az egyes bírákkal szemben érvényesül, hogy nem járhat el a büntetőügy további elintézésében az a bíró, aki korábban nyomozási bíróként ezekben a kérdésekben már állást foglalt.
[15] A kérelmező hangsúlyozta, hogy a Be. 195. § (6) bekezdése meghatározott esetekben jelenleg is biztosít felülbírálatként bírósági jogorvoslati lehetőséget a nyomozási, illetve a vádemelési szakaszban. Úgy véli, ahogy a felülbírálat jogintézménye a hivatkozott alkotmánybírósági határozatok szerint nem alaptörvény-ellenes, így a népszavazási kezdeményezésben szereplő speciális fellebbezési lehetőségnek a megteremtése sem lenne ellentétes az Alaptörvénnyel. Ez a jogorvoslati lehetőség nem jelentené az ügyész közvádlói monopóliumának sérelmét, mivel a bíróságnak a nyomozás megszüntetésével kapcsolatos jogorvoslati döntése nem lép semmilyen formában (pl. pótmagánvádként vagy más hasonló módon) a vádemelés helyébe: arról eredményes népszavazás esetén is a közvádlói monopóliummal rendelkező ügyészség döntene, hogy emel-e vádat a nyomozás eredményeként vagy sem.
[16] A kérelmező hangsúlyozta, hogy mivel a következetes joggyakorlat szerint a korrupciós bűncselekményeknek nincs sértettje, így a népszavazási kérdés szerinti fellebbezés ennek megfelelően csak a Be. 195. § (2a) bekezdése szerinti esetben, központi államigazgatási szervként működő feljelentő esetén konkurál a panasszal, mint jogorvoslattal, ezért a két jogorvoslati forma viszonya csak a központi államigazgatási szervként működő feljelentők esetén vetődhet fel. A kérelmező szerint önmagában az, hogy egy jogi aktussal szemben többféle jogorvoslati lehetőség áll rendelkezésre, nem sérti a jogállamiság követelményét, még kevésbé a jogorvoslathoz való jogot. Meglátása szerint az Országgyűlés kötelezettsége, hogy a jogrendszeri koherenciát a népszavazás eredményére is figyelemmel az Alaptörvény kereti között megteremtse.
[17] A kérelmező álláspontja szerint a kérdésből egyértelműen kiderül, hogy eredményes népszavazás esetén a feljelentő korrupciós bűncselekmények esetén jogorvoslati lehetőséget kapna a nyomozás megszüntetésével szemben. Erre figyelemmel megalapozatlannak tartja az NVB döntésének azon megállapítását, amely szerint rejtve maradna a választópolgár elől a jogorvoslat kezdeményezésére jogosultak körének kiterjesztése, mivel azt a kérdés szövegszerűen tartalmazza, így a kérdés a választópolgári egyértelműség követelményét nem sérti.
[18] A kérelmező szerint a Be. 195. § (1) bekezdése szerinti panaszra vonatkozó szabályok módosítása nem következik kényszerítően az eredményes népszavazásból, mivel a fellebbezés jogintézménye nem tenné feltétlenül szükségessé a panaszjog további korlátozását vagy teljes kizárását. Erre, valamint a 15/2003. (IV.18.) AB határozatban kifejtettekre tekintettel a kérdés a jogalkotói egyértelműség követelményét sem sérti.
[19] Mindezekre figyelemmel a kérelmező álláspontja szerint a népszavazási kérdés nem ütközik az Alaptörvény 8. cikk (3) bekezdés a) pontja szerinti tiltott tárgykörbe, valamint az nem sérti az Nsztv. 9. § (1) bekezdése szerinti egyértelműség követelményét, ezért az NVB a népszavazási kérdés hitelesítését az Nsztv. 11. § (1) bekezdését megsértve tagadta meg.
[20] A felülvizsgálati kérelem az alábbiak szerint nem megalapozott.
[21] A Kúria megítélése szerint az NVB helyesen jutott arra a következtetésre, hogy a népszavazási kérdés az Alaptörvény 8. cikk (3) a) pontja szerinti tiltott tárgykört érint, továbbá nem felel meg az Nsztv. 9. § (1) bekezdésében foglalt egyértelműség követelménynek sem.
[22] A Kúria mindenek előtt rögzíti, hogy a kérelmező érveinek megfelelőn a 197/D/2000. AB határozatból önmagában valóban nem következik, hogy a nyomozást megszüntető döntéssel szembeni bírósági jogorvoslat biztosítása alaptörvény-ellenes lenne, e határozatában a testület ugyanis kizárólag az ilyen jogorvoslat hiányának alkotmányosságát értékelte. A 62/2006. (XI. 23.) AB határozatban kifejtettek alapján azonban megállapítható, hogy a népszavazási kérdéssel kilátásba helyezett jogorvoslati lehetőség megbontaná az Alaptörvény által garantált, a bíróságok és az ügyészség közti alkotmányos funkciómegosztás rendszerét.
[23] A 62/2006. (XI. 23.) AB határozatában az Alkotmánybíróság többek között rögzítette, hogy a bíróságnak már a nyomozás és a vádemelés szakaszában is van feladata. A nyomozási bíró, illetve a vádemelést megelőző eljárásban közreműködő magasabb szintű bíróságok feladat- és hatáskörének egy része az alkotmányos alapjogok védelmét biztosítja a vádemelést megelőző eljárási szakaszban. A vádemelést megelőző bírósági hatáskör azonban nem jelenti a nyomozó hatóság és az ügyész tevékenysége feletti „törvényességi” felügyeletet. Ilyen bírósági jogkör nem vezethető le sem az Alkotmánynak a bíróság feladatait rögzítő rendelkezéseiből – sőt azzal ellentétes lenne –, sem a bírósághoz fordulás alapjogából. A nyomozás és a vádemelés ura az ügyész marad, akinek teljes szakmai kompetenciával és felelősséggel kell teljesítenie a bűnüldözéssel és a közvádlói szereppel összefüggő alkotmányos feladat- és jogkörét. Korábbi gyakorlatára visszautalva kiemelte továbbá: „Az ügyészség és a legfőbb ügyész független, tevékenysége, eljárása során kizárólag az Alkotmánynak és más jogszabályoknak van alárendelve, nincs másik olyan szerv, amely felügyeleti, ellenőrzési, irányítási vagy utasítási jogot gyakorolhatna felette. Az, hogy a konkrét ügyben rendelkezésére álló tényeket, adatokat stb. az ügyész milyen módon értékeli, abból milyen következtetéseket von le, az ügyész szabad mérlegelési jogkörébe és szakmai felelősségébe tartozik. (ABH 2004, 48, 62.)”
[24] A Kúria az NVB álláspontjával egyetértve megállapította, hogy a bíróságnak egy nyomozást megszüntető határozattal szembeni jogorvoslat alapján a nyomozás megszüntetésének a Be. 190. § (1) bekezdése szerinti indokairól kellene állást foglalnia. Olyan kérdések felülvizsgálatáról, hogy a cselekmény nem bűncselekmény, a nyomozás adatai alapján nem állapítható meg bűncselekmény elkövetése, és az eljárás folytatásáról sem várható eredmény; vagy, hogy nem a gyanúsított követte el a bűncselekményt, illetve a nyomozás adatai alapján nem állapítható meg, hogy a bűncselekményt a gyanúsított követte el [Be. 190. § (1) bekezdés a)-c) pont].
[25] Ahogy arra az NVB is helyesen utalt, e tények többségének vonatkozásában ugyanakkor a bíróságnak a vádemelést követően a bírósági szakaszban, mint a büntetőügyben döntésre jogosult szervnek kell döntenie. E körben nem elfogadható a kérelmező azon érvelése, hogy a bíróság jelenleg is számos esetben már a nyomozati, illetve vádemelési szakaszban is állást foglal tartalmilag arról, hogy a Be. 190. § (1) bekezdés a)-c) pontjai szerinti feltételek fennállnak-e. A kérelmező által hivatkozott, a személyi szabadság korlátozásával járó kényszerintézkedések, így különösen az előzetes letartóztatás, a házi őrizet vagy a lakhelyelhagyási tilalom elrendelése esetén a bíróság ugyanis nem a Be. 190. § (1) bekezdésében foglaltakhoz hasonló kérdésekről dönt, hanem a kényszerintézkedések elrendelése törvényi feltételeinek fennállásáról, mely nem a büntetőügyben való érdemi állásfoglalással (cselekmény jellege, minősítése, elkövető személye, bizonyítékok elégséges volta) azonos kérdés.
[26] A Kúria szerint – ahogy azt az NVB is kifejtette – megállapítható az is, hogy a bíróság egy nyomozást megszüntető határozattal szembeni jogorvoslat alapján a határozatot hozó szervet kötelezhetné a nyomozás folytatására. Ugyanakkor, ha a bíróság a nyomozást megszüntető okok felülmérlegelésével a nyomozás folytatására utasíthatná az ügyészséget, azzal a 62/2006. (XI. 23.) AB határozatban foglaltaknak mondana ellent, ugyanis az Alkotmánybíróság szerint nem lehet másik olyan szerv, amely felügyeleti, ellenőrzési, irányítási vagy utasítási jogot gyakorolhat az ügyészség felett.
[27] Fentiekre tekintettel tehát a népszavazási kérdés ellentétes az Alaptörvényben deklarált a bíróságok 25. cikk (1) és (2) bekezdésében foglalt, valamint az ügyészség 29. cikk (1) és (2) bekezdésében foglalt hatáskörével és feladataival, mivel a bíróság a büntető eljárás első szakaszának, a nyomozásnak a megindításába való beavatkozással túllépne igazságszolgáltatási funkcióján és törvényességi felügyeleti szerepkörbe kerülne az ügyészség felett, amely azonban az Alkotmánybíróság idézett gyakorlata alapján alaptörvény-ellenes.
[28] Mivel a népszavazási kérdés olyan jogalkotási kötelezettséget eredményezne, amely csak az Alaptörvény módosítása által lenne végrehajtható, ezért a Kúria megállapítja, hogy a kérdés az Alaptörvény 8. cikk (3) bekezdés a) pontjára tekintettel népszavazás tárgya nem lehet.
[29] A Kúria megállapítja, hogy a népszavazási kérdés az Nsztv. 9. § (1) bekezdésében foglalt egyértelműség követelményének sem felel meg.
[30] A Kúria a választópolgári egyértelműség vizsgálata során arra a következtetésre jutott, hogy a kérdés megtévesztő. A kérdés ugyanis azt a látszatot kelti, hogy a Be. hatályos jogorvoslati rendszerében a nyomozást megszüntető végzéssel szemben jelenleg a feljelentő egyáltalán nem élhet jogorvoslattal. A Be. 195. § (1) bekezdése alapján az akire nézve az ügyész vagy a nyomozó hatóság határozata közvetlen rendelkezést tartalmaz – ha e törvény kivételt nem tesz –, a határozat ellen panasszal élhet. A (2) bekezdés szerint a feljelentő – a (2a) bekezdésben foglalt kivétellel – nem élhet panasszal a feljelentés elutasítása miatt, ha a bűncselekménynek nem sértettje. A (2a) bekezdés alapján amennyiben a feljelentő központi államigazgatási szerv, az ügyésznek vagy a nyomozó hatóságnak a feljelentés elutasításáról, a nyomozás részbeni mellőzéséről, felfüggesztéséről, illetve megszüntetéséről szóló határozata ellen panasszal élhet.
[31] A kérelmező érvelése alapján mivel a korrupciós bűncselekményeknek nincs sértettje, így a feljelentő – főszabály szerint – a nyomozást megszüntető végzéssel szemben nem élhet panasszal. Azt azonban maga a kérelmező is elismeri, hogy a Be. 195. § (2a) bekezdéséből következően központi államigazgatási szervként működő feljelentő esetén a népszavazási kérdéssel bevezetni kívánt jogorvoslat konkurál a panaszjoggal. A Be. 195. § (2) bekezdése alapján tehát a hatályos jogorvoslati rendszerben is van olyan feljelentő, aki sértetti minőségének hiányában is panasszal élhet a nyomozást megszüntető határozattal szemben.
[32] Kúria korábbi gyakorlatában a népszavazási kérdések megtévesztő jellegét illetően már kifejezésre juttatta (Knk.IV.37.457/2015/3., Knk.VII.37.997/2016/3.), hogy nem tekinthető legitimnek az a népszavazás, amelyen a választópolgár nem tudja pontosan, hogy miről szavaz (Knk.IV.37.458/2015/3., Kvk.37.300/2012/2., Knk.IV.37.356/2015/2.).
[33] A felülvizsgálati kérelemben foglaltakra tekintettel megjegyzi továbbá a Kúria, hogy a kérdés egyértelműségét bizonyosan aggályossá teheti az a körülmény, ha a kérdés éppen a feltevője részéről magyarázatra szorul. A kérelmező által bevezetni kívánt fellebbezés - nézete szerint - azért sem alaptörvény-ellenes, mert a bírósági jogorvoslat nem jelentené az ügyész közvádlói monopóliumának sérelmét, a bíróság döntése nem lépne a vádemelés helyébe. A Kúria álláspontja szerint azonban ezt a jogi helyzetet a választópolgár a kérdésből nem feltétlen fogja tudni. A kérdésből ugyanis annyi látható, hogy a bíróság a nyomozást megszüntető határozat felülvizsgálatára jogkört kapna, melynek során értelemszerűen adott esetben a határozatot megváltoztatva akár nyomozásra is utasíthatja az ügyészt. Az, hogy e jogkör következményeiben eredményezheti-e az ügyész feladatainak bizonyos körű átvételét, már olyan további szakmai ismereteket feltételez, ami generálisan nem elvárható. A Kúria több eseti döntésében (legutóbb a Knk.IV.37.391/2017/3. számú ügyben) is rámutatott, hogy sérti a kérdésegyértelműség követelményét, ha a választópolgárnak a feltett kérdés alapján nincs módjában átlátni a döntése érdemi következményeit, mert annak nem ismerheti lényegi összefüggéseit, ugyanis ahhoz olyan speciális jogi, szakmai, információbeli ismeretek kellenének, ami nem várható el.
[34] A Kúria elfogadta ugyanakkor a kérelmező azon hivatkozását, hogy az Alkotmánybíróság 15/2003. (IV. 18.) AB határozata szerint az Országgyűlés kötelezettsége, hogy a jogalkotás során, (jelen esetben az új jogorvoslati lehetőség következtében szükséges) jogszabályi koherenciát a népszavazás eredményére tekintettel az Alaptörvény keretei között megteremtse, azonban e körülmény konkrét ügyben azért nem bír jelentőséggel, mivel a népszavazási kérdés már az Nsztv. 9. § (1) bekezdésében foglalt választópolgári egyértelműségi követelményét nem teljesíti.
[35] A Kúria a fentiekben rögzített okokból megállapította, hogy a hitelesítés megtagadása az NVB részéről az Nsztv. 11. §-ára tekintettel jogszerű volt, amelynél fogva az Nsztv. 30. § (1) bekezdése alapján rendelkezett az NVB határozatának helybenhagyásáról.
[36] A Kúria az alaptalan felülvizsgálati kérelmet előterjesztő kérelmezőt kötelezte az illetékekről szóló 1990. évi XCIII. törvény 43. § (7) bekezdése szerinti illeték megfizetésére.
[37] A Kúria e végzéséről az Nsztv. 30. § (4) bekezdése alapján a Magyar Közlönyben nyolc napon belül közleményt tesz közzé.
[38] A Kúria végzése elleni további jogorvoslatot az Nsztv. 30. § (1) bekezdése zárja ki.
Budapest, 2017. szeptember 5.
Dr. Tóth Kincső s.k. tanácselnök, Dr. Mudráné dr. Láng Erzsébet s.k. előadó bíró, Dr. Kalas Tibor s.k. bíró

matches: Kúria bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság Kúria Kúria bíróság Kúria bíróság bíróság Kúria bíróság bíróság bíróság Kúria Kúria Kúria Kúria bíróság Kúria bíróság Kúria Kúria Kúria Kúria Kúria Kúria


text:
Az ügy száma: Kfv.III.37.582/2016/16.
A tanács tagjai: Dr. Kovács András a tanács elnöke, előadó bíró; Dr. Kovács Ákos bíró; Dr. Fekete Ildikó bíró; Dr. Tóth Kincső bíró; Dr. Heinemann Csilla bíró
Az I. rendű felperes: Raiffeisen Bank Zrt. (1055 Budapest, Akadémia u. 6.)
Az I. rendű felperes képviselője: Andrékó Kinstellar Ügyvédi Iroda [...] ügyvéd (1054 Budapest, Széchenyi rakpart 3.)
A II. rendű felperes: ERSTE Bank Hungary Zrt. (1138 Budapest, Népfürdő u. 24-26.)
A II. rendű felperes képviselője: Wallacher Ügyvédi Iroda [...] ügyvéd (1147 Budapest, Ilosvai Selymes Péter u. 95.)
A III. rendű felperes: OTP Bank Nyrt. (1051 Budapest, Nádor u. 16.)
A III. rendű felperes képviselője: Oppenheim Ügyvédi Iroda [...] ügyvéd (1053 Budapest, Károlyi Mihály u. 12.)
A IV. rendű felperes: UniCredit Bank Hungary Zrt. (1054 Budapest, Szabadság tér 5-6.)
A IV. rendű felperes képviselője: Kende, Molnár-Bíró, Katona Ügyvédi Társulás [...] ügyvéd (1114 Budapest, Villányi út 47.)
Az V. rendű felperes: CIB Bank Zrt. (1027 Budapest, Medve u. 4-14.)
Az V. rendű felperes képviselője: Morley Allén & Overy Iroda [...] ügyvéd (1075 Budapest, Madách Imre út 13-14.)
A VI. rendű felperes: Budapest Bank Zrt. (1132 Budapest, Váci út 193.)
A VI. rendű felperes képviselője: Dr. Petrányi Dóra Ügyvédi Iroda [...] ügyvéd (1053 Budapest, Károlyi Mihály u. 12.)
A VII. rendű felperes: FHB Jelzálogbank Nyrt. (1082 Budapest, Üllői út 48.)
A VII. rendű felperes képviselője: Kende, Molnár-Bíró, Katona Ügyvédi Társulás [...] ügyvéd (1114 Budapest, Villányi út 47.)
A VIII. rendű felperes: Magyar Takarékszövetkezeti Bank Zrt. (1122 Budapest, Pethényi köz 10.)
A VIII. rendű felperes képviselője: Kende, Molnár-Bíró, Katona Ügyvédi Társulás [...] ügyvéd (1114 Budapest, Villányi út 47.)
A IX. rendű felperes: Kereskedelmi és Hitelbank Zrt. (1095 Budapest, Lechner Ödön fasor 9.)
A IX. rendű felperes képviselője: Kajtár, Takács, Hegymegi-Barakonyi Baker & McKenzie Ügyvédi Iroda [...] ügyvéd (1051 Budapest, Dorottya u. 6.)
A X. rendű felperes: MKB Bank Zrt. (1052 Budapest, Váci u. 38.)
A X. rendű felperes képviselője: Dr. Bassola Bálint Ügyvédi Iroda [...] ügyvéd (1124 Budapest, Nárcisz u. 52.)
Az alperes: Gazdasági Versenyhivatal (1054 Budapest, Alkotmány u. 5.)
Az alperes képviselője: dr. Számadó Tamás jogtanácsos
A per tárgya: közigazgatási határozat bírósági felülvizsgálata
A felülvizsgálati kérelmet benyújtó felek: I-X. rendű felperesek
A felülvizsgálni kért jogerős határozat: Fővárosi Törvényszék, 2.Kf.650.032/2015/28.
Az elsőfokú bíróság határozatának száma: Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság, 5. K. 30.278/2014/99.
A Kúria a Fővárosi Törvényszék 2.Kf.650.032/2015/28. számú ítéletét az elsőfokú ítéletre kiterjedően hatályon kívül helyezi. Az alperes Vj./74-871/2011. számú határozatának jogsértést megállapító részében, továbbá a VII. rendű és VIII. rendű felperesek vonatkozásában a felperesek kereseteit teljes egészében elutasítja, és az alperes határozatának bírságra vonatkozó rendelkezéseit az I. rendű, II. rendű, III. rendű, IV. rendű, V. rendű, VI. rendű., IX. rendű és X. rendű felperesek vonatkozásában hatályon kívül helyezi és alperest új eljárásra kötelezi.
A Kúria kötelezi a VII. rendű és VIII. rendű felpereseket, hogy fizessenek meg alperesnek 15 napon belül külön-külön 300.000 (háromszázezer) forint együttes perköltséget és felülvizsgálati eljárási költséget.
Az I.-VI. rendű és IX-X. rendű felperesek, valamint alperes további első- és másodfokú perköltségeiket, valamint felülvizsgálati eljárási költségeiket maguk viselik.
A Kúria kötelezi VII. rendű felperest, hogy fizessen meg az államnak - külön felhívásra - 21.000 (huszonegyezer) forint kereseti, 24.000 (huszonnégyezer) forint fellebbezési és 70.000 (hetvenezer) forint felülvizsgálati eljárási illetéket.
A Kúria kötelezi VIII. rendű felperest, hogy fizessen meg az államnak - külön felhívásra - 60.000 (hatvanezer) forint kereseti, 80.000 (nyolcvanezer) forint fellebbezési és 100.000 (százezer) forint felülvizsgálati eljárási illetéket.
A Kúria kötelezi I.-VI. rendű és IX.-X. rendű felpereseket, hogy fizessenek meg az államnak - külön felhívásra - külön-külön 750.000 (hétszázötvenezer) forint kereseti, 1.250.000 (egymillió-kétszázötvenezer) forint fellebbezési, és 1.750.000 (egymillió-hétszázötvenezer) forint felülvizsgálati eljárási részilletéket.
Az I.-VI. rendű és IX.-X. rendű felperesek vonatkozásában fennmaradó fejenként 750.000 (hétszázötvenezer) forint kereseti, 1.250.000 (egymillió-kétszázötvenezer) forint fellebbezési, és 1.750.000 (egymillió-hétszázötvenezer) forint felülvizsgálati eljárási részilletéket az állam viseli.

matches: bíróság Kúria Kúria Kúria Kúria Kúria