text:
26/2015. (VII. 21.) AB határozat | HVG-ORAC Könyvek
26/2015. (VII. 21.) AB határozat
a polgári perrendtartásról szóló 1952. évi III. törvény 155/A. §-ában szabályozott előzetes döntéshozatali eljárás kezdeményezésével kapcsolatos mulasztásban megnyilvánuló alaptörvény-ellenesség megállapításáról
Az Alkotmánybíróság teljes ülése alkotmányjogi panasz tárgyában – dr. Czine Ágnes alkotmánybíró párhuzamos indokolásával, dr. Dienes-Oehm Egon, dr. Salamon László és dr. Sulyok Tamás alkotmánybírók különvéleményével – meghozta a következő
1. Az Alkotmánybíróság – hivatalból eljárva – megállapítja, hogy az Országgyűlés mulasztásban megnyilvánuló alaptörvény-ellenességet idézett elő, mivel nem rendelkezett arról, hogy a polgári perrendtartásról szóló 1952. évi III. törvény 155/A. §-ában szabályozott előzetes döntéshozatali eljárás kezdeményezésére irányuló kérelem elutasítása tárgyában a bíróságnak döntenie kell és azt legkésőbb az ügydöntő határozatban köteles megindokolni. Az Alkotmánybíróság ezért felhívja az Országgyűlést, hogy jogalkotási feladatának 2015. december 31-ig tegyen eleget.
2. Az Alkotmánybíróság a Fővárosi Törvényszék 1.Gf.75.791/2011/4. számú ítéletének megsemmisítésére irányuló indítványt elutasítja.
3. Az Alkotmánybíróság a Fővárosi Törvényszék 1.Gf.75.791/2011/4. számú ítélete végrehajtásának felfüggesztése tárgyában az eljárását okafogyottság címén megszünteti.
4. Az Alkotmánybíróság a 24/2009. (V. 11.) Főv. Kgy. rendeletnek a Fővárosi Törvényszék előtt 1.Gf.75.791/2011. számon lefolytatott eljárásban való alkalmazásának kizárására irányuló indítványt visszautasítja.
[1] 1. Az indítványozó gazdasági társaság képviseletében eljáró ügyvéd 2012. június 21. napján alkotmányjogi panaszt terjesztett elő a Pesti Központi Kerületi Bíróságnál.
[2] Az indítványozó tulajdonában álló gépjárművel 2009 augusztusában négy alkalommal érvényes parkolójegy nélkül várakoztak parkolási zónában. Mivel az indítványozó a Budapest főváros közigazgatási területén a járművel várakozás rendjének egységes kialakításáról, a várakozás díjáról és az üzemképtelen járművek tárolásának szabályozásáról szóló 24/2009. (V. 11.) Főv. Kgy. rendelet (a továbbiakban: Ör.) szerinti pótdíjat nem fizette meg, a Fővárosi Közterületi Parkolási Társulás követelését fizetési meghagyás útján érvényesítette. Az indítványozó ellentmondása folytán a fizetési meghagyásos eljárás perré alakult, amelyben a felperes parkolási társulás keresetében várakozási díjkülönbözet és pótdíj megfizetésére kérte kötelezni az alperes indítványozót. Az első fokon eljárt Pesti Központi Kerületi Bíróság 18.G.303.604/2010/11. számú ítéletével a keresetet elutasította, a fellebbezés folytán másodfokon eljárt Fővárosi Törvényszék azonban 1.Gf.75.791/2011/4. számú ítéletével megváltozatta az elsőfokú ítéletet és helyt adott a felperes keresetének.
[3] A perben alperesi pozícióban lévő indítványozó ezt követően fordult alkotmányjogi panasszal az Alkotmánybírósághoz. Egyrészt az Alkotmánybíróságról szóló 2011. évi CLI. törvény (a továbbiakban: Abtv.) 26. § (1) bekezdése alapján kérte annak megállapítását, hogy a bíróságok nyilvánvalóan alkotmányellenes jogszabályt alkalmaztak az ügyében, ezért indítványozta az Ör. alkalmazásának kizárását a peres eljárásban. Az Alkotmánybíróság ugyanis 109/2009. (XI. 18.) AB határozatában – pro futuro hatállyal – 2010. június 30. napjával megsemmisítette az Ör.-t, amelynek alapján őt a bíróság elmarasztalta. Az indítványozó a 35/2011. (V. 6.) AB határozatra hivatkozva úgy véli, hogy a bíróságnak alkalmazási tilalom kimondása miatt meg kellett volna keresnie az Alkotmánybíróságot. Ennek elmaradása azt eredményezte, hogy a rendes bíróság döntött az alkalmazás kérdésében, azaz törvényes bírájától (ti. az Alkotmánybíróságtól) vonta el az indítványozót, ami az Alaptörvény XXVIII. cikk (1) bekezdésének (tisztességes eljáráshoz való jog) sérelmét okozta. A már alkotmányellenesnek talált jogszabály alkalmazása pedig súlyosan sérti a jogbiztonságot [Alaptörvény B) cikk (1) bekezdés].
[4] Másrészt az Abtv. 27. §-ára hivatkozva kérte a Fővárosi Törvényszék 1.Gf.75.791/2011/4. számú ítélete alaptörvény-ellenességének megállapítását és megsemmisítését. Tekintettel arra, hogy a másodfokú jogerős ítélet végrehajtható, az indítványozó az Abtv. 53. § (4) bekezdése alapján kérte a végrehajtás felfüggesztését az alkotmánybírósági eljárás befejezéséig.
[5] Az indítványozó a perben azt állította, hogy az Ör. ellentétes az EK Szerződés 49. cikkével, amely jelenleg az Európai Unió Működéséről szóló szerződés (a továbbiakban: EUMSZ) 56. cikkének felel meg. Ez a cikk rendelkezik a négy alapszabadság egyikéről: a szolgáltatások szabad áramlásáról. Az indítványozó szerint a szolgáltatásnyújtás szabadságát sérti a túl magas parkolási (pót)díj. Álláspontja alátámasztására hivatkozott az Európai Unió Bírósága (a továbbiakban: Bíróság) Gebhard-ügyben hozott ítéletére [C-55/94. számú Reinhard Gebhard kontra Consiglio dell’Ordine degli Avvocati e Procuratori di Milano ügyben 1995. november 30-án hozott ítélet, (EU:C:1995:411, 37. pont)], amely szerint: “Azoknak a nemzeti rendelkezéseknek, amelyek a Szerződés által biztosított alapvető szabadságok gyakorlását akadályozhatják, vagy kevésbé vonzóvá tehetik, négy feltételnek kell megfelelniük: alkalmazásuk hátrányos megkülönböztetéstől mentes, a közérdeken alapuló kényszerítő indok által igazoltak, alkalmasak az általuk elérni kívánt célok megvalósításának biztosítására, és nem lépnek túl az elérni kívánt cél megvalósításához szükséges mértéken.”
[6] Úgy véli, hogy a parkolási pótdíj mértéke közvetett diszkriminációt jelent, mivel a külföldi szolgáltató nagyobb valószínűséggel kényszerül fizetett parkoló igénybevételére, ami versenyhátrányba hozza őt a belföldi szolgáltatóhoz képest. A Bíróság gyakorlata szerint azonban a közvetett diszkrimináció is sérti a szolgáltatások szabad áramlását [C-148/02. számú Carlos Garcia Avello kontra Belga állam ügyben 2003. október 2-án hozott ítélet, (EU:C:2003:539)]. Ráadásul a Bíróság esetjoga alapján a “külföldi szolgáltatókat sértő tagállami szabállyal szemben a belföldi szolgáltató is hivatkozhat a közösségi jogra”, állítja az indítványozó.
[7] Mindezekre tekintettel a panaszos a perben indítványozta, hogy az eljáró bíróság kezdeményezzen előzetes döntéshozatali eljárást a Bíróságnál, amennyiben nem tudja eldönteni, hogy a perben alkalmazni kívánt magyar jogszabályok ellentétesek-e a közösségi joggal. A panaszos indítványa szerint az előzetes döntéshozatal során a Bíróságnak arra kellett volna választ adnia, hogy a perben alkalmazott tagállami jogszabályokhoz hasonló szabályok azzal, hogy rendkívül magas parkolási díjat (pótdíjat) állapítanak meg, ellentétesek-e a közösségi joggal, különösen az EUMSZ-nek a szolgáltatások szabad áramlását garantáló rendelkezéseivel.
[8] Mind az első, mind a másodfokú bíróság figyelmen kívül hagyta az indítványozó közösségi joggal kapcsolatos felvetését, anélkül, hogy ezt ítéletében megindokolta volna. Az indítványozó álláspontja szerint a fentiek miatt a támadott másodfokú bírósági határozat sérti egyrészt a tisztességes eljáráshoz való jogát [Alaptörvény XXVIII. cikk (1) bekezdés], másrészt az Alaptörvény Q) cikkének (2) bekezdését, amely szerint Magyarország biztosítja a nemzetközi jog és a belső jog összhangját, valamint az Alaptörvény E) cikk (2) bekezdését (európai uniós klauzula).
[9] 1. Az Alaptörvény érintett rendelkezései:
“E) cikk (2) Magyarország az Európai Unióban tagállamként való részvétele érdekében nemzetközi szerződés alapján – az alapító szerződésekből fakadó jogok gyakorlásához és kötelezettségek teljesítéséhez szükséges mértékig – az Alaptörvényből eredő egyes hatásköreit a többi tagállammal közösen, az Európai Unió intézményei útján gyakorolhatja.”
“Q) cikk (2) Magyarország nemzetközi jogi kötelezettségeinek teljesítése érdekében biztosítja a nemzetközi jog és a magyar jog összhangját.”
“XXVIII. cikk (1) Mindenkinek joga van ahhoz, hogy az ellene emelt bármely vádat vagy valamely perben a jogait és kötelezettségeit törvény által felállított, független és pártatlan bíróság tisztességes és nyilvános tárgyaláson, ésszerű határidőn belül bírálja el.”
[10] 2. Az Európai Unió Működéséről szóló Szerződés érintett rendelkezései:
“267. cikk (az EKSz. korábbi 234. cikke)
Ha egy tagállami bíróság előtt folyamatban lévő ügyben olyan kérdés merül fel, amely valamely fogva tartott személyt érint, az Európai Unió Bírósága a lehető legrövidebb időn belül határoz.”
[11] 3. Az Alkotmánybíróságról szóló 2011. évi CLI. törvény érintett rendelkezései:
“8. Bírói kezdeményezés egyedi normakontroll eljárás iránt
25. § Ha a bírónak az előtte folyamatban levő egyedi ügy elbírálása során olyan jogszabályt kell alkalmazni, amelynek alaptörvény-ellenességét észleli, vagy alaptörvény-ellenességét az Alkotmánybíróság már megállapította, – a bírósági eljárás felfüggesztése mellett – az Alaptörvény 24. cikk (2) bekezdés b) pontja alapján az Alkotmánybíróságnál kezdeményezi a jogszabály vagy jogszabályi rendelkezés alaptörvény-ellenességének megállapítását, illetve az alaptörvény-ellenes jogszabály alkalmazásának kizárását.”
[12] 4. A polgári perrendtartásról szóló 1952. évi III. törvény érintett rendelkezései:
“3. § (1) A bíróság a polgári ügyek körében felmerült jogvitát erre irányuló kérelem esetén bírálja el. Ilyen kérelmet – ha törvény eltérően nem rendelkezik – csak a vitában érdekelt fél terjeszthet elő.
(2) A bíróság – törvény eltérő rendelkezése hiányában – a felek által előterjesztett kérelmekhez és jognyilatkozatokhoz kötve van. A bíróság a fél által előadott kérelmeket, nyilatkozatokat nem alakszerű megjelölésük, hanem tartalmuk szerint veszi figyelembe.”
“Az Európai Bíróság előzetes döntéshozatali eljárásának kezdeményezése
(2) Az Európai Bíróság előzetes döntéshozatali eljárásának kezdeményezéséről a bíróság végzéssel határoz, egyidejűleg a per tárgyalását felfüggeszti. A bíróság a végzésben meghatározza azt a kérdést, amely az Európai Bíróság előzetes döntését igényli, valamint – a feltett kérdés megválaszolásához szükséges mértékben – ismerteti a tényállást és az érintett magyar jogszabályokat. A bíróság végzését az Európai Bíróság számára való kézbesítéssel egyidejűleg tájékoztatásul megküldi az igazságügyért felelős miniszter részére is.
(3) Az előzetes döntéshozatali eljárást kezdeményező végzés és az előzetes döntéshozatali eljárás kezdeményezésére irányuló kérelem elutasítása ellen nincs helye külön fellebbezésnek.”
“221. § (1) Az ítélet indokolásában röviden elő kell adni a bíróság által megállapított tényállást az arra vonatkozó bizonyítékok megjelölésével, hivatkozni kell azokra a jogszabályokra, amelyeken a bíróság ítélete alapszik. Meg kell röviden említeni azokat a körülményeket, amelyeket a bíróság a bizonyítékok mérlegelésénél irányadónak vett, végül utalni kell azokra az okokra, amelyek miatt a bíróság valamely tényt nem talált bizonyítottnak, vagy amelyek miatt a felajánlott bizonyítást mellőzte.”
[13] Az Abtv. 56. § (1) bekezdése alapján az Alkotmánybíróság először az alkotmányjogi panasz befogadásáról dönt, melynek során az eljáró tanács vizsgálja, hogy az indítvány megfelel-e az alkotmányjogi panasz befogadhatóságára vonatkozó törvényi – formai és tartalmi – feltételeknek. Az Alkotmánybíróság a jelen ügyben a befogadási eljárás során megállapította azt, hogy az alkotmányjogi panasz megfelel a fent említett feltételeknek, ezért azt az Alkotmánybíróság befogadta.
[14] 1. Az Alkotmánybíróság mindenekelőtt a közösségi jog vonatkozó rendelkezéseit tekintette át, mivel az indítvány vizsgálata – tekintettel annak tárgyára – nem végezhető el azok ismertetése nélkül. Ezzel kapcsolatban az Alkotmánybíróság rámutat, hogy Magyarország 2004. május 1-je óta tagja az Európai Uniónak, és ezzel együtt részese az Unió alapját képező szerződéseknek (beleértve azok módosításait és kiegészítéseit). A csatlakozás időpontjától tehát a fenti szerződések közvetlenül alkalmazandóak Magyarországon, így az EUMSZ-nek az előzetes döntéshozatalra vonatkozó rendelkezései is. A közvetlen hatály elvéből fakadóan a szerződéseket nem kell átültetni (implementálni) a hazai jogba, így a magyar bíróságok közvetlenül az EUMSZ alapján, abból fakadóan kezdeményezhetnek előzetes döntéshozatali eljárást.
[15] Más oldalról megközelítve ez Magyarország, és végső soron a magyar bíróság kötelezettsége is, amely egyrészt az Európai Unióról szóló Szerződés 5. cikkéből, másrészt az Alaptörvény E) cikk (2) bekezdéséből fakad. Az uniós szerződés 5. cikke rendelkezik az Unión belüli hatáskör-átruházásról, illetve a hatáskörök közös gyakorlásáról, amelyek az arányosság és szubszidiaritás talaján állnak. Az Alaptörvény E) cikke pedig kimondja, hogy Magyarország az Európai Unióban tagállamként való részvétele érdekében nemzetközi szerződés alapján – az alapító szerződésekből fakadó jogok gyakorlásához és kötelezettségek teljesítéséhez szükséges mértékig -az Alaptörvényből eredő egyes hatásköreit a többi tagállammal közösen, az Európai Unió intézményei útján gyakorolhatja. Mindezek alapján az előzetes döntéshozatali eljárás során a magyar bíróság köteles ellátni az EUMSZ 267. cikke által ráruházott feladatokat.
[16] Ezért az Alkotmánybíróság fontosnak tartotta röviden áttekinteni az előzetes döntéshozatalra vonatkozó közösségi jogot, beleértve a Bíróság esetjogát is.
[17] 1.1. Az Európai Unió működéséről szóló szerződés 267. cikke szerint előzetes döntéshozatali eljárást lehet kezdeményezni a Bíróságánál a Szerződések (az Európai Unióról Szóló Szerződés és az Európai Unió Működéséről Szóló Szerződés), valamint az uniós intézmények, szervek vagy hivatalok jogi aktusainak érvényessége és értelmezése miatt. Az előzetes döntéshozatali eljárás célja a közösségi jog egységes értelmezésének a biztosítása. Az EUMSZ erre tekintettel a Bíróságot hatalmazza fel a közösségi jog értelmezésének monopóliumával. Ugyanakkor a tagállami bíróságok is alkalmazhatják a közösségi jogot és ennek során értelmezési (érvényességi) problémák merülhetnek fel. Amennyiben tehát egy tagállami bíróság előtti ügyben közösségi jogot kell alkalmazni és ésszerű kétely merül fel annak érvényességét, értelmezését illetően, a tagállami bíró kezdeményezésére a Bíróság egy közbenső eljárás keretében megválaszolja a nemzeti bíró szerint jelentékeny közösségi jogi kérdést. Az EUMSZ tehát az előzetes döntéshozatali eljárás révén megakadályozza, hogy a tagállami bíróságok a közösség jogot eltérően értelmezzék, ugyanakkor szervezeti értelemben nem teremt alá-fölérendeltségi viszonyt a Bíróság és a tagállami bíróságok között.
[18] Fontos kiemelni, hogy az EUMSZ a tagállami bíróságok és a Bíróság között teremt kapcsolatot, ebből következően a tagállami bíróság előtt folyó eljárásban a felek nem kezdeményezhetnek előzetes döntéshozatali eljárást. Erre a következtetésre a Sirena Srl contra Eda Srl és társai ügyben [C-40/70. számú, Sirena Srl contra Eda Srl és társai ügyben 1979. október 18-án hozott ítélet EU:C:1979:236] jutott a Bíróság, kimondta továbbá, hogy az előzetes döntéshozatali eljárás során a peres feleknek csupán arra van lehetősége, hogy észrevételeket tegyenek a kezdeményezéssel kapcsolatosan, de ez is csak a megkereső bíróság által kijelölt jogi keretek között történhet.
[19] A peres felek indítványozhatják ugyan a nemzeti bíróságnál a kezdeményezést, azonban a bírót nem köti a felek kérelme, a bírónak diszkrecionális joga van annak eldöntésére, hogy megkeresi-e a Bíróságot előzetes döntéshozatalt kérve, ahogy azt a CILFIT-ügyben [C-283/81. számú, Srl CILFIT kontra Ministero della Sanitá ügyben 1982. október 6-án hozott ítélet, EU:C:1982:335, 9] a Bíróság megállapította: “a [EGKSZ] 177. cikk [jelenleg EUMSZ 267. cikk] nem jelent jogorvoslati lehetőséget a felek számára valamely nemzeti bíróság előtt folyamatban lévő ügyben. Az, hogy az egyik fél állítása szerint a jogvita a közösségi jog értelmezésének kérdését veti fel, önmagában nem elegendő tehát ahhoz, hogy az érintett bíróság köteles legyen a kérdést a 177. cikk értelmében felmerült kérdésnek tekinteni. Másrészről – adott esetben – hivatalból is a Bírósághoz fordulhat.”
[20] További kérdésként merül fel, hogy a tagállami bíróságok számára az előzetes döntéshozatal kezdeményezése lehetőség vagy kötelezettség. Az EUMSZ 267. cikkének (2) bekezdése szerint, ha egy tagállam bírósága előtt a(z elsődleges vagy másodlagos) közösségi jog érvényességére/értelmezésére vonatkozó kérdés merül fel, és ez a bíróság úgy ítéli meg, hogy ítélete meghozatalához szükség van a kérdés eldöntésére, kérheti a Bíróságot, hogy hozzon ebben a kérdésben döntést. Az EUMSZ tehát főszabályként az eljáró tagállami bíró belátására bízza, hogy az előtte folyamatban lévő per eldöntéséhez szükség van-e a közösségi jogszabály értelmezésére vagy érvényességének vizsgálatára. A tagállami bíró ennek alapján lényegében korlátlan mérlegelési jogkörrel bír az előzetes döntéshozatali eljárás kezdeményezése körében.
[21] Ezzel szemben a 267. cikk (3) bekezdése szerint, ha egy tagállam olyan bírósága előtt folyamatban lévő ügyben merül fel ilyen kérdés, amelynek határozatai ellen a nemzeti jog értelmében nincs jogorvoslati lehetőség, e bíróság köteles a Bírósághoz fordulni (ún. kötelezett bíróság).
[22] A (3) bekezdés két jelentős értelmezési kérdést vet fel: 1. Mely tagállami bíróságot kell az előzetes döntéshozatali eljárás kezdeményezésére kötelezett bíróságnak tekinteni?, továbbá 2. A kötelezett bíróságnak van-e mérlegelési lehetősége, vagy feltétel nélkül köteles előzetes döntéshozatalt kezdeményezni minden olyan esetben, amikor az előtte folyó perben szükséges a közösségi jog érvényességének vizsgálata, vagy értelmezése?
[23] Az első kérdés kapcsán egyértelműnek tűnhet, hogy ilyen kötelezett bíróságnak a tagállami legfelsőbb bírói fórumokat kell tekinteni, hiszen ezen bíróságok döntése ellen a nemzeti jog alapján már nincs jogorvoslati lehetőség. A szakirodalom ezt a megközelítést intézményi (absztrakt vagy objektív) jelzővel illeti, szemben a működési (konkrét vagy szubjektív) elvvel. Ez utóbbi alapján minden olyan tagállami bíróság köteles előzetes döntéshozatali eljárást kezdeményezni, amelynek az előtte folyamatban lévő konkrét ügyben hozott ügydöntő határozat ellen nincs helye további jogorvoslatnak.
[24] A Bíróság gyakorlata a működési elv irányába mozdult el, a Costa kontra Enel-ügyben [C-6/64. számú, Flamino Costa kontra Enel, 1964. július 15-én hozott ítélet (EU:C:1964:66)] befogadta és elbírálta az előzetes döntéshozatali kérelmet, holott azt nem az olasz legfelsőbb bíróság, hanem egy milánói alsóbb bíróság terjesztette elő. Majd konkrét kérdés alapján a Lyckeskog-ügyben [C-99/00. számú Kenny Roland Lyckeskog elleni büntetőeljárás, 2002. június 4-én hozott ítélet, (EU:C:2002:329)] megállapította, hogy nem tekinthető előzetes döntéshozatal kezdeményezésére kötelezett bíróságnak az a tagállami bíróság, amelynek határozata a legfelsőbb bíróság előtt megtámadható. Ugyanebben az ítéletben a Bíróság kimondta azt is, hogy a közösségi jog egysége csak úgy tartható fenn, ha a tagállami legfelsőbb bíróságok, illetve valamennyi olyan bíróság, amelynek a határozata ellen nincs bírósági jogorvoslat előzetes döntéshozatal kezdeményezésére kötelezettek.
[25] Az Intermodal Transports BV-ügyben [C-495/03. számú, Intermodal Transports BV kontra Staatssecretaris van Financién, 2005. szeptember 15-én hozott ítélet (EU:C:2005:552)] a Bíróság már egyértelműen úgy fogalmazott, hogy az előzetes döntéshozatali eljárás kezdeményezésének kötelezettsége a legfelsőbb bíróságokat, valamint azon nemzeti bíróságokat terheli, amelyek határozatai ellen nincs jogorvoslati lehetőség.
[26] Az Alkotmánybíróság a fentiek alapján azt a bíróságot tekinti az előzetes döntéshozatali eljárás kezdeményezésére köteles bíróságnak, amelynek ügydöntő határozata ellen nincs helye további hazai jogorvoslatnak (a továbbiakban: kötelezett bíróság).
[27] A második kérdés: az EUMSZ 267. cikk (3) bekezdése értelmezhető-e úgy, hogy a kötelezett bíróságok mérlegelés nélkül kötelesek a Bírósághoz fordulni, ha az előttük folyamatban lévő per eldöntéséhez a közösségi jogszabály érvényessége, értelmezése szükséges. A Bíróság gyakorlata nem tekinti az előterjesztési kötelezettséget automatikusnak. A Da Costa-ügyben [C-28-30/62. számú, Da Costa en Schaake NV, Jacob Meijer NV, Hoechst-Holland NV kontra Administration fiscale néerlandaise, 1963. március 27-én hozott ítélet (EU:C:1963:6)] a Bíróság kimondta, hogy amennyiben egy korábbi, azonos tényálláson alapuló előzetes döntéshozatali eljárásban már értelmezésre került a közösségi jogszabály, az az előterjesztési kötelezettség lényegét szüntetheti meg. A Bíróság e döntése nem zárta ki, hogy megegyező tényállások alapján ugyanazoknak a közösségi szabályoknak a vizsgálatát kezdeményezze egy tagállami bíróság előzetes döntéshozatal keretében, viszont az előterjesztési kötelezettséget megszüntette.
[28] A korábban már idézett CILFIT-ügyben a Bíróság egyrészt megállapította, hogy az EUMSZ 267. cikk [EGKSZ 177. cikk] (3) bekezdésében említett bíróságok abban a kérdésben, hogy határozatuk meghozatalához szükséges-e valamely közösségi jogi kérdés eldöntése, ugyanolyan mérlegelési joggal rendelkeznek, mint bármely más nemzeti bíróság. Másrészt a Bíróság konkrétan meghatározta mely esetekben mentesülnek a fenti bíróságok az előterjesztési kötelezettség alól. Így a kötelezett bíróságoknak nem kell előzetes döntéshozatali eljárást kezdeményezniük, ha (1) azt állapították meg, hogy a felmerült kérdés nem releváns, vagyis a kérdésre adott válasz nem befolyásolhatná érdemben a jogvita megoldását; (2) a szóban forgó közösségi jogi rendelkezést a Bíróság már értelmezte; (3) a közösségi jog helyes alkalmazása annyira nyilvánvaló, hogy az minden ésszerű kétséget kizár (az egyértelműség körében azonban tekintettel kell lenni arra, hogy: a) a valamennyi nyelvi változat hiteles, így azok eltéréseit is figyelembe kell venni; b) a közösségi jog és a tagállami jogok eltérő terminus technicus-okat használnak; c) a közösségi jogot szövegösszefüggésében, a közösségi jog rendelkezéseinek összessége tükrében, céljára tekintettel, a közösségi jognak az alkalmazás időpontjában fennálló fejlődési állapota alapján kell megítélni (EU:C:1982:335, 15-21. pont). Az EUMSZ 267. cikk (3) bekezdése szerinti bíróságoknak is van tehát mérlegelési lehetősége a tekintetben, hogy a Bírósághoz fordulnak-e előzetes döntéshozatalt kérve, de csak a fentebb ismertetett szűk körben.
[29] Az Alkotmánybíróság e tekintetben osztja a Bíróság álláspontját, azaz az előterjesztési kötelezettséget nem tekinti automatikusnak és feltétlennek. A tagállami bíró mérlegelési jogkörébe tartozik tehát annak eldöntése, hogy előzetes döntéshozatali eljárást kezdeményez, avagy sem.
[30] 1.2. A fentiek alapján egyértelmű, hogy a közösségi jog alapján a tagállami bíróságok nemzeti szabályozás nélkül, önmagában az EUMSZ 267. cikke alapján is jogosultak előzetes döntéshozatali eljárást kezdeményezni. Az Országgyűlés a 2003. évi XXX. törvénnyel mégis módosította a polgári perrendtartásról szóló 1952. évi III. törvényt (a továbbiakban: Pp.), előzetes döntéshozatalra vonatkozó szabályokat iktatva be a polgári eljárásjogi kódexbe. A törvényjavaslathoz fűzött miniszteri indokolás is megállapítja, hogy: “az előzetes döntési mechanizmust az alapító szerződések, részleteiben pedig az Európai Bíróság joggyakorlata alakította ki. Ezek a szabályok és az azokhoz kapcsolódó bírói gyakorlat a hazai jogalkalmazókra nézve közvetlenül kötelezőek.” Ugyanakkor a jogalkotó szerint a kodifikációra: “szükség van, mert az előzetes döntés jogintézményét a belső eljárásjogi szabályok rendszerébe szervesen be kell illeszteni. Ez azért is hasznos, mert míg az Európai Unió tagállamai bíróságainak igen hosszú idő állt rendelkezésükre az előzetes döntési mechanizmus elsajátítására, az újonnan csatlakozó államok bíróságainak a csatlakozás pillanatától ismerniük és alkalmazniuk kell ezt a jogintézményt. Ebben a belső jogi megjelenítés nagymértékben segítséget nyújthat.”
[31] A Pp.-ben önálló – az Európai Bíróság előzetes döntéshozatali eljárásának kezdeményezése alcímet viselő – §-t (Pp. 155/A. §) szentel a jogalkotó az előzetes döntéshozatalnak.
[32] A Pp. előírásai szerint az előzetes döntéshozatal kezdeményezéséről végzésben kell dönteni és ezzel egyidejűleg fel kell függeszteni a per tárgyalását. A végzésben a bíróságnak meg kell határoznia azt a kérdést, amely a Bíróság előzetes döntését igényli, ismertetni kell a tényállást (a kérdés megválaszolásához szükséges mértékben) és az érintett magyar jogszabályokat. A végzés Bíróságnak való kézbesítésével egyidejűleg azt tájékoztatásul meg kell küldeni az igazságügyért felelős miniszternek is. Végezetül a jogalkotó kizárta a külön fellebbezés lehetőségét az előzetes döntéshozatali eljárást kezdeményező, illetve az eljárás kezdeményezésére irányuló kérelmet elutasító döntés ellen.
[33] A Legfelsőbb Bíróság 1/2009. (VI. 24.) PK-KK számon közös véleményt bocsátott ki, amely a Bíróság gyakorlatára is tekintettel kívánt útmutatót nyújtani az előzetes döntéshozatal kezdeményezésével kapcsolatban. A közös kollégiumi vélemény alapján főszabály szerint a Legfelsőbb Bíróságot kell annak a fórumnak tekinteni, amelyet a Szerződés alapján az előzetes döntéshozatali eljárás kezdeményezésének kötelezettsége terhel. Amennyiben azonban a jogerős ítélet ellen nincs helye felülvizsgálatnak [Pp. 235. § (4) bekezdés, 271. §], úgy a másodfokú – közigazgatási perekben a Pp. 340. § (1) bekezdése alá tartozó perekben az elsőfokú – bíróságot terheli az előzetes döntéshozatali eljárás kezdeményezésnek kötelezettsége. Ugyanakkor a kezdeményezésre kötelezett bíróság önállóan mérlegelheti, hogy az érdemi döntés elleni felülvizsgálati (fellebbezési) eljárásban a jogvita eldöntése szempontjából szükséges-e előzetes döntéshozatali eljárást kezdeményeznie. (A fenti kollégiumi véleményt a Kúria nem helyezte hatályon kívül, így jelenleg is irányadónak kell tekinteni.)
[34] 2. Az előzetes döntéshozatali eljárásra vonatkozó szabályozás áttekintését követően az Alkotmánybíróság azt vizsgálta, hogy a Fővárosi Törvényszék (a továbbiakban: Törvényszék) az előtte 1.Gf.75.791/2011. számon folyt eljárásban az EUMSZ 267. cikk (3) bekezdése szerinti kötelezett bíróságnak minősül-e vagy sem.
[35] A fenti perben a pertárgy értéke nem haladta meg az egymillió forintot (egészen pontosan hetvenhatezer ötszáz forint volt a felperes követelése), ezért a Törvényszék a Pp. kisértékű perekre vonatkozó XVII. fejezetének alkalmazásával járt el. A másodfokon eljárt Törvényszék a Pp. 394. § (3) bekezdése alapján megváltozatta az első fokon eljárt Pesti Központi Kerületi Bíróság 18.G.303.604/2010/11. számú ítéletét. A Törvényszék ítélete ellen a Pp. 233. §-a alapján fellebbezésnek helye nincs. A Pp. 271. § (2) bekezdése pedig kizárja a felülvizsgálat lehetőségét a kisértékű perek – így a jelen ügy – esetében is.
[36] Tekintettel a Bíróságnak az EUMSZ 267. cikkéhez fűződő gyakorlatára és az azt leképező magyar szabályozásra -jelen ügyben a Fővárosi Törvényszék az előzetes döntéshozatali eljárás kezdeményezésére kötelezett bíróság.
[37] A bírói döntés alaptörvény-ellenességének megállapítására és megsemmisítésére irányuló indítvány az alábbiak szerint nem megalapozott.
[38] 1. A panaszos a Fővárosi Törvényszék 1.Gf.75.791/2011/4. számú ítélete alaptörvény-ellenességének megállapítását és megsemmisítését kérte. Álláspontja szerint a Fővárosi Törvényszék mint előzetes döntéshozatali eljárás kezdeményezésére kötelezett bíróság megsértette a tisztességes eljáráshoz való jogot, amikor döntésében nem indokolta meg, miért hagyta figyelmen kívül az alkalmazott magyar jogszabály közösségi joggal ellentétes voltára való alperesi hivatkozást. A perben a panaszos azt állította, hogy az Ör. ellentétes az EUMSZ 56. cikkével, amely a szolgáltatások szabad áramlását garantálja, ezért indítványozta, hogy a bíróság – a közösségi jog elsődlegessége okán – utasítsa el a keresetet, illetve kezdeményezzen előzetes döntéshozatali eljárást a Bíróságnál, amennyiben nem tudja eldönteni, hogy a perben alkalmazni kívánt magyar jogszabály ellentétes-e a közösségi joggal.
[39] 2. Az Alkotmánybíróság fentebb – az indokolás IV/2. pontjában (Indokolás [34]-[36]) – megállapította, hogy a Fővárosi Törvényszék a konkrét ügyben előzetes döntéshozatali eljárás kezdeményezésére kötelezett bíróság volt. Ez a kötelezettség az előzetes döntéshozatali eljárás természeténél fogva azonban csak akkor köti a bíróságot, ha ténylegesen felmerül az előzetes döntéshozatal lehetősége. E lehetőség mérlegelése a kötelezett (tagállami) bíróság kompetenciájába tartozik. Az előzetes döntéshozatali eljárásban a Bíróság a közösségi jog értelmezése, érvényessége kérdésben dönt, nem tárgya viszont az eljárásnak a tagállami (nemzeti) és a közösségi jog esetleges kollíziójának vizsgálata. Ezt a Bíróság gyakorlata is tükrözi, amikor az előzetes döntéshozatali kezdeményezéseket hatáskörének hiányára alapozva elutasítja, azon esetekben, amikor a feltett kérdés a tagállami jogszabály közösségi joggal való összeegyeztethetőségének megállapítására irányul. [C-30/70., Otto Scheer kontra Einfuhr- und Vorratsstelle für Getreide und Futtermittel-ügyben 1970. december 17-én hozott ítélet (EU:C:1970:117); C-134/95. számú Unitá Socio-Sanitaria Locale n° 47 di Biella (USSL) kontra Istituto nazionale per l’assicurazione contro gli infortuni sul lavoro (INAIL), 1997. január 16-n hozott ítélet (EU:C:1997:409)]
[40] A magyar bírói gyakorlat követi a Bíróság precedensjogát, amikor megállapítja, hogy nincs helye előzetes döntéshozatali eljárás kezdeményezésének, ha a fél nem a közösségi jog értelmezését, hanem annak megállapítását kéri, hogy az irányadó magyar jog nem felel meg a közösségi jog által védett alapelveknek (EBH2005.1320, BH2006. 18.).
[41] A perben alperes indítványozó azonban – az általa megfogalmazottak szerint – ténylegesen nem a közösségi jog értelmezését, hanem annak megállapítását kérte, hogy az Ör. nem felel meg a közösségi jog által védett egyik alapszabadságnak [az EUMSZ 56. cikke által garantált szolgáltatásnyújtás (vállalkozás) szabadságának]. A nemzeti jog értelmezése azonban nem a Bíróság, hanem a tagállami bíróságok hatáskörébe tartozik.
[42] A konkrét ügyben a közösségi jogot nem kellett alkalmazni, így tehát előzetes döntéshozatali eljárás kezdeményezésére sem volt lehetőség.
[43] Mindezekre tekintettel az Alkotmánybíróság a rendelkező részben foglaltak szerint elutasította a Fővárosi Törvényszék 1.Gf.75.791/2011/4. számú ítélete alaptörvény-ellenességének megállapítására és megsemmisítésére irányuló alkotmányjogi panaszt.
[44] 1. Az Abtv. 46. § (1) bekezdése szerint az Alkotmánybíróság hatáskörei gyakorlása során – hivatalból eljárva -megállapíthatja, hogy a jogalkotó jogalkotói feladatának elmulasztása következtében alaptörvény-ellenes helyzet áll fenn. Az Abtv. e rendelkezése alapján az Alkotmánybíróság megvizsgálta, hogy sérülhet-e a tisztességes eljáráshoz való jog amiatt, hogy a jogalkotó nem szabályozta a polgári peres eljárás során az előzetes döntéshozatali eljárás kezdeményezését elutasító bírói döntés részletes szabályait.
[45] Az Alaptörvény negyedik módosítása 2013. április 1. napjával hatályon kívül helyezte az Alaptörvény 2012. január 1-jei hatálybalépése előtt meghozott alkotmánybírósági határozatokat. Ezért az Alkotmánybíróságnak elsőként azt kellett vizsgálnia, hogy felhasználhatja-e a fenti időpontot megelőzően hozott határozatainak a tisztességes eljáráshoz való joggal összefüggő megállapításait. Az Alkotmánybíróság a 13/2013. (VI. 17.) AB határozatában megállapította, hogy a hatályon kívül helyezett alkotmánybírósági határozatokban kidolgozott érvek, jogelvek és alkotmányossági összefüggések felhasználhatóak az újabb ügyekben vizsgálandó alkotmányjogi kérdések elbírálásakor is: “ha az Alaptörvény adott szakaszának az Alkotmánnyal fennálló tartalmi egyezése, az Alaptörvény egészét illető kontextuális egyezősége, az Alaptörvény értelmezési szabályainak figyelembevétele és a konkrét ügy alapján a megállapítások alkalmazhatóságának nincs akadálya és szükségesnek mutatkozik azoknak meghozandó döntés indokolásába történő illesztése.” (13/2013. (VI. 17.) AB határozat, Indokolás [32])
[46] Amennyiben tehát a fenti feltételek fennállnak, az Alkotmánybíróság a hatályukat vesztett határozatait figyelembe veheti, azokat az adott ügyben felmerülő lényeges alkotmányossági kérdés eldöntéséhez szükséges mértékben és terjedelemben idézheti vagy hivatkozhatja.
[47] Az Alaptörvény R) cikk (3) bekezdése szerinti értelmezési szabályok alapján az Alaptörvény rendelkezéseit azok céljával, a benne foglalt Nemzeti hitvallással és a történeti alkotmányunk vívmányaival összhangban kell értelmezni.
[48] A Nemzeti hitvallás deklarálja, hogy: “népuralom csak ott van, ahol az állam szolgálja polgárait, ügyeiket méltányosan, visszaélés és részrehajlás nélkül intézi”. Ennek értelmében a demokratikus jogállammal szembeni elvárás, hogy polgárai számára biztosítsa a tisztességes eljárást, amelynek során az eljáró szerveknek részrehajlás nélkül, azaz pártatlanul és ésszerű határidőn belül kell dönteniük. Az Alaptörvény XXIV. cikk (1) bekezdése a hatósági ügyintézés során biztosítja, hogy a hatóságok részrehajlás nélkül, tisztességes módon és ésszerű határidőn belül hozzák meg döntésüket. Az Alaptörvény XXVIII. cikk (1) bekezdése pedig a bírósági eljárásokkal szemben fogalmazza meg követelményként a pártatlanságot, a tisztességes és nyilvános eljárást, valamint a jogviták ésszerű határidőn belüli elbírálását.
[49] Az Alkotmánybíróság álláspontja szerint az Alaptörvény XXVIII. cikk (1) bekezdése az eldöntendő kérdés szempontjából tartalmilag és kontextuálisan is megegyezik az Alkotmány 57. § (1) bekezdésében foglaltakkal. Ezért az Alkotmánybíróság az alapvető jog célját érintően figyelembe vette az Alkotmányban azonos módon biztosított alapjog rendeltetésével kapcsolatban korábban megállapított szempontokat.
[50] A polgári átalakulást konstituáló törvények – amelyek kétségkívül történeti alkotmányunk részét képezik – sorában a nagy eljárásjogi kódexek (1868. évi LVI. törvénycikk a polgári törvénykezési rendtartás tárgyában, a polgári perrendtartásról szóló 1911. évi I. törvénycikk, a bűnvádi perrendtartásról szóló 1896. évi XXXII. törvénycikk) mindegyike biztosította a bírósághoz fordulás jogát, a bírák pártatlanságát és függetlenségét – a kizárási és összeférhetetlenségi szabályokon keresztül – valamint a jogorvoslathoz való jogot. A jelenleg alaptörvényi és alapelvi szinten szabályozott tisztességes eljáráshoz való jog tehát elemeiben már jelen volt a kartális alkotmány előtti magyar jogrendszerben is.
[51] Az Alkotmánybíróság – tekintettel a Nemzeti Hitvallásra, történeti alkotmányunk vívmányaira, és az Alaptörvényben biztosított tisztességes eljáráshoz való jog céljára – a tisztességes eljárással összefüggő korábbi – lentebb idézett – határozatait irányadónak tekintette jelen ügyben is.
[52] A tisztességes eljáráshoz való jog a korábbi alkotmánybírósági gyakorlatban is alkotmányos védelemben részesült, annak ellenére, hogy szövegszerűen nem szerepelt az Alkotmányban. Az Alkotmánybíróság az 1993. évi XXXI. törvénnyel kihirdetett, az emberi jogok és az alapvető szabadságok védelméről szóló, Rómában 1950. november 4-én kelt Egyezmény (a továbbiakban: Egyezmény) 6. cikkében foglalt tisztességes eljáráshoz való jog védelmét az Alkotmány 57. § (1) bekezdésébe fogalt független és pártatlan bírósághoz való jog, valamint az Alkotmány 2. § (1) bekezdéséből eredő eljárásjogi garanciák egymásra vonatkoztatása útján alakította ki. Az Alkotmánybíróság a 6/1998. (III. 11.) AB határozatban (ABH 1998, 91., a továbbiakban: Abh.) foglalta össze a tisztességes eljáráshoz való jog lényegéről kialakított álláspontját. E szerint a tisztességes eljárás (fair trial) követelménye nem pusztán a tisztességes (igazságos) tárgyalást foglalja magában, hanem kiterjed az eljárás egészének és körülményeinek figyelembevételére is. Az Abh.-t követő döntéseiben az Alkotmánybíróság esetről-esetre határozta meg a tisztességes eljárás által megkövetelt konkrét ismérveket. Az Alkotmánybíróság eddigi gyakorlata szerint az összes részletszabály betartása, vagy egyesek megszegése ellenére lehet az eljárás igazságtalan, méltánytalan vagy nem tisztességes. (ABH 1998, 91, 95.)
[53] 2. Az Alkotmánybíróság ezt követően azt vizsgálta, hogy sérül-e a perbeli felek tisztességes eljáráshoz való joga, ha előzetes döntéshozatalra irányuló indítványuk ellenére a bíróság nem dönt a kérdésben, illetve nemleges döntését nem indokolja.
[54] 2.1. A fentiekben kifejtettek szerint a közösségi jog alapján még a kötelezett bírót sem köti a peres felek indítványa, így a bírói mérlegelés körébe tartozik annak megítélése, hogy szükség van-e egyáltalán az ügy eldöntéséhez a felhívott közösségi norma alkalmazására. A kötelezett bíróság csak szigorúan meghatározott feltételek mellett dönthet úgy, hogy nem kéri előzetes döntéshozatali eljárás lefolytatását a Bíróságtól. Ezzel szemben a nem kötelezett bíróságot széles mérlegelési jog illeti meg, a tekintetben, hogy a felek kérelme alapján él-e az előzetes döntéshozatali eljárás kezdeményezésének lehetőségével. A közösségi jog tehát megadja a tagállami bíróságoknak a kezdeményezésről való döntési lehetőséget, de annak formájáról nem szól, továbbá nem foglalkozik azzal a kérdéssel sem, hogy a felek indítványát elutasító bírói döntést kell-e indokolni.
[55] 2.2. A Pp. vonatkozó 155/A. § (2) bekezdése szerint a bíróság végzéssel határoz az előzetes döntéshozatali eljárás kezdeményezéséről, a (3) bekezdés szerint pedig e végzés, illetve az előzetes döntéshozatali eljárás kezdeményezésére irányuló kérelem elutasítása ellen nincs helye külön fellebbezésnek. Ha a bíró úgy dönt, hogy előzetes döntéshozatali eljárást kezdeményez, erről végzést hoz, amelynek kötelező tartalmi elemeit a 155/A. § (2) bekezdése határozza meg. E szerint a végzésnek tartalmaznia kell a kérdést, amely a Bíróság döntését igényli, illetve a tényállás és az érintett magyar jogszabályok ismertetését. Ebből következően a kérelem elutasítása tárgyában is döntenie kell a bíróságnak, azonban a Pp. nem határozza meg expressis verbis a döntés formáját. Az Alkotmánybíróság álláspontja szerint azonban a hivatkozott rendelkezés sem értelmezhető másként, minthogy a bíróságnak a kezdeményezés elutasítása tárgyában is végzést kell hoznia. Ezt az értelmezést támasztja alá a Pp. 212. §-a is, amely szerint a bíróság a per érdemében ítélettel, míg a per során felmerült minden más kérdésben végzéssel határoz.
[56] Megvizsgálva továbbá a Pp.-nek az ún. pervezető végzésekre vonatkozó szabályait, a következők állapíthatóak meg. A Pp. 233. § (3) bekezdés b) pontja szerint nincs helye fellebbezésnek az eljárás folyamán hozott végzések ellen (kivéve a perköltségben vagy pénzbírságban marasztaló végzéseket, valamint azokat a végzéseket, amelyekkel szemben a törvény a fellebbezést külön megengedi). Fontos kiemelni, hogy eljárásjogi szempontból az előzetes döntéshozatali eljárás kezdeményezése lényegében nem más, mint egy speciális felfüggesztési ok (erre utal a szabály Pp.-n belüli elhelyezése is, hiszen közvetlenül a tárgyalás felfüggesztésére vonatkozó passzusok után került szabályozásra, az Alkotmánybíróság eljárásának kezdeményezésére vonatkozó rendelkezésekkel együtt, amely szintén az eljárás felfüggesztését vonja maga után). Ennek hangsúlyozása azért lényeges, mert a Pp. 155. §-a (3) bekezdése a felfüggesztést elutasító végzés ellen nem, csak az elrendelő végzés elleni teszi lehetővé a fellebbezést. (A bírói gyakorlat is ebbe az irányba mutat, lásd BH1990.303.) A Pp. 222. § (1) bekezdése pedig kimondja, hogy csak azokat a végzéseket kell megindokolni, amelyek külön fellebbezéssel támadhatóak.
[57] Mindezekből az következik tehát, hogy a kezdeményezés elutasítása esetén a Pp. szerint a bíró nem köteles megindokolni nemleges döntését.
[58] 2.3. Ugyanakkor az Alkotmánybíróság a 7/2013. (III. 1.) AB határozatban – az Alaptörvény XXVIII. cikk (1) bekezdését értelmezve – az indokolási kötelezettséget a tisztességes eljárás egyik összetevőjeként határozta meg. Az Alkotmánybíróság megállapította, hogy az indokolási kötelezettség a tisztességes eljárásból fakadó olyan alkotmányos követelmény, amely abszolút korlátot állít a bírói döntési szabadság elé. A bíró ugyanis köteles döntésének indokairól az eljárási törvények keretei között számot adni, az indokolási kötelezettség elmulasztása lényegében az eljárási szabályok alaptörvény-ellenes alkalmazását jelenti.
[59] Az Alkotmánybíróság fenti határozatában rámutatott, hogy: “[a] tisztességes eljárásból fakadó elvárás tehát az eljárási szabályok Alaptörvénynek megfelelő alkalmazása, ami a jogállami keretek között működő bíróságok feladata. Az eljárási törvény rendelkezéseire is figyelemmel, a tisztességes eljárás alkotmányos követelménye a bírói döntésekkel szemben azt a minimális elvárást mindenképpen megfogalmazza, hogy a bíróság az eljárásban szereplő feleknek az ügy lényegi részeire vonatkozó észrevételeit kellő alapossággal megvizsgálja, és ennek értékeléséről határozatában számot adjon.” (7/2013. (III. 1.) AB határozat, Indokolás [34])
[60] Az Alkotmánybíróság álláspontja szerint, ha egy előzetes döntéshozatali eljárás kezdeményezésére kötelezett bíróság előtt merül fel a felek részéről a közösségi jog alkalmazásának, érvényessége megállapításának, illetve értelmezésének a kérdése, és a bíróság a kezdeményezésére irányuló indítvány elutasítása tárgyában nem hoz indokolt döntést, az egyértelműen alappal veti fel a tisztességes eljáráshoz való jog sérelmét. A bíróság mérlegelési lehetősége ugyanis nagymértékben korlátozott, főszabály szerint a Bírósághoz kell fordulnia és csak akkor mentesül e kötelezettsége alól, ha a közösségi jog nem releváns az adott ügyben vagy a közösségi szabály helyes értelmezése a bíró szerint egyértelmű, illetve ha az érintett jogkérdésben a Bíróságnak kialakult gyakorlata van. A kezdeményezésre kötelezett bírónak tehát számot kell adnia arról, hogy kötelezettsége ellenére miért nem fordul a Bírósághoz. Ugyanakkor bármely – nem kötelezett – tagállami bíróság is dönthet úgy akár saját meggyőződése, akár a felek kérelme alapján, hogy él az előzetes döntéshozatal-kezdeményezés lehetőségével, illetve dönthet úgy is, hogy nem kezdeményez ilyen eljárást. Az Alkotmánybíróság álláspontja szerint – a tisztességes eljáráshoz való jogból fakadóan – az eljáró bíróságnak függetlenül attól, hogy kötelezettnek minősült-e vagy sem, továbbá függetlenül attól, hogy helyt ad-e a kezdeményezésre irányuló kérelemnek, avagy sem, alakszerű döntést kell hoznia a kezdeményezésről, és azt legkésőbb az ügydöntő határozatban meg kell indokolnia. Az indítványozó peres fél ugyanis joggal számíthat arra, hogy az ügye kapcsán felmerült és annak eldöntése szempontjából releváns közösségi jogi probléma a Bíróság elé kerül. Ennek elmaradása érdemi kihatással lehet a jogvita végeredményére, ezért a bíróság köteles megindokolni az indítvány elutasítását, mivel egyrészt ez garantálja, hogy megalapozott döntést hozott a kezdeményezés tárgyában, másrészt a peres fél innen ismerheti meg a döntés okát.
[61] Az Alkotmánybíróság eljárása során észlelte, hogy a Pp. – fentebb ismertetett – szabályai alapján a bíróság a kezdeményezés elutasítása tárgyában nem köteles alakszerű és indokolt döntést hozni. Ez a szabályozási hiányosság az Alkotmánybíróság megítélése szerint az előzetes döntéshozatali eljárás kezdeményezését indítványozó peres fél tisztességes eljáráshoz való jogának sérelmével jár.
[62] Az Alkotmánybíróság szerint ugyanis a bírósági úthoz, a bíróság általi döntéshez való jognak szerves része az eljárás minősége: ez adja a bírósághoz fordulás értelmét. [35/2002. (VII. 19.) AB határozatban ABH 2002, 199, 211.] Az eljárás tisztességességének önmagában ugyanis nem elégséges feltétele a bírósági út igénybevételének lehetővé tétele, az csak akkor biztosított, ha a bíróság érdemben reagál (dönt) a perben előterjesztett kérelmekre.
[63] Az Alkotmánybíróság mindezek alapján úgy ítélte meg, hogy sérül a felek tisztességes eljáráshoz való joga, amennyiben az előzetes döntéshozatali eljárás kezdeményezése esetén az eljáró bíróság a kezdeményezés elutasítása tárgyában nem dönt, és döntését nem indokolja.
[64] Ezért az Alkotmánybíróság – az Abtv. 46. § (2) bekezdése c) pontja alapján hivatalból eljárva – a rendelkező részben foglaltak szerint mulasztásban megnyilvánuló alaptörvény-ellenességet állapított meg. Az Alkotmánybíróság szerint ugyanis a jogalkotó nem biztosította a tisztességes eljáráshoz való jog [Alaptörvény XXVIII. cikk (1) bekezdése)] érvényesülését (azaz az indokolt bírói döntést), mivel nem írt elő sem határozati formában történő döntési, sem indokolási kötelezettséget az előzetes döntéshozatali eljárás kezdeményezésének elutasítása tárgyában hozott bírói döntés tekintetében.
[65] 3. A panaszos az alkotmányellenessége folytán megsemmisített Ör. perbeli alkalmazásának kizárását is kérte az Alkotmánybíróságtól. Az Abtv. 26. § (1) bekezdése szerint alkotmányjogi panasszal az Alkotmánybírósághoz fordulhat az egyedi ügyben érintett személy vagy szervezet, ha az ügyben folytatott bírósági eljárásban alaptörvény-ellenes jogszabály alkalmazása folytán az Alaptörvényben biztosított jogának sérelme következett be, és jogorvoslati lehetőségeit már kimerítette, vagy jogorvoslati lehetőség nincs számára biztosítva. Az Abtv. 41. § (1) bekezdése szerint, ha az Alkotmánybíróság az Abtv. 26. §-a alapján lefolytatott eljárásában a hatályos jogszabály vagy jogszabályi rendelkezés alaptörvény-ellenességét megállapítja, a jogszabályt vagy jogszabályi rendelkezést teljesen vagy részben megsemmisíti. A (3) bekezdés szerint az Alkotmánybíróság hatályon kívül helyezett jogszabály alaptörvény-ellenességét akkor állapíthatja meg, ha a jogszabályt konkrét esetben még alkalmazni kellene.
[66] A 109/2009. (XI. 18.) AB határozattal az Alkotmánybíróság pro futuro hatállyal semmisítette meg az Ör.-t, ugyanakkor alkalmazását nem zárta ki a folyamatban lévő perekben. Az 1813/B/2010. AB végzésben a megsemmisített Ör. alkalmazásának kizárását kérő bírói kezdeményezések alapján az Alkotmánybíróság megállapította, hogy: “[a]mennyiben az Alkotmánybíróság az alkotmányellenes jogszabály alkalmazhatóságát meghatározott időtartamra kifejezett rendelkezésével a jövőre nézve alkalmazandónak nyilvánította, úgy az alkotmányellenes jogszabály alkalmazhatósága tekintetében nincs mód sem egyedi, sem generális jelleggel annak ismételt elbírálására.” (ABH 2011, 2936, 2939.) A fentiekre tekintettel az Alkotmánybíróság végzésében az Ör. alkalmazásával kapcsolatos bírói kezdeményezéseket ítélt dolognak minősítette és az eljárást megszüntette.
[67] Tekintettel az Alaptörvény 2012. január 1-jei hatálybalépésére, valamint arra, hogy az Alaptörvény negyedik módosítása 2013. április 1-jével hatályon kívül helyezte az Alaptörvény hatálybalépése előtt született alkotmánybírósági határozatokat, az Alkotmánybíróságnak ítélt dolog megállapítására jelen ügyben már nincs lehetősége.
[68] Ugyanakkor az Alkotmánybíróság a 3043/2012. (II. 28.) AB végzésben már vizsgálta azt az elvi kérdést, hogy egy jogszabályi rendelkezés pro futuro megsemmisítését követően egy újabb indítványban lehet-e önálló alkalmazási tilalom kimondását kérni. Ennek kapcsán az Alkotmánybíróság megállapította, hogy az Alkotmánybíróságról szóló 1989. évi XXXII. törvény (a továbbiakban: régi Abtv.) és az Abtv. tartalmilag csaknem azonosan szabályozza a pro futuro megsemmisítést. Mindkét törvény úgy rendelkezik, hogy a pro futuro hatállyal megsemmisített jogszabályt (jogszabályi rendelkezést) az adott alkotmánybírósági határozat indokolásában a pro futuro megsemmisítés meghatározott okától függetlenül, minden esetben alkalmazni kell, amíg a megsemmisített jogszabály hatályát nem veszti, hacsak az Alkotmánybíróság az adott alkotmánybírósági határozat indokolásában másként nem rendelkezik. Ebből következik, hogy ha a régi Abtv. hatálya alatt pro futuro megsemmisített jogszabályi rendelkezést az Alkotmánybíróság a határozatban megjelölt időpontig alkalmazni rendelte, akkor annak hatályvesztéséig sem a régi Abtv, sem az Abtv. alapján nincs helye önálló alkalmazási tilalom megállapításának. (Indokolás [11])
[69] Az Alkotmánybíróság a pro futuro megsemmisítés esetén tehát egyrészt dönt a vizsgált jogszabályi rendelkezés alkotmányosságáról, másrészt az alaptörvény-ellenesnek talált rendelkezés alkalmazhatóságának időtartamát – tekintettel az Alaptörvény védelmére, a jogbiztonságra vagy az eljárást kezdeményező különösen fontos érdekére – kiterjeszti.
[70] A hivatkozott végzés visszautal a 3302/2012. (XI. 12.) AB határozatra, amelyben alkalmazási tilalom kimondására irányuló bírói kezdeményezés alapján mondta ki az Alkotmánybíróság, hogy ha egy korábbi határozata konkrét ügyben vagy ügyekben nem rendelt el semmilyen alkalmazási tilalmat, és bírói kezdeményezésről vagy alkotmányjogi panaszról nem kellett döntenie, akkor a hasonló ténybeli alapból származó, azonos jog alapján keletkezett jogviszonyok úgy nyerhetnek el hasonló elbírálást a rendes bíróság előtt, ha az Alkotmánybíróság az utóbb benyújtott kezdeményezés alapján sem mondja ki a jogszabály alkalmazhatatlanságát. A végzés szerint azonban az önálló alkalmazási tilalom nemcsak bírói kezdeményezések esetén, hanem alkotmányjogi panaszok esetében is kizárt, mivel a pro futuro megsemmisítéssel az Alkotmánybíróság az érintett jogszabályi rendelkezés továbbalkalmazásáról is döntött, így annak alkalmazásától a bíróságok nem tekinthetnek el. (Indokolás [15])
[71] Mindezek alapján megállapítható, hogy az Alkotmánybíróság a 109/2009. (XI. 18.) AB határozatban már döntött az Ör. alkotmányosságának és továbbalkalmazhatóságának kérdésében, ezért az alkotmányjogi panasz nem vet fel az Abtv. 29. §-a szerinti új alapvető jelentőségű alkotmányjogi kérdést és a bírói döntést érdemben befolyásoló alaptörvény-ellenességet sem. Az Abtv. 26. § (1) bekezdésére hivatkozással előterjesztett alkotmányjogi panasz tehát nem felel meg ezen törvényi feltételeknek.
[72] Az Alkotmánybíróság – a fentiekben kifejtettekre hivatkozással – az Abtv. 26. § (1) bekezdése szerinti alkotmányjogi panaszt az Abtv. 64. § d) pontja alapján visszautasította.
[73] 4. Tekintettel arra, hogy az Alkotmánybíróság a Fővárosi Törvényszék 1.Gf.75.791/2011/4. számú ítélete alaptörvény-ellenességének megállapítására és megsemmisítésére irányuló alkotmányjogi panaszt elutasította, a határozat végrehajtásának felfüggesztésére irányuló indítvány tárgyában az eljárást okafogyottság címén – az Abtv. 59. §-a alapján, az Ügyrend 67. § (1) bekezdésére és (2) bekezdés e) pontjára hivatkozva – megszüntette.
[74] 5. Az Alkotmánybíróság e határozatának a Magyar Közlönyben történő közzétételét az Abtv. 44. § (1) bekezdésének második mondata alapján, az ügy elvi jelentőségére tekintettel rendelte el.
Alkotmánybírósági ügyszám: IV/3237/2012.
[75] Egyetértek a határozat rendelkező részével, ugyanakkor álláspontom szerint nem teljesen egyértelmű a jogalkotói mulasztásban megnyilvánuló alaptörvény-ellenesség megállapításának tartalma.
[76] A rendelkező részben foglaltak szerint az Országgyűlés mulasztásban megnyilvánuló alaptörvény-ellenességet idézett elő mivel nem rendelkezett arról, hogy az előzetes döntéshozatali eljárás kezdeményezésére irányuló kérelem elutasítása tárgyában a bíróságnak döntenie kell és azt legkésőbb az ügydöntő határozatban köteles megindokolni. A Pp. szabályozása alapján azonban az nem egyértelmű, hogy mely határozatok tartoznak az ügydöntő határozatok körébe, és ezt a hiányt az indokolás sem pótolja.
[77] A polgári peres eljárásban a bíróság a per érdemében ítélettel határoz, és minden más kérdésben pedig végzéssel [Pp. 212. § (1) bekezdés]. Ennek megfelelően a Legfelsőbb Bíróság az 1/2002. (IV. 22.) Polgári és Közigazgatási kollégiumi közös véleményében is kifejtette, hogy a per érdemében a bíróság mindig ítélettel határoz.
[78] A bíróság tehát végzéssel határoz, ha nem az ügy érdemében dönt. Ebben a körben azonban vannak olyan végzések, amelyek ugyan nem a per érdemét döntik el, de mégis érdemi döntésnek minősülnek, mert a keresetben érvényesített igény elbírálását érintik (ilyen például a per megszüntetésről rendelkező végzés). Álláspontom szerint ezek is “ügydöntő határozatnak” minősülnek, azonban az ilyen határozatok meghozatalakor a bíróságot nem terhelheti indokolási kötelezettség az előzetes döntéshozatali eljárás kezdeményezésére irányuló kérelem elutasításával összefüggésben. Az előzetes döntéshozatali eljárás szükségességének megítélése ugyanis kizárólag akkor merül fel, ha a bíróság az előtte folyamatban lévő ügyet érdemben eldönti, vagyis ítéletet hoz.
[79] Véleményem szerint a határozatnak ezért mellőznie kellett volna az “ügydöntő határozatra” utalást, és ehelyett a Pp. szóhasználatának megfelelően a “per érdemében hozott határozat” vagy “ítélet” megjelölést kellett volna tartalmaznia.
[80] Különösen hangsúlyos, hogy legkésőbb a per érdemében hozott határozat vagy ítélet meghozatalával egyidejűleg tegyen eleget a bíróság az előzetes döntéshozatali eljárást elutasító indokolási kötelezettségének. Az elsőfokú bíróság mint ténybíróság esetén ugyanis a bizonyítási eljárás korai szakaszában lehetséges, hogy “idő előtti” lenne az e kérdésben való elutasító határozat, és ezzel elzárná magát attól, hogy a bizonyítás későbbi szakaszában az Európai Unió Bíróságához forduljon. A másodfokú eljárásban és a felülvizsgálati eljárásban pedig a hivatkozott döntésekre is figyelemmel egyfajta prejudikálásként jelenhet meg az előzetes döntéshozatali eljárás iránti indítványnak a határozat meghozatala előtti elutasítása. Emellett természetesen erre is lehetősége van az első, és a másodfokú bíróságnak, valamint a Kúriának is. A tisztességes eljárás elvéből fakadó követelmény azonban az, hogy az előzetes döntéshozatali eljárást elutasító határozatot a bíróságok megindokolják.
[81] Az Európai Unió Bírósága a Consiglio Nazionale dei Geologi ítéletében [EU:C:2013:489 (39. lj.)] rögzítette, hogy a feleknek nincs “joguk” arra, hogy az általuk indítványozott kérdést az Európai Unió Bírósága elé terjesszék. A nemzeti bíróságoknak a felek indítványának hiányában, hivatalból is kötelességük, hogy az Európai Unió Bíróságához forduljanak akkor is, ha az erre vonatkozó feltételek teljesülnek. Az Európai Unió Bíróságának ítélkezési gyakorlata egyértelművé teszi, hogy az előzetes döntéshozatal előterjesztésének szükségességéről való döntés, a felek indítványától függetlenül, kifejezetten az eljáró nemzeti bíróság felelőssége.
[82] Nem értek egyet a határozat rendelkező részével. Megítélésem szerint nem áll fenn olyan alaptörvény-ellenesség, amely miatt mulasztás megállapítása és az Országgyűlés jogalkotási feladatainak teljesítésére való felhívása megalapozott lenne. Úgy gondolom, hogy az indítvány kapcsán felmerülő probléma alkotmányos követelmény útján is megoldható lett volna.
[83] 1. A határozat a Pp. 155/A. § (2) és (3) bekezdésének értelmezése kapcsán jut arra következtetésre, hogy “a hivatkozott rendelkezés sem értelmezhető másként, minthogy [a bíróságnak] a kezdeményezés elutasítása tárgyában is végzést kell hoznia”. Más szabályok figyelembe vételével pedig a határozat arra jut, hogy mivel ez a végzés nem fellebbezhető pervezető végzés, a Pp. szerint a bíró e döntését nem köteles megindokolni. Az, hogy kifejezett rendelkezés hiányában, milyen formában kell dönteni az előzetes döntéshozatal kezdeményezésére irányuló kérelem elutasításáról, és mikor kell azt megindokolni, a jogalkalmazó bírákra tartozó kérdés. A gyakorlatban – miként az a Kúria joggyakorlat-elemző csoportja által készített összefoglalóból kitűnik [“Az Európai Unió jogának alkalmazása: az előzetes döntéshozatali eljárások kezdeményezésének tapasztalatai” elnevezésű joggyakorlat-elemző csoport összefoglaló véleménye. 193. oldaltól (http://lb.hu/sites/default/files/joggyak/az_europai_uniojoganak_alkalmazasa.pdf, letöltés ideje: 2015. július 7.) – a bíróságok külön végzéssel, illetve ítélettel egyaránt szoktak dönteni e kérelmek elutasításáról, valamint indokolásáról. Véleményem szerint a Pp. vonatkozó szabályainak [155/A. § (3) bekezdés, 222. § (1) bekezdés, 227. § (2) bekezdés] értelmezési tartományát nem feszítette volna szét az, ha az Alkotmánybíróság alkotmányos követelményként fogalmazta volna meg, hogy a bíróságnak az előzetes döntéshozatal kezdeményezésére irányuló kérelmet elutasító döntését legkésőbb az érdemi (eljárást befejező) határozatában meg kell indokolnia. A jogalkotó felhívását ezért szükségtelennek látom. Önmagában pedig az Alaptörvény XXVIII. cikk (1) bekezdésében megfogalmazott tisztességes eljáráshoz való jogból az elutasítás formájára és időpontjára nézve következtetés nem vonható le, e tekintetben alaptörvény-ellenes mulasztás nem mutatható ki.
[84] 2. A határozattal szemben egyúttal úgy vélem, hogy ilyen indokolási kötelezettség is csak azt a bíróságot terheli, amelyik az Európai Unió működéséről szóló szerződés 267. cikkének (3) bekezdése alapján köteles az Európai Unió Bíróságánál előzetes döntéshozatalt kezdeményezni. Ez az az eset, amikor – a nagyfokú mérlegelési szabadság mellett is – a bíróságnak érvekkel kell alátámasztania, hogy miért mellőzi az előzetes döntéshozatal kezdeményezését. Maga a határozat is azokat a közösségi (uniós) bírósági döntéseket veszi sorra, amelyek a végső fokon eljáró bíróságoknak e kötelezettségük alóli mentesülésével foglalkoznak. Adós marad azonban azzal, hogy az alsóbb fokú bíróságot miért terheli indokolási kötelezettség, illetve milyen jellegű érvekkel kellene alátámasztania e bíróságnak az elutasító döntését. A határozat a kötelezettség és a lehetőség esetét egybevonva azt sugallja, mintha a nem végső fokon eljáró bíróság is ugyanazon érvek mellett dönthetne csak az elutasítás mellett, mint az a bíróság, amelynek döntése ellen jogorvoslatnak már nincsen helye, elenyésztetve ezzel az előbbit az uniós jog alapján megillető döntési szabadság és az utóbbit terhelő kötelezettség közötti különbséget.
[85] A határozat rendelkező részének mulasztásban megnyilvánuló alaptörvény-ellenességet megállapító 1. pontjával nem értek egyet.
[86] Álláspontom szerint az előzetes döntéshozatali eljárás kezdeményezésére irányuló kérelem elutasításával kapcsolatos indokolási kötelezettség a Pp. hatályos szabályaiból is levezethető.
[87] Önmagában az a tény, hogy a Pp. 155/A. § (2)-(3) bekezdései csak az előzetes döntéshozatali eljárás kezdeményezése esetére írják elő expressis verbis a végzés formájában történő határozathozatalt (meghatározva annak szükséges tartalmát is) [Pp. 155/A. § (2) bekezdés], és az eljárás kezdeményezésére irányuló kérelem elutasítása esetére pedig ilyen előírást nem tartalmaznak, nem jelenti azt, hogy a Pp. más rendelkezései ne tennék kötelezővé az eljáró bíróságok számára, hogy ezen döntésüket – legkésőbb az ítéletben – megfelelően megindokolják.
[88] Az eljárás során a bíróságok által meghozható döntések formáját a Pp. 212. §-a határozza meg, ennek értelmében a bíróság az ügy érdemében ítélettel, míg a per során felmerült minden más kérdésben (valamint a per megszüntetése esetén) végzéssel határoz. A jogalkotó az ítélet kötelező tartalmi elemévé teszi az indokolást és meghatározza az annak tartalmával kapcsolatos szabályokat is [Pp. 220. § (1) bekezdés d) pont; valamint 221. §]. Ezek a szabályok nyilvánvalóan nemcsak a tisztességes bírósági eljárás Alaptörvényben is rögzített követelményének, hanem azzal egyidejűleg a (hatékony) jogorvoslathoz való jognak érvényesülését is szolgálják, mivel az ítélettel szembeni jogorvoslat benyújtására jogosultak számára csak kellő alapossággal megindokolt ítélet esetén válik lehetségessé megalapozott, érdemben elbírálható jogorvoslati kérelem benyújtása.
[89] A Pp. 221. § (1) bekezdése értelmében “Az ítélet indokolásában röviden elő kell adni a bíróság által megállapított tényállást az arra vonatkozó bizonyítékok megjelölésével, hivatkozni kell azokra a jogszabályokra, amelyeken a bíróság ítélete alapszik. Meg kell röviden említeni azokat a körülményeket, amelyeket a bíróság a bizonyítékok mérlegelésénél irányadónak vett, végül utalni kell azokra az okokra, amelyek miatt a bíróság valamely tényt nem talált bizonyítottnak, vagy amelyek miatt a felajánlott bizonyítást mellőzte.” Álláspontom szerint az idézett rendelkezés – különösen annak második mondata -, valamint az Alkotmánybíróságnak a tisztességes eljáráshoz való joggal kapcsolatos, a határozat Indokolásának [58]-[64]] bekezdéseiben is hivatkozott gyakorlata együttes értelmezéséből következik, hogy az előzetes döntéshozatali eljárás kezdeményezésére irányuló kérelem elutasítása esetén ennek indokairól a bíróság – legkésőbb az ügy érdemében való döntése során, azaz az ítélet indokolásában – számot kell adjon. Csak ebben az esetben érvényesülnek ugyanis a Pp. említett szabályában foglaltak, illetve teljesül az Alkotmánybíróság által a tisztességes bírósági eljárás kapcsán a bírói ítélettel szemben megfogalmazott azon minimális elvárás, hogy “a bíróság az eljárásban szereplő feleknek az ügy lényegi részeire vonatkozó észrevételeit kellő alapossággal megvizsgálja, és ennek értékeléséről határozatában számot adjon.” (7/2013. (III. 1.) AB határozat, Indokolás [34]).
[90] A Pp. 155/A. §-ának rendelkezései az előzetes döntéshozatali eljárás kezdeményezésére irányuló kérelem elutasítása esetére – szemben az azt elrendelő döntéssel – nem írják elő kötelező jelleggel a végzés formájában történő döntéshozatalt. Tekintettel a Pp. 222. § (1) bekezdésének, valamint 233. § (2) bekezdés b) pontjának rendelkezéseire, valamint arra, hogy a jogalkotó a Pp. 155/A. § (3) bekezdésében foglaltak alapján megállapíthatóan a kérelem elutasítása ellen a külön fellebbezés lehetőségét nem kívánta biztosítani; a tisztességes bírósági eljárás, illetve a jogorvoslat igénybevételének lehetősége a kérelmet elutasító döntéssel szemben csak akkor biztosítható, ha a bíróság legkésőbb az ítélet indokolásában írásban is rögzíti a kérelem elutasításának indokait.
[91] Mivel a kérelem elutasításával kapcsolatos indokolási kötelezettség a hatályos szabályozásból, valamint az Alkotmánybíróság gyakorlatából a fentiek szerint jelenleg is levezethető, álláspontom szerint a Pp. 155/A. §-ával összefüggésben mulasztásban megnyilvánuló alaptörvény-ellenesség (sem pedig alkotmányos követelmény) megállapításának nem volt helye.
[92] Nem értek egyet a többségi határozatban megfogalmazott alkotmányellenes mulasztás jogkövetkezményének megállapításával.
[93] Az Abtv. 46. § (2) bekezdésének c) pontja alapján akkor van helye mulasztással előidézett alaptörvény-ellenesség megállapításának, amennyiben a jogi szabályozás Alaptörvényből levezethető lényeges tartalma hiányos. Álláspontom szerint a jelen ügyben ilyen szabályozási hiány nem áll fenn, a mulasztásban megnyilvánuló alaptörvény-ellenesség megállapítása helyett az Alkotmánybíróságnak az Abtv. 46. § (3) bekezdésében foglalt alkotmányos követelmény megállapításával kellett volna megválaszolnia az indítványban felvetett alkotmányjogi kérdést.
[94] Az előzetes döntéshozatali eljárás kezdeményezésére irányuló kérelem (Pp. 155/A. §) egy sajátos petitumnak tekinthető, ami arra irányul, hogy a bíróság megismerje az Európai Unió jogának a hitelesen értelmezett tartalmát. A kérelem erős analógiában áll az Alkotmánybíróság előtti bírói kezdeményezéssel, amelyet a Pp. 155/B. §-a szabályoz, és amely arra irányul, hogy az Alaptörvénnyel és/vagy nemzetközi szerződésekkel való összhang kérdését vizsgálja meg az Alkotmánybíróság, amennyiben az eljáró bírónak alkotmányjogi, illetve a nemzetközi szerződésbe ütközéssel kapcsolatos aggálya merül fel.
[95] Az eljárás során a bírónak kell eldöntenie azt, hogy az előzetes döntéshozatalt kezdeményezi-e vagy sem. Ezt a peres felek kérhetik, de a bíró nem köteles a kérelemnek helyt adni.
[96] A jelen ügyben felmerült alkotmányjogi kérdés álláspontom szerint mindkét esetben egyszerű jogértelmezéssel megválaszolható, e miatt a mulasztás megállapítását nem tartom indokoltnak.
[97] A Pp. 155/A. § kifejezett rendelkezést tartalmaz arra nézve, hogy végzést kell hozni a kérelem elfogadása, azaz az előzetes döntéshozatali eljárás kezdeményezése esetén. Hasonló rendelkezést tartalmaz az Alkotmánybíróság eljárásának kezdeményezése esetére a Pp. 155/B. §-a is. A kérelem elutasítása esetében mind a Pp. 155/A. §-a, mind a Pp. 155/B. §-a tartalmaz egy-egy olyan fordulatot, amely szerint: “az előzetes döntéshozatali eljárás kezdeményezésére irányuló kérelem elutasítása ellen nincs helye külön fellebbezésnek”, illetve, hogy “az Alkotmánybíróság eljárásának kezdeményezésére irányuló kérelem elutasítása ellen nincs helye külön fellebbezésnek”. E két törvényi fordulatból, valamint a fellebbezési lehetőség kifejezett hiánya okán – a Pp. 222. § (1) bekezdésére is tekintettel, miszerint megindokolni csak olyan végzést kell, amely külön fellebbezéssel megtámadható -, továbbá arra való tekintettel, hogy a bíróság előzetes döntéshozatali eljárás kezdeményezésére vagy annak elvetésére vonatkozó álláspontjának meg kell jelennie valamely döntésben, álláspontom szerint aggálymentesen, az Alaptörvény 28. cikkén alapuló jogértelmezés útján megállapítható az, hogy legkésőbb az érdemi határozatban a bíró indokolni köteles a peres fél/felek kérelmének az elutasítását. Ezt a kötelezettséget a jogalkalmazónak szóló alkotmányos követelmény keretében kellett volna megfogalmazni.

matches: Bíróság bíróság bíróság Bíróság Bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság Bíróság Bíróság bíróság bíróság Bíróság bíróság Bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság Bíróság bíróság Bíróság Bíróság Bíróság bíróság bíróság Bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság Bíróság bíróság bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság bíróság Kúria Bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság Bíróság Bíróság Bíróság bíróság bíróság bíróság Bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság Bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság Bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság Kúria bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság


text:
IV/01297/2015
. IV/01297/2015
Az ügy tárgya: a Pesti Központi Kerületi Bíróság 22.P.90/468/2014/13. számú ítélete, valamint a Fővárosi Törvényszék 42.Pf.639.825/2014/4. számú ítélete elleni alkotmányjogi panasz (végrehajtás megszüntetése)
Az indítványozó - az Abtv. 27. §-a alapján - a Pesti Központi Kerületi Bíróság 22.P.90/468/2014/13. számú ítélete, valamint a Fővárosi Törvényszék 42.Pf.639.825/2014/4. számú ítélete alaptörvény-ellenességének megállapítását és megsemmisítését kérte az Alkotmánybíróságtól.
Álláspontja szerint sérült a tisztességes eljáráshoz való alapjoga azzal, hogy a végrehajtás megszüntetése iránti perben az eljáró bíróságok nem tisztességes módon és nem a törvényben meghatározottak szerint indokolták döntéseiket, a jogszabályokat nem azok céljával és az Alaptörvénnyel összhangban értelmezték. Álláspontja szerint a perbeli esetben a bírósági végrehajtásról szóló 1994. évi LIII. törvény (Vht.)-ben nem szabályozott eljárási kérdésekre a polgári perrendtartásról szóló 1952. évi III. törvény (Pp.) szabályai lettek volna alkalmazandók, amely értelmében a végrehajtást kérő személyében beállt változás esetén az eljárás a jogutód perbelépéséig félbeszakad, a félbeszakadás tartama alatt tett minden perbeli cselekmény hatálytalan, ezért a félbeszakadást követően foganatosított árverés sem szakíthatta meg a végrehajtási jog elévülését. .
a Pesti Központi Kerületi Bíróság 22.P.90/468/2014/13. számú ítélete, valamint a Fővárosi Törvényszék 42.Pf.639.825/2014/4. számú ítélete
IV_1297_2_2015_ind_kieg.pdf IV_1297_0_2015_inditvany.pdf
A határozat száma: 3031/2016. (II. 23.) AB végzés
A határozat kelte: Budapest, 02/16/2016
2016.02.09 8:30:00 1. öttagú tanács
2016.02.16 8:30:00 1. öttagú tanács
Az Alkotmánybíróság a Pesti Központi Kerületi Bíróság 22.P.90.468/2014/3. ítélete és a Fővárosi Törvényszék 42.Pf.639.825/2014/4. ítélete alaptörvény-ellenességének megállapítására és megsemmisítésére irányuló alkotmányjogi panaszt visszautasítja.
[1]	1. Az indítványozó képviseletében eljáró ügyvéd az Alkotmánybírósághoz fordult alkotmányjogi panaszával.
[2]	Az indítványozó az Alkotmánybíróság főtitkárának felhívására kiegészített indítványában a Pesti Központi Kerületi Bíróság (a továbbiakban: PKKB) 22.P.90.468/2014/3. ítélete és a Fővárosi Törvényszék 42.Pf.639.825/2014/4. ítélete alaptörvény-ellenességének megállapítását és megsemmisítését kérte.
[3]	Az alkotmányjogi panasszal támadott határozatok előzményeként az indítványozóval szemben a PKKB 6.P.89.435/2001. számú ítélete alapján, amelyet az 56.Pf.25.082/2005/5. számú ítélet helyben hagyott, 2006. szeptember 14-én 0101-4.Vh.12.193/2006/1. szám alatt végrehajtási lapot állított ki a PKKB az Állami Privatizációs és Vagyonkezelő Zrt. végrehajtást kérő kérelmére. A végrehajtási eljárásban a végrehajtó az indítványozó adós pécsi ingatlanát lefoglalta és arra több végrehajtási árverést vezetett. A legutolsó – 2008. február 13. napján tartott – árverés vevők hiányában meghiúsult.
[4]	Mindeközben az állami vagyonról szóló 2007. évi CVI. törvény 60. § (1) bekezdése alapján az Állami Privatizációs és Vagyonkezelő Zrt. 2007. december 31-én jogutódlással megszűnt, jogutódja 2008. január 1-jével a Magyar Nemzeti Vagyonkezelő Zrt. (a továbbiakban: MNV Zrt.) lett.
[5]	A PKKB 0101-4.Vh.12.193/2006/10. számú végzésével – észlelve az ingatlan-végrehajtás sikertelenségét – az eljárás szünetelését állapította meg, a végzés kelte 2008. május 20-a. Az eljárásban ezt követően 2013. január 8-án történt a következő cselekmény, amikor a végrehajtást kérő MNV Zrt. a jogutódlás megállapítása iránti kérelmet terjesztett elő, amelynek helyt adtak.
[6]	A felülvizsgálni kért ítélet alapjául szolgáló keresetben a felperesi indítványozó a végrehajtás elévülésére hivatkozással a végrehajtás megszüntetését kérte a bíróságtól. Álláspontja szerint a végrehajtást kérő jogelődje 2007. december 31-én megszűnt, így a végrehajtási jog 2012. december 31-én elévült. Az alperesi végrehajtást kérő álláspontja szerint az eljárásban joghatályos cselekmények történtek 2008. február 13-án (az utolsó ingatlanárverés) illetve 2008. május 20-án (a szünetelés megállapítása), így a 2013. január 8-án előterjesztett, a jogutódlás megállapítására irányuló kérelem az ötéves elévülési határidőn belül érkezett.
[7]	A PKKB jogi álláspontja szerint az utolsó figyelembe veendő, az elévülést megszakító cselekmény az ingatlanárverés volt, így az elévülést 2008. február 13-ától kell számolni, azonban mivel a végrehajtást kérő jogutódja 2013. január 8-án előterjesztette jogutódlás megállapítására irányuló kérelmét, ezzel az elévülési időt megszakítva, ezért a keresetet alaptalanként elutasította.
[8]	A Fővárosi Törvényszék indítványban támadott jogerős ítéletével az elsőfokú ítéletet helyben hagyta. A jogi indokolás kifejtette, hogy a félbeszakadás és szünetelés polgári perrendtartási szabályai a végrehajtásban azért nem alkalmazhatók, mert a bírósági végrehajtásról szóló 1994. évi LIII. törvény (a továbbiakban: Vht.) e jogintézményekre vonatkozó speciális szabályokat tartalmaz, amelyek így a polgári perrendtartásról szóló 1952. évi III. törvény (a továbbiakban: Pp.) generális szabályai helyébe lépve alkalmazandók. Ebből következően nem a jogutódlás tényleges napjától szakadt félbe a végrehajtási eljárás, így a 2008. február 13-ai ingatlanárverés nem hatálytalan.
[9]	2. Az indítványozó alkotmányjogi panaszában a támadott ítéletek alaptörvény-ellenességének megállapítását és megsemmisítését kérte. Érvelése szerint a pártatlan bírósághoz és tisztességes eljáráshoz való joga sérült az ítéletek miatt, mivel az eljárt bíróságok számos jogszabályt, különösen is a Pp. 111. §-ában szabályozott félbeszakadást figyelmen kívül hagyva hozták meg ítéletüket. A törvényeket figyelmen kívül hagyó ítélet tisztességtelen és álláspontja szerint az emberi méltóságot is sérti. Hivatkozott az indítványozó az Alaptörvény B) cikk (1) bekezdésében foglalt jogállamiságra, az R) cikk (2) bekezdésére valamint a 28. cikk jogértelmezési alapnormájára. Az emberi méltósághoz való jog sérelmét az váltotta ki az indítványozói érvelés szerint, hogy „egy jogállami és alkotmányos értékekkel átszőtt igazságszolgáltatási rendszerben megtörténhet az, hogy a bíróságok teljesen figyelmen kívül hagyják a kötelező és jelen ügyben minden nehézség nélkül alkalmazó jogszabályokat és ennek semmilyen jogi indokát nem adják”. Az indítványozó szerint az Alkotmánybíróság a támadott ítéletek felülvizsgálatával nem válik „szuperbírósággá”, hiszen az ügyben úgy utasították el a keresetet a bíróságok, hogy a végrehajtási jog egyértelműen elévült.
[10]	3. Az Alkotmánybíróságról szóló 2011. évi CLI. törvény (a továbbiakban: Abtv.) 56. § (1) bekezdése alapján az Alkotmánybíróság először az alkotmányjogi panasz befogadhatóságáról dönt. Az Alkotmánybíróság az Abtv. 50. § (1) bekezdése és az Alkotmánybíróság Ügyrendje 5. § (1) bekezdése alapján tanácsban jár el az ügyben. Az Abtv. 56. § (2) bekezdése értelmében az Alkotmánybíróság tanácsa mérlegelési jogkörében vizsgálja az alkotmányjogi panasz befogadhatóságának törvényben előírt tartalmi feltételeit, különösen a 26–27. § szerinti érintettséget, a jogorvoslat kimerítését, valamint a 29–31. § szerinti további feltételeket.
[11]	A befogadhatóság feltételeinek vizsgálata során az Alkotmánybíróság megállapította, hogy jelen panasz nem fogadható be.
[12]	3.1. Az Alkotmánybíróság elsőként azt vizsgálta, hogy az indítvány megfelel-e az alkotmányjogi panasz előterjesztésére vonatkozó, törvényben meghatározott formai ill. egyes tartalmi feltételeinek. Az indítvány határozott kérelmet tartalmaz, mert megjelöli az Alkotmánybíróság hatáskörét meglapozó törvényi rendelkezést (Abtv. 27. §); felhozza az Alaptörvényben biztosított jog sérelmének lényegét; megjelöli az Alkotmánybíróság által vizsgálandó bírói döntést (a Pesti Központi Kerületi Bíróság 22.P.90.468/2014/3. számú ítélete és a Fővárosi Törvényszék 42.Pf.639.825/2014/4. számú ítélete), az Alaptörvény, illetve a nemzetközi szerződés megsértett rendelkezéseit [a tisztességes eljáráshoz való jog, emberi méltóság, illetve az Alaptörvény B) cikk (1) bekezdése, R) cikke és 28. cikke]; tartalmaz indokolást arra nézve, hogy a sérelmezett bírói döntés miért ellentétes az Alaptörvény megjelölt rendelkezésével; végül tartalmaz kifejezett kérelmet a bírói döntés megsemmisítésére.
[13]	Ezt követően az indítványozó érintettségét vizsgálva az Alkotmánybíróság azt megállapította, arra való tekintettel, hogy a felülvizsgálni kért eljárásokban félként, felperesként részt vett. Ezért e tekintetben a panasz megfelel az Abtv. 27. §-ában foglalt feltételeknek.
[14]	Az indítványozó végrehajtás megszüntetése iránti perében a Fővárosi Törvényszék jogerős ítéletének megsemmisítését kéri, így megállapítható, hogy e határozattal szemben további (rendes) jogorvoslati lehetőség már nem áll rendelkezésre.
[15]	Az Alkotmánybíróság megállapította, hogy az indítványozó az alkotmányjogi panasz előterjesztésére nyitva álló határidőt is megtartotta: az általa 2015. február 27-én átvett jogerős ítélet ellen az elsőfokon eljárt bíróságnál 2015. április 27-én, a nyitva álló hatvan napos határidő utolsó előtti napján nyújtotta be alkotmányjogi panaszát.
[16]	3.2. Az Alkotmánybíróság a továbbiakban azt vizsgálta, hogy megfelel-e az alkotmányjogi panasz az Abtv. 29. §-ában támasztott feltételnek, nevezetesen észlelhető-e alapvető alkotmányjogi jelentőségű kérdés vagy olyan alaptörvény-ellenesség, amely a támadott bírósági döntéseket érdemben befolyásolta.
[17]	E körben az Alkotmánybíróság elsőként azt állapította meg, hogy az indítványozó által hivatkozott Alaptörvény B) (1) bekezdésére alkotmányjogi panasz az indítványozó által felhozott indokból – ti. hogy a sérelmezett ítélet jogellenessége végső soron a jogállamiságot sértené – nem alapítható. {3315/2014. (XI. 21.) AB végzés, Indokolás [11]; 3237/2013. (XII. 21.) AB végzés, Indokolás [19]}. Hasonlóan az Alaptörvény R) cikkére, valamint 28. cikkére sem alapozható alkotmányjogi panasz, hiszen egyik sem alapjog, hanem előbbi az alaptörvény feltétlen érvényesülését kimondó parancsot, utóbbi az eljáró bíróságok felé fogalmazza meg a jogalkalmazás során alkalmazandó értelmezési szabályokat {3237/2013. (XII. 21.) AB végzés, Indokolás [19]}. E körben ezért az Alkotmánybíróság az alkotmányjogi panaszt visszautasította.
[18]	Az emberi méltósághoz való jog (II. cikk) tekintetében az Alkotmánybíróság nem fogadta el az indítványozó érvelését, amely szerint az emberi méltóság keretében kellene értelmezni azt a körülményt, hogy a bírósági eljárások megfelelnek-e a törvényesség követelményének. Mivel a felhívott alapvető jog és a vélt alaptörvény-ellenesség okai között összefüggés nem volt megállapítható, így az Alkotmánybíróság az alkotmányjogi panaszt e körben is visszautasította.
[19]	A tisztességes eljáráshoz és pártatlan bírósághoz való jog tekintetében az Alkotmánybíróság elsőként azt ellenőrizte, hogy az indítványozó érvei alapján vizsgálhatja-e a támadott ítéleteket. Az alkotmányjogi panasz szerepével kapcsolatos állandó gyakorlata ugyanis az Alkotmánybíróságnak, hogy „[a] jogszabályokat a bíróságok értelmezik, az Alkotmánybíróság csak az értelmezési tartomány alkotmányos kereteit jelölheti ki.” {3325/2012. AB végzés, Indokolás [14]}; továbbá „[a]z Alkotmánybíróság a bíróságok ítéleteit […] akkor bírálhatja felül, ha azok az Alaptörvény megszabta értelmezési tartományt megsértik, és ezáltal a bírói döntés alaptörvény-ellenes lesz.” {3119/2015. (VII. 2.) AB végzés, Indokolás [22]} Önmagában az, hogy a bíróságok az indítványozóétól eltérő jogi álláspontot foglaltak el, még nem eredményezi sem pártatlanságuk elvesztését, sem az eljárás tisztességtelenségét. „A polgári perrendtartás egyes szabályainak megsértése nem vezet szükségképpen a tisztességes eljáráshoz való jog sérelméhez miként az sem, ha az anyagi jogszabályokat a bíróságok esetleg tévesen (az indítványozótól eltérően) értelmezik és alkalmazzák.” [3182/2015. (IX. 23.) AB végzés]
[20]	Az indítványozó állítása szerint a bíróságok nem adták indokát annak, hogy a Pp. félbeszakadásra vonatkozó rendelkezéseinek alkalmazását miért mellőzték – ez felvethetné az eljárás tisztességességének kérdését. Az indítványozói állítással ellentétben azonban a Fővárosi Törvényszék jogerős ítéletének utolsó oldalán kifejezetten vizsgálta ezt a hivatkozást és okát adta az eltérésnek. A rendes bíróságok által elkövetett vélt vagy valós jogszabálysértések ezért önmagukban nem adhatnak alapot alkotmányjogi panasz előterjesztésére. Ellenkező esetben az Alkotmánybíróság burkoltan negyedfokú bírósággá válna {lásd: 3268/2012. (X. 4.) AB végzés, Indokolás [28]} A jogi indokok helyességének vizsgálata főszabály szerint felülvizsgálati hatáskör, amit a Kúria gyakorol, így – az ügyet érdemben befolyásoló alaptörvény-ellenesség ill. ugyanezen okoknál fogva alapvető alkotmányjogi jelentőségű kérdés híján – az Alkotmánybíróság a panaszt e részében is visszautasította.
[21]	Fentiek alapján az Alkotmánybíróság megállapította, hogy az alkotmányjogi panasz befogadására nincs lehetőség. Az Alkotmánybíróság az alkotmányjogi panaszt ezért az Abtv. 47. § (1) bekezdése, 50. §-a és az 56. § (1)–(3) bekezdései, valamint az Ügyrend 5. § (1) és (2) bekezdései alapján eljárva – az Ügyrend 30. § (2) bekezdés a) és h) pontja alapján – visszautasította.
. 05/13/2015
. 3031/2016. (II. 23.)
. 02/16/2016

matches: Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Kúria


text:
Túlélő blog: külföld
Megkönnyítette a fegyvervásárlást egy frissen hozott rendelettel a brazil elnök. Az intézkedés az első lépés ahhoz, hogy eltöröljék a 2003 óta életben lévő törvényt, amely gyakorlatilag lehetetlenné tette a civil lakosság számára a törvényes fegyvertartást.
"A brazil nép 2005-ben népszavazáson döntött arról, hogy garantálják számára a törvényes védelemhez való jogot, én pedig mint elnök, ezt használom most fegyverként" - fogalmazott Jair Bolsonaro.
A határozat megszünteti a brazil szövetségi rendőrség illetékességét a civil fegyvervásárlási kérelmek jóváhagyásában.
A fegyvertartás kérdése Bolsonaro kampányígéretei között is előkelő helyen szerepelt . A rendeletet a kongresszusnak még jóvá kell hagynia, ha ez négy hónapon belül nem történik meg, akkor hatályát veszti. (Link)
Bejegyezte: TMIB dátum: 11:23 Nincsenek megjegyzések:
Címkék: Brazília, fegyverjog, fegyvertartás, hírek, külföld
Finnországban az önkéntes polgárőrséget nem hívják "egyenruhás bűnözés"-nek
Bejegyezte: TMIB dátum: 20:58 Nincsenek megjegyzések:
Címkék: hírek, külföld, önvédelem, polgárőr, videó
Civil vs. túszejtő vs. brazil rendőrség
Brazilia, Sao Paolo: - Egy 61 éves járókelő menekített ki egy nőt egy túszejtő kezei közül. Egy templom kapujában fogta le a lányt a fegyveres férfi, mikor az idős ember lelökte róla. A bűnöző meglőtte a megmentőt, de a lánynak sikerült elmenekülnie. Ekkor a rendőrség tüzet nyitott és lelőtték a túszejtőt. A járókelő aki hősiesen közbeavatkozott, a helyszínen életét vesztette. Ahogy a videóban látszik, szívlövést kaphatott.
A túszejtő gyilkos nem rég szabadult a börtönből, ahol 22 évet töltött el. többek között rablásért, lopásért, drogcsempészetért és testi sértésért. Azt hiszem nyugottan kijelenthetjük hogy kár volt kiengedni.
#HeroiDoAno
Posted by Ícaro Ferreira on Saturday, September 5, 2015
Ha a videó nem működne, az alábbi linken is megtalálható. http://www.mirror.co.uk/news/world-news/shocking-footage-shows-good-samaritan-6385744
Bejegyezte: TMIB dátum: 0:39 Nincsenek megjegyzések:
Címkék: hírek, külföld, videó
Nyíltan fegyvert viselő veterán férfi lőtt le egy rablót
Georgia állam, USA: Egy férfi fegyverrel az oldalán gondolta hogy betér egy benzinkútra és felváltat egy 20 dollárost. Besétált a benzinkútra, akkor hallotta meg hogy mi történik, mert valakik épp kirabolták a benzinkutat.
"Tedd a pénzt a papírzacskóba!" - utasította az elkövető a pénztárost, miközben egy pisztolyt fogott rá.
A vásárló ekkor elővette a saját fegyverét és a rablóra fogta. Akkor a rabló ránézett, a vásárló pedig lőtt. A bűnöző az oldalához kapott, majd kifutott, de ahogy kifelé futott, még kétszer rálőtt a férfi. A rabló (18 éves) beugrott a menekülő járművükbe, amit egy 17 éves vezetett. Elhúztak az autóval, de később megálltak és felhívták a hatóságokat, mert rájöttek hogy a fegyveres fiatal rabló sérülései súlyosak.
A rendőrség a sofőrt megbilincselte és letartóztatta, a sebesült bűnözőt pedig a mentők vitték el. A sérült kritikus állapotban van, ha meghal akkor a társát a törvény szerint nem csak fegyveres rablásért, hanem gyilkosságért is elítélhetik.
A sheriff ennyit mondott az esetről: "Az emberek már megunták a menekülést. Rablás, lopás, fosztogatás, az emberek belefáradtak ezekbe. A bűnözők akik ezt csinálják jobban teszik ha rájönnek, hogy bár ők vadásznak másokra, de attól még nem biztos hogy a végén ők jönnek ki ép bőrrel a balhéból."
http://bearingarms.com/open-carrying-veteran-did-what-he-had-to-do-saving-clerk-from-armed-robber/
Bejegyezte: TMIB dátum: 4:53 1 megjegyzés:
Címkék: amerika, fegyveres, fordítás, hírek, külföld, önvédelem, rablás, rablótámadás, usa
Rablási kísérlet Dél-Afrikában - Fegyveres önvédelem
Dél-Afrika: 3 rabló ment be egy házba. A macskák meghallották a betörőket és hangosan morogtak. A gazdájuk -a nő- felfigyelt a dologra és fegyverrel ment ki megnézni hogy mi a helyzet. Meglátta a rablókat, mondta hogy meg ne mozduljanak és hogy kérdezte hogy kik ők. A rabló közeledni kezdett a nő felé -talán nem látta hogy a nőnél revolver volt-, a nő pedig 3x rálőtt a rablókra. A három rabló elmenekült. A nő barátja is azonnal fegyvert fogott és kirohant a barátnőjéhez. Átvizsgálta a lakást hogy nincs-e még valaki a házban, és aztán aztán felmentek az emeletre, bezárkóztak és hívták a biztonsági őrséget (gondolom hogy azok jobbak Dél-Afrikában mint a rendőrök, mert azokat nem hívta, azok később mehettek ki, vagy talán a biztonsági cég hívta a rendőröket.)
Aki tud angolul, annak itt vannak a részletek:
Bejegyezte: TMIB dátum: 7:59 Nincsenek megjegyzések:
Címkék: Afrika, bűnözés, fegyverjog, fegyvertartás, hírek, közbiztonság, külföld, otthonvédelem, önvédelem, rablás, videó
97ezer új munkahely - tipp a magyar kormánynak hogy mivel lendítsék fel a gazdaságot
Több fegyver, több munkahely. 2008 óta 125%-al nőtt a fegyverpiac az USA-ban.
A lőfegyver és lőszergyártás gazdaságra kifejtett hatása az Egyesült Államokban a 2008-as 19,1 millárd dollárról 42.9 milliárd dollárra növekedett 2014-re, ami 125%-os növekedést jelent, míg az összes az iparággal kapcsolatos munkahelyek száma 166ezerről 263ezerre nőtt, ami pedig 58%-os növekedést jelent az említett éveket tekintve.
"Folyamatos drámai növekedést tapasztaltunk a fegyver- és lőszeriparban, ami a vevők vásárlási kedvének köszönhető, egészen 2008 óta." - nyilatkozta Stephen L. Sanetti, a Nemzeti Lövészsportok Alapítványának elnöke és vezetője. "2008 óta a nemzetünk gazdasági felépülésében komoly szerepet játszik fegyverekkel kapcsolatos iparágak csoportja, ami 78%-os növekedést jelentett a munkaerőpiacon, átlagosan több mint $52.000 dolláros fizetéssel. A vadgazdaságok jártak a legjobban, ők 108%-al több adópénzhez jutottak."
The Firearms and Ammunition Industry Economic Impact Report: 2014
http://dailycaller.com/2015/04/20/more-guns-more-jobs-firearms-industry-economic-impact-rises-125-since-2008/
Bejegyezte: TMIB dátum: 6:09 1 megjegyzés:
Címkék: fegyvertartás, hírek, külföld, usa
Bejegyezte: TMIB dátum: 13:24 Nincsenek megjegyzések:
Fegyvert viselő férfi állított meg lövöldöző őrültet
Houston, Texas, USA - Egy lövöldöző őrültet állított meg egy fegyvert viselő civil, egy Texas-i étteremben. Két férfi vitatkozott egy ázsiai étteremnél, mikor az egyiket megkérték hogy ne legyen ott és menjen el.
Akkor a vitatkozó felel közül az egyik férfi kisétált az autójához, kivett belőle egy lőfegyvert. Ezután a fegyverrel tüzet nyitott az étteremre. Több lövést is leadott az épületre, a bejárati ajtót néhányszor keresztüllőve. Ekkor az egyik ott vacsorázó vendég elővette a saját fegyverét, megcélozta a lövöldöző őrültet és lelőtte. Az elkövető a helyszínen meghalt.
A rendőrség elmondása szerint nagyjából 20 vendég volt az étteremben a lövöldözés kitörésekor.
http://controversialtimes.com/news/video-armed-customer-stops-shoots-and-kills-active-shooter-in-houston-restaurant/
— Drew Karedes (@DrewKaredesKHOU) 2015. február 2.
Bejegyezte: TMIB dátum: 9:57 Nincsenek megjegyzések:
Címkék: amerika, fegyverviselés, hírek, külföld, önvédelem, usa
Texasban "félkatonai" szervezet masírozik a rendőrség erőszakossága ellen
Dallas, Texas, Egyesült Államok - Az elmúlt néhány hónapban a sajtótermékek címlamján elég sokszor jelentek meg cikkek a rendőrség által elkövetett túlkapásokról és erőszakról. Erre válaszként megalakult egy szervezet Dallas-ban, Texas államban. A szervezet tagjai az utcákon járőröznek.
A Huey P. Newton Gun Club fegyveres szervezet, ami 5 másik "félkatonai" szervezettel egyesült, fekete és latino tagsággal rendelkezik, és állításuk szerint a kisebbségek ellen elkövetett rendőri brutalitás az, ami ellen fellépnek.
Charles Goodson, a 31 éves Dallas-i lakos, és Darren X, a 48 éves szélsőséges fekete szeparatista Új Fekete Párduc Párt vezetője, alapították meg az új fegyveres csoportot és a Hemphill nevű településen vonultak fel. Azért ott, mert úgy gondolják, hogy Hemphillben a rendőrség nyomozása nem volt elég határozott, mikor egy Alfred Wright nevű fekete férfit valakik megöltek.
"Bármilyen származású fegyveres embert magunk közé fogadunk" - nyilatkozta Darren X a VICE sajtóorgánumnak. "Az egész ügyet azért kezdtük el, hogy okítsuk az embereket az országos, az állami és a helyi fegyvertörvényekről. Azt akarjuk hogy abbamaradjon a testvérek közötti öldöklés és népirtás."
Augusztusban, két héttel a Michael Brown incidens után, a fegyveres csoport Dixon Circle-ben demonstrált, ami egy fekete városrész.
Több tucat fegyverklub tag masírozott, AR-15-ösöket és más puskákat kézben tartva, míg az egyik vezetőjük azt kiabálta, hogy "Nem engedjük tovább és nem tűrjük szó nélkül, hogy a *disznók lemészárolják a testvéreinket és nővéreinket." (A "disznók" a rendőrök egyik gúnyneve az Egyesült Államokban.)
A felvonulók közben kiabálták, hogy "Fekete Hatalmat!".
Russel Wilson, a Dallas megyei kerületi főügyész azt nyilatkozta a Free Thought Project sajtóorgánumnak, hogy ő támogatja azt amit ez a szerveződés tesz. "Minden joguk meg van hozzá hogy ezt tegyék" - mondta Wilson. Azt is nyilatkozta hogy a fegyveres csoport a felvonulással és demonstrációval visszaállítja az emberek önbizalmát azzal, hogy ezeket a felvonulásokat megtehetik és senki nem szól rájuk miatta.
Goodson, a szervezet vezetője hozzátette, hogy reméli hogy a fegyveres csoportja növekedni fog és "az NRA fekete alternatívájává válik".
http://benswann.com/a-texas-paramilitary-style-group-is-organized-in-response-to-police-brutality/
Blog admin vélemény:
Én a főügyésszel értek egyet. Megtehetik, tegyék, joguk van hozzá. Amíg nem követnek el erőszakot, addig támogatom a jogukat ahhoz hogy demonstráljanak és szeveződjenek. Hogy nem értek egyet a politikai nézeteikkel, azzal hogy szerintük Michael Brown ártatlan volt, ahogy azzal sem hogy faj-ügyet csinálnak az egészből, de a szólásszabadsághoz való jogaikat támogatom, úgyhogy felőlem ha ilyeneket akarnak mondani, akkor csak tegyék.
Címkék: 2nd Amendment, amerika, fegyverjog, hírek, külföld, tüntetés, usa
(Videó) Tömegközlekedés és erőszak
Egy szőke lányt zaklat egy másik lány. Megalázza, kötekedik vele, provokálja hogy megmozduljon, hogy aztán rátámadhasson. Hadonászik körülötte, beszólogat neki, csapkodja a kapaszkodót. Erősnek érzi magát, mert senki nem szól rá, úgy gondolja hogy senki nem fog közbeavatkozni. A férfiak csak röhögnek, szórakoztatónak találják. Talán tetszik is nekik ahogy fél a szőke lány a nagyszájú kötekedőtől.
Aztán megjelenik valaki, mondja az arcoskodónak hogy jobb lenne ha abbahagyná, mire egy másik nő is észreveszi hogy mi történik. Odamegy, közbeavatkozik, mondja a kötekedőnek hogy ha verekedni akar akkor kezdjen ki vele, ne a védtelen, gyenge lánnyal legyen kemény. A provokálónak hirtelen elillan a bátorsága, de hiába reménykedett abban hogy nem lesz semmi következménye a viselkedésének, mert a nő csúnyán megveri. Ököllel üti a fejét és belevágja néhányszor a kapaszkodó rúdba is.
Majd miután végzett vele, kilökik a kötekedőt a szerelvényről.
Ilyenkor egy kicsit visszatér az emberiségbe vetett hitem.
Bejegyezte: TMIB dátum: 3:54 Nincsenek megjegyzések:
Címkék: fail, külföld, vicces, videó
Bűncselekmények elkövetésére bíztat egy új fegyver-ellenes propagandavideó
A rövid bejátszást oktatóvideónák szánták a készítői, a fegyverellenes Rejina Sincic felelős a kisfilm miatti jelentős felháborodásért.
A Youtube-ra feltöltött videó láthatóan arra bíztatja a fiatalokat, hogy lopják el a szüleik fegyvereit és vigyék magukkal az iskolába.
A filmben a tizenéves fiú belopózik az anyja szobájába, kiveszi a fegyvert a szekrény fiókjából és beleteszi az iskolatáskájába. Észrevehető, hogy a fiú ujja többször is a ravaszon (elsütőbillentyűn) van és még csak azt se nézi meg hogy a fegyver töltve van-e. Beteszi a táskájába, tok néljül, valószínűleg más dolgok közé, aztán elindul az iskolába.
Mikor a többi gyerek elhagyja az osztálytermet, a fiú odasétál a tanárjához és az asztalra rakja a lőfegyvert, majd azt mondja:
- Eltenné ezt valahová? Nem érzem magam biztonságban otthon, ha fegyver van a házunkban.
Nem csak hogy a biztonság szempontokkal van baj a videóban, de azt is tudni kell, hogy a videó ezzel az üzenettel több bűncselekményre is bíztatja a gyerekeket.
Többek közt ezekre a bűncselekményekre bíztat a videó (államonként változó vádakat emelnének az ilyen dolgok elkövetéséért):
- Lőfegyver ellopása
- Lőfegyver kiskorú/fiatalkorú általi birtoklása, lőfegyverrel való visszaélés
- Kiskorú/fiatalkorú általi lőszerbirtiklása
- Illegális rejtett fegyver
- Engedély nélküli fegyverviselés (valószínűleg ezzel is a vádak közt lenne)
- Lőfegyver iskola területére bevitele
- Gondatlan veszélyeztetés
- Illegális fegyverátadás (Washington államban ez annak számít)
- Lopott lőfegyver átvétele (Ezt a tanár követi el ha elfogadja)
A film ezeket javasolja, ahelyzett hogy a probléma megbeszélésére bíztatná a gyerekeket és a szüleiket.
A videót eddig 61-en "tetszikelték", és 7891-en szavazták le. A videó számlálója jelenleg 158.000 -en látták.
A magyar online sajtó és sok magyar blog is örömmel átvette a múltkori videót a műpéniszek és a lőfegyverek összemosásáról, de valahogy ezt a videót nem akarták megmutatni a magyar olvasóknak. Valószínűleg azért, mert ez a videó még nekik is szörnyen kínos.
http://gunssavelives.net/blog/video-anti-gun-psa-encourages-teens-to-steal-their-parents-guns-and-bring-them-to-school/
Bejegyezte: TMIB dátum: 4:56 Nincsenek megjegyzések:
Címkék: bűncselekmény, fegyvertartás, hírek, külföld, videó
Kaliforniában is változás várható fegyverviselés terén?
Kész csoda, de lehetséges hogy nem Texas az egyetlen ahol előfordulhat az, hogy a fegyvertartók szemszögéből örömteli lesz a közeljövő .
Kaliforniában nem egyszerű a fegyverviselési engedély megszerzése, egészen pontosan átlagos civileknek szinte lehetetlen, mivel a hatóságnak nem kell kiadniuk, csak kiadhatják az engedélyeket. Pont úgy mint Magyarországon, ami azt jelenti hogy kiadhatják de nem adják ki. A nyílt viselést pedig 2 éve betiltották, tehát már elég rég óta az sem lehetséges.
Most viszont lépett a bíróság az ügyben és kimondták a bírók hogy az nincs rendben hogy a civileknek bizonyítaniuk kell hogy veszélyben vannak hogy kaphassanak viselési engedélyt. Mivel a bíróság ezt a fajta rendszert jogellenesnek tartotta és lejárt az idő arra hogy bárki fellebbezést nyújtson be a döntés ellen, így most úgy tűnik hogy egyenes út vezethet a változáshoz.
Eredetileg egy független újságíró perelte be a San Diego-i hatóságokat az értelmetlen viselési-engedély törvény miatt. Egészen pontosan amiatt, hogy a rendőrség csak akkor adott ki fegyverviselési engedélyt egy civilnek, ha az a civil bizonyította hogy a testi épsége illetve az élete komoly veszélyben forog és csak egy lőfegyverrel tudja magát megvédeni.
A San Diego-i sheriff kijelentette hogy nem száll szembe a bíróság döntésével. Mint mondta, a hatóságok dolga a törvények betartása, és ha a bíróság szerint a törvény nem jó, akkor ezentúl a hatóságok a bíróság által meghatározott új törvényt fogják követni és betartattatni.
Ha az állam nem vet be semmi mocskos trükköt, akkor ez a változás igen komoly könnyítést jelent a fegyveres civileknek. Bár a Kalifornia-i vezetés nem megbízható, de a helyzet jelenleg az, hogy a bíróság döntése egyértelmű, és határozottan győzelemnek tekinthető a fegyvertartók számára.
http://gunssavelives.net/blog/court-cases/breaking-court-ruling-will-likely-end-californias-concealed-carry-laws/
Bejegyezte: TMIB dátum: 1:30 Nincsenek megjegyzések:
Címkék: amerika, fegyverjog, fegyverviselés, hírek, külföld, usa
Bejegyezte: TMIB dátum: 5:25 Nincsenek megjegyzések:
Sikeretelen öregezés, fegyverrel védekező nyugdíjasok
http://www.youtube.com/watch?v=9nIzwCro_lE
Mivel önvédelemből lőtt a két idős lakó így a rendőrség nem indít ellenük eljárást.
A két bűnöző családtagjai természetesen a rokonaikat védik és azt mondják hogy "nem kellett volna hogy lelőjék őket".
http://sacramento.cbslocal.com/2014/05/04/2-suspected-burglars-shot-dead-by-homes-occupant
Bejegyezte: TMIB dátum: 18:20 Nincsenek megjegyzések:
Címkék: amerika, fegyverjog, fegyvertartás, hírek, külföld, önvédelem, öregezés, videó
Fegyveres civil mentette meg az "amerikai Szögi Lajost"
Detroit, USA - Az 54 éves Steve Utash a forgalmas úton vezette a kocsiját, mikor egy 10 éves fekete fiú rohant ki elé. A baleset megtörtént, Ustash azonnal megállt segíteni, kiszállt a járművéből hogy megnézze hogy nem esett-e baja a gyereknek. De alig lépett a gyerekhez, szinte abban a pillanatban 12 ember rontott neki és azonnal ütni és rúgni kezdték.
Utash elájult a verés következtében, ekkor sietett a segítségére a nyugdíjas nővér (Deborah Hughes), aki az egyik közeli házban lakott. Kinézett az otthona ablakán és látta Utash-t, ahogy kétségbeesetten kiabált:
- Úristen, elütöttem a gyereket?! Ugye nem sérült meg?!
Ekkor rontott rá a tömeg és kezdte verni.
A nővér ezt látva felkapta a fegyverét, zsebre tette és kisietett a házból. Az áldozat és a támadói közé állt, így megakadályozva a további verést, majd újraélesztette Utash-t.
Mikor Utash újra lélegezni kezdett, csak annyit kérdezett, hogy a fiú meghalt-e.
A 10 éves fiúnak eltört a lába, de hamarosan meg fog gyógyulni, nem szenvedett maradandó sérüléseket.
A rendőrség később 2-3 gyanúsítottat tartóztatott le, de keresik a többi támadót.
Az áldozat állapota kritikus, bevérzett az agya a versétől és mesterséges kómában tartják. Internetezők több mint 110.000 dollárnyi adományt gyűjtöttek neki össze, hogy Utash családja fizetni tudja a kórházi kezelését és műtéteit.
A rendőrségi nyomozás megállapította, hogy az autó vezetője nem volt hibás, a gyerek elé szaladt és olyan rövid időn és távolságon lehetetlen lett volna a járművet megállítani.
- Ha ott újra rátámadtak volna a férfire, azt a támadót ott akkor biztosan lelőttem volna. Vagy 150 ember volt ott és nézte hogy mi történt, de senki nem segített rajta. - mondta Hughes.
A család és a rendőrség személyesen is köszönetet mondott a nyugalmazott nővérnek, aki megmentette Steve Utash életét.
A rendőrfőnök hősnek nevezte Deborah Hughes-t és azt mondta, hogy néha az embereknek kell cselekedniük, mert a rendőrség sokszor nem lehet ott a bűncselekmények megtörténtekor.
Steve Utash, az áldozat
Deborah Hughes, Utash megmentője
Három gyanúsított a 12 támadó közül
Két videó az esetről, angolul:
http://www.myfoxdetroit.com/story/25196717/the-pistol-toting-angel-of-mercy-that-saved-a-driver-from-an-angry-detroit-mob?autoStart=true&topVideoCatNo=default&clipId=10032085
http://www.clickondetroit.com/news/Beating-victim-s-family-meet-heroic-woman-who-saved-him/25383850
http://www.freep.com/article/20140408/NEWS01/304080068/Detroit-driver-beating-arraignment
http://www.clickondetroit.com/news/detroit-beating-victims-family-meet-woman-who-saved-him/25382216
Bejegyezte: TMIB dátum: 0:05 Nincsenek megjegyzések:
Címkék: amerika, fegyverjog, fegyvertartás, hírek, külföld, önvédelem, pisztoly, támadás

matches: bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság