text:
Bolgár György kérdései 2012. március 23-ai műsorban
Mai műsorunkban megbeszéljük, hogy a Médiatanács nem fogadta el az elsőfokú bíróság ítéletét az elnyert 92,9-es frekvenciánk ügyében, és föllebbezett. Ezek szerint a hatóság minden tőle telhetőt megtesz, hogy ez a fontos hírszolgáltató, a Klubrádió frekvenciához jusson – amint azt Orbán Viktor írta Hillary Clintonnak?
Másik témánk, hogy a magyar miniszterelnök szerint a magyar és a német gazdaság lassan, de biztosan összenő, Magyarország pedig a délnémet ipari zónához tartozik. Te jó ég, mi lesz a szabadságharccal?!
Ezzel kapcsolatban mit szólnak ahhoz, hogy a ma beiktatott új német államfő, Joachim Gauck beszédében többször is dicsérte a 68-as lázadó nemzedéket, amelyet Orbán Viktor többször is leszólt már? Német-magyar barátság?
Mit szólnak ezenkívül ahhoz, hogy már Schmitt Pál távozására készül a Fidesz, a házszabály módosításával ugyanis két külön bekezdésben is foglalkoznak a köztársasági elnök lemondásával, például úgy, hogy amennyiben az államfő lemondana, erről országgyűlési vitát kellene tartani, és bármelyik frakció vagy tíz képviselő kezdeményezhetné, hogy az elnök ismételten fontolja meg távozási szándékát. Csak nem sejtenek valamit?!
Mi a véleményük továbbá arról, hogy már hétfőn elszállíthatják a Károlyi-szobrot a Parlament mellől, Károlyi repül, a turul marad, a demokratikus Magyarországon?
És végül: vajon össze tudja-e gyűjteni az LMP a kétszázezer szükséges aláírást népszavazási kezdeményezéséhez? Mi forog kockán?
Fellebbezett a Médiahatóság
Bolgár György: - A téma – meglepő módon – a 92,9-es frekvencia ügyében bekövetkezett fejlemény. Váratlan fejlemény?
Arató András: - Én mindig hátrányos helyzetű vagyok, mert neked minden nap van egy csomó jó kérdésed, én meg csak az egyikhez szólhatok hozzá, miközben mondjuk a Károlyi-szobor személyesen is erősen érdekel és érint. Aki ismeri Facebookon a vonatkozó feladatteljesítéseimet, az látja és tudja is ezt. De a 92,9-ről kell ma váratlanul és ilyen „breaking news” jelleggel beszélgetnünk. Én már nem tudok semmin sem meglepődni, ezért erre a kérdésre, hogy meglepődtem-e, az a válasz, hogy ugyanúgy nem lepődtem volna meg, ha holnap lett volna a fellebbezés végső határideje, mert holnap munkanap van. Ha nem adnak be fellebbezést, azon éppúgy nem lepődtem volna meg, vagy éppúgy meglepődtem volna, mint ahogy ma. A közlemény tartalmán sem lepődtem meg, pedig lenne ok meglepődni, mert azt írja ebben a közleményben az NMHH, vagy a médiatanács – mindegy, vonjuk össze, mert mindkettőnek ugyanaz a főnöke, akit egyébként én többször kerestem ezekben a hónapokban hiába, mert nem hívott vissza –, hogy ő csak tisztázni akarja, kvázi a Klubrádió érdekében, hogy a Klubrádió számára legyen egyértelmű a jogi helyzet, hogy most akkor mikor is jött létre ez a szerződés, amit a bíróság létrehozott. Na most, ha én elhiszem, hogy valóban információs központként akarják használni a másodfokú bíróságot, tudniillik, ha mondjuk én megbeszélném veled, hogy Te mikor is mész szabadságra vagy nyaralni, és Te azt mondod, hogy júniusban, és én ezt nem hallom jól, úgyhogy a bírósághoz fordulok, hogy most ez július volt vagy június, ez egy polgárjogi viszony, tehát itt a feleknek egymás között tisztázniuk kell bizonyos kérdéseket. Azt megmondta a bíróság, hogy nem tudta létrehozni 2010-es dátummal ezt a szerződést, el is mondta az indoklásában szépen, hogy miért. Vagyis, hogy minden bizonnyal az ítélet jogerőre emelkedése a tulajdonképpeni napja a dolognak. De oly mellékes kérdés ez, valójában majd tizenkét év múlva, a lejáratkor válik fontossá azt mondani, hogy a mi érdekünkben jár el az a hatóság, amelyik most már 2009. novembere óta jogsértően hátrányos helyzetbe hoz minket, mert tisztázatlan a mi frekvenciahelyzetünk. Azért azzal már ne próbálkozzon táplálni minket, hogy kizárólag a mi érdekünkben – és persze a hallgatóinkéban – jár el.
- Igen, ennél jobban hatott volna az, ha nem mondanak semmit, hanem csak annyi, hogy fellebbeztünk, médiahatóság, viszontlátásra!
- Azt mondták, hogy ők tulajdonképpen pontosítani szeretnék, hogy mi ennek az időpontja, de ha netán az derülne ki, hogy a fellebbezésükben érdemi kérdéseket is vitatnak az elsőfokú ítélettel kapcsolatban, akkor a mai közleményük a közvélemény félrevezetésére irányul, és az nem szép dolog.
- Magyarán feltételezzük abszolút jóhiszeműen, hogy ők ezt írták bele a fellebbezésbe is, amit a közleménybe, hogy csak tisztázni szeretnék, hogy mikortól is érvényes az a szerződés, amit a bírósági ítélet létrehozott a 92,9-es használatára?
- Igen, most az a helyzet ezzel, hogy egy-két napon belül meg fogjuk tudni pontosan, mert azt, hogy miről szól a fellebbezés, már a másik peres fél is meg kell hogy tudja.
- Van arról valamilyen feltételezése a jogi képviselőnknek, hogy egy ilyen fellebbezés mennyivel tolja ki a frekvencia igénybevételének, illetve a második ítéletnek az idejét?
- Az elsőfokú ítélet is soronkívüliséget élvezett, csak azért tartott ilyen sokáig, mert annak a megállapítása, hogy melyik bíróság jogosult ítélkezni, a negyedik körben dőlt csak el. Itt ilyen típusú bizonytalanság nincs, tehát abban a pillanatban fogjuk kérni a soronkívüliséget, ahogy erre jogi lehetőség nyílik. Bárándy Péter mondott ebben nagyságrendet, nehéz megjósolni, de mondjuk két-háromhónapos lehet ez a folyamat, attól kezdődően, hogy kézhez vettük az elsőfokú ítéletet. Tehát ebből is eltelt valamennyi, de ez azért a bíróság saját joga, hogy akár sürgősség mellett is mikorra tűz ki egy tárgyalást.
- De ha a sürgősséget kérjük, akkor a bíróság nem térhet ki előle és nem mondhatja azt, hogy most már nem olyan sürgős?
- Biztos kitérhet, a jogi lehetősége megvan rá, de nem lenne logikus, különösen egy ilyen nagy port kavaró ügyben.
- Ez kétségtelen. Van valami stratégiánk? Hogy kell készülni a másodfokra? Másképp, mint az elsőre?
- Tulajdonképpen ez az egész játék – csak ez egy nagyon komoly játék – két síkon folyik. Az egyik a jogi síkja, ott ugye két per zajlott eddig és jutott el ítéletig, és mind a két perben azt állapította meg – az egyikben jogerősen, a másik helyen nem jogerősen – a bíróság, hogy törvénytelenül járt el a médiatanács. Ez a síkja a dolgoknak egy szakmai feladat, nyilván az eddigi perek igazolták, hogy nagyon jó szakmai felkészültséggel dolgoznak a kollégák. A másik a kommunikációs felülete a dolognak, ahol sajnos az a szomorú helyzet, hogy a másik fél nem ugyanazokon a felületeken szólal meg, mint ahol mi. Érdekes módon például a Magyar Televízióban engem még nem kérdeztek meg, igaz, hogy nem én, hanem a másik peres fél a főnökük, de én nem feltételezek semmifajta összefüggést, pusztán megállapítom a tényt. Tehát van egy olyan kommunikációs csata, amiben úgy látom, hogy a másik fél arra alapoz, hogy amit ő elmond, annak a cáfolatát zömmel nem hallják ebben az országban.
- A másik frekvenciánk ügyében, tehát annak az ügyében, amit most használunk, és amely ügyben egy másik bíróság hozta azt a határozatot, hogy a nyertes felet kizárta a pályázatból, vagyis az Autórádió Kft. nem kaphatja meg a 95,3-at, van-e arra valamiféle kötelezettsége a médiahatóságnak, hogy mennyi idő alatt kell meghoznia az új határozatot?
- Az ítélet pontosan megmondta, hogy az Autórádió Kft. nevű cég nincs a pályázók között, egyébként pedig a pályázat eredményesen befejeződött, s úgy kell ennek az eredményét kihirdetni, anélkül, hogy bárki bármit újra értékelne, mintha nem is lett volna ott az Autórádió Kft. Tehát ez tiszta sor, mindenki egy hellyel előrelép.
- Kell egy új határozatban új eredményt hirdetni, de meddig van erre vonatkozóan kötelezettség?
- Ennek a nagyon nagy áldással övezett médiatörvénynek úgymond zselés szabályai vannak, vagyis azt mondja, hogy valamit kell csinálni valamikor, de nem szab határidőket a hatóság számára. Az ügyfél számára rengeteg szabály van, de a hatóság számára speciel nincs. Mondhatni, hogy itt morális kötelezettség van, és a mai tudásunk szerint nem lesz kimondott vagy jogszabály által meghatározott határideje a Médiatanácsnak.
- Mindenesetre addig műsort is adunk.
- Azt mindig!
Új stadionok 120-150 milliárdért
Bolgár György: - Ön nyilatkozott egy ma reggeli televíziós műsorban a tervezett futballstadionokról, és bizonyos értelemben akár optimistának is nevezhetem ezt a nyilatkozatot. Más szempontból persze lehet, hogy nem is annyira optimista, hanem inkább realista, mert azt mondta, hogy háromból kettő valószínűleg fel is épülhet 2016-ra, de úgy tudom, hogy az eredeti elképzelések inkább 2014-ről vagy 15-ről szóltak. Ön ezek szerint egy kicsit kevésbé derűlátó ennél?
Muszbek Mihály: - Azt gondolom, ha az erős politikai szándék megvan, akkor a stadionok építéséhez szükséges költségvetési forrás rendelkezésre fog állni.
- Az erős politikai szándék megvan, Orbán Viktor minden lehetőséget megragad arra, hogy támogatását kifejezze, és gondolom, ez nemcsak nyilatkozatokban, hanem konkrét döntésekben is megnyilvánul.
- Igen. Csak viccből mondom, hogy ma vettem egy tippmixet, de nincs rajta, hogy az egyes az a stadion megépítése és a kormányhatározat. De ez csak vicc persze, én is biztos vagyok benne, hogy ez keresztül fog menni a kormányon, át fogják vezetni az adott év költségvetésén, és nem az lesz probléma, hogy három stadionra van-e összesen 120-150 milliárd forintnyi pénz, hanem az a kérdés, hogy a későbbiekben ezeknek a stadionoknak az üzemeltetésére az évi félmilliárd forint körüli összeget ki fogja állni. Ez nagyobb kérdés, mint önmagában a megvalósulás. Különösen igaz ez a ferencvárosi stadion esetében, ahol vagy állami, vagy a működtető klub pénztárcájából kell az infrastruktúrát állni.
- Azért egyrészt 120-150 milliárd forint óriási pénz, tudjuk, hogy még legalább ennyit meg kell spórolnia a kormánynak ebben az évben, nemhogy plusz kiadnia idén, jövőre és azután. Tehát azért nem akármiről van szó. Másrészt ilyen nagyra taksálja a beruházás összegét, hiszen a két kisebb stadionra váltig azt mondták, hogy az körülbelül tizenkét milliárd forintos beruházás? Jó, a Puskás stadionnál emelte a tétet a miniszterelnök, mert annál már egy új hatvanötezres befogadóképességű stadionról beszélt, valamint a Puskás stadiont is nyilván meg kell menteni az összeomlástól. De azért együtt százötven milliárdot is kitehet az összeg?
- Igen, a nemzetközi stadionépítési normák szerint az elmúlt években épült stadionok statisztikája alapján egy stadionnyi férőhely egy- és másfélmillió forint között van. Tehát, ha a nemzeti stadionunkat figyelembe vesszük, az egészen biztosan hatvanötmilliárd forintot meghaladó összegű lesz, és a két kisebb stadion befogadóképessége is el fogja érni együttesen a huszonötezer főt. Ez azt jelenti, hogy további huszonöt-harmincmilliárd forinttal kell számolni, és ezek még csak az alap stadionépítési költségek, mert ebben nincsenek benne az infrastruktúra, vagyis a szállítási költségek, a közlekedési utak kibővítési, meghosszabbítási, a nézői elvezetéssel összefüggő költségek, és egyéb ilyen típusú dolgok. Tehát mindenképpen százmilliárd forintnyi vagy azt meghaladó összegről beszélünk a három stadion együttes értéke szerint. Hangsúlyozom, hogy ez óriási pénz. Ez mérhető az oktatási vagy kulturális vagy egyéb kiadásokkal, hogy a költségvetés egészének nyolcezer milliárdjához képest egy kisebb összegről beszélünk, négy évre elhúzva, és egyébként vitathatatlan dolog, hogy nemzeti létesítményekre – legyen az az Operaház, a Művészetek Palotája, vagy pedig egy önkormányzati okmányiroda – szükség van. Minőségi színvonalon szükség van, és ha a politika ilyen prioritást állít föl, hogy erre van a legnagyobb szükség, akkor én ezt – sportot szerető emberként – örömmel üdvözlöm.
- Én ezt meg is értem, és valószínűleg még sok sportot szerető ember van ebben az országban, de azt talán még ők sem értik, hogy miért is kellene egy korábban harmincöt-negyven, talán negyvenötezres stadion helyett most – anélkül, hogy egyetlen kapavágást ejtettek volna – mindjárt hatvanötezresre feltornázni ezt a nemzeti stadiont. Erre nem biztos, hogy van igazi igény!
- Ennek a magyarázatát a nemzetközi sportversenyek rendezésével kapcsolatos hajlandóságban és igényben látom. Tehát, ha a mi országunk belátható időn belül valóban olimpiát vagy labdarúgó Vb-t, vagy labdarúgó Eb-t szeretne rendezni – márpedig úgy látom ebből a változásból, hogy ez az igény –, akkor ilyen méretű stadionra szükség van. Szeretném megjegyezni, hogy belátható időn belül a jelenlegi méretünkben ilyen világsportesemények rendezésére nem látok lehetőséget.
- Ez a belátható időn belül tizenöt-húsz év lehet?
- Húsz év. Addigra ezek a stadionok felújítási kényszerűek lesznek, ami természetesen egy jóval kisebb összeg, tehát nem azt mondom, hogy újat kell építeni, de számolni kell azzal, hogy a mi jövőbeni akkreditációnk, pályázatunk esetén a létesítményeinket meg kell újítani abban az esetben, ha húsz éven belül nem nyerjük el ilyen típusú világesemények rendezési jogát.
- Ezek szerint Ön azt olvassa ki ezekből a szándékokból, hogy a kormány nem mondott le világesemények megrendezéséről, akár az olimpiáról sem. De ha már az olimpiát szóba hozta – és nemcsak Ön, hanem Orbán Viktor is, mert azt mondta, hogy nem mondunk le erről az esélyről –, mennyire tartja ezt reálisnak? Egy labdarúgó Európa-bajnokság még csak-csak elképzelhető, de egy olimpiához nagyon sokfajta infrastruktúra kell. Tényleg kellene egy később valószínűleg egyáltalán nem kihasználható létesítmény?
- Ilyen méretű ország az elmúlt ötven évben nem rendezett olimpiát.
- Ezt úgy értékelhetem, hogy ezt nem tartja reálisnak?
- Ilyen gazdasági erejű és költségvetési helyzetű ország nem rendezett ilyen eseményt. Ettől még akár lehet a pingpongdiplomáciához hasonló furcsa odaítélés, vagy lehetnek egyéb szempontok. Ma, józan ésszel, tízmilliós piaci nemzeti jövedelem és nyolcvannégy százalékos eladósodás mellett körülbelül egy egyéves nemzeti költségvetéssel egyenértékű egyszeri beruházást – nyolcezer milliárd forint körüli nagyságrendről lehet egy olimpia kapcsán beszélni – nehezen tudok elképzelni. Bár ne lenne igazam!
- Akkor nem volna reálisabb és ésszerűbb a mai válságos gazdasági időkben egy kicsit kevesebbet megcélozni? Mondjuk hatvanötezres stadion helyett egy negyvenezrest, és akkor a költségek is számottevően csökkenhetnek, ráadásul talán még megvalósíthatóbb is.
- A problémát talán ez is jelenti, de nem ebben látom a fő problémát, hanem abban, hogy ebben a stadionban a mai ismert események figyelembevételével évi öt-tíz nagy eseménynél több nem lesz.
- Márpedig mennyi kellene öt-tíz helyett?
- Jelenleg nincs olyan nemzeti ligában szereplő csapatunk, amelyik a nemzeti stadionban játszaná a mérkőzéseit, ellentétben Európa fővárosaival, ahol a kétharmad-háromnegyednek gazdája van. Sőt, Németországban és Olaszországban két gazdája is van heti váltásban a nemzeti stadionnak. Bár nem erőltetem azt a korábbi gondolatomat, amelyért kis híján megköveztek, hogy mi lenne akkor, ha budapesti csapatok váltva itt játszanák a bajnokságaikat, felszabadítva a tradicionális stadionjaiknak az infrastruktúráját. Ez tíz évvel ezelőtt egy vesztő gondolat volt, most már el sem merem mondani.
- Pedig ma még inkább ez volna a józan megoldás. De hát úgy látszik, ebben sem mindig a realitás és a józanság dönt. Körülbelül mikor válna fenntarthatóvá egy ilyen új létesítmény, ami nagyon korszerű, tegyük föl, hogy többfunkciós is lehet, és nemcsak futballmérkőzésekre alkalmas? Hány nagy esemény kellene ahhoz, hogy ez ne egy folyamatos és nem jelentéktelen veszteséget produkáljon?
- Nem várható el egyetlenegy ilyen méretű stadiontól sem a gazdaságos üzemeltetés, tehát erre a kérdésre nem lehet olyan darabszámmal, bevétellel válaszolni, amelyet bármely világpiaci számmal tudnék igazolni. Nem ez a funkciója. Egy ilyen stadion az országimázsnak, Budapest imázsának részét képező egyedi, ötvenévente megvalósuló beruházása, amelynél csak az éves veszteség csökkentésére, minimalizálására lehet számítani. A jelenlegi kalkulált éves fenntartási költség százötven- és kétszázmillió forint között van egy ilyen stadionnál.
- Magyarán ezzel kell kalkulálni, már amennyiben felépül.
A Károlyi-szobor eltávolításáról: „amit nem tudsz befolyásolni, azt tudomásul kell venni”
Bolgár György: - Még a főpolgármester tanácsadója vagy?
Ráday Mihály: - Még megvan ez az állásom, igen.
- Kérték a tanácsodat a Károlyi-szobor ügyében?
- Nem kérték, de nem is fővárosi döntésről van szó, a főváros ebben az ügyben nem volt döntéshozó helyzetben. Egyébiránt én nem csinálok titkot abból, hogy nem pártolom a szobor elvitelét, olyannyira, hogy próbáltam is erről beszélni emberekkel, csak olyannal nem, aki döntésképes e tárgyban.
- De valamilyen szempontból szükséges a főváros közreműködése a szobor eltávolításához, ugyanis tulajdonosi hozzájárulást kell adnia, és ezért a Fővárosi Közgyűlés fog szavazni róla, állítólag hétfőn.
- A közgyűlési napirendeket nem néztem át, de szerinted létezik kétely a döntés végeredményét illetően?
- Nem, kételyem nincsen, csak aggályom van, azt látom, hogy az oktatásért és kultúráért felelős főpolgármester-helyettes terjesztett be indítványt a közgyűléshez az Országgyűlési Hivatal kezdeményezése nyomán, és akkor eszerint ideiglenesen – nem értem, hogy miért ideiglenesen – elbontanák a Károlyi-szobrot, raktárba vinnék, majd Siófokon állítanák fel, de ezek szerint úgy ideiglenes az elbontás, hogy máshol aztán felállítanák, csak ezen a helyen nem. De ez egy érvényes procedúra, a törvény szerint ezt kell csinálni, hogy a főváros megadja a tulajdonosi hozzájárulást, ez egy bontási engedély vagy minek kell ezt nevezni?
- Ezt azért nem tudom pontosan elmagyarázni, mert ezelőtt másfél évvel még volt a fővárosban kulturális bizottság, és akkor ilyesmit a kulturális bizottság csinált, azóta meg ebben nincs gyakorlat, kulturális bizottság nincs, ebből kifolyólag mindazokat a jogköröket, amelyeket ez a bizottság gyakorolt, helyette a közgyűlés csinálja. Ahogy idősödik az ember, egyre jobban megérti, hogy a temető tele van nélkülözhetetlen emberekkel, meg azt is, hogy előbb-utóbb, amit nem tudsz befolyásolni, azt tudomásul kell venni. Gondolom, hogy Varga Imre is így van vele, múltkor találkoztunk egy ünnepségen és ő teljesen tisztában van azzal, hogy ha ezt a szobrot itt nem hajlandók megtűrni, akkor neki az a dolga, hogy mint élő művész a hozzájárulását adja egy megoldáshoz és így többek között – gondolom én – az ő javaslata volt az, hogy Siófokra kerüljön a szobor és a közgyűlés ezt befogadta.
- Igen, ezt értem, de még mindig hadd maradjak egy pillanatig ennél a bizonyos bontási engedélynél: ha még lenne kulturális bizottság, akkor annak milyen szava volna a szobor lebontásához?
- Akkor a kulturális bizottság döntene arról, hogy a főváros tulajdonában álló szobrot átadja-e másnak. Ez megtörtént, mikor például a sokak által nem szeretett Bajcsy-Zsilinszky Endre-szobor elkerült a Kiskörút és a Deák Ferenc tér találkozási pontjából.
- Magyarán jogilag akkor ez úgy zajlana le, hogy a Fővárosi Közgyűlés Kulturális Bizottsága adná meg hozzá az engedélyt.
- És nyilván előtte volna egy vita róla.
- Igen. Most is lesz biztos a Közgyűlésben, nem?
- Igen, csak egy bizottsági vita és a közgyűlési vita között azért szokott lenni egy idő, ami alatt még mások is közbeszólnak, vitatkoznak, megírják, lefilmezik. De itt most ezek a dolgok elég gyorsan mennek.
- Hát igen, a Közgyűlés megszavazza hétfőn, és lehet, hogy aznap már le is bontják, nem?
- Ennek tulajdonképpen semmi akadálya, ha belegondolunk abba, hogy az a hetvenhat fa milyen gyorsan tűnt el onnét. És nem emlékszem olyanra, hogy mindazok, akik Budapesten a környezetet foggal-körömmel védeni szokták és egy-egy fáért is csatába mennek, itt megszólaltak volna.
- A bontási engedély megadásához nincsen semmi köze például az ott lakóknak, mondjuk a Kossuth téri lakóknak?
- Semmi? Az, hogy ők mit látnak, nem érdekes?
- Nem. Egyébként 2007-ben, amikor volt a Kossuth tér rendezésére egy pályázat, benne voltam a zsűriben, akkor számtalan jobbnál jobb javaslat volt, hogy kis tó legyen, nagy tó legyen, víz legyen, fű legyen, virág legyen, milyen minőségi kerítés legyen, ami védi a Parlamentet az esetleges betolakodóktól. Akkor egy nagyon rendesen lefuttatott pályázat volt, ehelyett most egy új pályázat lesz – gondolom én –, hiszen arról, hogy mit fognak építeni, még senki nem tud. Ez mégiscsak a Világörökség része, kiemelt műemlék jelentőségű terület, úgyhogy nyilvánvalóan bármit tervez bárki – akár egyvalaki direkt megbízással, akár tervpályázatot csinálnak –, keresztül kell mennie a műemléki hatóságon, már ott a Tervtanácson át kell menjen, mellesleg az Országos Tervtanácson is, az újabban szétszedett Műemléki Hivatal kormányzathoz került fővárosi részlegétől kell megkapni majd a átszerződésre az építési engedélyt. Szóval ez elvileg egy hosszú gyakorlat, hogy ezt hogyan lehet felgyorsítani, mint a fakivágásokat, azt meg nem jósolom.
- Éppen azért, mert még pályázat sem volt, nincs is terv még a tér átrendezésére, hát hogy lehet terv nélkül elvitetni egy szobrot, kivágatni hetvenhat fát?
- Ez egy költői kérdés, nem tudok rá válaszolni.
- Arra emlékszem, hogy hallgattam a műsorodat, amikor Havas Henrik azt javasolta neked, hogy kérdezz meg engem arról, hogy kell-e régészeti kutatás ezen a területen...
- Illetve hogy a régészeti kutatáshoz ki kell-e vágni a fákat, mert hogy talán nem kell az egész területet…
- Nem, ez a kettő fordítva igaz, tehát ha egy területet megtisztítanak, utána ott van a régészeti feltárás, ahol megtisztították a területet, ahol hozzá kell nyúlni. De én utánakérdeztem régészeknél, és azt mondják, hogy a földalatti vasút, mármint a metró építésekor is volt régészeti feltárás, és találtak is akkor római kori és kelta kori emlékeket. Tehát az a hipotézis, hogy itt régészeti ásatásnak helye van, a korábbi építés nyomán igaz volt. Most persze ez is egy kérdés, hogy aztán erre mennyi idő lesz a jelen esetben?
- Igen, meg az is, hogy ha már egyszer volt régészeti kutatás, akkor vajon mennyire...
- Az nem ott volt, hanem ahol a metró épült, a másik oldalon!
- Ja, értem, tehát ezen a részen nem volt. Még egy dolgot szeretnék szóba hozni. Beszéltem a napokban Gábor Eszter művészettörténésszel és ő többek között azt nem érti, hogy egyáltalán miért kell mélygarázs erre a területre, miért nem lehet egyszerűen egy szép teret csinálni sokkal olcsóbban, a közelben ráadásul ott van egy mélygarázs. Te, mint a fővárossal hivatásszerűen foglalkozó szakember és tanácsadó, mit gondolsz erről, mert mintha ez volna a kiindulópontja és indoka mindennek?
- A 2007-es tervpályázatnál a tér rendezése volt a feladat, mélygarázsról akkor nem volt szó, arra csak most lett igény. Azt kell mondanom, hogy itt az ember teljesen ambivalens, mert úgy hiszem, ha nem lehet megállni autóval valahol, az az egyik ok, amiért az emberek a plázákba mennek és nem állnak meg a Kiskörúton sem meg a Kossuth Lajos utcában sem, meg sehol, és emiatt mennek tönkre az üzletek, a belvárosok. Most, amikor például a VII. Kerületi Önkormányzat kiír egyetemi hallgatók számára egy pályázatot a Madách tér rendezésére, akkor ott sem a mélyparkolóról esik szó, csak a tér rendezéséről, miközben az a gyanúm, hogy bizony valahol meg kell állnia az embereknek, ott kell hagyják az autójukat. És miután nálunk – ellentétben Párizzsal, Londonnal – nincs földalatti út, nincs minden sarkon földalatti megálló – mert azok nagyon nagy, általában két cikluson áthúzódó beruházások minimum –, ebből kifolyólag valahogy oda kell jutni. Van, ahol én is azt gondolom, hogy nem kell mélyparkoló, másutt meg azt hiszem, hogy kéne, tehát nem tudok ilyen egyértelműen zöld lenni, hogy a parkolók szükségtelen voltáról meg lennék győzve.
- De ettől még nem kell eltávolítani a Károlyi-szobrot!
- Igen, ez ezzel nem függ össze. Egyébként, ha már a Károlyi-szoborról beszélünk, akkor azt kell mondanom, hogy az is egy csacsiság, amit a Kossuth-szoborral csinálnak. Az a szobor – a Horvay-féle, ami 27-ben készült – vagy huszonöt évet volt a helyén, aztán elvitték onnan. Erre azt kell mondanom, hogy egyrészt a dombóváriak szeretik, másrészt olyan anyagból van, fehér márványból, amitől romlik az állapota, tehát szinte őrült költséggel újjá kell faragni az egészet, harmadszor pedig ez a búskomor szobor nemcsak a búskomorság miatt téves ideológiailag, hanem azért is, mert Kossuth Lajos áll a központban, miközben az a Batthyány-kormány, amiben Kossuth csak miniszter volt. Tehát én semmiképpen nem tenném le a voksomat a szoborcsere mellett, arról nem beszélve, hogy ha Varga Imre hozzájárul a Károlyi-szobor eltávolításához, ugyanúgy a mostani Kossuth-szobor alkotói csoportja hozzátartozóinak a hozzájárulása is kell, a jogának, a megjelenésének valahogy hangot kéne adni.
- Igen. Még valamit a Károlyi-szoborról, azért ez egy kiváló szobor, és bár nem feltétlenül esik műemléki védettség alá, de bármilyen védettség alá eshet egy ilyen mű, nincs valami, ami a normális szabályokon kívül biztosítaná egy ilyen jelentős emlékmű vagy szobor védelmét?
- Szerintem nincs ilyen, én nem tudok róla, hogy szobrok műemléki típusú védelmet élveznének. Nyilvánvalóan régebbi dolgok, egy barokk kori szoboregyüttes az igen, egy Kálvária, egy valamilyen együttes, ezeket nyilván védik, de nem tudok róla, hogy egy 20. század második felében készült szobor védelméről létezne lista vagy jegyzék.
- Azért a 20. századnak vannak olyan kiemelkedő képzőművészeti alkotásai, amelyek feltételezésem szerint a világ számos pontján védelmet élveznek, de talán ez nem tartozik közéjük.
- Gondoljon mindenki arra, ami annyiszor elhangzott, hogy a rómaiaknak volt annyi eszük, hogy fejeket tudtak cserélgetni a szobrokon. Szóval azért ha végignézed Magyarország történetét, nem hiszem, hogy létezik még egy ország, ahol ennyiszer keresztelték át az utcákat és ennyiszer cserélték ki a szobrokat. Ez egy ilyen ország, amely ilyen módon is politizál. Én ezt nem helyeslem, nem véletlenül vállaltam magamra 89-90-ben az utcák eredeti nevére való visszakeresztelési kampány vezetését, mert az volt az érzésem, hogy az, hogy van Párizsban egy Halászó macska utcája és azt ma is úgy hívják, és nem keresztelték át egyetlen politikusról se, akkor az jó dolog, és bár így lenne nálunk is.


text:
Köf.5.004/2020/4. számú határozat | Kúria
Köf.5.004/2020/4. számú határozat
Az ügy száma: Köf.5004/2020/4.
Az indítványozó: Kúria Kfv. II. Tanácsa
Az érintett önkormányzat: Mohács Város Önkormányzata (7700 Mohács, Széchenyi tér 1.)
Az érintett önkormányzat képviselője: Dr. ügyvéd
- megállapítja, hogy a Mohácsi Önkormányzat Képviselő-testületének a helyi építési szabályzatról és szabályozási tervről szóló 25/2009. (XI. 30.) önkormányzati rendelete 3. számú függelék 7. pontjának a képviselő-testület 93/2018. (VI. 28.) Kh. számú határozatával kiegészített rendelkezése törvényellenes, ezért azt a kiegészítés napjára visszamenőlegesen, 2018. június 28-i hatállyal megsemmisíti;
- megállapítja, hogy a Mohácsi Önkormányzat Képviselő-testületének a helyi építési szabályzatról és szabályozási tervről szóló 25/2009. (XI. 30.) önkormányzati rendelete 3. számú függelék 3. és 7. pontjának a képviselő-testület 20/2015. (III. 31.) Kh. és a 195/2016. (XII. 15.) Kh. számú határozataival kiegészített rendelkezései törvényellenesek, ezért azokat 2020. augusztus 31-ei hatállyal megsemmisíti;
[1] Az indítványozó előtt folyó per előzményeként a Baranya Megyei Kormányhivatal Mohácsi Járási Hivatala 2017. október 20. napján kelt BA-03/BCD/4492-34/2017. számú határozatával építési engedélyt adott az indítványozó előtt folyó per II. rendű alperesének, a jelen normakontroll eljárásban érintett Mohács Város Önkormányzatának (a továbbiakban: érintett önkormányzat) a helyrajzi számú, u. szám alatt működő piac átépítéséhez. A piaccal szomszédos helyrajzi számú ingatlan tulajdonosai az indítványozó előtt folyó per felperesi érdekeltje ½ tulajdoni hányadban, illetve az I. és a II. rendű alperesi érdekeltek ¼ – ¼ tulajdoni hányadban. Az érintett önkormányzat 2018. március 21. napján megkereste az érdekelteket, hogy a tulajdonukban álló ingatlant a részére értékesítsék, amelyet azonban a felperesi érdekelt nem kívánt értékesíteni. Ezt követően, az érintett önkormányzat képviselő-testülete a 2018. június 28-i ülésén meghozott 93/2018. (VI. 28.) Kh. számú határozatával (a továbbiakban: a Határozat) a Mohácsi Önkormányzat Képviselő-testületének a helyi építési szabályzatról és szabályozási tervről szóló 25/2009. (XI. 30.) önkormányzati rendelete (a továbbiakban: HÉSZ) 3. számú függelék 7. pontját kiegészítette és a városrendezési célból kisajátítandó ingatlanok körét kibővítette az érdekeltek ingatlanával.
[2] Az érintett önkormányzat 2018. június 29. napján kisajátítás iránti kérelmet nyújtott be, a Baranya Megyei Kormányhivatalhoz, az indítványozó előtt folyó per I. rendű alpereséhez az érdekeltek tulajdonában álló ingatlan kisajátítása iránt, aki a 2018. szeptember 13. napján kelt BAB/12/01030-29/2018. számú határozatával az érdekeltek ingatlanát kisajátította. E határozat ellen a Baranya Megyei Főügyészség (a továbbiakban: felperes) által benyújtott kereset folytán indult perben a Pécsi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság a 2019. október 30. napján kelt 101.K.27.544/2019/26. számú ítéletével a felperes keresetét elutasította.
[3] A jogerős ítélettel szemben a felperes felülvizsgálati kérelmet nyújtott be. Ebben elsődlegesen a jogerős ítélet közigazgatási cselekményre kiterjedő hatállyal történő hatályon kívül helyezését, és az I. rendű alperes új eljárás lefolytatására kötelezését, másodlagosan az eljárt bíróság új eljárás lefolytatására és új határozat hozatalára történő kötelezését kérte. Kérelmezte, hogy a felülvizsgálati kérelmét elbíráló tanács forduljon a Kúria Önkormányzati Tanácsához (a továbbiakban: Önkormányzati Tanács) a HÉSZ 3. számú függelék 7. pontjának a Határozattal történő kiegészítésének felülvizsgálata végett.
[4] A Kúria, mint felülvizsgálati bíróság a Kfv.II.38.424/2019/7. számú végzésében indítványozta az Önkormányzati Tanácsnál a HÉSZ 3. számú függelék 7. pont – Határozattal történt – kiegészítésének vizsgálatát, a jogszabálysértés megállapítását, a kiegészített rendelkezés megsemmisítését, valamint az indítványozó előtt folyó perben való alkalmazás tilalmának kimondását.
[5] Az indítványozó szerint a HÉSZ 3. számú függelék 7. pontjának a Határozattal történt kiegészítése nincs összhangban a jogalkotásról szóló 2010. évi CXXX. törvény (a továbbiakban: Jat.) 8. § (1) bekezdésével. A bírói indítvány hangsúlyozta, hogy – a felperes jogi indokolásával egyetértve – az önkormányzati rendelettel megalkotott HÉSZ csak jogszabállyal, önkormányzati rendelettel módosítható; önkormányzati határozattal az nem egészíthető ki.
[6] A bíróságok szervezetéről és igazgatásáról szóló 2011. évi CLXI. törvény 45. §-a alapján felállított Önkormányzati Tanács a közigazgatási perrendtartásról szóló 2017. évi I. törvény (a továbbiakban: Kp.) 140. § (1) bekezdése alapján alkalmazandó 42. § (1) bekezdése alapján az érintett önkormányzatot felhívta az indítványra vonatkozó nyilatkozata megtételére.
[7] Az érintett önkormányzat a védiratában elsődlegesen kérte, hogy az Önkormányzati Tanács eljárását hatáskörének hiánya miatt szüntesse meg. Másodlagosan kérte, hogy amennyiben az eljárás megszüntetése nem lehetséges az indítványt utasítsa el.
[8] Az érintett önkormányzat szerint a függelék, illetve a melléklet jogi megítélése eltérő: a jogszabályszerkesztésről szóló 61/2009. (XII. 14.) IRM rendelet (a továbbiakban: Jszr.) 3. § (1) bekezdését alapul véve a függelék nem része a jogszabálynak, mivel normatív rendelkezéseket nem tartalmaz, így annak módosítása nem igényel rendeleti utat. Kiemelte, hogy a függelékbe nem foglalható normatív tartalmú rendelkezés, ezáltal módosítására sem önkormányzati rendeletalkotás útján kerülhet sor. A függeléket olyan, a rendelettől függetlenül keletkezett dokumentumnak tekinti, amely nem válik a rendelet részévé, csak indokolt a rendelet mellé csatolni. Ezek alapján pedig jelen esetben a HÉSZ függelékének módosítása nem minősül rendeletmódosításnak. Álláspontja alátámasztásaként hivatkozott a Köf.5.022/2017/4. számú határozatra is.
[9] A védirat utalt arra is, hogy a HÉSZ megalkotásakor hatályos jogszabályi környezet [az épített környezet alakításáról és védelméről szóló 1997. évi LXXVIII. törvény (a továbbiakban: Étv.) 13. § (2) bekezdés g) pontja és 17. §-a, valamint az országos településrendezési és építési követelményekről szóló 253/1997. (XII. 20.) Korm. rendelet (a továbbiakban: OTÉK) 2. számú melléklete hiányos rendelkezései] alapvetően eltért a jelenlegitől. E tekintetben hangsúlyozta, hogy változást hozott a településfejlesztési koncepcióról, az integrált településfejlesztési stratégiáról és a településrendezési eszközökről, valamint egyes településrendezési sajátos jogintézményekről szóló 314/2012. (XI. 8.) Korm. rendelet (a továbbiakban: Korm.rendelet), amely 2013. január 1-jén lépett hatályba és amelynek 5. számú melléklete felsorolja a helyi építési szabályzat tartalmi követelményeit. A Korm.rendelet 45. § (1) bekezdése alapján a HÉSZ jelenlegi formában 2021. december 31. napjáig alkalmazható.
[10] Végül kiemelte, hogy a Kp. 117. § (3) bekezdésére figyelemmel a felülvizsgálati eljárásban a felperes már nem lett volna jogosult az Önkormányzati Tanács eljárását kezdeményezni.
Az Önkormányzati Tanácsa döntésének indokolása
[11] Az indítvány megalapozott.
[12] A HÉSZ 3. számú függelék 7. pontjának a Határozattal kiegészített rendelkezése szerint:
„7. Városrendezési célból: hrsz-ú ingatlan (ipari park bővítéséhez).”
[13] Az Önkormányzati Tanácsnak jelen ügy kapcsán elsőként abban kellett állást foglalnia, hogy hatáskörrel rendelkezik-e a HÉSZ 3. számú függelék 7. pontjának jogszabály-ellenességének vizsgálatára.
[14] A Kp. 12. § (2) bekezdés b)-c) pontjai szerint: „ [a] Kúria első és végső fokon jár el [...] b) a helyi önkormányzati rendelet más jogszabályba ütközésének vizsgálatára irányuló eljárásban, c) a helyi önkormányzat jogalkotási kötelezettségének elmulasztása miatti eljárásban,[...]” Az önkormányzati normakontroll részletszabályait a Kp. 139-150. §-ai tartalmazzák. A Kp. 12. § (2) bekezdés b) pontja alapján a Kúria hatásköre kiterjed az önkormányzati rendelet más jogszabályba ütközésének vizsgálatára.
[15] Az Önkormányzati Tanács ezt követően vizsgálta a HÉSZ megalkotásakor hatályos jogszabályi környezetet a HÉSZ 3. számú függeléke jogi státuszának megállapítása céljából.
[16] Az Önkormányzati Tanács egyetértett a védiratban foglaltakkal a tekintetben, hogy a 2009. december 1. napján hatályba lépett HÉSZ megalkotásakor hatályos jogszabályi környezet eltért a jelenlegitől, a HÉSZ megalkotásakor a helyi építési szabályzat megalkotására vonatkozó irányadó szabályok az Étv. és az OTÉK rendelkezései voltak.
[17] A HÉSZ megalkotásakor hatályos Étv. 13. § (2) bekezdése szerint: „(2) A helyi építési szabályzatnak tartalmaznia kell legalább: […] g) a 17. § szerinti sajátos jogintézmények alkalmazásával érintett területek lehatárolását, valamint az azokkal kapcsolatos előírásokat.” A HÉSZ megalkotásakor hatályos Étv. 17. § -a alapján: „[a] településrendezési feladatok megvalósítását a következő sajátos jogintézmények biztosítják: […] e) kisajátítás […]”
[18] Jelen esetben a HÉSZ 36. §-a tartalmazza az egyes sajátos jogintézményekre vonatkozó általános előírásokat, azonban e jogintézmények vonatkozásában a konkrét előírásokat a HÉSZ a függelékekre, illetve a mellékletekre utalja.
[19] A HÉSZ 36. § (2) bekezdés b) pontja a kisajátításra nézve rögzíti, hogy: „[a]z önkormányzat közérdekből kisajátítási eljárást kezdeményez a 3. függelékben felsorolt ingatlanok területére, ezen ingatlanokat érintő településrendezési feladatok megvalósítása érdekében.” Megállapítható, hogy a HÉSZ megalkotásakor a kisajátítással érintett területek lehatárolása, valamint az azokkal kapcsolatos előírások kötelező tartalmi elemei voltak a helyi építési szabályzatnak, függetlenül attól, hogy e szabályokat a jogalkotó hol (a rendelet általános előírásai, függeléke vagy melléklete alatt) határozta meg.
[20] A védirat utalt a Korm.rendeletre, amely 2013. január 1. napján lépett hatályba és valóban változást hozott a helyi építési szabályozásra nézve. A Korm.rendelet 5. számú melléklete a helyi építési szabályzat tartalmi követelményeit az alábbiak szerint állapította meg. A rendeletben kell szabályozni az Általános előírásokat, ezen belül többek között a közterület alakításra, az épített környezet alakítására, a táj és a természeti környezet védelmére és a veszélyeztetett területekre vonatkozó előírásokat, valamint a környezetvédelmi előírások mellett az egyes sajátos jogintézményekkel kapcsolatos előírásokat (tilalmak, telekalakítás, településrendezési kötelezések, közterület-alakítás) is. A részletes övezeti előírások között kell elhelyezni a beépítésre szánt és a beépítésre nem szánt építési övezetek előírásait, valamint az egyes településrészek kiegészítő előírásait. A Korm.rendelet 5. számú melléklet 2. pontja rögzíti a rendelet mellékleteinek tartalmi követelményeit, így a 2.1. pont (szabályozási terv elemei) mellett a 2.2. pont (egyéb mellékletek) 2.2.2. pontja az egyes sajátos jogintézményeket. A 2.3. pont szerinti egyéb függelékek kategóriában a védelmi-korlátozás jegyzékek (2.3.1. pont) és mintakeresztszelvények (2.2.2. pont) szerepelnek.
[21] Megállapítható tehát a Korm.rendelet alapján, hogy a helyi építési szabályzat megalkotása során a rendelet mellékleteiben kell rögzíteni az egyes sajátos jogintézményeket. Az egyéb függelékben ilyen rendelkezések nem helyezhetők el. Jelen esetben a HÉSZ 36. §-a alatt szabályozott, az egyes sajátos jogintézményeket – így a kisajátítást is – a Korm. rendelet alapján a rendelet általános előírásai és a mellékletek között kell szabályozni.
[22] A Korm.rendelet – a Határozattal kiegészített 3. számú függelék 7. pontjának kiegészítésekor hatályos – 45. § (1)-(2) bekezdései szerint: „[a] 2012. december 31-én hatályban lévő, valamint az OTÉK 2012. augusztus 6-án hatályos településrendezési követelményeinek és jelmagyarázatának figyelembevételével elkészített és elfogadott településrendezési eszköz 2018. december 31-ig alkalmazható.
(2) A 2012. december 31-én hatályban lévő, továbbá a 2012. december 31-ét megelőzően hatályban lévő jogszabályok alapján elfogadott településrendezési eszközök 2018. december 31-ig történő módosítása a VI. fejezet eljárási szabályai szerint,
alkalmazásával történhet.”
[23] A Korm.rendelet 45. § (2) bekezdés a) pontjában hivatkozott OTÉK 2012. augusztus 6-án hatályos 4. § (1) bekezdése kimondja, hogy: „[a] szabályozási tervben, a helyi építési szabályzatban kell meghatározni, megállapítani az Étv. 12. §-ának (5) bekezdésében és 13. §-ának (2) bekezdésében előírtakat.” E jogszabályi rendelkezés tehát visszautal a már említett Étv. 13. §-ának (2) bekezdésére, amely értelmében a helyi építési szabályzatnak tartalmaznia kell legalább a kisajátítással érintett területek lehatárolását, valamint az azokkal kapcsolatos előírásokat.
[24] Kiemelendő, hogy a HÉSZ megalkotásakor a jogalkotásról szóló 1987. évi XI. törvény (a régi Jat.) tartalmazta a jogalkotás alapvető szabályait. A jogszabályszerkesztésről szóló 12/1987. (XII. 29.) IM rendeletet a HÉSZ megalkotásakor már hatályon kívül helyezte az egyes jogszabályok és jogszabályi rendelkezések hatályon kívül helyezéséről szóló 2007. évi LXXXII. törvény 1. § (2) bekezdése, így a HÉSZ megalkotásakor sem ez utóbbi jogszabályt, sem – a védiratban hivatkozott – Jszr-t nem lehetett alkalmazni, hisz az előbbi már nem volt hatályban, az utóbbi pedig még nem lépett hatályba. A Jszr. csak 2010. március 1. napján, az (új) Jat. pedig 2011. január 1. napján lépett hatályba.
[25] Az érintett önkormányzat azon álláspontja alátámasztásaként, mely szerint a Kúria nem rendelkezik hatáskörrel a HÉSZ 3. számú függelékének vizsgálatára, az Önkormányzati Tanács Köf.5.022/2017/4. számú határozatára is hivatkozott. E határozat szerint: „vizsgálandó, hogy miként kell viszonyulni az Ör. függelékének esetlegesen törvénysértő volta iránt. A Kúria ebben a kérdésben – érdemi vizsgálat nyomán – hatáskörének hiányát állapítja meg, a következők miatt. A jogszabályszerkesztésről szóló 61/2009. (XII. 14.) IRM rendelet (a továbbiakban: Jszr.) 3. § (1) bekezdése, 126–134. §-ai és 1. melléklete 18. pontja szerint jogszabálynak csak melléklete lehet, függeléke nem. Ezzel egybevág, hogy jelen ügyben az Ör. 2. számú függeléke („Alsózsolca Város Alpolgármesterei”) a Képviselő-testület 65/2017. (IV. 6.) számú határozatával került módosításra. Okkal, hiszen nem normatív, hanem egyedi döntésről van szó.”
[26] Az Önkormányzati Tanács megállapította, hogy jelen eset eltér a fent megjelölt ügyben hozott határozatban foglaltaktól, mert abban a vizsgált önkormányzati rendelet Alsózsolca Város Önkormányzat Képviselő-testületének a Képviselő-testület Szervei Szervezeti és Működési Szabályzatáról szóló 17/2014. (XI. 27.) önkormányzati rendelete volt, amely megalkotásakor a Jat. és a Jszr. szabályait kellett megfelelően alkalmazni. A Jszr. 3. § (1) bekezdése szerint „[a] jogszabály normatív tartalmú rendelkezéseit a jogszabály szakaszai és mellékletei tartalmazzák.” A Köf.5.022/2017/4. számú ügyben vizsgált önkormányzati rendelet 2. számú függeléke az alpolgármesteri tisztséget ellátó személyek nevét rögzítette, amely nem kötelező tartalmi eleme az önkormányzat szervezeti és működési szabályzatának. Jelen ügyben viszont a HÉSZ 3. számú függelékében, a helyi építési szabályzat jogszabály által előírt kötelező tartalmi eleme található. A HÉSZ 3. számú függeléke pedig olyan jogalkotási időszakban került elfogadásra, amikor a Jszr. – így a Jszr. 3. § (1) bekezdése – nem volt még hatályos. A HÉSZ elfogadásakor a jogalkotó még nem határozta meg a melléklet és a függelék közti különbséget. Más oldalról az indítványozó által felvetett törvényességi probléma lényege a szabályozási tárgykör tartalmára irányul, azaz arra, hogy a kisajátítással, mint a településrendezés sajátos jogintézményével érintett ingatlanok kijelölése (meghatározása), azaz a sajátos jogintézmény konkrét alkalmazása csak rendeletben rögzíthető.
[27] Mindezekre tekintettel az Önkormányzati Tanács nem osztja jelen ügy kapcsán az érintett önkormányzat védiratában foglalt azon általános megfogalmazást, hogy a függelék olyan, a rendelettől függetlenül keletkezett dokumentum, amely nem válik a rendelet részévé, csak indokolt a rendelet mellé csatolni, hiszen ezzel a formai megoldással rendeletei szabályozásra tartozó tárgykört vonhatnának ki a helyi jogalkotók a jogszabályokra vonatkozó alkotmányossági és törvényességi követelmények alól. Jelen esetben a HÉSZ 3. számú függeléke a HÉSZ kötelező tartalmi elemét, azaz rendeleti szabályozásra tartozó magatartási szabályt rögzít. Nem elegendő tehát formai szempontok szerint elemezni az önkormányzati rendeletek felépítését, hanem e normák tartalmát, az egyes részek egymáshoz való viszonyait és a meghozatalukkor hatályos jogszabályi környezetet is szükséges figyelembe venni. Mindezen érdemi vizsgálatot követően jelen esetben megállapítható, hogy a HÉSZ 3. számú függeléke a HÉSZ immanens tartalmi része, hiszen az Étv. alapján, a településrendezési célból kisajátítható ingatlanok kijelölése teremt jogalapot a kisajátítási eljárás elindítására és adott esetben a kisajátítás elrendelésére. A kisajátítás az érintett ingatlanon megszünteti a korábbi tulajdonos tulajdonjogát (ugyanígy megszünteti az ingatlanon fennálló egyéb jogokat), ezért különösen fontos, hogy annak jogalapja a vonatkozó törvényi előírásoknak megfelelő módon, rendeletben kerüljön megállapításra, mely a jelen indítvánnyal érintett ügyben elmaradt.
[28] Mindezek alapján az Önkormányzati Tanács megállapította, hogy hatáskörrel rendelkezik a HÉSZ 3. számú függelék 7. pontjának a Határozattal kiegészített, mint rendeleti szabályozásra tartozó, de határozati formában kiadott rendelkezése jogszabály-ellenességének vizsgálatára.
[29] Az Önkormányzati Tanácsnak ezt követően abban kellett állást foglalnia, hogy a HÉSZ 3. számú függelék 7. pontjának a Határozattal történt kiegészítése a Jat. 8. § (1) bekezdésébe ütközik-e.
[30] A jelenleg hatályos Jat. 8. § (1) bekezdése alapján: „[a] hatályos jogszabályi rendelkezést a jogalkotói hatáskörrel rendelkező szerv vagy személy jogszabály megalkotásával, a módosítani kívánt jogszabályi rendelkezést tételesen megjelölő, a módosítást kimondó jogszabályi rendelkezéssel módosíthatja.”
[31] Az Alaptörvény T) cikk (1) bekezdésébe szerint: „[á]ltalános magatartási szabályt az Alaptörvény és az Alaptörvényben megjelölt, jogalkotó hatáskörrel rendelkező szerv által megalkotott, a hivatalos lapban kihirdetett jogszabály állapíthat meg.” Az Alaptörvény T) cikk (2) bekezdése felsorolja a jogszabályokat: „[j]ogszabály a törvény, a kormányrendelet, a miniszterelnöki rendelet, a miniszteri rendelet, a Magyar Nemzeti Bank elnökének rendelete, az önálló szabályozó szerv vezetőjének rendelete és az önkormányzati rendelet. Jogszabály továbbá a Honvédelmi Tanács rendkívüli állapot idején és a köztársasági elnök szükségállapot idején kiadott rendelete.” Az Alaptörvény T) cikk (2) bekezdése szerint az önkormányzati rendelet jogszabálynak minősül, viszont nem minősül jogszabálynak a képviselő-testületi határozat.
[32] Az Önkormányzati Tanács a Köf.5.025/2015/4. számú határozatában rámutatott arra, hogy: „[a] jogszabályalkotás az állami szervek legfontosabb közhatalmi jogosítványa, az Alaptörvény kizárólagos szabályokat tartalmaz arra vonatkozóan, hogy az állami szervek milyen jogszabályokat alkothatnak. Az Alaptörvény 32. cikk (1) bekezdése szerint a helyi önkormányzatok legfontosabb közhatalmi jogosítványa a rendeletalkotás. A helyi önkormányzati képviselő-testület a helyi közügyek intézése során közhatalom birtokában rendeletet alkot. Az Alaptörvény 32. cikkében felsorolt jogosítványok (így a rendeletalkotás) […] az önkormányzatok relatív államszervezeti autonómiáját védik. […] Az Alaptörvény a jogszabályalkotás, mint közhatalmi tevékenység tekintetében egy zárt rendszert képez: megjelöli a kibocsátót, megjelöli a jogszabály nevét, rendelkezik egymáshoz való viszonyukról. E rendelkezések alapján – amit a Jat. 8. § (1) bekezdése meg is fogalmaz –, az önkormányzati rendeltet csak önkormányzati rendelettel lehet módosítani. Az önkormányzat határozata nem jogszabály, az önkormányzat határozata tartalmától függetlenül nem járhat olyan joghatással, amely az önkormányzati rendelet módosításához vagy kiegészítéséhet vezet. (Indokolás [12])”
[33] A fentiek alapján megállapítható, hogy az önkormányzati rendelet csak önkormányzati rendelettel módosítható, egészíthető ki. Megjegyzendő, hogy mindezzel az érintett önkormányzat is tisztában lehet, hiszen korábban a HÉSZ 3. számú függelékét két esetben is önkormányzati rendelettel [a 17/2013. (X. 28.) önkormányzati rendelettel, illetve a 39/2011. (XII. 16.) önkormányzati rendelettel] módosította.
[34] Mindezekre tekintettel, az Önkormányzati Tanács megállapította, hogy a HÉSZ 3. számú függelék 7. pontjának a Határozattal történt kiegészítése más jogszabályba, a Jat. 8. § (1) bekezdésébe ütközik, ezért azt a Kp. 146. § (1) bekezdés a) pontja alapján megsemmisítette.
[35] A normakontroll eljárásban a Kp. 146. § (3) bekezdése alapján a megsemmisített önkormányzati rendelet, illetve annak megsemmisített rendelkezése az Önkormányzati Tanács határozatának közzétételét követő napon veszíti hatályát. A Kp. 146. § (4) bekezdése értelmében a Tanács az önkormányzati rendelet vagy annak rendelkezése hatályvesztésének időpontját a (3) bekezdéstől eltérően állapíthatja meg, ha azt a jogbiztonság vagy az önkormányzati rendelet hatálya alá tartozó jogalanyok alapvető jogainak védelme indokolja. Jelen esetben ezen feltételek fennállását az Önkormányzati Tanács megállapította, így a HÉSZ 3. számú függelék 7. pontjának a Határozattal történt kiegészítését annak meghozatalának időpontjára, 2018. június 28. napjára visszamenőleges hatállyal megsemmisítette.
[36] A törvényellenesség megállapítása okán a konkrét ügyben való alkalmazási tilalom a Kp. 147. § (1) bekezdés első fordulatán, az általános alkalmazási tilalom, valamely bíróság előtt folyamatban lévő valamennyi egyedi ügyre vonatkozóan ugyanezen jogszabályhely második fordulatán alapul. A Kúria nem látta okát e rendelkezés mellőzésének, mivel a Kp. 147. § (2) bekezdés szerinti, törvényben meghatározott megengedett okai – közérdek védelme, a jogbiztonság vagy a rendelet hatálya alá tartozó jogalanyok alapvető jogainak védelme – nem állnak fenn.
[37] IV. Az Önkormányzati Tanács a Kp. 143. § (3) bekezdése alapján az önkormányzati rendelet vitatott rendelkezésével szoros összefüggésben álló rendelkezésének más jogszabályba ütközését is vizsgálhatja. A vitatott rendelkezésekkel szoros összefüggésben áll az, hogy a HÉSZ 3. számú függeléke nemcsak az indítványban támadott Határozattal került kiegészítésre, hanem annak 3. és 7. pontjait érintően a 20/2015. (III. 31.) Kh. és a 195/2016. (XII. 15.) Kh. számú képviselő-testületi határozatok is kiegészítést tettek.
[38] Az Önkormányzati Tanács megállapította, hogy a HÉSZ 3. számú függelékének az érintett önkormányzat képviselő-testülete 20/2015. (III. 31.) Kh. és a 195/2016. (XII. 15.) Kh. számú határozataival való kiegészítései is jogszabálysértőek, törvénybe, a Jat. 8. § (1) bekezdésébe ütköznek. E kiegészítéseket a Tanács a Kp. 146. § (4) bekezdése alapján a jövőre nézve, 2020. augusztus 31-ei hatállyal semmisítette meg tekintettel arra, hogy a jogbiztonság és a HÉSZ hatálya alá tartozó jogalanyok különösen fontos érdeke – e kiegészítésekkel érintett ingatlanok vonatkozásában a fennálló jogviszonyok védelme – miatt ez indokolt.
[39] Végül az Önkormányzati Tanács megjegyzi a védirat kapcsán, hogy az indítványozó előtt folyó per felperese valóban nem rendelkezik az önkormányzati rendelet más jogszabályba ütközése vizsgálatának indítványozására vonatkozó jogosultsággal. Jelen ügyben az önkormányzati normakontroll eljárást viszont nem a felperes, hanem a Kúria, mint felülvizsgálati bíróság (Kfv. II.) tanácsa indítványozta. A Kp. 143. § (1) bekezdése szerint „(a)z önkormányzati rendelet más jogszabályba ütközésének vizsgálatára irányuló eljárást törvény által feljogosított szerv indítványozhatja.” A Kp. 144. §-a alapján ilyen, a törvény által feljogosított szerv a bíróság, mely indítványt terjeszthet elő, ha az előtte folyamatban lévő eljárásban önkormányzati rendelet olyan rendelkezését kell alkalmaznia, amelynek más jogszabályba ütközését észleli, ahogy ez jelen esetben is történt.
[40] Nem elegendő formai szempontok szerint elemezni az önkormányzati rendeletek felépítését, hanem e normák tartalmát, az egyes részek egymáshoz való viszonyát és a meghozatalukkor hatályos jogszabályi környezetet is szükséges érdemben vizsgálni.
[41] Az önkormányzati rendelet önkormányzati rendelettel módosítható, egészíthető ki. Az önkormányzat határozata nem jogszabály, az önkormányzat határozata tartalmától függetlenül nem járhat olyan joghatással, amely az önkormányzati rendelet módosításához vagy kiegészítéséhet vezet.
[42] Az Önkormányzati Tanács az indítványt a Kp. 141. § (2) bekezdése szerint tárgyaláson kívül bírálta el, a törvényellenesség jogkövetkezményeit a Kp. 146. § (1) bekezdés a) pontja, valamint 146. § (3), és (4) bekezdése alapján állapította meg.

matches: Kúria Kúria Bíróság bíróság Kúria bíróság Kúria Kúria Kúria Kúria bíróság Kúria bíróság


text:
AB: új szabály nem fűzhet újabb joghátrányt a már jogerősen minősített magatartásokhoz - Jogászvilág - Jogászvilág
AB: új szabály nem fűzhet újabb joghátrányt a már jogerősen minősített magatartásokhoz - Jogászvilág
Kezdőlap » AB: új szabály nem fűzhet újabb joghátrányt a már jogerősen minősített magatartásokhoz
Az Alkotmánybíróság a mező- és erdőgazdasági földek forgalmáról szóló 2013. évi CXXII. törvény 53. § (1) bekezdés d) pont dc) alpontjával kapcsolatban alkotmányos követelményként határozta meg, hogy a haszonbérleti szerződésnek a rendelkezés hatályba lépését követően történő közlése esetén kell a haszonbérleti szerződés jóváhagyását az adott rendelkezés értelmében megtagadni. Az Alkotmánybíróság ezen kívül a Kúria Kfv.II.37.800/2016/9. számú ítéletét is megsemmisítette. A döntéshez Czine Ágnes és Salamon László különvéleményt csatoltak.
Az indítványozó 2014. szeptember 11-én, 16-án és november 11-én összesen hat, 2001. december 15-e óta fennálló haszonbérleti szerződését hosszabbított meg, és kérte a szerződésmódosítás jóváhagyását. A Székesfehérvári Járási Hivatal Járási Földhivatala mind a hat meghosszabbított szerződés jóváhagyását megtagadta. A megtagadásnak mindegyik esetben az volt az indoka, hogy az indítványozót a Fejér Megyei Kormányhivatal 30 000 Ft földvédelmi bírság fizetésére kötelezte egy reklámtábla áthelyezési engedélyhez kapcsolódóan. A megtagadás jogalapja a földhivatal határozata szerint a Földforgalmi törvény 53. § (1) bekezdés d) pontjának dc) alpontja volt.
Az indítványozó keresetet terjesztett elő a hat határozat bíróság általi felülvizsgálata iránt, és kérte ezen határozatok hatályon kívül helyezését, valamint azt, hogy az alperes hozzon új, engedélyt megadó határozatot. Az első fokon eljáró Székesfehérvári Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság mind a hat felülvizsgálni kért határozatot megváltoztatta, s mind a hat haszonbérleti szerződés-módosítást jóváhagyta. Ezt követően az alperes fellebbezése nyomán eljárt Székesfehérvári Törvényszék az elsőfokú ítéletet helybenhagyta.
A jogerős ítélettel szemben az alperes felülvizsgálati kérelmet nyújtott be. A Kúria a másodfokú ítéletet hatályon kívül helyezte, az elsőfokú ítéletet pedig megváltoztatta és a felperes indítványozó keresetét elutasította. A Kúria szerint „téves mind a másodfokú bíróságnak, mind az elsőfokú bíróságnak az az álláspontja, hogy a vitatott megtagadási ok csak a 2014. január 1-je után kiszabott földvédelmi bírságokkal összefüggésben értelmezhető és az Fftv. [Földforgalmi törvény] 53. § (1) bekezdés d/dc) pontja csak a 2014. január 1-je után kiszabott bírságokra tekintettel ad lehetőséget a haszonbérleti szerződés(módosítás) hatósági jóváhagyásának megtagadására.” Ezt követően terjesztette elő alkotmányjogi panaszát az indítványozó
Az Alkotmánybíróság az Alaptörvény hatályba lépése után is fenntartotta azon korábbi értelmezését, mely szerint a jogbiztonság önmagában nem alapjog, így az Alaptörvény B) cikk (1) bekezdésének a sérelmére alkotmányjogi panaszt csak kivételes esetben – a visszaható hatályú jogalkotás tilalma és a felkészülési idő hiánya esetén lehet alapítani. Mivel jelen ügyben az indítványozó az Alaptörvény B) cikk (1) bekezdésének sérelmére a visszaható hatály tilalmával összefüggésben hivatkozott, ezért az indítvány érdemben elbírálható.
Az alkotmányjogi panasz alapján az volt vizsgálandó, hogy összhangban áll-e a jogállamiság elvével a Földforgalmi törvény 53. § (1) bekezdés d) pont dc) alpontjának az az értelmezése, amely szerint ez a 2014. január 1-jén hatályba lépett rendelkezés az ezt megelőzően jogerősen kiszabott földvédelmi bírságra tekintettel is kötelezővé teszi a haszonbérleti szerződés(módosítás) hatósági jóváhagyásának megtagadását.
Az Alkotmánybíróság a döntésében áttekintette a visszaható hatály tilalmára vonatkozó gyakorlatát. Ez alapján egy jogszabály nem csupán akkor ütközhet a visszaható hatályú jogalkotás tilalmába, ha a jogszabályt a jogalkotó visszamenőlegesen léptette hatályba, hanem akkor is, ha a hatálybaléptetés nem visszamenőlegesen történt ugyan, de a jogszabály rendelkezéseit – erre irányuló kifejezett rendelkezés szerint – a jogszabály hatálybalépése előtt létrejött jogviszonyokra is alkalmazni kell. Nincs akadálya ugyanakkor annak, hogy a jogalkotó a múltban keletkezett jogviszonyokból származó jogokat és kötelezettségeket szabályozzon, amennyiben az új szabályozás ezeket a jogokat és kötelezettségeket hátrányosan csak a hatálybalépés utáni időtől fogva érintheti, hiszen a visszaható hatályú jogalkotás tilalma nem értelmezhető akként, hogy a fennálló tartós, határozatlan időtartamú jogviszonyok a jövőre nézve semmilyen esetben sem alakíthatóak át, vagy változtathatóak meg.
Jelen ügyben a Földforgalmi törvény támadott rendelkezés a földvédelmi bírságot jogerősen megállapító korábban meghozott hatósági döntésekhez további hátrányos jogkövetkezményt kapcsol. A rendelkezés alapján meg kell ugyanis tagadni az adásvételi szerződés jóváhagyását, ha a vevővel szemben az ingatlanügyi hatóság az adásvételi szerződés közlését megelőző öt éven belül jogerősen földvédelmi bírságot szabott ki. Az újonnan megállapított joghátrányt tehát egy korábbi bírságolás miatt kell alkalmazni, és nincs arra vonatkozó előírás, hogy a joghátrány csak a rendelkezés hatályba lépését követően jogerőre emelkedett bírságolás miatt, vagy korábbi bírságolások miatt is alkalmazandó.
Az Alkotmánybíróság már a szolgálati járandóság szüneteltetésére vonatkozó rendelkezéseket vizsgáló 23/2013. (IX. 25.) AB határozatában megállapította: „[a] jogalkotó tehát azon az alapon nem vezethet be egy később megállapított ellátás igénybevételének korlátozását eredményező szabályt, hogy a jogosult korábban jogsértő magatartást tanúsított. Erre csak úgy van lehetőség – a nem biztosítási jogviszonyon alapuló ellátás esetén – ha az ellátás megállapításakor a jogosult ismeri a számára megállapított juttatás folyósításának – ideértve a szüneteltetést is – szabályait.”
Mindezek alapján az AB arra a következtetésre jutott, hogy a Földforgalmi törvény érintett rendelkezése megfelelően úgy értelmezendő, hogy a termőföld hasznosítására vonatkozó szabályoknak a rendelkezés hatályba lépését követő megsértése lesz a haszonbérleti szerződés jóváhagyásának időleges akadálya, mivel ez az értelmezés felel meg a visszaható hatályú jogalkotás tilalmából fakadó követelménynek. Új szabály ugyanis a hatálybalépése előtt jogerősen már minősített magatartáshoz, jelen esetben a jogerőre emelkedett közigazgatási bírság megállapításához újabb joghátrányt nem fűzhet. Erre figyelemmel az Alkotmánybíróság a Földforgalmi törvény 53. § (1) bekezdés d) pont dc) alpontja alkalmazására vonatkozóan az Alaptörvényből származó alkotmányos követelményt állapított meg az Abtv. 46. § (3) bekezdése alapján.
Tekintettel arra, hogy az alapügyben a termőföld engedély nélküli igénybevétele képezte az alapját a Földhivatal 2012. március 18-án kiszabott 30 000 Ft földvédelmi bírságnak, amelyet az indítványozó 2012. március 28-án befizetett, valamint arra, hogy a Földforgalmi törvény érintett rendelkezése 2014. január 1-jén lépett hatályba, az Alkotmánybíróság megállapította: a visszaható hatályú jogalkotás tilalmába ütközött a Kúria jogértelmezése, ezért azt az AB megsemmisítette.

matches: Kúria bíróság Bíróság Kúria Kúria Kúria


text:
IV/01820/2013
. IV/01820/2013
Az ügy tárgya: a Pécsi Törvényszék 3.Pf.20.433/2013/10. számú ítélete elleni alkotmányjogi panasz (gyermekelhelyezési per)
Az indítványozó - az Abtv. 27. § alapján - a Pécsi Törvényszék 3.Pf.20.433/2013/10. számú ítélete alaptörvény-ellenességének megállapítását és megsemmisítését kérte.
Előadja, hogy az indítványozó és gyermekének édesanyja között gyermekelhelyezés iránti per volt folyamatban, amelyben elsőfokon az indítványozónál helyezte el a bíróság a közös gyermeket. Fellebbezést követően a másodfokú bíróság az elsőfokú bíróság ítéletét megváltoztatta és az alperesi anyánál helyezte el a gyermeket. Az eljáró másodfokú bíróság hivatalból újabb bizonyítási eljárást rendelt el, holott korábban már három szakértői vélemény készült, és igen terjedelmes mennyiségű bizonyítékok álltak rendelkezésre. A bíróság az elsőfokú bíróság ítéletét megváltoztatta, azzal a szóbeli indokolással, hogy nem jogi, hanem érzelmi kérdésben döntött. Az indítványozó álláspontja szerint továbbá az ítélet indokolása megtévesztő, mivel tévesen hivatkozik a Pp. 253. § (2) bekezdésére. Sérelmezi továbbá, hogy annak ellenére, hogy az elsőfokú bíróság valamennyi szempont figyelembevételével hozta meg döntését, azt a másodfokú bíróság egyetlen szempont alapján változtatta meg. Az indítványozó álláspontja szerint mindezzel, továbbá a rövid indokolással a bíróság megsértette az Alaptörvény XXIV. cikk (1) bekezdése szerinti tisztességes hatósági eljáráshoz való jogát. Sérelmezi továbbá, hogy a gyermekelhelyezés körében a másodfokú ítélet ellen felülvizsgálati kérelmet nem lehet előterjeszteni..
Bernula Viktor
Pécsi Törvényszék 3.Pf.20.433/2013/10. számú ítélete
IV_1820_2013_inditvany1_anonim.pdf IV_1820_2013_inditvany_anonim.pdf
A határozat száma: 3227/2014. (IX. 22.) AB végzés
ABH oldalszáma: 2014/2461
Az Alkotmánybíróság a Pécsi Törvényszék 3.Pf.20.433/2013/10. számú ítélete alaptörvény-ellenességének megállapítása és megsemmisítése iránti alkotmányjogi panaszt visszautasítja.
[2]	Az indítványozó az Alkotmánybíróságról szóló 2011. évi CLI. törvény (a továbbiakban: Abtv.) 27. §-a alapján alkotmányjogi panasszal fordult az Alkotmánybírósághoz a Pécsi Törvényszék 3.Pf.20.433/2013/10. számú ítélete alaptörvény-ellenességének megállapítását és megsemmisítését kérve, mivel – az indítványozó álláspontja szerint – a hivatkozott bírósági határozat sérti az Alaptörvény XXIV. cikk (1) bekezdésében foglaltakat.
[3]	Az indítványozó által gyermekelhelyezés és tartás megállapítása iránt indított perben az indítványozó 2008-ban született gyermekét az első fokú bíróság ítéletével az indítványozónál helyezte el. Kötelezte az alperesi pozícióban eljáró volt élettársat, hogy a gyermeket nyolc napon belül ruházatával és vagyontárgyaival együtt adja át a felperesnek. A gyermek átadásának helyeként az alperes, azaz az anya lakóhelyét jelölte meg. Rendelkezett továbbá a gyermektartásdíj és a kapcsolattartás tárgyában is.
[4]	Az ítélet ellen az alperes fellebbezett, az elsőfokú határozat részbeni megváltoztatását, a kereset teljes elutasítását, a viszontkereset teljesítését kérte. Az indítványozó fellebbezési ellenkérelme az elsőfokú határozat helybenhagyására irányult.
[5]	A másodfokú bíróság az elsőfokú bíróság ítéletét – a fellebbezett részben – megváltoztatta és a keresetet elutasította. A másodfokú bíróság a gyermeket az alperesnél (az anyánál) helyezte el. Rendelkezett továbbá a gyermektartásdíj, a kapcsolattartás és a járulékos kérdések tekintetében is.
[6]	A másodfokú bíróság ítélete szerint az elsőfokú bíróság a tényállást helyesen állapította meg, azt a másodfokú bíróság ítélkezése alapjául elfogadta, kiegészítette azonban az ítélethozatalt követően történtekkel. Tekintettel arra, hogy az elsőfokú ítélet ellen az alperes fellebbezéssel élt, ezért az indítványozó az elsőfokú ítéletben foglaltak mielőbbi teljesítése végett ideiglenes intézkedés iránti kérelmet terjesztett elő. A Pécsi Járásbíróság 2013. május 23. napján kelt 13.P.20.240/2012/46. számú végzésével a gyermeket a per jogerős befejezéséig ideiglenes intézkedéssel a felperesnél, az apánál helyezte el. Kötelezte az alperest, hogy 8 napon belül a gyermeket annak ruházatával és vagyontárgyaival adja át a felperesnek azzal, hogy a gyermek átadásának helye az anya lakóhelye. Kimondta, hogy a végzés előzetesen végrehajtható. Az alperes ideiglenes intézkedésben foglaltaknak 2013. június 3. napján eleget tett, a gyermeket a felperesnek kiadta. A Pécsi Törvényszék, mint másodfokú bíróság 2013. július 2. napján kelt 3.Pkf.50.322/2013/2. számú végzésével az elsőfokú bíróság végzését megváltoztatta és a felperes ideiglenes intézkedés iránti kérelmét elutasította. A gyermek ezt követően július első két hetében még a felperesi édesapánál maradt az időszakos nyári kapcsolattartás letöltése végett, majd július 14. napján a felperes a gyermeket az édesanyának kiadta.
[7]	A másodfokú bíróság ítéletének indokolása szerint a járásbíróság a perbeli jogvita elbírálása során releváns jogszabályi hivatkozás mellett téves jogi következtetést vont le, érdemi döntésével a másodfokú bíróság – az alábbiakban kifejtendő indokokra figyelemmel – nem értett egyet, ezért a másodfokú bíróság az elsőfokú bíróság ítéletét – fellebbezett részében – a polgári perrendtartásról szóló 1952. évi III. törvény (a továbbiakban: Pp.) 253. § (2) bekezdése alapján megváltoztatta.
[8]	A Pécsi Városi Bíróság előtt 4.P.25.27112010. számon folyamatban volt perben 2011. június 28. napján érkezett (14. sorszám alatt csatolt) igazságügyi pszichológus szakértői vélemény szerint a gyermek mindkét szülőhöz való kiegyensúlyozott kötődése regisztrálható. A gyermek számára elsődleges kötődést nyújtó személy az alperesi édesanya, akitől való elválasztás, szeparáció aktuálisan szakértői szempontból nem javallott. Ha az apánál kerülne elhelyezésre a gyermek, akkor annak lehetősége is felmerül – az apa nagyfokú munkahelyi elfoglaltságából eredően –, hogy tulajdonképpen mindkét szülőt elveszíti a gyermek és ezzel szemben az apai nagyszülőkkel lenne kárpótolva, mely szintén nem javasolt szakértői szempontból.
[9]	Az igazságügyi szakértő meghallgatására a 2011. november 9. napján megtartott tárgyaláson (23. számú jegyzőkönyv) került sor. A szakértő elmondta, hogy a gyermek az édesanyjával stabil, jó kapcsolatot tud fenntartani. A vizsgálat során nem merültek fel olyan jegyek, amelyek a gyermek elválasztására utaltak volna, még akkor sem, ha a felperesi édesapa személyisége strukturáltabb, harmonikusabb, kiegyensúlyozottabb, mint az alperesi édesanya személyisége.
[10]	A per szünetelését követően P.20.240/2012. számon folytatódott perben sor került a szakvélemény kiegészítésére, amelynek benyújtására 2012. szeptember 5. napján történt meg. Ebben a szakértő leszögezte, hogy az alapszakértői véleményében, illetve személyes meghallgatása során tett ténymegállapításait változatlan formában tartja fenn. A korábbi alapszakvéleménytől eltérő, markáns változásra utaló adat nem merült fel. A gyermeknek mindkét féllel stabil, harmonikus, kiegyensúlyozott a kapcsolata.
[11]	A felperes élettársi kapcsolatára figyelemmel beszerzett újabb szakvélemény kiegészítésében a szakértő korábbi megállapításait fenntartotta, azzal azonban, hogy az apa személyiség jellemzőinek és gyermeknevelési képességeinek magasabb szintű érvényre jutásának ad teret a per elhúzódása, figyelemmel arra, hogy a gyermek időközben idősebb lett, melynek során az apai elhelyezés igen elgondolkodtató.
[12]	Ezen szakértői válaszban rejlő ellentmondást a szakértő a másodfokú eljárás során feloldotta. A tárgyaláson kifejtette, hogy a gyermekelhelyezés esetében pszichológiai szempontból elsődleges az érzelmi kötődés, csak akkor merülhet fel kontraindikáció ezzel kapcsolatban, ha annál a félnél, akihez a gyermek erősebben kötődik, veszélyeztető körülmények, illetve rizikófaktorok merülnek fel. Az alperes esetében ilyen veszélyeztető körülmény, rizikófaktor nincs.
[13]	A fentiek szerint tehát megállapítható, hogy a kirendelt igazságügyi szakértő a perben mindvégig fenntartotta azon álláspontját, hogy a gyermek számára az elsődleges kötődést nyújtó személy az alperes.
[14]	Az elsőfokú bíróság döntése során figyelembe vette az alperes életmódjában az állandó költözéseket, az egzisztenciális, érzelmi és magánéleti hullámokat. Kétségtelen, hogy az alperes a perbeli gyermekkel más városba költözött, majd élettársi kapcsolata – későbbi házassága – okán ismét más városba költözött, majd visszaköltözött és időközben házassága is felbomlott.
[15]	A felperes esetében sem jelenthető azonban ki a környezet állandósága, hiszen a N.-i családi házból szüleihez N.-be költözött, az utóbbi időben pedig a N.-i lakásban tartózkodott.
[16]	Az elsőfokú bíróság hangsúlyozta, miszerint kétségtelen, hogy jelen perben mindkét szülő alkalmas a gyermeknevelésre, mindkét szülő őszintén ragaszkodik gyermekéhez, és a gyermeknek mindkét féllel szoros, meleg érzelmi kapcsolata van. Elsődleges azonban az anyai kötődés, a gyermeket születésétől kezdve az édesanya neveli, az ő személye jelenti számára azt az érzelmi biztonságot, amely a gyermek testi, értelmi, erkölcsi fejlődéséhez szükséges. A másodfokú bíróság álláspontja szerint ehhez képest az elmúlt években történt környezetváltozás másodlagos szempont.
[17]	A fentiekre tekintettel a másodfokú bíróság az elsőfokú bíróság ítéletét a Pp. 253. § (2) bekezdése alapján megváltoztatta és a gyermeket az alperesi anyánál helyezte el. A gyermekelhelyezés tárgyában született elsőfokú döntés megváltoztatása maga után vonta a gyermektartásdíj fizetési kötelezettség, továbbá a különélő szülő és a gyermek közötti kapcsolattartás módosítását is.
[18]	A másodfokú bíróság rámutatott, hogy a Polgári Törvénykönyvről szóló 1959. évi IV. törvény (a továbbiakban régi Ptk.) 297. § (1) bekezdése szerint beszámításnak nincs helye olyan szolgáltatással szemben, amelyet megállapodás alapján meghatározott célra kell fordítani, továbbá – a túlfizetés esetét kivéve – tartási, életjáradéki és baleseti járadék követeléssel, úgy szintén a szándékosan okozott kár megtérítésére irányuló követeléssel szemben. E beszámítási tilalom tekintetében a törvény nem tesz különbséget a között, hogy lejárt, vagy folyamatos tartásdíj vagy járadék követelésről van-e szó. A felperes saját követelését a gyermektartásdíj hátralék követeléssel szemben nem számíthatja be, arra volna csupán lehetőség, hogy az alperes, azaz a gyermektartásdíj hátralék jogosultja, saját követelését – az esetleges végrehajtást elkerülendő – leszállítsa a felperes jogerős fizetési meghagyáson alapuló követelésének összegével. Erre tekintettel a másodfokú bíróság a viszontkeresettel szembeni beszámítási kifogást elutasította.
[19]	2. Az indítványozó álláspontja szerint az alkotmányjogi panaszban támadott határozat sértik az Alaptörvény XXIV. cikk (1) bekezdésében foglaltakat.
[20]	Az indítványozó az alkotmányjogi panaszt az Alaptörvény 24. cikk (2) bekezdésének d) pontja alapján az Abtv. 27. §-ára alapítja.
[21]	3. Az Abtv. 56. § (1) bekezdésében meghatározottak szerint az Alkotmánybíróság elsődlegesen az alkotmányjogi panasz befogadhatóságáról dönt. Az Alkotmánybíróság az Abtv. 50. § (1) bekezdése és az Alkotmánybíróság ügyrendje 5. § (1) bekezdése alapján tanácsban jár el az ügyben. Az Abtv. 56. § (2) bekezdése értelmében az Alkotmánybíróság tanácsa mérlegelési jogkörében vizsgálja az alkotmányjogi panasz befogadhatóságának törvényben előírt tartalmi feltételeit, különösen a 27. § szerinti érintettséget, a jogorvoslat kimerítését, valamint a 29–31. § szerinti feltételeket. Ennek során az Alkotmánybíróság megállapította, hogy a panasz nem fogadható be.
[23]	Az Abtv. 27. §-a értelmében, az Alaptörvény 24. cikk (2) bekezdés d) pontja alapján alaptörvény-ellenes bírói döntéssel szemben az egyedi ügyben érintett személy vagy szervezet alkotmányjogi panasszal fordulhat az Alkotmánybírósághoz, ha az ügy érdemében hozott döntés vagy a bírósági eljárást befejező egyéb döntés az indítványozó Alaptörvényben biztosított jogát sérti, és az indítványozó a jogorvoslati lehetőségeit már kimerítette, vagy jogorvoslati lehetőség nincs számára biztosítva.
[24]	Az indítványozó közvetlenül érintett, mivel az alkotmányjogi panasz alapjául szolgáló ügyben, amelyben a másodfokú ítélet ellen nyújtott be alkotmányjogi panaszt, félként szerepelt. Ezért e tekintetben a panasz szintén megfelel az Abtv. 27. §-ában foglalt feltételeknek.
[25]	Az Alkotmánybíróság ezt követően az alkotmányjogi panasz előterjesztésére nyitva álló határidő betartását vizsgálta.
[26]	Az Abtv. 30. § (1) bekezdése értelmében az alkotmányjogi panasz benyújtására a sérelmezett döntés kézbesítésétől számított hatvan napon belül van lehetőség. Az Abtv. 53. § (2) bekezdése értelmében pedig az alkotmányjogi panasz iránti indítványt – a 26. § (2) bekezdése szerinti eset kivételével – az ügyben első fokon eljárt bíróságnál kell az Alkotmánybírósághoz címezve benyújtani.
[27]	Az indítványozó perbeli jogi képviseletét ellátó jogi képviselő – a csatolt tértivevény tanúsága szerint – a másodfokú bíróság ítéletétét 2013. október hó 7. napján vette át, míg az alkotmányjogi panaszt 2013. december hó 5. napján adta postára, az Alkotmánybíróságnak címezve azt. Az alkotmányjogi panasz előterjesztésére tehát a törvényes határidőn belül került sor.
[28]	Az Abtv. 52. § (1) bekezdése értelmében az indítványnak határozott kérelmet kell tartalmaznia. Az indítványozó megjelölte az Abtv. 27. §-át, melyre alapozva nyújtotta be alkotmányjogi panaszát, valamint kifejezett kérelmet terjesztett elő a sérelmezett bírósági ítélet alaptörvény-ellenességének megállapítására és megsemmisítésére vonatkozóan. Megjelölte az Alaptörvény azon cikkét illetve bekezdését, amely tekintetében – álláspontja szerint – az alaptörvény-ellenesség fennáll. Az alkotmányjogi panasz a kérelem határozottságát illetően a törvényi feltételeknek megfelel.
[29]	3.2. A továbbiakban az Abtv. 56. §-a szerint az Alkotmánybíróság tanácsa mérlegelési jogkörében vizsgálta az Abtv. 27. §-a alapján előterjesztett alkotmányjogi panasz indítvány befogadhatóságának törvényben előírt tartalmi feltételeit. Az Abtv. 52. § (4) bekezdése értelmében az alkotmánybírósági eljárás feltételeinek fennállását az indítványozónak kell igazolnia. Az Abtv. 27. §-a szerint alkotmányjogi panasz akkor terjeszthető elő, ha a bírósági eljárást befejező döntés az indítványozó Alaptörvényben biztosított jogát sérti [a) pont].
[30]	Az indítványozó álláspontja szerint az alkotmányjogi panaszban támadott határozatok sértik az Alaptörvény XXIV. cikk (1) bekezdésében foglaltakat.
[31]	Az indítványozó a bíróságok által lefolytatott eljárások tényállási és pertörténeti elemeit részletesen ismertette. Különösen nehezményezte, hogy a Pécsi Törvényszék mint másodfokú bíróság az alperes fellebbezése folytán kitűzött tárgyaláson az ideiglenes intézkedés alperesi fellebbezés folytán történt hatályon kívül helyezésére vonatkozó határozatot írásban kézbesítette, majd a másodfokú ítéletet, szóban hirdette ki. Sérelmezi továbbá, hogy annak ellenére, hogy az elsőfokú bíróság valamennyi szempont figyelembevételével hozta meg döntését, azt a másodfokú bíróság egyetlen szempont alapján változtatta meg azzal a szóbeli indokolással, hogy nem jogi, hanem érzelmi kérdésben döntött.
[32]	Az alkotmányjogi panasz 1. pontjában az indítványozó rögzíti a másodfokú ítélet kézhezvételének időpontját is, az alkotmányjogi panasz kiegészítésben pedig a szakértői véleményben szereplő „elsődleges érzelmi kötődés” kiemelését vitatta „az elsőfokú eljárásban rendelkezésre álló valamennyi bizonyítékból”.
[33]	Az indítványozó jogsértőnek vélte, hogy a másodfokú bíróság hivatalból rendelt el bizonyítást, elrendelve az elsőfokú eljárás során 3 szakértői véleményt előterjesztő szakértő meghallgatását.
[34]	Az indítványozó az ítélet írásba foglalását megelőzően benyújtott, az eljárás szabálytalansága miatti kifogása elutasítását, és az indokolás – megítélése szerint rövid – terjedelmét is a tisztességes eljáráshoz való jogának sérelmeként értékelte. Álláspontjának alátámasztására hivatkozott azon jogszabályi rendelkezésekre, amelyeket az eljárások során – álláspontja szerint – az eljáró bíróságok megsértettek. Így különösen a Pp. 1. §-ára (a törvény célja), 206. §-ára (a bizonyítás eredményének mérlegelése), 221. § (1) bekezdésére (az ítélet tartalmának meghatározása az indokolás tényállás megállapítása, a bizonyítási eljárás eredményének mérlegelése, a felajánlott bizonyítás mellőzése vonatkozásában). továbbá a Pp. 253. § (2) bekezdésére hivatkozik, valamint a Legfelsőbb Bíróság 17. számú irányelvére (a gyermek elhelyezésével kapcsolatos szempontokról) is.
[35]	Nyilvánvalóan téves – egyszerű szövegelemzés alapján – az alkotmányjogi panasz kiegészítésben az indítványozó alábbi hivatkozása: „ a másodfokú bíróság az elsőfokú bíróság ítéletét a Polgári perrendtartás 253. § (2) bekezdése alapján változtatta meg, ugyanakkor ez a jogszabályhely arra az esetre vonatkozik, amikor a másodfokú bíróság az elsőfokú bíróság ítéletét, mint érdemben helyes döntést helybenhagyja. Az ítélet indokolása tehát megtévesztő.”
[36]	A Pp. 253. § (2) bekezdése ezzel szemben kimondja: „Ha az elsőfokú bíróság ítélete érdemben helyes, a másodfokú bíróság ezt helybenhagyja, ellenkező esetben az elsőfokú bíróság ítéletét egészben vagy részben megváltoztatja, illetőleg közbenső ítéletet vagy részítéletet hoz.”
[37]	Az indítványozó álláspontja szerint a másodfokú bíróság megsértette az Alaptörvény XXIV. cikk (1) bekezdése szerinti tisztességes hatósági eljáráshoz való jogát.
[38]	Sérelmezte továbbá az indítványozó, hogy a gyermekelhelyezés körében a másodfokú ítélet ellen felülvizsgálati kérelmet nem lehet előterjeszteni, de e tekintetben az Abtv. 26. § (1) bekezdésére nem hivatkozott, e körben panaszt nem terjesztett elő.
[39]	3.3. Az Abtv. 52. § (1b) bekezdés b) pontja alapján alkotmányjogi panasznak olyan bírói döntéssel szemben van helye, amely Alaptörvényben biztosított jogot sért, és e sérelem lényegét és az eljárás megindításának indokait az alkotmányjogi panasznak kell tartalmaznia.
[40]	Rámutat az Alkotmánybíróság, hogy az Alaptörvény a XXIV. cikk (1) bekezdése kizárólag hatósági eljárásokra vonatkozik.
[41]	Megállapította továbbá az Alkotmánybíróság, hogy az Alaptörvény XXVIII. cikke tekintetében – az arra való konkrét hivatkozás nélkül – sem állított az indítványozó olyan pontosan körülírt, releváns alkotmányjogi érvekkel alátámasztott alaptörvény-ellenességet a támadott bírósági határozattal kapcsolatosan, amelyet alapvető alkotmányjogi jelentőségű kérdésként lehetne értékelni, vagy amely a bírói döntést érdemben befolyásoló alaptörvény-ellenességet vetne fel.
[42]	A bíróságok döntéseinek vizsgálata során az Alkotmánybíróság – az Abtv. 27. §-ával kapcsolatban kialakított gyakorlatának megfelelően – tartózkodott a bíróság által megállapított tényállás, a bizonyítékok bírói értékelésének és mérlegelésének felülvizsgálatától. Az Alkotmánybíróság így, mint mérlegelést kívánó ténykérdést nem vizsgálhatta azt sem, hogy a gyermek, akinek az érdeke az elsődleges a tárgybeli perben, milyen érzelmi kötődésekkel rendelkezik. A bíróságoknak viszont ez feladata volt, a Pp. 182. §-a alapján, akár hivatalból, a szakértő írásbeli véleményének kiegészítése vagy részletesebb kifejtése végett személyes megjelenésére való kötelezése útján is.
[43]	4. Fentiekre tekintettel, mivel a jelen ügyben nem merült fel olyan, a bírói döntést érdemben befolyásoló alaptörvény-ellenesség, illetve alapvető alkotmányossági kérdés, alaptörvényben biztosított jog sérelme, mely az alkotmányjogi panasz befogadását indokolta volna az Alkotmánybíróság az Abtv. 56. § (2) bekezdése alapján, az 56. § (3) bekezdésére, valamint az Ügyrend 30. § (2) bekezdés a) pontjára tekintettel az alkotmányjogi panaszt visszautasította.
. 12/07/2013
. 3227/2014. (IX. 22.)

matches: bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság Bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság Bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság


text:
XIII. kerület - Angyalföld, Újlipótváros, Vizafogó | A bíróság szerint tisztességtelen a BKK pótdíjazása
CímlapKözlekedésA bíróság szerint tisztességtelen a BKK pótdíjazása
A bíróság szerint tisztességtelen a BKK pótdíjazása
2017.08.16. sze., 22.40
Pert vesztett a BKK egy megbüntetett utassal szemben, mivel a pótdíjkövetelés mértéke 92-szerese a jegyárnak, ez pedig tisztességtelen a II. és III. kerületi Bíróság szerint.
Az utast 2015 őszén bírságolták meg a BKK ellenőrei. A közlekedési cég csaknem egy évvel később fizetési meghagyásos eljárást kezdeményezett az utassal szemben, aki perre vitte az ügyet. Ügyvédje szerint ugyanis a követelés alapjául meghatározott általános szerződési feltétel tisztességtelen – írta meg az Index.
A bíróság a BKK pótdíját összehasonlította a parkolási pótdíjjal (ami 15 napon belüli befizetés esetén jellemzően az egy órai várakozási díj 12-14-szerese, 15 nap után pedig a 40-szerese, ráadásul nem kamatozik). Ehhez képest a BKK pótdíja már 30 napon belül 45-szörös, azon túl pedig 92-szeres fizetési kötelezettséget jelent. Ez a bíróság szerint nyilvánvalóan sérti a Polgári Törvénykönyv meghatározott pontját. Mivel pedig ez a szerződési feltétel tisztességtelensége miatt érvénytelen, a bíróság elutasította a BKK követelését.
Az ügyvéd szerint a BKK-nak új pótdíjszabást kell alkotnia. Mint az Indexnek kifejtette: az ítélet alapján a 32 000 forintos követelésekre alapított perek valószínűleg az esetek többségében megnyerhetőek, és a BKK által – az immáron jogerősen is megállapított – tisztességtelen pótdíj összeg alapján megnyert perek tekintetében is érdemes lehet az újrafelvétel kérdését megvizsgálni.
A BKK jelenlegi pótdíjazása:
A megbüntetett utasnak a helyszínen – vagy 2 munkanapon belül a kijelölt ügyfélszolgálatokon (Akácfa utca, Deák tér, Kelenföld, Széll Kálmán tér) – 8 ezer forintot, azt követően, 30 napon belül, 16 ezer forintot kell befizetni. Aki csak 30 nap után rendezi a pótdíjtartozását annak már 32 500 forintot kell fizetnie. Abban az esetben, ha valaki csak otthon felejtette a bérletét, 5 munkanapon belül lehetősége van 2 ezer forintos kezelési költség megfizetése mellett a bérlet utólagos bemutatására.
bkk, pótdíjazás, tisztességtelen

matches: bíróság bíróság bíróság Bíróság bíróság bíróság bíróság


text:
F‑4/07. sz. ügy
„Közszolgálat – Tisztviselők – A Bizottság és a tagállamok közötti tisztviselőcsere – Közösségi tisztviselőnek a görög közigazgatás rendelkezésére bocsátása – Megtagadás – Kártérítés iránti kereset – Nem vagyoni kár – Pert megelőző eljárás – Elfogadhatóság – A Közösség szerződésen kívüli felelőssége megállapításának alapfeltételei”
Tárgy: Az EK 236. cikk és az EA 152. cikk alapján benyújtott kereset, amelyben E‑E. Skoulidi a Bizottság kinevezésre jogosult hatóságként eljáró „Személyzeti és Igazgatási” főigazgatóságának főigazgatója 2006. március 28‑i azon határozatával okozott nem vagyoni kárának megtérítését kéri, amely nem engedélyezi a görög közoktatási és vallásügyi minisztériumnak való rendelkezésre bocsátását a Bizottság és a tagállamok között tisztviselőcsere keretében.
1. Tisztviselők – Kereset – Kártérítési kereset – A megsemmisítés iránti keresethez képesti önállóság
2. Tisztviselők – Kereset – Kártérítési kereset – Pert megelőző eljárás
3. Tisztviselők – Kereset – Kártérítési kereset – Keresetindítási határidő
4. Tisztviselők – Egyenlő bánásmód – Korlátok
5. Eljárás – Keresetlevél – Közösségi intézmény által okozott károk megtérítésére irányuló kereset – Nem vagyoni kár megtérítésére irányuló kérelem
1. A megsemmisítés iránti kereset és a kártérítési kereset önálló jogorvoslati utak, és az érintett jogosult vagy az egyiket, vagy a másikat, avagy a kettőt együttesen választani. Következésképpen a tisztviselőnek sérelmet okozó határozat esetében, a tisztviselő a szóban forgó aktus megsemmisítésének kérése nélkül, ezen aktus állítólagos jogellenessége alapján kizárólag azon kár megtérítésére irányuló keresetet jogosult benyújtani, amelyet az aktus neki okozott.
a Bíróság 9/75. sz., Meyer‑Burckhardt kontra Bizottság ügyben 1975. október 22‑én hozott ítéletének (EBHT 1975., 1171. o.) 10.és 11. pontja;
az Elsőfokú Bíróság T‑27/90. sz., Latham kontra Bizottság ügyben 1991. január 24‑én hozott ítéletének (EBHT 1991., II‑35. o.) 36. pontja; T‑59/96. sz., Burban kontra Parlament ügyben 1997. május 28‑án hozott ítéletének (EBHT‑KSZ 1997., I‑A‑109. o. és II‑331. o.) 25. pontja; T‑136/03. sz., Schochaert kontra Tanács ügyben 2004. július 8‑án hozott ítéletének (EBHT‑KSZ 2004., I‑A‑215. o. és II‑957. o.) 24. pontja; T‑249/04. sz., Combescot kontra Bizottság ügyben 2007. szeptember 12‑én hozott ítéletének (az EBHT‑ban még nem tették közzé, az ítélettel szemben C‑525/07. P. ügyszám alatt fellebbezés van folyamatban a Bíróság előtt) 30. pontja,;
a Közszolgálati Törvényszék F‑85/06. sz., Bellantone kontra Számvevőszék ügyben 2007. október 9‑én hozott ítéletének (az EBHT‑ban még nem tették közzé) 80. pontja.
2. A pert megelőző eljárás különbözik aszerint, hogy a kár, amelynek megtérítését kérték, a személyzeti szabályzat 90. cikke (2) bekezdésének értelmében vett sérelmet okozó határozatból vagy az adminisztráció határozati jelleget nélkülöző magatartásából fakad; az első esetben az érdekeltnek kell a megszabott határidőn belül a kinevezésre jogosult hatóságnál a szóban forgó aktus ellen panasszal élnie, mivel a kártérítés iránti kérelmek előterjeszthetőek akár e panaszban, akár első alkalommal a keresetben; ezzel szemben a második esetben a közigazgatási eljárásnak a személyzeti szabályzat 90. cikke (1) bekezdése szerinti, kártérítésre irányuló kérelem benyújtásával kell kezdődnie, majd – adott esetben – a kérelmet elutasító határozat elleni panasz benyújtásával kell folytatódnia.
A tisztviselőnek a számára sérelmet okozó határozat esetén a személyzeti szabályzat 90. cikkének (2) bekezdésében előírt panaszeljárást kell igénybe vennie nemcsak akkor, ha a neki sérelmet okozó aktus megsemmisítését kéri, hanem a tisztán kártérítési jellegű kereset keretében akkor is, amikor csak azon kár megtérítését kéri, amelyet ezen aktus okozott neki.
(lásd az 56. és 66. pontot)
az Elsőfokú Bíróság T‑14/91. sz., Weyrich kontra Bizottság ügyben 1991. június 7‑én hozott végzésének (EBHT 1991., II‑235. o.) 32. és 34. pontja; T‑36/93. sz., Ojha kontra Bizottság ügyben 1995. július 6‑án hozott ítéletének (EBHT‑KSZ 1995., I‑A‑161. o. és II‑497. o.) 117. pontja; T‑500/93. sz., Y kontra Bíróság ügyben 1996. június 28‑án hozott ítéletének (EBHT‑KSZ 1996., I‑A‑335. o. és II‑977. o.) 64. pontja; T‑15/96. sz., Liao kontra Tanács ügyben 1997. november 6‑án hozott ítéletének (EBHT‑KSZ 1997., I‑A‑329. o. és II‑897. o.) 57. pontja; T‑11/01., Mascetti kontra Bizottság ügyben 2003. április 1‑jén hozott végzésének (EBHT‑KSZ 2003., I‑A‑117. o. és II‑579. o.) 33. pontja;
a Közszolgálati Törvényszék F‑27/05. sz., Le Maire kontra Bizottság ügyben 2006. június 28‑án hozott ítéletének (EBHT‑KSZ 2006., I‑A‑1‑47. o. és II‑A‑1‑159. o. 36. pontja; F‑23/05. sz., Giraudy kontra Bizottság ügyben 2007. május 2‑án hozott ítéletének (az EBHT‑ban még nem tették közzé) 69. pontja; F‑87/06. sz., Manté kontra Tanács ügyben 2007. március 27‑én hozott végzésének (az EBHT‑ban még nem tették közzé) 19. pontja.
3. Az a tisztviselő, aki azon jogellenesség alapján kíván kártérítési keresetet benyújtani, amely a sérelmet okozó aktust jellemzi, ezen aktus közlésétől, vagy azon időponttól számított három hónapon belül, amikor tudomást szerzett az aktus létezéséről, meg kell indítania a pert megelőző eljárást nem csak a vagyoni, hanem a nem vagyoni kár tekintetében is.
4. Az egyenlő bánásmód elvét összhangba kell hozni a jogszerűség elvével, miszerint senki sem hivatkozhat valamely harmadik személy javára elkövetett jogellenes magatartásra előnyök szerzése végett, az ilyen megközelítés a „jogellenességben való egyenlő bánásmód” elvének elismerését jelentené. Következésképpen a tisztviselő nem támaszkodhat jogellenes határozatra az egyenlő bánásmód elvének sérelmére való hivatkozás érdekében. Ez nem csak a megsemmisítés iránti, hanem a kártérítési keresetre is érvényes.
az Elsőfokú Bíróság T‑120/04. sz., Peróxidos Orgánicos kontra Bizottság ügyben 2006. november 16‑án hozott ítéletének (EBHT 2006., II‑4441. o.) 77. pontja.
5. A valamely közösségi intézmény által részben jogellenes határozattal, részben jogellenes magatartással állítólagosan okozott károk megtérítése iránti keresetnek meg kell jelölnie, hogy a felperes által kért kártérítés összegének mely része felel meg az intézmény jogellenes magatartásának, és mely része felel meg a sérelmet okozó aktus jogellenességének. Következésképpen a felperes az állítólagos nem vagyoni kár jellegének pontos megjelölését követően köteles meghatározni – még ha megközelítőlegesen is – a kár értékét, megkülönböztetve a közösségi intézmény határozatán és jogellenes magatartásán alapuló kárt, annak érdekében hogy a Törvényszék értékelhesse a kár terjedelmét és jellegét.
(lásd a 82. pontot)
az Elsőfokú Bíróság F‑95/05. sz., N kontra Bizottság ügyben 2007. december 13‑án hozott ítéletének (az EBHT‑ban még nem tették közzé) 91. pontja.

matches: Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság


text:
31. A Bíróság döntéséről - A Hunvald-per
Most egy kicsit részletesebben a tegnapi gyorshírről, így talán sikerül megvilágítani egy-két kedves kommentelő számára az eseményeket. Mert mi is volt a hír maga? Az, hogy házi őrizetbe helyezte a Fővárosi Bíróság tegnap Gál Györgyöt, a VII. kerületi önkormányzat gazdasági bizottságának korábbi elnökét, Hunvald György volt szocialista polgármester ellen pedig lakhelyelhagyási tilalmat rendelt el. Az ingatlanpanama ügyében vádolt politikusok közül Gál több mint két és fél, míg Hunvald több mint két évet töltött előzetesben.
A Fővárosi Bíróság közleménye szerint a döntést az indokolta, hogy a vád tényei között a bűnszervezeti elkövetés nincs megfelelően körülírva, így a vádlottak a törvény értelmében néhány hónapon belül automatikusan szabadultak volna a legsúlyosabb kényszerintézkedésből, mert annak tartama a törvény alapján megszűnik.
A Fővárosi Bíróság 2010. novemberi végzésében a vádlottak előzetes letartóztatását a szökés, elrejtőzés veszélyére tekintettel még fenntartotta az elsőfokú bíróság ügydöntő határozatának kihirdetéséig, aminek egyebek mellett az volt az indoka, hogy a vádlottak a kiemelkedő tárgyi súlyú bűncselekményeket a vád szerint bűnszervezetben valósították meg. A Fővárosi Ítélőtábla a döntést helybenhagyta.
A Fővárosi Bíróság a büntetőper első tárgyalási napján, április 7-én, a vádismertetés kapcsán azonban felkérte az ügyészt, pontosítsa, fejtse ki a vádban a bűnszervezeti elkövetésre vonatkozó részt, mivel a bírósághoz benyújtott vádiratban rögzítettek nem mindenben egyeztethetők össze a Büntetőtörvénykönyvben írt bűnszervezet fogalmával. Az ügyész nem kívánta a vádat kiegészíteni vagy pontosítani.
A Fővárosi Bíróság ezek után vizsgálta meg, hogy a 2 év 6 hónapja előzetes letartóztatásban lévő Gál György és a 2 év 4 hónapja előzetes letartóztatásban lévő Hunvald György esetében továbbra is indokolt-e a legsúlyosabb kényszerintézkedés fenntartása. A bíróság egyebek mellett vizsgálta a vád tárgyává tett cselekmények tárgyi súlyát és a kiszabható büntetés mértékében megmutatkozó fenyegetettséget, amely alapján az előzetes letartóztatás leghosszabb tartama mindkét vádlott esetében 3 év. Amennyiben ugyanis nem bizonyítható, hogy a bűncselekményeket bűnszervezetben követték el, akkor a kiszabható büntetés mértéke nem 20 évi, csak 10 évig terjedő szabadságvesztés.
A bíróság rámutatott, hogy a bűnszervezet hiányos megfogalmazása miatt a vád még törvényes marad, azonban mint büntetéskiszabást befolyásoló tényezőnek, már az előzetes letartóztatásról való döntésben megmutatkozik a jelentősége. A bíróság ugyanis ez alapján értékeli, hogy a kiszabható büntetés maximuma olyan-e, amely valószínűsíti a szökés, elrejtőzés veszélyét. Ezért szólította fel a bíróság az ügyészt a vád pontosítására, s ezért foglalkozik már az eljárás jelen szakaszában egy olyan büntetéskiszabási tényezővel, amely bizonyítás kérdése, és amelynek kereteit a bíróság szerint az ügyésznek kell megjelölnie.
Mint ismert, a Központi Nyomozó Főügyészség vádirata 17 erzsébetvárosi önkormányzati ingatlannal kapcsolatos ügyletről szól. A vád szerint Gál György ingatlanonként 20-30 millió forint vesztegetési pénzért cserébe közreműködött abban, hogy egy meghatározott vállalkozói érdekkörbe tartozó csoport részére értékesítsék az önkormányzati ingatlanokat. A vád szerint az áron alul megszerzett ingatlanokat nem sokkal az önkormányzattal kötött szerződést követően jelentős haszonnal továbbadták külföldi befektetőknek.
https://hunvaldper.blog.hu/api/trackback/id/tr362902890
Palást 2011.05.15. 22:28:14
A Fővárosi Bíróság döntéséről örömmel értesültek az erzsébetvárosi állampolgárok.Ők rendületlenül hittek Hunvald György volt polgármesterük ártatlanságában, továbbra is tisztelik őt, hiszen képviselő-társaival igen sokat tettek Erzsébetváros fejlődéséért. De vajon meddig mehet el a bulvár-média ennek a hírnek kapcsán ? Például a Blikk, május 14.-i számában- első oldalon közli- sértő módon hogy " Budapest foglya lett Hunvald". A lap 5. oldalán pedig így folytatják: " Kiengedték a börtönből a bukott polgármestert.Aztán a Blikk munkatársai fel akarták keresni Hunvald Györgyöt a bejelentett lakásán, s mivel nem találták otthon, a ház egyik lakójától - nevét nem említve - kértek interjút, melyben negatív vonatkozásban tüntették fel Erzsébetváros volt polgármesterét. Üzenjük a Blikknek: HUNVALD GYÖRGY NEM LETT BUDAPEST FOGLYA, HUNVALD GYÖRGYÖT NEM A BÖRTÖNBŐL ENGEDTÉK KI, HANEM ELŐZETES LETARTÓZTATÁSÁBÓL, HUNVALD GYÖRGY NEM TAGJA SEMMIFÉLE BŰNSZÖVETKEZETNEK !! Erzsébetváros volt polgármestere tisztességesen, becsületesen, nagy ambícióval végezte tevékenységét és lelkiismeretesen szolgálta Erzsébetváros lakosságát, akik örömmel értesültek az igazságtalan előzetes letartóztatásának megszüntetéséről. A több mint két év alatt sem felejtkeztek el Hunvald Györgyről, több szimpátia megmozdulást tartottak a Polgármesteri Hivatal előtt és szalagokat helyeztek el a Testvérvárosok útjelző táblájára. Igaz viszont, hogy legutóbb - Hunvald György őrizetbe vételének második évfordulóján - ezeket a szalagokat Vattamány Zsolt jelenlegi polgármester eltávolíttatta,s feljelentést tett a VII. kerületi Rendőrkapitányságon, hogy " garázda elemek megrongálták a testvérvárosi útjelzőt." A sorozatos feljelentéseiről elhíresült új polgármester valamitől nagyon fél.Nem mástól, mint az igazság teljes körű kiderülésétől. Meg attól, hogy Erzsébetváros lakosságát nem lehet a továbbiakban Hunvald György ellen hangolni s lejárató kampányát a következő választások alkalmával megismételni. Azt viszont tudnia kell, a " garázda elemek" még egyszer nem fogják megválasztani polgármesternek.
Kispaltibor 2011.05.16. 11:36:45
Új fejezet kezdődött el május pénteke óta Hunvald György volt polgármester életében. Május 13-án, pénteken délután hazaérkezett családjához. A bíróság úgy döntött, hogy már nem indokolt a letartóztatás.
Hunvald György két év 3 hónap előzetesben töltött idő utáni második napon úgy döntött, hogy fiaival kimegy a kerület utcáit takarítani, csatlakozva az iskolásokhoz és szüleikhez. Eddig is tudtuk, hogy van emberi tartása, most úgy tűnik mások is tapasztalhatják.
Az ATV május 14-i esti adásában exkluzív interjú készült Erzsébetváros volt polgármesterével. „Szerető családom és az a szűk baráti kör fogadott, amelyik végig kitartott mellettem” - idézte fel hazatérésnek pillanatait Hunvald György.
atv.hu/belfold/20110514_rendkivuli_interju_hunvald_gyorgy

matches: Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság bíróság Bíróság Bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság Bíróság bíróság