text:
Az építésügyi hatóság kártérítési felelőssége a használatbavételi engedélyezési eljárás során történt mulasztásért - Jogászvilág
Kezdőlap » Az építésügyi hatóság kártérítési felelőssége a használatbavételi engedélyezési eljárás során történt mulasztásért
Ami a tényállást illeti, a város jegyzője építési, majd használatbavételi engedélyt adott egy háromlakásos társasház építésére. Az I. rendű alperes, az építési munkák kivitelezője az egyik lakást a felperes részére értékesítette. Ez a lakás 3 évvel az átadást követően kigyulladt és nagyrészt megsemmisült. A tűz közvetlen kiváltó oka az volt, hogy a kandallónak a kéménybe való bekötésére szolgáló füstcsöve nem volt kellő módon elszigetelve a közelben lévő faszerkezetektől, így az ott feltorlódott hő, az adott tér egyre emelkedő hőmérséklete váltotta…
Ami a tényállást illeti, a város jegyzője építési, majd használatbavételi engedélyt adott egy háromlakásos társasház építésére. Az I. rendű alperes, az építési munkák kivitelezője az egyik lakást a felperes részére értékesítette. Ez a lakás 3 évvel az átadást követően kigyulladt és nagyrészt megsemmisült. A tűz közvetlen kiváltó oka az volt, hogy a kandallónak a kéménybe való bekötésére szolgáló füstcsöve nem volt kellő módon elszigetelve a közelben lévő faszerkezetektől, így az ott feltorlódott hő, az adott tér egyre emelkedő hőmérséklete váltotta ki a tüzet.
A felperes keresetében 3 000 000 forint kártérítés egyetemleges megfizetésére kérte az alperesek kötelezését. A kivitelező kártérítési felelősségét arra alapította, hogy az építkezés során szakszerűtlen, tűzveszélyes műszaki megoldásokat alkalmazott, valószínűsíthetően nem végeztette el az általa épített kandalló és a hozzá kapcsolódó kémény környezetének szakhatósági vizsgálatát. A II. rendű alperes esetében arra hivatkozott, hogy a tűzoltók az utcában lévő tűzcsapból a tűzeset során vizet vételezni nem tudtak, és ez jelentősen hátráltatta a tűz eloltását. Az építésügyi hatóság kárfelelősségét arra alapította, hogy jogszabályt sértett, amikor szakhatósági hozzájárulás és helyszíni bejárás nélkül adta ki a tűzveszélyes épületre a használatbavételi engedélyt. Úgy ítélte meg, hogy a használatbavételi engedély kiadásakor a lakás a tűzvédelmi előírásoknak megfelelő munkák elmulasztása, a kémények eltakarás előtti, illetve végleges vizsgálatának, valamint az égéstermék-elvezető berendezések megfelelősége igazolásának elmaradása miatt nem felelt meg a tűzbiztonsági követelményeknek.
Az elsőfokú bíróság rész- és közbenső ítéletével megállapította, hogy a kivitelező és építésügyi hatóság kártérítési felelősségét, a II. rendű alperes esetében azonban nem látta megalapozottnak. A bíróság meglátása szerint a tűz keletkezésének oka négy egyidejűleg fennálló és bizonyított szakszerűtlenségre vezethető vissza: a kandalló füstcsövének bekötés során történt keresztmetszet-szűkítésére, a bekötőcső és a közvetlen környezete mentén lévő faszerkezetek közötti kellő hőszigetelés hiányára, arra, hogy az adott kéményre vonatkozó kéményseprői szakvélemény elmaradása ellenére a lakás használatbavételi engedélyt kapott, valamint arra, hogy a kandalló megépítése során még az eltakarás előtt az újabb kéményseprői szakvélemény beszerzése is elmaradt. Úgy vélte, a tűzesetet megelőzhette volna a szabályszerű használatbavételi engedély kiadása iránti eljárás és a szabályszerű határozat meghozatala.
A bíróság az építésügyi hatóság jogszabálysértő magatartásának tekintette, hogy olyan lakásra adta meg a használatbavételi engedélyt, amely nem rendelkezett kéményseprői szakvéleménnyel. Mivel a szakértői vélemények szerint a kéménykürtő nem elegendő átmérője okozati összefüggésbe hozható a tűzesettel, a kémény vizsgálata mindenképpen része kellett volna, hogy legyen a használatbavételi engedély kiadásának. A hatóságnak tisztában kellett volna lennie azzal, hogy a kivitelezés során kandalló épül, és ebből a szempontból is vizsgálnia kellett volna a használatbavételi engedélyezési eljárás során, hogy tűzvédelmi szempontból megfelelő volt-e a kandallóból kivezető füstcsőnek és a kémény csövének átmérője. Mindezért a hatóságot kártérítési felelősség terheli, mivel szabályszerű használatbavételi engedélyezési eljárás lefolytatása esetén elkerülhető lett volna a tűz bekövetkezése.
A másodfok helybenhagyta a döntést. A hatóság elismerte, hogy olyan lakásra adta meg a használatbavételi engedélyt, amely nem rendelkezett kéményseprői szakvéleménnyel, de hivatkozott arra, hogy az utóbb, még a tűzesetet megelőzően készült szakvélemény kiadásával e szabálytalanság kiküszöbölésre került, s így a szakvélemény hiánya és a káresemény között nem állt fenn okozati összefüggés.
A bíróság figyelembe vette, hogy a tüzelőberendezés létesítése, bekötése valóban nem építési engedélyhez kötött tevékenység, de rámutatott arra, hogy a szakvélemény szerint önmagában a kéménykürtő nem elegendő átmérője és a füstcsőnek a kéménybe szűkítéssel történt bekötése okozati összefüggésbe hozható a tűzesettel. A kémény vizsgálata ezért mindenképpen része kellett volna, hogy legyen a használatbavételi engedélyezési eljárásnak. Abban is helyt adott az elsőfoknak, hogy a tervek alapján a hatóságnak tisztában kellett lennie azzal, hogy a lakásban kandalló is fog épülni, és ebből a szempontból is vizsgálnia kellett volna, hogy tűzvédelmi szempontból megfelelő-e. A bíróság szerint a hatóság a szükséges kéményseprői szakvélemény beszerzésének elmulasztása miatt jogszabályi kötelezettségét megsértve a használatbavételi engedély iránti kérelem elbírálása során nem győződött meg arról, hogy az építmény megfelel-e az építési engedélyben megjelölt rendeltetésének és biztonságos használatra alkalmas állapotban van-e. A hatóság a használatbavételi engedélyt egy általa nem ellenőrzött ingatlanra adta ki, így megalapozott következtetés vonható le arra, hogy a mulasztása és a kár között fennáll az okozati összefüggés.
A felülvizsgálati tartalma
A hatóság a jogerős az ítélet hatályon kívül helyezését és a kereset elutasítását kérte.
A Kúria úgy ítélte meg, az a szabály, miszerint a közigazgatási hatóság a nem jogszabályszerű eljárással okozott kárt a polgári jog szabályai szerint megtéríti, nem alkalmazható az építésügyi hatósággal szemben, mivel a felperes a használatbavételi engedélyezési eljárás során nem minősült ügyfélnek. Az eljárás megindítására irányuló kérelmet ugyanis nem ő, hanem a kivitelező nyújtotta be, és az engedéllyel érintett ingatlan tulajdonjogát is csak később szerezte meg. A Kúria kiemelte, hogy a hatóság hivatkozott arra használatbavételi engedély esetleges szabálytalan kiadása és a káresemény közötti okozati összefüggés hiányára. Ez pedig azért jelentős, mert nem felel a kárért a közigazgatási hatóság, ha annak bekövetkezte és a hatóság mulasztása között nincsen okozati összefüggés. A bíróságok is kiemelték, hogy az egyes lakások önálló tűzszakaszkénti kezelésének elmaradása és az engedélyezési tervtől való eltérések a tűzesettel, a felperes lakásának megsemmisülésével nem álltak okozati összefüggésben. Így a használatbavételi engedélynek a tervezői és kivitelezői hibák ellenére történt kiadása sem állt okozati összefüggésben a kárral.
Az is megállapításra került, hogy a kéménykürtő nem elegendő átmérője okozati összefüggésbe volt hozható a tűzesettel, de ezt arra alapították, hogy a tankönyvi és szakkönyvi leírások szerint kandalló esetén általában minimum 200 mm-es kürtőátmérő a kívánatos, és az adott esetben a 200 mm-es átmérőjű füstcsövet szűkítéssel a 180 mm-es kürtőátmérőjű kéménybe kötötték be, ami a tűzeset kialakulásával okozati összefüggésbe hozható szakszerűtlenségnek, szabálytalanságnak minősült. Szabvány vagy jogszabály azonban a kémény kisebb kürtőátmérővel való kialakítását nem tiltja, és a szakértők szerint az engedélyezett 160 mm-eshez képest nagyobb, 180 mm-es kürtőátmérő gyakorlatilag javította a helyzetet: a szabálytalanságot ugyan nem szüntette meg, de annak mértékét csökkentette. Mindezek alapján a kémény önmagában az átmérője miatt nem volt szabálytalan.
A szakvélemények is kiemelték, hogy a tűz keletkezése kizárólag a bekötés többszörös szakszerűtlenségével van ok-okozati összefüggésben, a tüzelőberendezés létesítése, bekötése viszont nem építési engedélyhez kötött tevékenység. A kandalló megépítése és bekötése ráadásul hetekkel a használatbavételi engedély kiadása után történt. A Kúria szerint mivel a tűz kialakulásának oka a kandalló füstcsövének szakszerűtlen bekötése volt, és a kandalló létesítése és bekötése a használatbavételi engedélyezési eljárásnak nem volt tárgya, ezért az építésügyi hatóság az a mulasztása, hogy a kémény megfelelőségét tanúsító szakvélemény nélkül adta ki a használatbavételi engedélyt, a felperest ért kárral nem állt okozati összefüggésben, így a kártérítési felelősséget nem alapozhatta meg. Miután pedig a kandalló a használatbavételi engedélyezési eljárás befejezése után épült, a helyszíni szemle elmaradása sem tekinthető a tűzesettel okozati összefüggésbe hozható mulasztásnak.
Mindezek alapján a Kúria a jogerős közbenső ítéletet a támadott részben hatályon kívül helyezte, és az építésügyi hatóság szemben előterjesztett keresetet elutasította.
Az ismertetett döntés (Kúria Pfv. V. 20.155/2018.) a Kúriai Döntések 2019/7. számában 200. szám alatt jelent meg.
Releváns jogszabályhely: 1959. évi IV. törvény 339. § (1) bekezdés, 349. § (1) bekezdés

matches: bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság Kúria Kúria Kúria Kúria


text:
1 Adószám: Cégbíróság: Fővárosi Bíróság Cégbírósága Cégjegyzék szám: Nemzeti Filmszínház Nonprofit Kft Budapest, Rákóczi út 21. Közhasznúsági jelentés Fordulónap: december 31. Beszámolási időszak: január december 31. Budapest, május 05. P.h. Bakos Istvánné ügyvezető igazgató A gazdálkodó képviselője2 Tartalomjegyzék: 1. Számviteli beszámoló 1.1. Számviteli beszámoló bemutatása 1.2. Könyvvizsgálat 2. A szervezet bemutatása 2.1. Elérhetőség 2.2. Azonosító adatok 2.3. Tevékenység általában 2.4. Közhasznú tevékenység 2.5. A szervezet vezetése 2.6. Szervezeti felépítés 2.7. Foglalkoztatottak 3. A vagyon felhasználása 3.1. A vagyon felhasználásával kapcsolatos kimutatás 4. Költségvetési támogatások felhasználása 4.1. Költségvetési támogatások bemutatása 4.2. Költségvetési támogatások felhasználása 5. A tárgyévi gazdálkodás bemutatása 5.1. Bevételek Kapott támogatások Pályázati úton elnyert támogatások Tagdíjból származó bevételek Közhasznú tevékenység bevételei Egyéb közhasznú bevételek Vállalkozási tevékenység bevételei 5.2. Kiadások Cél szerinti juttatások Vezető tisztségviselők juttatásai Közhasznú tevékenység működési költségei Vállalkozási tevékenység ráfordításai 5.3. A tárgyévi gazdálkodás értékelése Közhasznúsági cél teljesülése 6. Köszönetnyilvánítás 6.1. Köszönet a támogatóknak3 1. Számviteli beszámoló 1.1. Számviteli beszámoló bemutatása A számviteli beszámoló a közhasznúsági jelentés mellékleteként, azzal együtt tekinthető meg Könyvvizsgálat A tárgyévi számviteli beszámoló szabályszerűségét, megbízhatóságát és valódiságát könyvvizsgáló ellenőrizte. A beszámolót hitelesítő könyvvizsgáló: RA-NA Könyvvizsgáló, Könyvelő és Adótanácsadó Bt. (adósz: ) megbízásában: Rajki Zsolt 1025 Budapest, Kapy utca 53/a. MKVK reg. sz: A szervezet bemutatása 2.1. Elérhetőség A szervezet elérhetősége: 1088 Budapest, Rákóczi út 21. Telefon: , Fax: Azonosító adatok A szervezet más szervezetnek nem tagja. Egyszemélyes állami tulajdonban van, a tulajdonosi jogokat a Nemzeti Vagyongazdálkodási Tanács gyakorolja "Az állami vagyonról" szóló évi CVI. törvény alapján január 1-től a Magyar Nemzeti Vagyonkezelő Zrt útján. A Nemzeti Filmszínház Nonprofit Kft. besorolása: közhasznú társaság, a regisztrációt végző szerv Fővárosi Bíróság Cégbírósága, Cégjegyzékszám: Adószáma: Tevékenység általában A Magyar Állam nevében évben alapította, a Nemzeti Kulturális Örökség Minisztériuma abból a célból, hogy hatékonyabban támogassa a magyar és európai filmművészet értékeinek bemutatását, valamint a művészeti és kulturális feladatok ellátására létrehozta a Nemzeti Filmszínház Közhasznú Társaságot. A társaság vállalkozási tevékenységet céljainak megvalósítása érdekében, azokat nem veszélyeztetve végez. A társaság a közhasznú feladatok elősegítése érdekében az alábbi tevékenységet végzi: Ingatlan bérbeadása, üzemeltetése Közhasznú tevékenység A szervezet tárgyévi közhasznú tevékenysége: Filmvetítés (fő tevékenység) Ingatlan bérbeadása, üzemeltetése (kivéve bérbeadás) Reklám tevékenység Művészeti kiegészítő tevékenység.4 2.5. A szervezet vezetése A társaság egyszemélyes jellegéből adódóan taggyűlés nem működik, a társaság legfőbb szervének hatáskörébe tartozó kérdésekben az egyedüli tag, az Alapító dönt. A társaság ügyvezető igazgatója: Bakos Istvánné (1025 Budapest, Baba utca 1.) Felügyelő Bizottság tagjai: Dudás Istvánné elnök (2045 Törökbálint, Október 6. utca 5.) Böjte József tag (1163 Budapest, Havashalom utca 11.) Alács Tibor tag (1108 Budapest, Harmat utca 180.) 2.6. Szervezeti felépítés A szervezet felépítésének főbb jellemzői, az egyes szervezeti egységek sajátosságai az alábbiak: A Nemzeti Filmszínház Nonprofit Kft. szervezete a fő tevékenységgel közvetlen kapcsolatban levő egységekből és az üzemelést biztosító kiegészítő egységekből áll. Igazgatási dolgozók: ügyvezető igazgató gazdasági vezető marketing menedzser Titkársági dolgozók: Kommunikációs munkatárs Titkárságvezető (aki házi pénztárosi és pénzügyi feladatokat is ellát) Pénzügyi munkatárs: Könyvelő, bérszámfejtő (összevont állás) Mozi üzemi dolgozók: Mozi üzemvezető Üzemvezető helyettes Mozi pénztárosok, Gépészek, Gondnok, Jegyszedők Foglalkoztatottak A szervezet foglalkoztatási helyzetének főbb jellemzői az alábbiak: Az évek során jelentősen csökkentettük a létszámot, minimum emberállománnyal működtetjük a mozit. 3. A vagyon felhasználása 3.1. A vagyon felhasználásával kapcsolatos kimutatás A vagyon felhasználásával kapcsolatos kimutatás az alábbi: Vagyoni helyzet alakulása Változás Megnevezés Előző év Tárgyév Értékben %-ban Induló tőke Tőkeváltozás Vállalkozási eredmény Közhasznú tevékenység eredménye5 4. Költségvetési támogatások felhasználása 4.1. Költségvetési támogatások bemutatása A szervezet a tárgyévben költségvetési támogatást is igénybe vett. A támogatások jellemzői a tárgyévi gazdálkodás bemutatása során, a bevételek részletezésénél kerülnek bemutatásra Költségvetési támogatások felhasználása A költségvetési támogatások felhasználását mutatja be az alábbi táblázat: Költségvetési támogatások felhasználása Kapott Felhasználás Támogatás összeg Célszerint Működési Maradván y Személyi jövedelemadó 1%-ának közcélú felhasználására Központi költségvetési szervtől más, elkülönített állami pénzalap és szervei Helyi önkormányzatok és szervei Kisebbségi települési önkormányzatok és szervei Települési önkormányzatok társulásai és ezek szervei Alapító Más forrás Összesen: A tárgyévi gazdálkodás bemutatása 5.1. Bevételek Kapott támogatások A Nemzeti Filmszínház Nonprofit Kft. tárgyévi kapott támogatásait mutatja be támogatásonként az alábbi táblázat: Kapott tárgyévi támogatások felsorolása Támogató Alapítótól kapott működési támogatás Céltámogatás rendezvényre 150 Román Filmhét megrendezésére kapott támogatás (OKM) 400 Europa Cinemas (európai artmozik szervezete) támogatása Összesen:6 Pályázati úton elnyert támogatások A szervezet által a tárgyévben pályázati úton elnyert támogatások főbb jellemzői az alábbiak: évi Román Filmhét megrendezésére kapott (OKM) céltámogatás 400 ezer Ft. Társaságunk az Europa Cinemas nevű Európai Uniós szervezet tagja, amely az európai art filmeket játszó mozikat támogatja, melynek szigorú feltételei vannak. A filmek 33%-a, a vetítések 50%-a európai kell hogy legyen, meghatározott színvonalú mozitechnika, színes ifjúsági és oktató jellegű programok, évente részletes beszámolási kötelezettség évi támogatás ezer Ft. Rendezvényre kapott egyéb támogatás 150 ezer Ft. Tagdíjból származó bevételek A szervezet a tárgyévben tagdíj címén bevételt nem realizált. Közhasznú tevékenység bevételei A Nemzeti Filmszínház Nonprofit Kft. közhasznú tevékenységének tárgyévi bevételeit mutatja be az alábbi táblázat: Közhasznú tevékenység bevételei Jogcím Filmvetítés árbevétele Reklám szolgáltatás árbevétele Üzemeltetési ktg. és egyéb költségek átterhelése 882 Összesen: Egyéb közhasznú bevételek A szervezet közhasznú tevékenységének tárgyévi egyéb bevételeit mutatja be az alábbi táblázat: Közhasznú tevékenység egyéb bevételei Jogcím Támogatott eszközök halasztott bevétele Ingatlan vagyonkezelési jogának halasztott bevétele APEH áfa visszatérítés + kamat Biztosító által fizetett kártérítés 156 Visszaírt értékvesztés 249 Kerekítési differencia 4 Összesen: Vállalkozási tevékenység bevételei A Nemzeti Filmszínház Nonprofit Kft. vállalkozási tevékenységének tárgyévi bevételeit mutatja be az alábbi táblázat:7 Vállalkozási tevékenység bevételei Jogcím Ingatlan bérbeadás árbevétele Büfé bérbeadás árbevétele Áthárított telefon és egyéb költségek árbevétele 508 Összesen: Kiadások Cél szerinti juttatások A szervezet a tárgyévben alaptevékenysége keretében adományt, díjakat, illetőleg más juttatást nem nyújtott. Vezető tisztségviselők juttatásai A szervezet vezető tisztségviselői a tárgyévben kizárólag munkadíjat, tiszteletdíjat kaptak az alábbiak szerint: Vezető tisztségviselők munkadíja, tiszteletdíja Név Ügyvezető igazgató bruttó bér Ügyvezető igazgató prémium Felügyelő bizottsági tagok tiszteletdíja Összesen: Közhasznú tevékenység működési költségei A közhasznú tevékenységhez kapcsolódó működési költségek az általános szabályok szerint kerültek elszámolásra. Vállalkozási tevékenység ráfordításai A Nemzeti Filmszínház Nonprofit Kft. vállalkozási tevékenysége tárgyévben jellemzően csak anyagjellegű ráfordítást ezer Ft-ot számolt el. Ezek a rendezvényekhez közvetlenül kapcsolható költségeket tartalmazza, kölcsönzési díjak, művészeti szolgáltatások, hangtechnikai szolgáltatások, fordítási költségek, molinó készítés költségei stb A tárgyévi gazdálkodás értékelése Közhasznúsági cél teljesülése A szervezet a létesítő okiratában meghatározott közhasznú tevékenységét a tárgyévben közhasznú céljának megfelelően látta el. 6. Köszönetnyilvánítás 6.1. Köszönet a támogatóknak A Nemzeti Filmszínház Nonprofit Kft. ezúton fejezi köszönetét mindenkinek, aki tevékenységének ellátáshoz a tárgyévben anyagi vagy nem anyagi segítséget nyújtott. Hasonló dokumentumok
Adószám: 21384095-2-42 Cégbíróság: Fővárosi Bíróság Cégbírósága Cégjegyzék szám: 01-09-920431 1088 Budapest, Rákóczi út 21. 2010. Fordulónap: 2010. december 31. Beszámolási időszak: 2010. január 01. - Részletesebben Közhasznúsági jelentés 2011
Adószám: 21384095-2-42 Cégbíróság: Fővárosi Bíróság Cégbírósága Cégjegyzék szám: 01-09-920431 1088 Budapest, Rákóczi út 21. 2011 Fordulónap: 2011. december 31. Beszámolási időszak: 2011. január 01. - 2011. Részletesebben Közhasznúsági jelentés 2007.
Adószám: 21384095-2-42 Cégbíróság: Fővárosi Bíróság Cégbírósága Cégjegyzék szám: 01-14-000389 1088 Budapest, Rákóczi út 21. 2007. Fordulónap: 2007. december 31. Beszámolási időszak: 2007. január 01. - Részletesebben Közhasznúsági jelentés
Adószám: Bejegyző szerv: Regisztrációs szám: 18160525-1-42 FŐVÁROSI BÍRÓSÁG PK.60.991/1997 BOKOR, HAZAI RÁSZORULÓK ALAPÍTVÁNY 1163 Budapest, GORDONKA utca 7. 2011 Fordulónap: Beszámolási időszak: 2011. Részletesebben "ÉLETÖRÖM" Idős Otthon Szociális Ellátó Kiemelkedően Közhasznú Nonprofit Kft. 8200 Veszprém, Sólyi utca 20. Közhasznúsági jelentés 2011.
Adószám: 22140922-2-19 Cégbíróság: Veszprém Megyei Bíróság, mint Cégbíróság Cégjegyzék szám: 19-09-511656 "ÉLETÖRÖM" Idős Otthon Szociális Ellátó Kiemelkedően Közhasznú Nonprofit Kft. 8200 Veszprém, Sólyi Részletesebben Közhasznúsági jelentés 2007.
Adószám: 18174432-1-42 Bejegyző szerv: Fővárosi Bíróság Regisztrációs szám: 8273 Mozdonyvezetők A Biztonságos És Egészséges Életért Alapítvány 1145 Budapest, Bácskai utca 11. 2011 Fordulónap: 2011. december Részletesebben Közhasznúsági jelentés
Adószám: 19010148-2-42 Bejegyző szerv: Fővárosi Bíróság Regisztrációs szám: 108/1990.04.09 1087 Budapest, Delej utca 24-26. 2011 Fordulónap: 2011. december 31. Beszámolási időszak: 2011. január 01. - 2011. Részletesebben Közhasznúsági jelentés 2004.
Adószám: 18117558-1-41 Bejegyző szerv: Fővárosi Bíróság Regisztrációs szám: 11451 Országos Egyesület a Mosolyért 1077 Budapest,Jósika u.10. 2010. Fordulónap: 2010. december 31. Beszámolási időszak: 2010. Részletesebben Közhasznúsági jelentés 2013.
Adószám: 19000565-2-13 Bejegyző szerv: Fővárosi Bíróság Regisztrációs szám: nyilvántartási szám: 536 1023 Budapest, Margit utca 9. III. I. 1. 2007. Fordulónap: 2007. december 31. Beszámolási időszak: 2007. Részletesebben GYERMEKLIGET ÓVODAI OKTATÓ NONPROFIT KFT. 5502. GYOMAENDRŐD, SUGÁR ÚT 53/1. Közhasznúsági jelentés 2013
Adószám: 21904428-1-04 Cégbíróság: Gyula Törvényszék Cégbírósága Cégjegyzék szám: 04-14-000053 GYERMEKLIGET ÓVODAI OKTATÓ NONPROFIT KFT. 5502. GYOMAENDRŐD, SUGÁR ÚT 53/1. 2013 Fordulónap: 2013. december Részletesebben Közhasznúsági jelentés 2013.
Adószám: 13953757-2-15 Bejegyző szerv: Szabolcs-Szatmár-Bereg megyei bíróság Regisztrációs szám: 15-09-071493 Tömöttvár 2007 Közhasznú Nonprofit Kft 4900 Fehérgyarmat, Tömöttvár út 5-7. 2011 Fordulónap: Részletesebben Közhasznúsági jelentés 2010.
Adószám: 19282604-1-20 Bejegyző szerv: Zala Megyei Bíróság Regisztrációs szám: 1025 Suli Harmónia-2007 Gyermekeket Segítő Alapítvány 8767 Felsőrajk, Szabadság utca 46 2010. Fordulónap: 2010. december 31. Részletesebben Közhasznúsági jelentés 2012.
Adószám: 18560293-1-09 Bejegyző szerv: Hajdú-Bihar Megyei Bíróság Regisztrációs 2053 szám: 4025 Debrecen, Barna u. 2. fsz./1. Közhasznúsági jelentés 2010. Fordulónap: 2010. december 31. Beszámolási időszak: Részletesebben Közhasznúsági jelentés 2005.
Adószám: 18367193-1-03 Bejegyző szerv: Bács-Kiskun Megyei Bíróság Kecskemét Regisztrációs szám: Pk.60.060/2005/3. Motoros Könnyű Sportrepülő Szövetség 6035 Ballószög, II. körzet 35. 2005. Fordulónap: 2005. Részletesebben Közhasznúsági jelentés 2013.
Adószám: 18248072-1-43 Bejegyző szerv: Fővárosi Bíróság Regisztrációs szám: 8805 Egyszer Volt a Magyar Gyermekkulturáért Közhasznú Alapítvány 1124 Budapest, Apor Vilmos tér 25-26 2011 Fordulónap: 2011. Részletesebben Pénzügyi beszámoló 2012
Adószám: 18026133-2-12 Bejegyző szerv: Nógrád Megyei Bíróság Regisztrációs szám: Pk.60.071/2009/7. Salgótarján Helyi Turisztikai Desztináció Mendzsment Közhasznú Egyesület 3100 Salgótarján, Múzeum tér Részletesebben -1- A számviteli beszámoló a közhasznúsági jelentés mellékleteként, azzal együtt tekinthető meg.
Adószám: 19265836-1-19 Bejegyzı szerv: Veszprém Megyei Bíróság Regisztrációs szám: Pk.60074/1992/2 Családok a Családért Házas-és Családpedagógiai Egyesület 8272 Óbudavár, Kistelek utca 2. 2011 Fordulónap: Részletesebben KIEGÉSZÍTŐ MELLÉKLET. Szt. Márton Ifjúsági és Vizisport Közhasznú Egyesület. 2014. évi Egyszerűsített Éves Beszámolójához
Adószám: Bejegyzı szerv: Regisztrációs szám: 18263587-1-43 Fıvárosi Bíróság 16.Pk. 60.136/2008/2. AKT Színház Közhasznú Egyesület 1118 Budapest, Schweidel utca 33 A 2011 Fordulónap: Beszámolási idıszak: Részletesebben Közhasznúsági jelentés 2011.
Adószám: 22209685-2-42 Cégjegyzék szám: 01-09-921458 1068 Budapest Városligeti fasor 38. 2011. Fordulónap: 2011.12.31. Beszámolási időszak: 2011.01.01. 2011.12.31. Budapest, 2012. május 02. P.h. A társaság Részletesebben Pomázi Zenekastély Nonprofit Kft Közhasznúsági jelentés. Készítette: Quadrantida Kft. 2015 március 31.
Pomázi Zenekastély Nonprofit Kft Közhasznúsági jelentés Készítette: Quadrantida Kft. 2015 március 31. Pomázi Zenekastély Nonprofit Kft. 2013 Pomáz, Templom tér 3. 2014. évi Közhasznúsági jelentése Budapest, Részletesebben KÖZHASZNÚSÁGI JELENTÉSE
MOZGÁSSÉRÜLTEK VESZPRÉM MEGYEI EGYESÜLETE (8200 Veszprém, Budapest út 16.) KÖZHASZNÚSÁGI JELENTÉSE 2011. december 31. Kelt: Pápa, 2012. május 4. Glück Ferenc György gazdálkodó képviselője A közhasznú szervezetről Részletesebben 2011. évi KÖZHASZNÚSÁGI JELENTÉS
az egyéb szervezetmegnevezése az egyéb szervezet címe 2011. évi KÖZHASZNÚSÁGI JELENTÉS 2011. 01. 01.-2011. 12. 31. 1. Számviteli beszámoló ( közhasznú egyszerűsített beszámoló) a) Mérleg b) Eredménylevezetés Részletesebben Közhasznúsági jelentés 2010.
Adószám: 18024681-2-41 Bejegyző szerv: Fővárosi Bíróság Regisztrációs szám: 10.962 Antall József Politika- és Társadalomtudományi Tudásközpont Alapítvány 1093 Budapest, Közraktár utca 4-6. 2010. Fordulónap: Részletesebben Egyszerűsített mérleg az egyszeres könyvvitelt vezető egyéb szervezet részére
Adószám: 18690651-1-13 Bejegyző szerv: Pest Megyei Bíróság Regisztrációs szám: 4 Pb 60.408./2000. Pestkörnyéki Kárpát Egyesület 2142 Nagytarcsa, Múzeumkert utca 17/a. Egyszerűsített mérleg az egyszeres Részletesebben -1- Adószám: 18085167-1 - 41 Bejegyző szerv: Fővárosi Bíróság Regisztrációs szám: Pk. 61.454/1996/4
-1- Adószám: 18085167-1 - 41 Bejegyző szerv: Fővárosi Bíróság Regisztrációs szám: Pk. 61.454/1996/4 1012 Budapest, Kosciuszkó T. u. 10. 2010. Beszámolási időszak: 2010. január 01. - 2010. december 31. Részletesebben KÖZHASZNÚSÁGI JELENTÉS 2003.
Adószám: 18689156-1-13 Bejegyző szerv: PEST MEGYEI BÍRÓSÁG Regisztrációs szám: 1100 SZENTJÁNOSBOGÁR KÖZHASZNÚ EGYESÜLET 2099. Dobogókő, Fény utca 1. KÖZHASZNÚSÁGI JELENTÉS 2003. Fordulónap: 2003. december Részletesebben Hang-Kép Kulturális Egyesület 4026 Debrecen, Garai u. 13. Közhasznúsági jelentés 2006.
Hang-Kép Kulturális Egyesület 4026 Debrecen, Garai u. 13. Közhasznúsági jelentés 2006. Adószám: 18559334-1-09 Bejegyző szerv: Hajdú-Bihar Megyei Bíróság Regisztrációs szám: Pk. 62 121/2000 Fordulónap: Részletesebben SANDAN KARATE KÖZHASZNÚ SPORTEGYESÜLET. 2220 Vecsés Hunyadi u. 13. Adószám: 18701335-1-13. Cégjegyzékszám: TE 3777. Ksh: 450135
SANDAN KARATE KÖZHASZNÚ SPORTEGYESÜLET 2220 Vecsés Hunyadi u. 13. Adószám: 18701335-1-13 Cégjegyzékszám: TE 3777 Ksh: 450135 2011. évi Közhasznúsági jelentése Vecsés, 2012. május 23. Közhasznúsági jelentés Részletesebben K Ö Z H A S Z N Ú J E L E N T É S
Bogáncs Kisállatotthon Alapítvány 2500 Esztergom, Bíróréti dűlő 10.453. hrsz. K Ö Z H A S Z N Ú J E L E N T É S a 2007. december 31i KÖZHASZNÚ egyszerűsített beszámolóhoz Keltezés: Esztergom, 2008. május Részletesebben Közhasznúsági fokozatot tartalmazó bírósági végzés száma: 7665. Bírósági végzés dátuma: 1999. XI. 03.
Közhasznúsági fokozat: közhasznú szervezet Közhasznúsági fokozatot tartalmazó bírósági végzés száma: 7665 Bírósági végzés dátuma: 1999. XI. 03. Székhely, telefonszáma: Tel:488-70-70 2003. december 31. Részletesebben Egyszerűsített éves beszámoló 2011
Közhasznúsági jelentés 1. sz. melléklete Pk.60.147/2007/2 Szent Kristóf Természetjáró Egyesület 8622 Szántód Iskola u.9. Egyszerűsített éves beszámoló 2011 Tartalma: Egyszerűsített mérleg Közhasznú eredménykimutatás Részletesebben Amerikaiak a Magyarokért Alapítvány. 2011. évi Közhasznúsági jelentés
Adószám: 18132788-1-41 Bejegyző szerv: Fővárosi Bíróság Regisztrációs szám: 10.652 1022 Budapest, Bimbó út 1-5. C. ép. 5./4 2011 Fordulónap: 2011. december 31. Beszámolási időszak: 2011. január 01. - 2011. Részletesebben Agria Speciális Mentı és Tőzoltó Csoport
Adószám: 18587913-1-10 Bejegyzı szerv: HEVES MEGYEI BÍRÓSÁG Regisztrációs szám: PK.60/122/2004/4 SORSZ: 1840 Agria Speciális Mentı és Tőzoltó Csoport 3300 Eger, Kallómalom u. 13. 5/1. 2008. Fordulónap: Részletesebben Közhasznúsági jelentés 2008.
181899 9499 29 1 Az Új Magyar Zene Egyesülete 167 Budapest, Podmaniczky u. 31. Közhasznú társadalmi szervezetek közhasznú egyszerűsített éves beszámolója 211 A közzétett adatok könyvvizsgálattal nincsenek Részletesebben Közhasznúsági jelentés 2009.
Adószám: 18997659-1-09 Bejegyző szerv: Hajdú-Bihar Megyei Bíróság Regisztrációs Pk. 60173/2007/4/I., 2007.12.14. szám: 4028, Debrecen, Damjanich u. 23. 2/9. 2009. Fordulónap: 2009. december 31. Beszámolási Részletesebben ORMÁNSÁG SZÍVE KIEMELKEDŐEN KÖZHASZNÚ ALAPÍTVÁNY
18329394995692 statisztikai számjel ORMÁNSÁG SZÍVE KIEMELKEDŐEN KÖZHASZNÚ ALAPÍTVÁNY KÖZHASZNÚSÁGI JELENTÉS 26 Székhely: 7838 Vajszló Rákóczi u 1 Adószám: 183293-1-2 Statisztikai számjel: 183293-9499-569-2 Részletesebben DR. SZAKÁL SÁNDOR ALAPÍTVÁNY
Adószám: 18592333-1-10 Bejegyzı szerv: HEVES MEGYEI BÍRÓSÁG Regisztrációs szám: PK.60.107/2003 SORSZ: 2193 Bodonyi Hagyományırzı és 3243 Bodony, Kossuth út 22. Közhasznúsági jelentés 2009. Fordulónap: Részletesebben EGYSZERŰSÍTETT ÉVES BESZÁMOLÓ 2012 év.
Egyéb szervezet neve 19032382-91999-331-02 Magyarországi Ciszterci Rend Incipit Vita Nova Alapítvány Egyszeres könyvvitelt vezető egyéb szervezetek közhasznú egyszerűsített beszámolójának eredménylevezetése Részletesebben A Byblos Alapítvány közhasznú szervezet. 2012. évi közhasznúsági jelentése
A Byblos Alapítvány közhasznú szervezet székhely: 1026 Budapest, Pasaréti út 66/b a.sz.: 18132283-1-41 2012. évi közhasznúsági jelentése Hudecz András a Kuratórium elnöke 2013. május 18. A közhasznú szervezetekről Részletesebben Napsárkányok Kajak-kenu és Sárkányhajó Klub 1095 Budapest, Lechner Ödön fasor 7.. 2012. évi Közhasznúsági jelentése
Napsárkányok Kajak-kenu és Sárkányhajó Klub 1095 Budapest, Lechner Ödön fasor 7.. 2012. évi Közhasznúsági jelentése Budapest, 2013. április 09. Kállay Kristóf elnök A Napsárkányok Közhasznúsági jelentése Részletesebben A számviteli törvény szerinti egyéb szervezetek közhasznú egyszerűsített beszámolója
190323829199933102 Magyarországi Ciszterci Rend Incipit Vita Nova Alapítvány az egyéb szervezet megnevezése 7621 Pécs, Széchenyi tér 11. az egyéb szervezet címe H A számviteli törvény szerinti egyéb szervezetek Részletesebben ÉSZAKBALATONI EBMENTŐ EGYESÜLET 8248 Veszprémfajsz, Fő utca 27. 2014. évi Közhasznúsági jelentése
ÉSZAKBALATONI EBMENTŐ EGYESÜLET 8248 Veszprémfajsz, Fő utca 27. Alakulás időpontja: 2007.10.31. Célja szerinti besorolás: Állatvédelem Adószám: 19382278-1-19 Statisztikai számjel: 193832278-9499-529-19 Részletesebben KERESZTÚRI REFORMÁTUS MISSZIÓ ALAPÍTVÁNY. Tartalom
KÖZHASZNÚSÁGI JELENTÉS 2009 Székhely: 1173. BUDAPEST, Pesti út 31 Adószám: 18195998-1-42 Közhasznúsági fokozat: közhasznú alapítvány Tartalom 1. Számviteli beszámoló 2. Kimutatás a költségvetési támogatás Részletesebben www.egzatik.hu E-mail: info@egzatik.hu
KÖZHASZNÚSÁGI JELENTÉS A számviteli tv. hatálya alá tartozó kettős könyvvitelt vezető egyéb szervezetek részére (Eredménykimutatás: összköltség, Mérleg: A ) Ez a táblázatrendszer alkalmas arra, hogy segítségével Részletesebben BKV ELŐRE SPORT CLUB KÖZHASZNÚ SZERVEZET. A BKV Előre SC 2010. évi Közhasznúsági Jelentése
BKV ELŐRE SPORT CLUB KÖZHASZNÚ SZERVEZET 2 2. Vezetői összefoglaló A BKV Előre SC elkészítette az egyesület 2010. évi gazdálkodásáról szóló Közhasznúsági Jelentését, a közhasznú eredmény kimutatást és Részletesebben FIATALOK KÜLDETÉSSEL ALAPÍTVÁNY 1061. BUDAPEST, PAULAY EDE UTCA 15.
FIATALOK KÜLDETÉSSEL ALAPÍTVÁNY 1061. BUDAPEST, PAULAY EDE UTCA 15. 2012. évi Közhasznúsági jelentése Budapest, 2013. május 30. Steven Johnson képviselő FIATALOK KÜLDETÉSSEL ALAPÍTVÁNY Közhasznúsági jelentés Részletesebben SM Betegek Gy-M-S M. Egyesülete
1 2 3 2 2-4 - 5 2-0 0 Töltéstava, Petőfi út 51. Közhasznú Egyéb Szervezet Egyszerűsített Éves Beszámolója Éves zárómérleg 2014. január 01. - 2014. december 31. 2014 Kelt Töltéstava, 2015. május 2. P. H. Részletesebben 2009. évi Közhasznúsági jelentése
MÁKVIRÁG VIRÁGAI Gyermekellátási és Szolgáltató Nonprofit Korlátolt Felelősségű Társaság Székesfehérvár, Nefelejcs u. 79-1. 8000 2009. évi Közhasznúsági jelentése Székesfehérvár, 2010. május 22.. Pintérné Részletesebben I. Az Együtt Magyarországért Alapítvány 2014. évi egyszerűsített éves beszámolója Az egyszerűsített éves beszámoló mérlege.
Név: " Koháry István " Alapítvány Székhely: 6000 Kecskemét, Piaristák tere 5. Adószám: 18354517-1-03 KÖZHASZNÚSÁGI JELENTÉS 2009.év Tartalma: 1. Számviteli beszámoló I. Közhasznú éves beszámoló ( Korm.rendelet Részletesebben M. O. CHRON COLITISES BETEGEK E.
1 8 2 3 2 8 1 9-9 4 9 9-5 2 9-0 1 Statisztikai számjel M. O. CHRON COLITISES BETEGEK E. 1021 BUDAPEST, HŰVÖSVÖLGYI U.112. Közhasznú Egyéb Szervezet Egyszerűsített Beszámolója Éves zárómérleg 2011. január Részletesebben SANDAN KARATE KÖZHASZNÚ SPORTEGYESÜLET. 2220 Vecsés Hunyadi u. 13. Adószám: 18701335-1-13. Cégjegyzékszám: TE 3777. Ksh: 450135
SANDAN KARATE KÖZHASZNÚ SPORTEGYESÜLET 2220 Vecsés Hunyadi u. 13. Adószám: 18701335-1-13 Cégjegyzékszám: TE 3777 Ksh: 450135 2010. évi Közhasznúsági jelentése Vecsés, 2011. május 23. Közhasznúsági jelentés Részletesebben Alapítvány a klinikai biostatisztikai színvonal emeléséért Közhasznúsági jelentés 2011. évre
Alapítvány a klinikai biostatisztikai színvonal emeléséért Közhasznúsági jelentés 2011. évre Készítette: 2012. április 20. Alapítvány a klinikai biostatisztikai színvonal emeléséért 1138 Budapest, Népfürdő Részletesebben FACULTAS KÖZHASZNÚ NONPROFIT KFT
KÖZHASZNÚSÁGI JELENTÉS FACULTAS Közhasznú Nonprofit Kft 2010. évi tevékenységéről (készült a közhasznú szervezetekről szóló 1997. évi CLVI. Törvény 19. előírásai szerint) FACULTAS KÖZHASZNÚ NONPROFIT KFT Részletesebben A számviteli törvény szerinti egyéb szervezetek közhasznú egyszerűsített éves beszámolója
Statisztikai számjel vagy adószám (csekkszámlaszám): 18067295913352901 A számviteli törvény szerinti egyéb szervezetek közhasznú egyszerűsített éves beszámolója 2010. év Martin György Néptáncszövetség Részletesebben Nemzeti Zenede Alapítvány. Közhasznú alapítványok, közhasznú közalapítványok közhasznú egyszerűsített éves beszámolója
Közhasznúsági jelentés TORNATEREMÉRT Kiemelten Közhasznú alapítvány Kuratóriumának 1/2014. (14.03.11.) sz. határozata:(kivonat a jegyzőkönyvből): A Kuratórium elfogadta a 2013. évi TORNATEREMÉRT alapítvány Részletesebben 2010. évi Egyszerűsített éves beszámoló
Közhasznúsági jelentés Készítette: Tíz Gira Kft 2009. március 1. TEVAN Alapítvány 1146 Budapest, Cházár András u. 15. 2008. évi Közhasznúsági jelentése Budapest, 2009. március 1. WOLNER KRISZTINA elnök Részletesebben Kozmikus Tudat Közhasznú Egyesület
1 8 7 2 5 5 6 4-9 4 9 9-5 2 9-1 3 Közhasznú Egyéb Szervezet Egyszerűsített Éves Beszámolója Éves zárómérleg 2009. augusztus 18. - 2009. december 31. 2009 Kelt Budapest, 2010. május 31. P. H. A vállakozás Részletesebben 2011. évi Közhasznúsági jelentése. Szabadszentkirály, 2012. 04. 06. Gyulai Krisztián elnök
Szabadszentkirályi Önkéntes Tűzoltó Egyesület 7951 Szabadszentkirály Petőfi S. u. 90. Bírósági bejegyzés száma: 12.Pk.60.064/2011/6. Nyilvántartási száma: 3203 2011. évi Közhasznúsági jelentése Szabadszentkirály, Részletesebben Közhasznúsági jelentés 2007.
Bejegyző szerv: VESZPRÉM MEGYEI BÍRÓSÁG VIZIMENTŐK MAGYARORSZÁGI SZAKSZOLGÁLATA EGYESÜLET 8250 ZÁNKA, 030/8 HRSZ utca Közhasznúsági jelentés 2007. Fordulónap: 2007. december 31. Beszámolási időszak: 2007. Részletesebben ARGENTIN TANGÓ TÁNCSZÍNHÁZ KÖZHASZNÚ EGYESÜLET. 2011.évi Közhasznúsági jelentés
Adószám: 18706361-1-13 Cégbíróság: Pest Megyei Bíróság Bírósági határozat szám: Pk.60375/2004 Társadalmi szerv.nyilv.sz: 4045 Statisztikai szám: 18706361949952913 ARGENTIN TANGÓ TÁNCSZÍNHÁZ KÖZHASZNÚ EGYESÜLET Részletesebben HUMAN-NET Szabolcs-Szatmár-Bereg Megyei Humán Erőforrás Fejlesztési Alapítvány. Közhasznúsági jelentés 2012.
Adószám: 18796362-1-15 Bejegyző szerv: Megyei bíróság Regisztrációs szám: Pka.60.092/1996/4. HUMAN-NET Szabolcs-Szatmár-Bereg Megyei Humán Erőforrás Fejlesztési Alapítvány 4400 Nyíregyháza, Váci M. út Részletesebben KÖZHASZNÚSÁGI JELENTÉS 2010.év
Név: " Koháry István " Alapítvány Székhely: 6000 Kecskemét, Piaristák tere 5. Adószám: 18354517-1-03 KÖZHASZNÚSÁGI JELENTÉS 2010.év Tartalma: 1. Számviteli beszámoló I. Közhasznú éves beszámoló ( Korm.rendelet Részletesebben KUKA Környezetvédelmi és Újrafelhasználó Közhasznú Alapítvány. 2010. évi Közhasznúsági jelentése
KUKA Környezetvédelmi és Újrafelhasználó Közhasznú Alapítvány 2010. évi Közhasznúsági jelentése Budapest, 2010. május 9. Dr. Huszák Gáborné KUKA Környezetvédelmi és Újrafelhasználó Közhasznú Alapítvány Részletesebben EUNet 2000 Regionális Informatikai Nonprofit Kft
EUNet 2000 Regionális Informatikai Nonprofit Kft 2012. évi MÉRLEGBESZÁMOLÓ KIEGÉSZITŐ MELLÉKLETE * 1. SZÁMVITELI BESZÁMOLÓ Az éves beszámoló formája: éves beszámoló Beszámolási időszak: 2012. január 1-től Részletesebben KÖZHASZNÚSÁGI JELENTÉS
KÖZHASZNÚSÁGI JELENTÉS Beszámolási időszak: 01.01. - 12.31 AZ ALAPÍTVÁNY ADATAI: Alapítás éve: 2008. Működés kezdete: 2009.02.04. Bírósági bejegyzés száma: 9. Pk.60.716/2008/2. Bejegyezte: Fővárosi Bíróság Részletesebben Egyéb Szervezet Egyszerűsített Éves Beszámolója
1 8 1 2 5 0 6 7-9 4 9 9-5 2 9-0 1 Egyéb Szervezet Egyszerűsített Éves Beszámolója Éves zárómérleg 2010. január 01. - 2010. december 31. 2010 Kelt Budapest, 2011. május 20. 1 8 1 2 5 0 6 7-9 4 9 9-5 2 9-0 Részletesebben 2012. évi Közhasznúsági jelentés
Törökbálinti Városőrség Polgárőr Egyesület, Törökbálint Adószám: 18028049-1-13 Bírósági végzés száma: 13.Pk.60.467/2009/6.sz. Képviselő neve: Géczy Krisztián i Közhasznúsági jelentés Kelt: Törökbálint, Részletesebben 2017 © DocPlayer.hu Adatvédelmi irányelvek | Szolgáltatási feltételek | Visszajelzés

matches: Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság BÍRÓSÁG Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság BÍRÓSÁG Bíróság Bíróság BÍRÓSÁG Bíróság BÍRÓSÁG BÍRÓSÁG Bíróság bíróság Bíróság


text:
„Előzetes döntéshozatal – Szociálpolitika – Az életkoron alapuló hátrányos megkülönböztetés tilalma – 2000/78/EK irányelv – A 18. életév betöltését megelőzően szerzett szakmai tapasztalat kizárása – Új díjazási és előmeneteli rendszer – Az eltérő bánásmód fenntartása – Munkavállalók szabad mozgása – EUMSZ 45. cikk – 492/2011/EU rendelet – A 7. cikk (1) bekezdése – A korábbi szolgálati idők részleges figyelembevételét előíró nemzeti szabályozás”
A C‑24/17. sz. ügyben,
az EUMSZ 267. cikk alapján benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem tárgyában, amelyet az Oberster Gerichtshof (legfelsőbb bíróság, Ausztria) a Bírósághoz 2017. január 18‑án érkezett, 2016. december 19‑i határozatával terjesztett elő
az Österreichischer Gewerkschaftsbund, Gewerkschaft Öffentlicher Dienst
a Republik Österreich
tagjai: R. Silva de Lapuerta, a Bíróság elnökhelyettese, az első tanács elnökeként eljárva, A. Arabadjiev (előadó), E. Regan, C. G. Fernlund és S. Rodin bírák,
– az Österreichischer Gewerkschaftsbund, Gewerkschaft Öffentlicher Dienst képviseletében M. Riedl és V. Treber‑Müller Rechtsanwälte,
– az osztrák kormány képviseletében G. Hesse és J. Schmoll, meghatalmazotti minőségben,
a főtanácsnok indítványának a 2018. december 6‑i tárgyaláson történt meghallgatását követően,
1 Az előzetes döntéshozatal iránti kérelem az EUMSZ 45. cikknek, az Európai Unió Alapjogi Chartája (a továbbiakban: Charta) 21. és 47. cikkének, a munkavállalók Unión belüli szabad mozgásáról szóló, 2011. április 5‑i 492/2011/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (HL 2011. L 141., 1. o.) 7. cikke (1) bekezdésének, valamint a foglalkoztatás és a munkavégzés során alkalmazott egyenlő bánásmód általános kereteinek létrehozásáról szóló, 2000. november 27‑i 2000/78/EK tanácsi irányelv (HL 2000. L 303., 16. o.; magyar nyelvű különkiadás 5. fejezet, 4. kötet, 79. o.) 1., 2., 6. és 17. cikkének az értelmezésére vonatkozik.
2 E kérelmet az Österreichischer Gewerkschaftsbund, Gewerkschaft Öffentlicher Dienst (osztrák szakszervezeti szövetség, közszolgálati szakszervezet; a továbbiakban: Gewerkschaftsbund) és a Republik Österreich (Osztrák Köztársaság) között az életkoron alapuló hátrányos megkülönböztetés megszüntetése érdekében az osztrák jogalkotó által elfogadott, a szerződéses közszolgálati alkalmazottakra vonatkozó szövetségi díjazási és előmeneteli rendszer jogszerűsége tárgyában folyamatban lévő jogvita keretében terjesztették elő.
A 492/2011 rendelet
3 A 492/2011 rendelet „Foglalkoztatás, egyenlő bánásmód és a munkavállalók családja” című I. fejezete tartalmazza e rendeletnek a foglalkoztatásra és egyenlő bánásmódra vonatkozó 2. szakaszát. E szakaszban szerepel e rendelet 7. cikke, amelynek (1) bekezdése a következőket írja elő:
„Valamely tagállamnak egy másik tagállam területén foglalkoztatott állampolgárát a foglalkoztatási és munkafeltételek tekintetében nem kezelhetik állampolgársága miatt a hazai állampolgároktól eltérő módon, különösen, ami a javadalmazást, a munkaviszony megszüntetését és munkanélkülivé válás esetén az újraelhelyezést vagy újrafoglalkoztatást illeti.”
4 A 2000/78 irányelv célja az 1. cikkének értelmében „a valláson, meggyőződésen, fogyatékosságon, életkoron vagy szexuális irányultságon alapuló, foglalkoztatás és munkavégzés során alkalmazott hátrányos megkülönböztetés elleni küzdelem általános kereteinek a meghatározása az egyenlő bánásmód elvének a tagállamokban történő megvalósítására tekintettel”.
5 Ezen irányelv 2. cikke a következőket írja elő:
a) közvetlen hátrányos megkülönböztetés akkor áll fenn, ha egy személy egy másikhoz képest kedvezőtlenebb elbánásban részesül, részesült vagy fog részesülni egy hasonló helyzetben az 1. cikkben hivatkozott okok bármelyike alapján [helyesen: akkor áll fenn, ha az 1. cikkben említett okok bármelyike miatt valaki hasonló helyzetben lévő másik személyhez képest kedvezőtlen bánásmódban részesül, részesült vagy fog részesülni];
6 Az említett irányelv 6. cikke a következőképpen rendelkezik:
„(1) A 2. cikk (2) bekezdése ellenére a tagállamok rendelkezhetnek úgy, hogy az életkoron alapuló eltérő bánásmód nem jelent hátrányos megkülönböztetést, ha – a nemzeti jog keretein belül – egy törvényes cél által objektíven és észszerűen igazolt, beleértve a foglalkoztatáspolitikát, a munkaerőpiaci és a szakképzési célkitűzéseket, és ha a cél elérésének eszközei megfelelők és szükségesek.
b) a foglalkoztatáshoz vagy bizonyos foglalkoztatáshoz kapcsolódó előnyökhöz való hozzájutás minimumkorhatárhoz, szakmai tapasztalathoz vagy szolgálatban eltöltött időhöz kötését [helyesen: előnyöknek az életkorra, a szakmai tapasztalatra vagy a szolgálati időre vonatkozó minimumkövetelményekhez kötését];
c) a felvétel maximális korhatárhoz kötését, amely a kérdéses állás képzési követelményein vagy a nyugdíjazás előtt munkaviszonyban töltött, észszerű időszakon alapul [helyesen: a felvétel felső korhatárhoz kötését az érintett álláshoz szükséges képzési követelmények, vagy a nyugdíjba vonulást megelőző észszerű szolgálati idő szükségessége alapján].
7 Ugyanezen irányelv 17. cikke a következőket mondja ki:
„A tagállamok meghatározzák az irányelv következtében elfogadott nemzeti rendelkezések megsértése esetén alkalmazandó szankciókat, és minden szükséges intézkedést megtesznek annak biztosítására, hogy azokat alkalmazzák. A szankciónak, amely állhat az áldozat [helyesen: károsult] részére fizetendő kártérítésből, hatékonynak, arányosnak és visszatartó erejűnek kell lennie. A tagállamok legkésőbb 2003. december 2‑ig értesítik a Bizottságot ezekről a rendelkezésekről, és késedelem nélkül tájékoztatják bármely, azokat érintő módosításról.”
8 A kérdést előterjesztő bíróság kifejti, hogy a szerződéses alkalmazottak díjazására és előmenetelére vonatkozó nemzeti jogszabályokat több ízben módosították, mivel egyes rendelkezéseik ellentétesek voltak az uniós joggal. Ezen alkalmazottak új díjazási és előmeneteli rendszere, amely a 2015‑ben és 2016‑ban kihirdetett jogszabály‑módosításokból ered, többek között a korábban hatályos díjazási és előmeneteli rendszerből fakadó, életkoron alapuló hátrányos megkülönböztetés megszüntetésére irányul.
A szerződéses alkalmazottakról szóló törvény
9 A Vertragsbedienstetengesetz 1948 (a szerződéses alkalmazottakról szóló 1948. évi törvény) 2010. augusztus 30‑i szövetségi törvénnyel (BGBl. I, 82/2010) módosított változata (a továbbiakban: a szerződéses alkalmazottakról szóló törvény) 19. §‑ának (1) bekezdése a következőket írta elő:
„Az előmenetelt referencia‑időpont alapján határozzák meg. A jelen § ellenkező rendelkezése hiányában az adott foglalkoztatási csoport második fizetési fokozatába történő előlépéshez szükséges időszak öt év, a többi fizetési fokozat tekintetében pedig két év.”
10 A szerződéses alkalmazottakról szóló törvény 26. §‑ának (1) bekezdése a következőképpen rendelkezett:
„Az előmeneteli referencia‑időpontot úgy kell meghatározni, hogy – a (4)–(8) bekezdésben szereplő korlátozások sérelme nélkül – az alkalmazás napját megelőző időszaknak kell tekinteni az alábbi, azon év június 30‑át követő időszakokat, amelyben az iskolai oktatás első évének megkezdésétől számított kilenc tanévet teljesítették, vagy amely évben azokat teljesítették volna:
1. a (2) bekezdésben említett időszakokat teljes egészükben;
2. az egyéb időszakokat […]”
A szerződéses alkalmazottakról szóló módosított törvény
11 A Bíróság 2009. június 18‑i Hütter ítéletében (C‑88/08, EU:C:2009:381) és 2014. november 11‑i Schmitzer ítéletében (C‑530/13, EU:C:2014:2359) megállapított, életkoron alapuló hátrányos megkülönböztetés orvoslása érdekében a szerződéses alkalmazottakról szóló törvényt visszamenőleges hatállyal módosította a 2015. évi Bundesbesoldungsreform (az illetményreformról szóló 2015. évi szövetségi törvény, BGBl. I, 32/2015) és a 2016. december 6‑i Besoldungsrechtsanpassungsgesetz (az illetményreformról szóló törvény, BGBl. I, 104/2016) (a továbbiakban: a szerződéses alkalmazottakról szóló módosított törvény).
12 A szerződéses alkalmazottakról szóló módosított törvény „Besorolás és előmenetel” című 19. §‑ának (1) bekezdése a következőket írja elő:
„[…] A besorolást és a további előmenetelt a díjazás szempontjából figyelembe vett évek száma alapján határozzák meg.”
13 A szerződéses alkalmazottakról szóló módosított törvénynek „A díjazás szempontjából figyelembe vett évek” című 12. §‑a értelmében:
„(1) A díjazás szempontjából figyelembe vett évek a munkaviszonyban töltött és az előmenetel szempontjából figyelembe vehető időszakokat, valamint a beszámítható korábbi szolgálati időket foglalják magukban.
(2) Az alábbi időszakok minősülnek a díjazás szempontjából figyelembe vett évekbe beszámítandó korábbi szolgálati időnek:
1. az Európai Gazdasági Térség valamely tagállamának, a Török Köztársaság vagy a Svájci Államszövetség valamelyik területi önkormányzatához vagy önkormányzati társulásához fűződő munkaviszony keretében teljesített idő;
2. az Európai Unió valamelyik intézményéhez vagy valamely Ausztria részvételével működő nemzetközi intézményhez fűződő munkaviszony keretében teljesített idő;
3. az az idő, amelyben a köztisztviselő a Heeresversorgungsgesetz [a fegyveres erők tagjai részére járó ellátásokról szóló törvény] alapján rokkantsági járadékra volt jogosult, valamint
4. az alábbiak keretében teljesített idő:
a) katonai szolgálat […],
b) katonai kiképzés […],
c) polgári szolgálat […],
d) az Európai Gazdasági Térség valamelyik tagállamában, a Török Köztársaságban vagy a Svájci Államszövetségben teljesített kötelező katonai szolgálat, hasonló katonai kiképzés vagy kötelező polgári alternatív szolgálat.
(3) A (2) bekezdésben felsorolt időszakokon kívül a megfelelő munkakör ellátásának vagy megfelelő közigazgatási gyakorlat teljesítésének ideje is beszámítható korábbi szolgálati időként összesen legfeljebb tíz év erejéig. […]”
14 A Gehaltsgesetz 1956‑nak (az illetményekről szóló 1956. évi törvény, BGBl. 54/1956) az illetményreformról szóló 2015. évi szövetségi törvénnyel és az illetményreformról szóló 2016. évi törvénnyel módosított változata (a továbbiakban: módosított illetménytörvény) a 94a. §‑ában úgy rendelkezik, hogy a szolgálatban álló szerződéses alkalmazottaknak az új díjazási és előmeneteli rendszerbe való átsorolását illetően e törvény 169c., 169d. és 169e. §‑át kell alkalmazni, amelyek a már szolgálatban álló köztisztviselők ezen új rendszerbe való átsorolásáról szólnak.
15 A szerződéses alkalmazottakról szóló módosított törvény 100. §‑a (70) bekezdésének 3. pontja szerint a BGBl. I 32/2015. számában kihirdetett, a 2015. évi illetményreformról szóló szövetségi törvény szerinti változatukban e törvény 19. és 26. §‑a, valamint azok címei „1948. július 1‑jén [lépnek hatályba]; e rendelkezések egyik 2015. február 11. előtt kihirdetett változata sem alkalmazható a folyamatban lévő és jövőbeli eljárásokban”.
A módosított illetménytörvény
16 A módosított illetménytörvény 169c. §‑a értelmében:
„(1) A 169d. §‑ban felsorolt foglalkoztatási csoportokba és illetménykategóriákba tartozó összes, 2015. február 11‑én szolgálatban álló köztisztviselőt a következő rendelkezések alapján kizárólag addigi illetményüket alapul véve kell átsorolni a jelen szövetségi törvény által újonnan létrehozott díjazási rendszerbe. A köztisztviselőket először addigi illetményük alapján az új díjazási rendszer azon fizetési fokozatába kell besorolni, amelyben fennmarad addigi illetményük. […]
(2) A köztisztviselők új díjazási rendszerbe való átsorolására a díjazásuk szempontjából figyelembe vett évek számának átalány jellegű meghatározása útján kerül sor. Az átalány jellegű meghatározás szempontjából az átsorolási összeg az irányadó. Az átsorolási összeg a köztisztviselő 2015. februári (az átsorolási hónap) havi illetményének kiszámítása során az esetleges rendkívüli előmenetelek nélkül alapul vett teljes díjazás. […]
(2a) Átsorolási összegként azon fizetési fokozat díjazását kell figyelembe venni, amely ténylegesen irányadó volt az átsorolási hónapra kifizetett illetmények szempontjából (illetményjegyzék szerinti besorolás). Az illetmények jogszerűségének értékelését ennek során mind azok jogalapját, mind pedig összegét illetően mellőzni kell. A kifizetett illetmények utólagos helyesbítése csak annyiban veendő figyelembe az átsorolási összeg kiszámítása során, amennyiben
1. az az automatikus adatfeldolgozó rendszerbe történő betáplálás során elkövetett ténybeli hibák kijavítását szolgálja, és
2. a hibás betáplálás nyilvánvalóan eltér a – betáplálás időpontjában már rendelkezésre álló okiratokkal alátámasztott – tervezett betáplálástól.
(2b) Ha a fizetési jegyzék szerinti tényleges besorolás az összegét tekintve alacsonyabb a törvény által védett besorolásnál, akkor, ha nem a 169d. § (5) bekezdése alapján kell eljárni egy pusztán ideiglenes besorolás fennállása miatt, a köztisztviselő kérelmére a törvény által védett besorolást kell figyelembe venni az átsorolási összeg kiszámítása során. A törvény által védett besorolás a referencia‑időpont alapján megállapított fizetési fokozatot jelenti. A referencia‑időpont az átsorolási hónap első napját megelőző alábbi időszakok figyelembevétele mellett megállapított napot jelenti. A következőket kell figyelembe venni:
1. az átsorolási hónap kezdetének időpontjáig korábbi szolgálati időként jogerősen beszámított időket, amennyiben azokat a 18. életév betöltése után teljesítették, és amennyiben azokat az előmenetel szempontjából figyelembe kell venni, valamint
2. az alkalmazás napja óta teljesített időket, amennyiben azokat az előmenetel szempontjából figyelembe kell venni.
További időszakok nem vehetők figyelembe. A referencia‑időpont óta eltelt két év tekintetében a következő magasabb fizetési fokozat minősül a törvény által védett besorolásnak. A fizetési fokozat a kétéves időszak leteltét követő január 1‑jével vagy július 1‑jével minősül elértnek, amennyiben e napon nem került sor az előlépés elhalasztására vagy felfüggesztésére. A kétéves határidő akkor is január 1‑jén, illetve július 1‑jén minősül lejártnak, ha az a következő március 31., illetve szeptember 30. vége előtt telik le.
(2c) A (2a) és (2b) bekezdés az európai Unió Bíróságának a 2014. június 19‑i Specht és társai ítéletében (C‑501/12–C‑506/12, C‑540/12 és C‑541/12, EU:C:2014:2005) adott értelmezésüknek megfelelően ülteti át az osztrák jogba a [2000/78 irányelv] 2. és 6. cikkét a szövetségi alkalmazottakra és a tartományi pedagógusokra vonatkozó szolgálati jog területén. Ennélfogva a 2015. évi szövetségi illetményreform hatálybalépését megelőzően kinevezett köztisztviselők új díjazási rendszer valamely fokozatába történő átsorolásának módja úgy van meghatározva, hogy egyrészt az van előírva, hogy az új besorolásuk szerinti fizetési fokozat kizárólag az általuk a régi díjazási rendszer alapján kapott alapilletmény összege alapján határozandó meg, noha e rendszer a köztisztviselő életkoron alapuló hátrányos megkülönböztetésén nyugodott, másrészt hogy a magasabb fizetési fokozatokba történő további előrelépés ezt követően csak a 2015. évi szövetségi illetményreform hatálybalépése óta szerzett tapasztalattól függ.
(3) Az átsorolt köztisztviselő díjazása szempontjából figyelembe vett évek számát az első fizetési fokozatból (az 1. nap kezdete) ugyanazon foglalkoztatási csoport azon fizetési fokozatába lépéshez szükséges évek számában kell meghatározni, amelyben a 2015. február 12‑én hatályos változatban az átsorolási összegnél összegüket tekintve alacsonyabb illetmények közül a legmagasabb szerepel. Amennyiben az átsorolási összeg megegyezik az ugyanazon foglalkoztatási csoport egyik fizetési fokozatában szereplő legalacsonyabb összeggel, úgy ezt a fizetési fokozatot kell figyelembe venni. Az összevetés alapjául szolgáló összegeket a kereskedelemben szokásos módon egész euróra kell kerekíteni.
(4) A díjazás szempontjából figyelembe vett évek (3) bekezdés alapján meghatározott száma nő a magasabb fizetési fokozatba történő utolsó előlépés időpontja és az átsorolási hónap vége között eltelt időszakkal, amennyiben ez az időszak az előlépés szempontjából figyelembe vehető.
(6) […] Ha a köztisztviselő új illetménye alacsonyabb az átsorolási összegnél, akkor kiegészítő juttatásként a két összeg különbségének megfelelő, az öregségi nyugdíj számításánál figyelembe vett védelmi juttatást biztosítanak részére […] mindaddig, amíg el nem éri az átsorolási összegnél magasabb fizetési fokozatot. Az összegek összevetése kiterjed a szolgálatban eltöltött idő után járó esetleges juttatásokra és a rendkívüli előmenetelre.
(9) A korábbi díjazási rendszer szerinti következő előmenetelhez, a rendkívüli előmenetelhez és a szolgálatban eltöltött idő után járó juttatáshoz fűződő várakozások megőrzése érdekében kiegészítő juttatásként az öregségi nyugdíj számításánál figyelembe vett védelmi juttatás illeti meg a köztisztviselőt […], amint eléri az átmeneti fokozatot […].
17 Az alapeljárás a Gewerkschaftsbund, a többek között a szerződéses közszolgálati alkalmazottakat képviselő szakszervezet és az Osztrák Köztársaság mint munkáltató között van folyamatban.
18 A Gewerkschaftsbund keresetet terjesztett az Oberster Gerichtshof (legfelsőbb bíróság, Ausztria) elé az Arbeits‑ und Sozialgerichtsgesetz (a szociális és munkaügyi bíróságokról szóló törvény) 54. §‑ának (2) bekezdése alapján annak megállapítása iránt, hogy a szerződéses alkalmazottakra alkalmazandó új díjazási és előmeneteli rendszer ellentétes az uniós joggal.
19 Keresetének alátámasztása érdekében a Gewerkschaftsbund arra hivatkozott, hogy az új rendszer fenntartja a korábbi díjazási és előmeneteli rendszerből fakadó, életkoron alapuló hátrányos megkülönböztetést, mivel a 2015. februárra járó díjazást veszi viszonyítási alapnak az érintett szerződéses alkalmazottak munkabérrel kapcsolatos újrabesorolásánál. Ehhez hozzátette, hogy az utóbbiaknak nem volt semmilyen lehetőségük arra, hogy elérjék az említett díjazás jogszerűségének felülvizsgálatát, az ezen alkalmazottakra addig alkalmazandó „előmeneteli referencia‑időpont” visszaható hatályú megszüntetése miatt.
20 Az Oberster Gerichtshof (legfelsőbb bíróság) egyrészt azzal kapcsolatban fogalmaz meg kérdést, hogy az uniós joggal összeegyeztethetőek‑e azok a szabályok, amelyek szerint a szerződéses alkalmazottakat a korábbi díjazási és előmeneteli rendszerből átsorolták az új rendszerbe, tekintettel különösen arra, hogy az átsorolást a hátrányos helyzetbe hozott szerződéses alkalmazottak részére nyújtott pénzügyi ellentételezés nélkül végezték, valamint hogy az új rendszer megakadályozza az átsorolt szerződéses alkalmazottakat abban, hogy elérjék a korábbi díjazási és előmeneteli rendszer szabályai szerint megállapított referencia‑időpontjuk felülvizsgálatát.
21 Másrészt a kérdést előterjesztő bíróság azt a kérdést veti fel, hogy az uniós joggal összeegyeztethetőek‑e az új díjazási és előmeneteli rendszer azon szabályai, amelyek alapján a korábbi szolgálati időket a teljesítés helye szerinti munkáltató jogállásától függően eltérő módon veszik figyelembe.
22 E bíróság megjegyzi, hogy a módosított illetménytörvény meg kívánja akadályozni, hogy az átsorolt szerződéses alkalmazottak díjazásának szintje jelentősen csökkenjen. Az említett bíróság hozzáteszi, hogy e reform a költségsemlegesség célkitűzésének is megfelel. Egyébiránt az érintett szerződéses alkalmazottak igen magas számára tekintettel nem volt lehetőség arra, hogy az átsorolásukat megelőzően rövid határidőn belül egyedileg megvizsgálják valamennyi ilyen alkalmazott helyzetét.
23 Az Oberster Gerichtshof (legfelsőbb bíróság) úgy véli, hogy jelentős különbség van a módosított illetménytörvény által bevezetett reform, illetve azon díjazási rendszerek között, amelyeket a Bíróság a 2014. június 19‑i Specht és társai ítélet (C‑501/12–C‑506/12, C‑540/12 és C‑541/12, EU:C:2014:2005), illetve a 2015. szeptember 9‑i Unland ítélet (C‑20/13, EU:C:2015:561) alapjául szolgáló ügyekben vizsgált. Konkrétabban, e bíróság szerint az említett ügyekben szóban forgó díjazási és előmeneteli rendszer az életkoron alapuló hátrányos megkülönböztetést valósított meg, mivel referencia‑kritériumként vette figyelembe a munkavállalók életkorát. Az alkalmazottak egyetlen kategóriája sem került így előnyös helyzetbe. Ennélfogva a hátrányos megkülönböztetést megvalósító korábbi rendszer a szolgálatban álló valamennyi munkavállalót, vagy legalábbis azok nagy hányadát érintette. Ezzel szemben az alapeljárásban a korábbi díjazási és előmeneteli rendszer hátrányos helyzetbe hozta a szerződéses alkalmazottak egy kategóriáját, nevezetesen a szerződéses alkalmazottak azon kategóriáját, akik a 18. életévük betöltését megelőzően szolgálati időt teljesítettek.
24 Az új díjazási és előmeneteli rendszer keretében ezek a szerződéses alkalmazottak nem érhetik el a korábbi díjazási és előmeneteli rendszer szabályain alapuló referencia‑időpont felülvizsgálatát. Ugyanakkor ezen új díjazási és előmeneteli rendszer nem fosztja meg őket azon joguktól, hogy hatékony jogorvoslatot kérjenek valamely bíróságtól annak felülvizsgálata érdekében, hogy e rendszer szabályai az uniós jogra és az osztrák alkotmányjogra tekintettel érvényesek‑e.
25 E körülmények között az Oberster Gerichtshof (legfelsőbb bíróság, Ausztria) úgy határozott, hogy az eljárást felfüggeszti, és előzetes döntéshozatal céljából a következő kérdéseket terjeszti a Bíróság elé:
„1) a) Úgy kell‑e értelmezni az uniós jogot, különösen [a] Charta 21. cikkével együttesen a [2000/78] irányelv 1., 2. és 6. cikkét, hogy azzal ellentétes az olyan nemzeti szabályozás, amely (a 18. életév betöltése előtt teljesített szolgálati idők beszámítását illetően) az életkoron alapuló hátrányos megkülönböztetést megvalósító díjazási rendszert új díjazási rendszerrel váltja fel, de a meglévő alkalmazottak új díjazási rendszerbe való átsorolására úgy kerül sor, hogy az új díjazási rendszert a törvény kihirdetés szerinti változata hatálybalépésének időpontjára visszaható hatállyal léptetik hatályba, az új díjazási rendszerbe való első besorolás azonban a meghatározott átsorolási hónapra (2015. február) a régi díjazási rendszer alapján ténylegesen kifizetett illetményen alapul, miáltal pénzügyi hatásaiban tovább él az addigi életkoron alapuló hátrányos megkülönböztetés?
b) Az [a)] kérdésre adandó igenlő válasz esetén:
Úgy kell‑e értelmezni az uniós jogot – különösen a [2000/78] irányelv 17. cikkét –, hogy a 18. életév betöltése előtt teljesített szolgálati idők beszámítását illetően a régi díjazási rendszerben hátrányosan megkülönböztetett meglévő alkalmazottaknak pénzbeli ellentételezésben kell részesülniük, ha az életkoron alapuló hátrányos megkülönböztetés az új díjazási rendszerbe való átsorolás után is tovább él annak pénzügyi hatásaiban?
c) Az [a)] kérdésre adandó nemleges válasz esetén:
Úgy kell‑e értelmezni az uniós jogot – különösen [a Charta] 47. cikkét –, hogy az abban rögzített hatékony jogvédelemhez való alapvető joggal ellentétes az olyan nemzeti szabályozás, amely szerint a hátrányos megkülönböztetést megvalósító régi díjazási rendszer már nem alkalmazható folyamatban lévő és jövőbeli eljárásokra, és a meglévő alkalmazottak illetményének az új díjazási rendszerhez való hozzáigazítására kizárólag az átsorolási hónapra megállapítandó, illetve kifizetett illetmény alapján kerül sor?
2) Úgy kell‑e értelmezni az uniós jogot – különösen az EUMSZ 45. cikket, a [492/2011] rendelet 7. cikkének (1) bekezdését és [a Charta] 20. és azt követő cikkeit –, hogy azzal ellentétes az olyan szabályozás, amely szerint a szerződéses alkalmazottnak:
– az Európai Gazdasági Térség valamely tagállamának, a Török Köztársaság vagy a Svájci Államszövetség valamelyik területi önkormányzatához vagy önkormányzati társulásához, az Európai Unió valamelyik intézményéhez vagy valamely, az Osztrák Köztársaság részvételével működő nemzetközi intézményhez és hasonlókhoz fűződő munkaviszony keretében teljesített szolgálati ideje teljes egészében beszámítható,
– a valamely más munkáltatóhoz fűződő munkaviszony keretében teljesített szolgálati ideje csak megfelelő munkakör ellátása vagy megfelelő közigazgatási gyakorlat teljesítése esetén számítható be, összesen legfeljebb tíz év erejéig?”
26 Első kérdésének a) pontjával a kérdést előterjesztő bíróság lényegében arra vár választ, hogy a 2000/78 irányelvnek a Charta 21. cikkével összefüggésben értelmezett 1., 2. és 6. cikkét úgy kell‑e értelmezni, hogy azokkal ellentétes az alapeljárásban szereplőhöz hasonló, visszamenőleges hatállyal hatályba lépő olyan nemzeti szabályozás, amely az életkoron alapuló hátrányos megkülönböztetés megszüntetése érdekében úgy rendelkezik, hogy a szerződéses alkalmazottak új díjazási és előmeneteli rendszerbe való átsorolásakor e szerződéses alkalmazottak első besorolását a korábbi rendszer szerinti utolsó illetményük függvényében kell meghatározni.
27 Elsőként azt szükséges megvizsgálni, hogy a tárgyalt nemzeti szabályozás tartalmaz‑e a 2000/78 irányelv 2. cikkének (1) bekezdése értelmében vett eltérő bánásmódot.
28 E tekintetben emlékeztetni kell arra, hogy e rendelkezés értelmében az „egyenlő bánásmód elve” azt jelenti, hogy az ezen irányelv 1. cikkében említett okok alapján nem szabad semmiféle közvetlen vagy közvetett hátrányos megkülönböztetést tenni. Az említett irányelv 2. cikke (2) bekezdésének a) pontja pontosítja, hogy az (1) bekezdésének alkalmazásában akkor áll fenn közvetlen hátrányos megkülönböztetés, ha az említett irányelv 1. cikkében említett okok bármelyike miatt valaki hasonló helyzetben lévő másik személyhez képest kedvezőtlen bánásmódban részesül.
29 Az alapügyben az ezen összehasonlítás szempontjából releváns személyi kategóriák egyrészt az átsorolás időpontjában szolgálatban álló azon szerződéses alkalmazottak, akik szakmai tapasztalatukat, akár csak részben, a 18. életévük betöltése előtt szerezték (a továbbiakban: a korábbi rendszer által hátrányos helyzetbe hozott szerződéses alkalmazottak), másrészt azok, akik ezen életkor elérését követően azonos jellegű és hasonló időtartamú tapasztalatot szereztek (a továbbiakban: a korábbi rendszer által kedvező helyzetbe hozott szerződéses alkalmazottak).
30 A Bíróság rendelkezésére álló iratanyagból kitűnik, hogy az osztrák jogalkotó a módosított illetménytörvény 169c. §‑ának elfogadásával olyan átsorolási mechanizmust vezetett be, amelyben az átsorolásra a korábbi rendszer szabályai szerint számított „átsorolási összeg” függvényében kerül sor. Konkrétabban, ezen „átsorolási összeget”, amely e törvény 169c. §‑ának (2) bekezdése értelmében az átsorolt szerződéses alkalmazottak díjazása szempontjából figyelembe vett évek számának átalány jellegű meghatározásakor irányadó, az ezen alkalmazottak számára az új rendszerbe való átsorolásukat megelőző hónapban kifizetett illetmény alapján számítják ki.
31 Márpedig a Bíróság rendelkezésére álló ügyiratból kitűnik, hogy a korábbi díjazási és előmeneteli rendszer hasonló jellemzőkkel rendelkezik, mint a 2014. november 11‑i Schmitzer ítélet (C‑530/13, EU:C:2014:2359) alapjául szolgáló ügyben szóban forgó rendszer.
32 E tekintetben a Bíróság ezen ítéletben kimondta, hogy az olyan nemzeti szabályozás, amely a köztisztviselőkkel szembeni, az életkoron alapuló hátrányos megkülönböztetés megszüntetése céljából figyelembe veszi a 18. életév betöltését megelőző képzési és szolgálati időket, ám ezzel egy időben kizárólag az ilyen hátrányos megkülönböztetést elszenvedő köztisztviselők tekintetében az egyes foglalkoztatási csoportok és illetménykategóriák első fizetési fokozatából a második fizetési fokozatába lépéshez szükséges időtartam három évvel való meghosszabbítását írja elő, fenntartja a 2000/78 irányelv 2. cikkének (1) bekezdése, 2. cikke (2) bekezdésének a) pontja, valamint 6. cikkének (1) bekezdése értelmében vett, az életkoron alapuló hátrányos megkülönböztetést.
33 Emellett rá kell mutatni arra, hogy a módosított illetménytörvény 169c. §‑ának (2c) bekezdésében használt kifejezésekből kitűnik, hogy a korábbi díjazási és előmeneteli rendszer a köztisztviselők életkoron alapuló hátrányos megkülönböztetésén alapult.
34 E körülmények között egy olyan átsorolási mechanizmus, mint amelyet a módosított illetménytörvény vezetett be, és amelyet a jelen ítélet 33. pontja ismertet, alkalmas arra, hogy fenntartsa a korábbi díjazási és előmeneteli rendszer hatásait, azon kapcsolatnál fogva, amelyet az e rendszer alapján járó utolsó illetmény és az új díjazási és előmeneteli rendszerben való besorolás között állít fel.
35 Ezért meg kell állapítani, hogy a módosított illetménytörvény 169c. §‑a fenntartja a korábbi rendszer által hátrányos helyzetbe hozott, illetve az e rendszer által előnyben részesített köztisztviselők közötti eltérő bánásmódot, mivel az előbb említett köztisztviselők kizárólag a felvételükkor betöltött életkoruk miatt alacsonyabb összegű díjazást kapnak, mint a második csoportba tartozó köztisztviselők, annak ellenére, hogy velük összehasonlítható helyzetben vannak (lásd ebben az értelemben: 2015. szeptember 9‑i Unland ítélet, C‑20/13, EU:C:2015:561, 40. pont).
36 Másodszor meg kell vizsgálni, hogy ez az életkoron alapuló eltérő bánásmód a 2000/78 irányelv 6. cikkének (1) bekezdésére tekintettel igazolható‑e.
37 A 2000/78 irányelv 6. cikke (1) bekezdésének első albekezdése pontosítja, hogy a tagállamok rendelkezhetnek úgy, hogy az életkoron alapuló eltérő bánásmód nem jelent hátrányos megkülönböztetést, ha – a nemzeti jog keretein belül – jogszerű céllal, például jogszerű foglalkoztatáspolitikai, munkaerőpiaci, vagy szakképzési céllal objektív és észszerű módon igazolható, valamint e cél elérésének eszközei megfelelőek és szükségesek.
38 A Bíróság több alkalommal is kimondta, hogy a tagállamok széles mérlegelési mozgástérrel rendelkeznek nemcsak például a szociál‑ és foglalkoztatáspolitika területét érintően meghatározott célok, hanem az e kitűzött célok elérésére alkalmas intézkedések megválasztása terén is (2015. január 28‑i Starjakob ítélet, C‑417/13, EU:C:2015:38, 34. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
39 Ebben az összefüggésben a kérdést előterjesztő bíróság megjegyzi, hogy az alapügy tárgyát képező szabályozás mindenekelőtt egy hátrányos megkülönböztetéstől mentes díjazási és előmeneteli rendszer létrehozására irányul. E bíróság pontosítja, hogy az említett szabályozás a költségsemlegesség, az adminisztrációs nehézségek csökkentése, a szerzett jogok tiszteletben tartása és a bizalomvédelem célkitűzéseinek megvalósítására irányul.
40 Egyrészt az alapügy tárgyát képező nemzeti szabályozásnak a pénzügyi semlegességre irányuló céljával kapcsolatban emlékeztetni kell arra, hogy az uniós jog nem tiltja, hogy a tagállamok a politikai, társadalmi vagy demográfiai megfontolások mellett költségvetési megfontolásokat is figyelembe vegyenek, feltéve hogy ennek során tiszteletben tartják különösen az életkoron alapuló hátrányos megkülönböztetés tilalmára vonatkozó általános elvet. E tekintetben a költségvetési megfontolások ugyan alapul szolgálhatnak a tagállam szociálpolitikai döntéseihez, és hatással lehetnek az elfogadni kívánt rendelkezések jellegére vagy hatályára, e megfontolások azonban önmagukban nem minősülhetnek a 2000/78 irányelv 6. cikkének (1) bekezdése értelmében vett jogszerű célnak. Ugyanez vonatkozik a kérdést előterjesztő bíróság és az osztrák kormány által hivatkozott igazgatási jellegű megfontolásokra is (lásd ebben az értelemben: 2015. január 28‑i Starjakob ítélet, C‑417/13, EU:C:2015:38, 36. pont).
41 Másrészt a korábbi rendszer által kedvező helyzetbe hozott szerződéses alkalmazottak szerzett jogainak tiszteletben tartásával és a díjazás tekintetében fennálló jogos bizalmuknak a védelmével kapcsolatban meg kell állapítani, hogy azok olyan jogszerű foglalkoztatáspolitikai és munkaerőpiaci céloknak tekinthetők, amelyek egy átmeneti időszak folyamán igazolhatják a korábbi díjazások, következésképpen pedig az életkoron alapuló hátrányos megkülönböztetés fenntartását (lásd ebben az értelemben: 2014. november 11‑i Schmitzer ítélet, C‑530/13, EU:C:2014:2359, 42. pont).
42 E célok mindazonáltal nem igazolhatnak olyan intézkedést, amely véglegesen, még ha csupán bizonyos személyek tekintetében is, fenntartja azt az életkoron alapuló eltérő bánásmódot, amelynek felszámolására az ezen intézkedést tartalmazó reform irányul. Egy ilyen intézkedés nem alkalmas hátrányos megkülönböztetéstől mentes rendszer létrehozására a hátrányos helyzetbe hozott személyek tekintetében (lásd ebben az értelemben: 2015. január 28‑i Starjakob ítélet, C‑417/13, EU:C:2015:38, 39. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
43 A jelen esetben a módosított illetménytörvény 169c. §‑a különböző mechanizmusokat ír elő annak megakadályozása érdekében, hogy az átsorolt szerződéses alkalmazottak díjazása jelentősen csökkenjen. E mechanizmusok között szerepel a védelmi juttatás folyósítása, amelynek összege az átsorolt szerződéses alkalmazottnak nyújtott új díjazás összege, illetve az átsorolási összeg különbözetének felel meg. E védelmi juttatás nyújtását az indokolja, hogy az átsorolást követően e szerződéses alkalmazott az új díjazási és előmeneteli rendszer olyan fizetési fokozatába kerül, amely fokozathoz a szerződéses alkalmazott által a korábbi rendszer alapján utoljára felvett illetménynél közvetlenül alacsonyabb illetményszint tartozik. Szintén az említett mechanizmusok között szerepel az átsorolt szerződéses alkalmazott díjazásának szempontjából figyelembe vett évek 6 és 18 hónap közötti időtartammal való növelése.
44 Márpedig, amint azt az osztrák kormány a tárgyaláson kifejtette, mindezek a mechanizmusok különbségtétel nélkül alkalmazandóak a szerződéses alkalmazottak összességére, akiket általános jelleggel átsoroltak az új díjazási és előmeneteli rendszerbe, függetlenül attól, hogy a korábbi díjazási és előmeneteli rendszer hátrányos helyzetbe hozta‑e őket, vagy sem.
45 E körülmények között meg kell állapítani, hogy a 2014. június 19‑i Specht és társai ítélet (C‑501/12–C‑506/12, C‑540/12 és C‑541/12, EU:C:2014:2005) és a 2015. szeptember 9‑i Unland ítélet (C‑20/13, EU:C:2015:561) alapjául szolgáló ügyektől eltérően, amelyekben a szóban forgó alkalmazottak két kategóriája közötti illetménykülönbség enyhült, sőt bizonyos esetekben fokozatosan megszűnt, a jelen ügyben a Bíróság rendelkezésére álló iratanyagból nem tűnik ki, hogy az alapügyben szóban forgó szabályozásban előírt mechanizmusok lehetővé tennék a korábbi rendszer által hátrányos helyzetbe hozott köztisztviselőkkel kapcsolatos bánásmód fokozatos közelítését az előnyben részesített köztisztviselők számára biztosított bánásmódhoz, oly módon, hogy az előbbiek közép‑, sőt rövid távon utolérjék az utóbbiak számára biztosított előnyöket. Az említett mechanizmusok hatásaként következésképpen nem enyhül meghatározott időszak elteltével az előnyben részesített, illetve a hátrányos helyzetbe hozott köztisztviselők közötti illetménybeli eltérés.
46 Ezért az alapeljárásban szereplő szabályozás nem alkalmas hátrányos megkülönböztetéstől mentes rendszer létrehozására a korábbi díjazási és előmeneteli rendszer által hátrányos helyzetbe hozott szerződéses alkalmazottak tekintetében. Ellenkezőleg, fenntartja velük szemben a korábbi rendszer által létrehozott, az életkoron alapuló hátrányos megkülönböztetést.
47 A fenti megfontolások összességéből az következik, hogy az első kérdés a) pontjára azt a választ kell adni, hogy a 2000/78 irányelvnek a Charta 21. cikkével összefüggésben értelmezett 1., 2. és 6. cikkét úgy kell értelmezni, hogy azokkal ellentétes az alapeljárásban szereplőhöz hasonló, visszamenőleges hatállyal hatályba lépő olyan nemzeti szabályozás, amely az életkoron alapuló hátrányos megkülönböztetés megszüntetése érdekében úgy rendelkezik, hogy a szerződéses alkalmazottak új díjazási és előmeneteli rendszerbe való átsorolásakor e szerződéses alkalmazottak első besorolását a korábbi rendszer szerinti utolsó illetményük függvényében kell meghatározni.
48 A kérdést előterjesztő bíróság első kérdésének b) pontja a 2000/78 irányelv 17. cikkére vonatkozik.
49 Emlékeztetni kell arra, hogy a 2000/78 irányelv 17. cikke értelmében a tagállamok meghatározzák az ezen irányelv következtében elfogadott nemzeti rendelkezések megsértése esetén alkalmazandó szankciókat, és minden szükséges intézkedést megtesznek annak biztosítására, hogy azokat alkalmazzák. A szankciónak, amely állhat a károsult részére fizetendő kártérítésből, hatékonynak, arányosnak és visszatartó erejűnek kell lennie.
50 A Bíróság ítélkezési gyakorlatából kitűnik, hogy e cikk célja a tagállamokkal szemben annak előírása, hogy meghatározzák az ezen irányelv átültetése érdekében elfogadott nemzeti rendelkezések megsértése esetén alkalmazandó szankciórendszert (lásd ebben az értelemben: 2013. április 25‑i Asociația Accept ítélet, C‑81/12, EU:C:2013:275, 61. pont).
51 Márpedig az alapeljárásban a Bíróság rendelkezésére álló iratanyagból nem tűnik ki, hogy az említett irányelv átültetése érdekében elfogadott nemzeti rendelkezések megsértéséről lenne szó.
52 Az alapeljárásbeli jogvita megoldásához tehát nincs szükség a 2000/78 irányelv 17. cikkének értelmezésére.
53 A Bíróság állandó ítélkezési gyakorlata, különösen a 2017. szeptember 21‑i Beshkov ítélet (C‑171/16, EU:C:2017:710, 33. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat) által elismert lehetőséggel összhangban az első kérdés b) pontját úgy kell átfogalmazni, hogy az lényegében arra vonatkozik, hogy az uniós jogot úgy kell‑e értelmezni, hogy az uniós joggal ellentétes hátrányos megkülönböztetés fennállásának megállapítása esetén mindaddig, míg el nem fogadják az egyenlő bánásmódot helyreállító intézkedéseket, az egyenlő bánásmód helyreállítása az alapügy tárgyát képezőhöz hasonló esetben azt jelenti, hogy a korábbi díjazási és előmeneteli rendszer által hátrányos helyzetbe hozott szerződéses alkalmazottak számára ugyanazon előnyöket kell biztosítani, mint amelyekben az e rendszer által előnyben részesített szerződéses alkalmazottak részesülhettek mind a 18. életév betöltése előtt teljesített szolgálati idők figyelembevételét, mind a díjazási táblázatban való előrehaladásukat illetően, és következésképpen a hátrányos helyzetbe hozott szerződéses alkalmazottak számára pénzügyi kompenzációt kell fizetni.
54 E tekintetben rá kell mutatni arra, hogy a Bíróság állandó ítélkezési gyakorlata értelmében a nemzeti bíróságok feladata, hogy a nemzeti jogszabályok összességének figyelembevételével és az utóbbiak által elismert értelmezési módszerek alkalmazásával eldöntse, hogy a nemzeti rendelkezés értelmezhető‑e, és milyen mértékben értelmezhető a 2000/78 irányelvvel összhangban anélkül, hogy e nemzeti rendelkezést contra legem értelmezné (2019. január 22‑i Cresco Investigation ítélet, C‑193/17, EU:C:2019:43, 74. pont).
55 Amennyiben a nemzeti szabályozásnak az ezen irányelv követelményeivel összhangban álló értelmezése és alkalmazása nem lehetséges, emlékeztetni kell továbbá arra, hogy az uniós jognak az életkoron alapuló hátrányos megkülönböztetés tilalmára is kiterjedő elsőbbségének elve alapján az uniós jog hatálya alá tartozó, azzal ellentétes nemzeti szabályozás alkalmazásától el kell tekinteni (2014. június 19‑i Specht és társai ítélet, C‑501/12–C‑506/12, C‑540/12 és C‑541/12, EU:C:2014:2005, 89. pont).
56 Szintén a Bíróság állandó ítélkezési gyakorlata szerint amennyiben megállapították az uniós jogot sértő hátrányos megkülönböztetést, és amíg az egyenlő bánásmódot helyreállító intézkedéseket nem fogadják el, az egyenlő bánásmód elvének tiszteletben tartása csak úgy biztosítható, ha a hátrányos helyzetbe hozott kategóriába tartozó személyeknek biztosítják ugyanazokat az előnyöket, mint amelyekben a kedvezményezett kategóriába tartozó személyek részesülnek. A hátrányos helyzetbe hozott személyeket tehát az érintett előnyből részesülő személyekkel azonos helyzetbe kell hozni (lásd ebben az értelemben: 2019. január 22‑i Cresco Investigation ítélet, C‑193/17, EU:C:2019:43, 79. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
57 Ilyen esetben a nemzeti bíróság valamennyi diszkriminatív nemzeti rendelkezés alkalmazásától köteles eltekinteni anélkül, hogy a jogalkotót fel kellene szólítania e rendelkezés hatályon kívül helyezésére, vagy meg kellene várnia a rendelkezés hatályon kívül helyezését, illetve köteles a hátrányos helyzetbe hozott személyek kategóriájára is ugyanazt a rendszert alkalmazni, ami a másik csoport tagjaira vonatkozik. Ez a kötelezettsége attól függetlenül fennáll, hogy létezik‑e a nemzeti jogban olyan rendelkezés, amely számára erre hatáskört biztosít (2019. január 22‑i Cresco Investigation ítélet, C‑193/17, EU:C:2019:43, 80. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
58 E megoldás azonban rendeltetése szerint kizárólag érvényes hivatkozási rendszer fennállása esetén alkalmazandó (2019. január 22‑i Cresco Investigation ítélet, C‑193/17, EU:C:2019:43, 81. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
59 A jelen esetben egyrészt amint az az első kérdésre adott válaszból, és különösen a jelen ítélet 32. és 33. pontjából kitűnik, a korábbi díjazási és előmeneteli rendszer szabályai a 2000/78 irányelv értelmében vett, az életkoron alapuló hátrányos megkülönböztetést vezettek be.
60 Másrészt éppen az előnyben részesített szerződéses alkalmazottakra alkalmazandó díjazási és előmeneteli szabályok tennék lehetővé a hátrányos helyzetbe hozott köztisztviselők számára a fokozatokban történő, hátrányos megkülönböztetés nélküli előmenetelt.
61 Ennélfogva mindaddig, míg el nem fogadják az egyenlő bánásmódot helyreállító intézkedéseket, az egyenlő bánásmód helyreállítása az alapügy tárgyát képezőhöz hasonló esetben azt jelenti, hogy a korábbi díjazási és előmeneteli rendszer által hátrányos helyzetbe hozott szerződéses alkalmazottak számára ugyanazon előnyöket kell biztosítani, mint amelyekben az e rendszer által előnyben részesített szerződéses alkalmazottak részesülhettek mind a 18. életév betöltése előtt teljesített szolgálati idők figyelembevételét, mind a díjazási táblázatban való előrehaladásukat illetően (lásd ebben az értelemben: 2015. január 28‑i Starjakob ítélet, C‑417/13, EU:C:2015:38, 48. pont).
62 Ebből az is következik, hogy a korábbi díjazási és előmeneteli rendszer által hátrányos helyzetbe hozott szerződéses alkalmazott jogosult arra, hogy a munkáltatója kifizesse számára az azon két összeg különbözetében megállapított kompenzációt, amelyet egyrészt az érintett szerződéses alkalmazott abban az esetben kapott volna illetményként, ha nem kezelték volna hátrányosan megkülönböztető módon, másrészt pedig amely illetményt ténylegesen kifizettek számára.
63 Emlékeztetni kell arra, hogy a jelen ítélet 61. és 62. pontjában szereplő megfontolások csupán arra az időszakra vonatkoznak, amíg a nemzeti jogalkotó el nem fogadja az egyenlő bánásmódot helyreállító intézkedéseket (lásd ebben az értelemben: 2019. január 22‑i Cresco Investigation ítélet, C‑193/17, EU:C:2019:43, 87. pont).
64 Meg kell ugyanis állapítani, hogy bár a tagállamok a 2000/78 irányelv 16. cikkének megfelelően kötelesek eltörölni az egyenlő bánásmód elvével ellentétes törvényi, rendeleti vagy közigazgatási rendelkezéseket, e cikk a hátrányos megkülönböztetés tilalmának megsértése esetén nem kötelezi őket meghatározott intézkedések meghozatalára, hanem meghagyja számukra a lehetőséget, hogy a felmerülő különböző helyzeteknek megfelelően, az e cél elérését biztosító különböző megoldások közül szabadon válasszák ki az általuk legmegfelelőbbnek tartottat (2019. január 22‑i Cresco Investigation ítélet, C‑193/17, EU:C:2019:43, 88. pont).
65 A fenti megfontolásokra tekintettel az első kérdés b) pontjára azt a választ kell adni, hogy amennyiben a nemzeti rendelkezéseknek nem adható a 2000/78 irányelvvel összhangban álló értelmezés, a nemzeti bíróság a hatásköreinek keretein belül köteles biztosítani a jogalanyok számára az ezen irányelv szerinti jogvédelmet, és biztosítania kell ezen irányelv teljes érvényesülését, szükség esetén mellőzve az azzal ellentétes nemzeti rendelkezések alkalmazását. Az uniós jogot úgy kell értelmezni, hogy az uniós joggal ellentétes hátrányos megkülönböztetés fennállásának megállapítása esetén mindaddig, míg el nem fogadják az egyenlő bánásmódot helyreállító intézkedéseket, az egyenlő bánásmód helyreállítása az alapügy tárgyát képezőhöz hasonló esetben azt jelenti, hogy a korábbi díjazási és előmeneteli rendszer által hátrányos helyzetbe hozott szerződéses alkalmazottak számára ugyanazon előnyöket kell biztosítani, mint amelyekben az e rendszer által előnyben részesített szerződéses alkalmazottak részesülhettek mind a 18. életév betöltése előtt teljesített szolgálati idők figyelembevételét, mind a díjazási táblázatban való előrehaladásukat illetően, és következésképpen a hátrányos helyzetbe hozott szerződéses alkalmazottak számára az azon két összeg különbözetében megállapított pénzügyi kompenzációt kell fizetni, amelyet egyrészt az érintett szerződéses alkalmazott abban az esetben kapott volna illetményként, ha nem kezelték volna hátrányosan megkülönböztető módon, másrészt pedig amely illetményt ténylegesen kifizettek számára.
66 Az első kérdés a) pontjára adott válaszra tekintettel az első kérdés c) pontjára nem kell választ adni.
67 Második kérdésével a kérdést előterjesztő bíróság lényegében arra vár választ, hogy az EUMSZ 45. cikket és a 492/2011 rendelet 7. cikkének (1) bekezdését úgy kell‑e értelmezni, hogy azokkal ellentétes az olyan nemzeti szabályozás, amely a szerződéses alkalmazott díjazása szempontjából figyelembe vett évek számának meghatározásakor teljes egészében beszámítja az Európai Gazdasági Térség valamely tagállama, a Török Köztársaság vagy a Svájci Államszövetség valamelyik területi önkormányzatához vagy önkormányzati társulásához, az Unió valamelyik intézményéhez vagy valamely, az Osztrák Köztársaság részvételével működő nemzetközi intézményhez és hasonlókhoz fűződő munkaviszony keretében teljesített korábbi szolgálati időt, azonban minden más, korábbi szolgálati időt csak megfelelő munkakör ellátása esetén számít be, összesen legfeljebb tíz év erejéig.
68 E tekintetben emlékeztetni kell arra, hogy az EUMSZ 45. cikk (2) bekezdése kimondja, hogy a munkavállalók szabad mozgása magában foglalja az állampolgárság alapján történő minden megkülönböztetés megszüntetését a tagállamok munkavállalói között a foglalkoztatás, a javadalmazás, valamint az egyéb munkafeltételek tekintetében.
69 A Bíróság kimondta, hogy a 492/2011 rendelet 7. cikkének (1) bekezdése mindössze a hátrányos megkülönböztetés tilalmának az EUMSZ 45. cikk (2) bekezdésében foglalt elvét fejti ki egyedi jelleggel a foglalkoztatási és munkafeltételekre vonatkoztatva, és ezért azt ugyanúgy kell értelmezni, mint ez utóbbi cikket (2013. december 5‑i Zentralbetriebsrat der gemeinnützigen Salzburger Landeskliniken ítélet, C‑514/12, EU:C:2013:799, 23. pont).
70 Ebben az összefüggésben hangsúlyozni kell, hogy az EUMSZ 45. cikkben és a 492/2011 rendelet 7. cikkében szereplő egyenlő bánásmód elve nem csupán az állampolgárságon alapuló, közvetlen hátrányos megkülönböztetést tiltja, hanem a hátrányos megkülönböztetés valamennyi leplezett formáját is, ezek ugyanis más megkülönböztető ismérvek alkalmazásával valójában ugyanahhoz az eredményhez vezetnek (2017. március 2‑i Eschenbrenner ítélet, C‑496/15, EU:C:2017:152, 35. pont).
71 Így a nemzeti jog valamely rendelkezése, még ha állampolgárság szerinti különbségtétel nélkül alkalmazandó is, közvetetten hátrányosan megkülönböztetőnek tekintendő, amennyiben jellegénél fogva inkább a migráns munkavállalókat érintheti, mint a belföldi munkavállalókat, és következésképpen fennáll annak a veszélye, hogy különösen az előbbieket hozza hátrányosabb helyzetbe, kivéve ha azt objektív okok igazolják és arányos az elérni kívánt céllal (2017. március 2‑i Eschenbrenner ítélet, C‑496/15, EU:C:2017:152, 36. pont).
72 A jelen esetben egyrészt nyilvánvaló, hogy az alapeljárásban szóban forgó nemzeti szabályozás az állampolgárság szerinti különbségtétel nélkül alkalmazandó a szerződéses alkalmazottakra.
73 Következésképpen nem tűnik úgy, hogy az alapeljárásban szereplőhöz hasonló szabályozás az EUMSZ 45. cikk és a 492/2011 rendelet 7. cikke értelmében vett, közvetlenül az állampolgárságon alapuló eltérő bánásmódot vezet be.
74 Másrészt, amint arra a főtanácsnok az indítványának 91. pontjában rámutatott, az a szempont, amelyen az eltérő bánásmód alapul, oly módon vázolható fel, mint az a kérdés, hogy az érintett szerződéses alkalmazott szolgálati idejét – amelynek beszámítását kérte – a szerződéses alkalmazottakról szóló módosított törvény 26. §‑ának (2) bekezdésében vagy ugyanezen cikk (3) bekezdésében felsorolt munkáltatóknál teljesítette, függetlenül attól, hogy erre melyik tagállamban került sor.
75 Márpedig e szempont nem tűnik alkalmasnak arra, hogy jobban érintse más tagállamok munkavállalóit, mint az osztrák munkavállalókat.
76 Ugyanakkor emlékeztetni kell arra, hogy a Bíróság ítélkezési gyakorlata szerint az olyan nemzeti rendelkezések, amelyek valamely tagállam állampolgárát megakadályozzák abban, vagy visszatartják attól, hogy szabad mozgáshoz való jogát gyakorolva elhagyja származási országát, e szabadság akadályai, még abban az esetben is, ha az érintett munkavállalók állampolgárságától függetlenül alkalmazandók (2013. december 5‑i Zentralbetriebsrat der gemeinnützigen Salzburger Landeskliniken ítélet, C‑514/12, EU:C:2013:799, 30. pont).
77 E tekintetben hozzá kell tenni, hogy az EUM‑Szerződés, valamint a 492/2011 rendelet személyek szabad mozgására vonatkozó rendelkezéseinek összessége annak megkönnyítését szolgálja, hogy a tagállamok állampolgárai az Unió egész területén bármilyen kereső tevékenységet folytathassanak, és e rendelkezésekkel ellentétes minden olyan intézkedés, amely ezeket az állampolgárokat hátrányosan érintheti, amennyiben másik tagállam területén kívánnak kereső tevékenységet folytatni (2013. december 5‑i Zentralbetriebsrat der gemeinnützigen Salzburger Landeskliniken ítélet, C‑514/12, EU:C:2013:799, 32. pont).
78 Az alapeljárásbeli ügyben a szerződéses alkalmazottakról szóló módosított törvény 26. §‑ának (2) bekezdésében felsoroltaktól eltérő munkáltatónál teljesített korábbi releváns szolgálati időket legfeljebb 10 év erejéig veszik figyelembe.
79 Így azokat a személyeket, akik ezen eltérő munkáltatóknál 10 évet meghaladó szolgálati időt teljesítettek, visszatarthatja az osztrák szerződéses alkalmazotti álláshelyekre vonatkozó pályázat benyújtásától az, hogy alacsonyabb fizetési fokozatba sorolnák be őket, mivel az ilyen munkáltatóknál teljesített releváns szolgálati időt nem számítanák be teljes mértékben a díjazás szempontjából figyelembe vett szolgálati évekbe.
80 Az olyan migráns munkavállalót ugyanis, aki több mint 10 éves releváns szolgálati időt teljesített a szerződéses alkalmazottakról szóló módosított törvény 26. §‑ának (2) bekezdésében felsoroltaktól eltérő munkáltatónál, ugyanabba a fizetési fokozatba sorolják be, mint amelybe azt a munkavállalót sorolnák be, aki hasonló jellegű, de 10 évnél kevesebb vagy azzal egyenlő időtartamú szolgálati időt teljesített.
81 Ráadásul az a migráns munkavállaló, aki olyan 10 éves szolgálati idővel rendelkezik, amely a szerződéses alkalmazottakról szóló módosított törvény 26. §‑ának (3) bekezdése értelmében beszámítható, kénytelen lehet az e törvény 26. §‑ának (2) bekezdésében felsorolt munkáltatónál munkát keresni annak érdekében, hogy olyan releváns szolgálati időket teljesítsen, amelyek révén nem esik el az osztrák szerződéses alkalmazottként való munkavállalás lehetőségétől.
82 Ebből következik, hogy az alapeljárásban szóban forgó nemzeti szabályozás – mivel kizárja a migráns munkavállaló által a szerződéses alkalmazottakról szóló törvény 26. §‑ának (2) bekezdésében felsoroltaktól eltérő munkáltatónál teljesített szolgálati idők teljességének figyelembevételét – alkalmas arra, hogy visszatartsa a szabad mozgáshoz való joguk gyakorlásától azokat a migráns munkavállalókat, akik más munkáltatóknál teljesítettek vagy teljesítenek releváns szolgálati időt.
83 Az alapeljárásban szereplőhöz hasonló nemzeti szabályozás következésképpen alkalmas arra, hogy kevésbé vonzóvá tegye a munkavállalók szabad mozgását, ami sérti az EUMSZ 45. cikket és a 492/2011 rendelet 7. cikkének (1) bekezdését.
84 Egy ilyen intézkedés csak akkor megengedhető, ha a Szerződéssel összeegyeztethető jogszerű célt szolgál vagy közérdeken alapuló kényszerítő indokok igazolják. Ilyen esetben még az is szükséges, hogy alkalmazása az elérni kívánt célkitűzés megvalósítására alkalmas legyen, és ne lépjen túl az annak megvalósításához szükséges mértéken (lásd ebben az értelemben többek között: 2013. december 5‑i Zentralbetriebsrat der gemeinnützigen Salzburger Landeskliniken ítélet, C‑514/12, EU:C:2013:799, 36. pont).
85 E tekintetben az osztrák kormány megjegyzi, hogy egyrészt a Bíróság már elismerte, hogy az érintett területen szerzett, azon tapasztalat jutalmazása, amely lehetővé teszi a munkavállaló számára feladatainak jobb teljesítését, a munkabér‑politika jogszerű céljának minősül, amiből az következik, hogy a munkáltatók dönthetnek úgy, hogy a díjazás megállapításánál kizárólag az ilyen szolgálati időt veszik figyelembe. Másrészt az alapeljárásban szóban forgó nemzeti szabályozás a szerződéses alkalmazottak hűségének jutalmazására irányul.
86 Az osztrák kormány által előadott első igazolási indok tekintetében emlékeztetni kell arra, hogy a Bíróság állandó ítélkezési gyakorlata szerint az érintett területen szerzett, azon tapasztalat jutalmazása, amely lehetővé teszi a munkavállaló számára feladatainak jobb teljesítését, a munkabér‑politika jogszerű céljának minősül (2018. március 14‑i Stollwitzer ítélet, C‑482/16, EU:C:2018:180, 39. pont).
87 Márpedig az ilyen szolgálati időt teljes mértékben figyelembe kell venni a szerződéses alkalmazott besorolása és díjazásának kiszámítása során.
88 Ezért az alapeljárásban szereplőhöz hasonló olyan nemzeti intézkedés, amely korlátozott mértékben veszi figyelembe a releváns szolgálati időt, nem tekinthető úgy, hogy az teljes mértékben elismeri ezt a szolgálati időt, és következésképpen nem alkalmas e célkitűzés megvalósítására.
89 Ami az osztrák kormány által előadott második igazolási indokot illeti, rá kell mutatni arra, hogy még ha feltételezzük is, hogy az alapeljárásban szóban forgó szabályozás célja a munkavállalók munkáltató iránti hűségének jutalmazása – és bár nem zárható ki, hogy az ilyen cél közérdeken alapuló kényszerítő indok lehet (2013. december 5‑i Zentralbetriebsrat der gemeinnützigen Salzburger Landeskliniken ítélet, C‑514/12, EU:C:2013:799, 38. pont) –, meg kell állapítani, hogy az említett szabályozás jellegére figyelemmel az általa jelentett akadály nem tűnik alkalmasnak e cél elérésének biztosítására.
90 A szerződéses alkalmazottakról szóló törvény 26. §‑ának (2) bekezdésében említett különböző munkáltatókra figyelemmel ugyanis meg kell állapítani, hogy az új díjazási és előmeneteli rendszer nem az alkalmazottak munkáltatóval szembeni hűségének jutalmazására, hanem a jogilag különálló munkáltatók csoportján belüli maximális mobilitás megteremtésére irányul (lásd analógia útján: 2000. november 30‑i Österreichischer Gewerkschaftsbund ítélet, C‑195/98, EU:C:2000:655, 49. pont).
91 E körülmények között meg kell állapítani, hogy ezen időbeli korlátozást nem igazolják a jelen ítélet 86. és 89. pontjában említettekhez hasonló, közérdeken alapuló kényszerítő indokok.
92 E megfontolásokra tekintettel a második kérdésre azt a választ kell adni, hogy az EUMSZ 45. cikket és a 492/2011 rendelet 7. cikkének (1) bekezdését úgy kell értelmezni, hogy azokkal ellentétes az olyan nemzeti szabályozás, amely a szerződéses alkalmazott díjazása szempontjából figyelembe vett évek számának meghatározásakor teljes egészében beszámítja az Európai Gazdasági Térség valamely tagállama, a Török Köztársaság vagy a Svájci Államszövetség valamelyik területi önkormányzatához vagy önkormányzati társulásához, az Unió valamelyik intézményéhez vagy valamely, az Osztrák Köztársaság részvételével működő nemzetközi intézményhez és hasonlókhoz fűződő munkaviszony keretében teljesített korábbi szolgálati időt, azonban minden más, korábbi szolgálati időt csak megfelelő munkakör ellátása esetén számít be, összesen legfeljebb tíz év erejéig.
1) A foglalkoztatás és a munkavégzés során alkalmazott egyenlő bánásmód általános kereteinek létrehozásáról szóló, 2000. november 27‑i 2000/78/EK tanácsi irányelvnek az Európai Unió Alapjogi Chartája 21. cikkével összefüggésben értelmezett 1., 2. és 6. cikkét úgy kell értelmezni, hogy azokkal ellentétes az alapeljárásban szereplőhöz hasonló, visszamenőleges hatállyal hatályba lépő olyan nemzeti szabályozás, amely az életkoron alapuló hátrányos megkülönböztetés megszüntetése érdekében úgy rendelkezik, hogy a szerződéses alkalmazottak új díjazási és előmeneteli rendszerbe való átsorolásakor e szerződéses alkalmazottak első besorolását a korábbi rendszer szerinti utolsó illetményük függvényében kell meghatározni.
2) Amennyiben a nemzeti rendelkezéseknek nem adható a 2000/78 irányelvvel összhangban álló értelmezés, a nemzeti bíróság a hatásköreinek keretein belül köteles biztosítani a jogalanyok számára az ezen irányelv szerinti jogvédelmet, és biztosítania kell ezen irányelv teljes érvényesülését, szükség esetén mellőzve az azzal ellentétes nemzeti rendelkezések alkalmazását. Az uniós jogot úgy kell értelmezni, hogy az uniós joggal ellentétes hátrányos megkülönböztetés fennállásának megállapítása esetén mindaddig, míg el nem fogadják az egyenlő bánásmódot helyreállító intézkedéseket, az egyenlő bánásmód helyreállítása az alapügy tárgyát képezőhöz hasonló esetben azt jelenti, hogy a korábbi díjazási és előmeneteli rendszer által hátrányos helyzetbe hozott szerződéses alkalmazottak számára ugyanazon előnyöket kell biztosítani, mint amelyekben az e rendszer által előnyben részesített szerződéses alkalmazottak részesülhettek mind a 18. életév betöltése előtt teljesített szolgálati idők figyelembevételét, mind a díjazási táblázatban való előrehaladásukat illetően, és következésképpen a hátrányos helyzetbe hozott szerződéses alkalmazottak számára az azon két összeg különbözetében megállapított pénzügyi kompenzációt kell fizetni, amely egyrészt azon összeg, amelyet az érintett szerződéses alkalmazott abban az esetben kapott volna illetményként, ha nem kezelték volna hátrányosan megkülönböztető módon, másrészt pedig azon illetmény összege, amelyet ténylegesen kifizettek számára.
3) Az EUMSZ 45. cikket és a munkavállalók Unión belüli szabad mozgásáról szóló, 2011. április 5‑i 492/2011/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet 7. cikkének (1) bekezdését úgy kell értelmezni, hogy azokkal ellentétes az olyan nemzeti szabályozás, amely a szerződéses alkalmazott díjazása szempontjából figyelembe vett évek számának meghatározásakor teljes egészében beszámítja az Európai Gazdasági Térség valamely tagállama, a Török Köztársaság vagy a Svájci Államszövetség valamelyik területi önkormányzatához vagy önkormányzati társulásához, az Európai Unió valamelyik intézményéhez vagy valamely, az Osztrák Köztársaság részvételével működő nemzetközi intézményhez és hasonlókhoz fűződő munkaviszony keretében teljesített korábbi szolgálati időt, azonban minden más, korábbi szolgálati időt csak megfelelő munkakör ellátása esetén számít be, összesen legfeljebb tíz év erejéig.

matches: Bíróság bíróság Bíróság bíróság bíróság bíróság Bíróság bíróság Bíróság bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság bíróság bíróság bíróság Bíróság bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság bíróság bíróság bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság bíróság