text:
Dr. Somfai Balázs: Kapcsolattartás az új Brüsszel II. rendelet tükrében - PDF
Download "Dr. Somfai Balázs: Kapcsolattartás az új Brüsszel II. rendelet tükrében"
1 Dr. Somfai Balázs: Kapcsolattartás az új Brüsszel II. rendelet tükrében Az Európai Tanács 1999 őszén különleges ülést tartott Tamperében (Finnország). Az ülésen helyt adtak a bírósági határozatok kölcsönös elismerése elvének, amely egy valóságos jogi térség létrehozásáról elengedhetetlen, és prioritásként határozták meg a kapcsolattartási jogokat július 3-án Franciaország kezdeményezést terjesztett elő a gyermekekkel való kapcsolattartási jogról szóló határozatok kölcsönös végrehajtásáról szóló tanácsi rendeletre 1. A 2001-ben hatályba lépett 1347/2000. Tanács Rendeletet 2 a Tanács november 27-én hatályon kívül helyezte, azzal, hogy helyt adjon egy kibővített alkalmazási területtel bíró normának március 1-jétől Dánia kivételével az Európai Unió minden tagállamában közvetlenül alkalmazandó és elsőbbséget élvez minden joggal szemben az új Brüsszel II., a Tanács 2201/2003/EK rendelete A szülői felelősség A rendelet megállapítja a joghatóságra, az elismerésre és végrehajtásra, valamint a szülői felelősségre vonatkozó ügyekben a központi hatóságok közötti együttműködésre vonatkozó szabályokat. A gyermek jogellenes elvitelére és a kapcsolattartási jogra vonatkozóan különös szabályokat is tartalmaz. A gyermekek számára egyenlőséget biztosító rendelet tárgyi hatálya kiterjed a szülői felelősségre vonatkozó valamennyi határozatra, beleértve a gyermek védelmére vonatkozó intézkedéseket is, függetlenül attól, hogy azok házassági jogi eljáráshoz kapcsolódnak-e. 4 A szülői felelősség (parental responsibility) kifejezés nem azonos a szülői felügyeleti jog (right of costudy) fogalmával, hiszen annál szélesebb, tágabb értelemben használja a rendelet. A szülői felelősséggel kapcsolatos ügyek nem kimerítő pusztán szemléltető jellegű felsorolását adja a rendelet 1. cikke (2) bekezdése: felügyeleti jog; kapcsolattartási jog; gyámság, gondnokság és hasonló intézmények; a gyermek személyének, illetve vagyonának gondozásával megbízott olyan személyek vagy szervek kijelölése és feladatai, amelyek képviselik vagy támogatják a gyermeket a gyermek nevelőszülőknél való elhelyezése vagy intézményi gondozásba helyezése; a gyermek védelmét célzó intézkedések a gyermek vagyonának kezelésével, megóvásával vagy rendelkezésre bocsátásával kapcsolatban. A Családjogi törvény a szülői felügyeleti jogok körében nevesíti a gyermek gondozását, nevelését, törvényes képviseletét, vagyonkezelését, a gyámnevezést és abból való kizárást. A külön élő szülők a gyermek sorsát érintő lényeges kérdésekben gyermek elhelyezését 1 2 HL C o. Council Regulation No 1347/2000 of May 2000 on Jurisdiction and recognition and enforcement of judgments in matrimonial matters and in matters of parental responsibility. Official Journal, Council Regulation (EC) No 2201/2003 concerning jurisdiction and the recognition and enforcement of judgments in matrimonial matters and in matters of parental responsibility, repealing Regulation (EC) No 1347/2000. Official Journal, Rendelet (5) preambulumbekezdés
2 követően közös szülői felügyelet hiányában is együttesen gyakorolják jogaikat, melyek közül ide tartozik a gyermek iskolájának, életpályájának megválasztása illetve tartózkodási helyének kijelölése. 5 A szülői felelősség a gyermek személyével és vagyonával kapcsolatos valamennyi jogra és kötelezettségre kiterjed, amelyet a természetes vagy jogi személy határozat, jogszabály vagy jogilag kötelező megállapodás alapján gyakorol. 6 Hazánkban a gyermek szülői felügyelet vagy gyámság alatt áll. Ennek keretében a szülői felelősség körébe tartozó jogokat és kötelezettségeket elsődlegesen a szülő vagy a gyám gyakorolja, illetve teljesíti (gyámi tisztséget betöltő nevelőszülő, gyermekotthon vezető). E joggyakorlásnak összhangban az Egyezménnyel a gyermek érdekében kell történnie. 7 Ennél szélesebb személyi kör az, amely a szülői felelősség között felsorolt, de nem a szülői felügyelet körébe tartózó jogok gyakorlására jogosult illetve adott esetben kötelezett (például a gyámi tisztséget nem vállaló nevelőszülő, gondozó, vagyonkezelő). Ez utóbbi körben említhetők azon jogi személyek is, amelyek a szülői felelősséggel kapcsolatos ügyek körében gyakorolják a gyermek személye, illetve vagyona gondozásával kapcsolatos jogokat és kötelességeket. Ilyen jogi személynek tekinthető például a gyermekotthon. 2. A rendelet hatálya alá tartozó határozatok A rendeletet polgári ügyekben kell alkalmazni. 8 A polgári ügyek fogalma azonban tágan értelmezendő, így kiterjed például a gyermek átmeneti nevelésbe vételével kapcsolatos a nemzeti jog szerinti közjogi intézkedésekre is. A rendelet hatálya a szülői felelősségre vonatkozó minden határozatra megállapítás, gyakorlás, átruházás, korlátozás vagy megszüntetés kiterjed, függetlenül annak elnevezésétől, így az ítélet és végzés mellett az esetleg más névvel bíró határozatra is. 9 Tekintettel arra, hogy a rendelet bíróság fogalma alatt a tagállamok valamennyi az 1. cikk alapján a rendelet hatálya alá tartozó ügyekben joghatósággal rendelkező hatóságát érti, hatálya nem korlátozódik a bírósági határozatokra, hanem kiterjed például a gyámhivatali határozatokra is. A határozatok mellett a rendeletet alkalmazni kell a végrehajtható okiratokra, valamint a felek által megkötött az adott tagállamban végrehajtható egyezségekre Ideiglenes intézkedés Az idő múlása a gyermek és a tőle külön élő szülő közötti kapcsolat hiánya következtében nem ritkán visszafordíthatatlan károkat, orvosolhatatlan következményeket okozhat a 5 Csjt. 71. (2), 72/B. (1), (2) 6 rendelet 2. cikk 7 pont 7 Csjt. 71. (1) bekezdés 8 rendelet (7) bekezdés 9 rendelet 1. cikk (1) bekezdés b) pontja és a preambulum (5) bekezdése 10 rendelet 46. cikk Az alaki követelményeknek megfelelően végrehajtható okiratként elkészített vagy nyilvántartásba vett és valamely tagállamban végrehajtható okiratot, valamint a felek által megkötött, és a megkötése tagállamában végrehajtható egyezségeket, a határozatokkal azonos feltételekkel ismerik el és nyilvánítják végrehajthatónak.
3 gyermekben. 11 A megfelelő és gyors intézkedés a hatóságok részéről ma már nem csak lehetőség, hanem kötelezettség is a gyermek érdekének megfelelő ügyintézés során. A rendelet 20. cikke a kapcsolattartás szempontjából rendkívül fontos rendelkezést tartalmaz. Sürgős esetben a rendelet rendelkezései nem gátolják a tagállam bíróságait abban, hogy a tagállam joga szerint alkalmazható ideiglenes intézkedéseket a védelmi intézkedéseket is beleértve hozzanak a területükön tartózkodó személyek tekintetében, akkor is, ha a rendelet szerint más tagállam bírósága rendelkezik joghatósággal az ügy érdemében. Ez a gyakorlatban azt jelenti, hogy például a szülői felelősség körében, a gyermek gondozási helyének kijelöléséről és a kapcsolattartásról érdemben határozatot hozó tagállam például Németország mellett párhuzamosan a másik tagállam például Magyarország ideiglenesen intézkedhet a gyermek-szülő kapcsolattartása vonatkozásában, amennyiben a gyermek Magyarország területén tartózkodik. A felek ugyanis ideiglenes intézkedéssel kérhetik, hogy a bíróság a gyermek-szülő közötti kapcsolattartás kérdésében (is) soron kívül határozzon (Pp ). Az ideiglenes intézkedések hatályukat vesztik, amikor az ügyet érdemben elbíráló tagállam bírósága meghozta a megfelelő intézkedéseket A kapcsolattartás tárgyában hozott határozatok végrehajtása A rendelet right of access kifejezése tartalmát tekintve a hatályos magyar kapcsolattartási jog fogalommal egyezik meg, melyet következetesen használok a rendelet tárgyalása során, ellentétben a hivatalos magyar fordítással, amelyik felváltva használja egyrészt a korábbi láthatási jog, valamint a kapcsolattartási jog kifejezést. A rendelet egyik legfőbb célkitűzése annak biztosítsa, hogy a gyermek fenn tudja tartani a kapcsolatot a szülői felelősség minden gyakorlójával a különválás után, még akkor is, ha azok külön tagállamokban élnek. A rendelet annak biztosításával fogja megkönnyíteni a határokon átívelő kapcsolattartási jog gyakorlását, hogy az egyik tagállamban a kapcsolattartási jogra vonatkozóan meghozott határozat egy másik tagállamban közvetlenül elismerhető és végrehajtható, feltéve, hogy azt igazolás kíséri. 13 Ezen új szabály kétirányú: a) immár nem szükséges a végrehajthatóvá nyilvánítást kérni (exequatur) 14 ; b) már nem lehetséges fellépni a határozat elismerésével szemben, azaz az el nem ismerés 23. cikkben felsorolt indokai az ilyen határozatokra nem alkalmazhatók. 15 A határozatról az eredeti eljárás helye szerinti tagállamban kell igazolást 11 Ld. például az Emberi Jogok Európai Bírósága január 25-i Ignaccolo-Zenide kontra Románia ítéletének 102. pontját, valamint a 2003 június 26-i Maire kontra Portugália ítélet 74. pontját 12 rendelet 20 cikk (1), (2) bekezdés 13 rendelet 41 cikk (1) bekezdés A valamely tagállamban meghozott végrehajtható határozat alapján biztosított, a 40. cikk (1) bekezdésének a) pontjában említett láthatási jogokat egy másik tagállamban a végrehajthatóvá nyilvánításának szükségessége és az elismerése megtagadásának lehetősége nélkül ismerik el és hajtják végre, amennyiben a határozatot az eredeti eljárás helye szerinti tagállamban a (2) bekezdéssel összhangban igazolták. Abban az esetben is, ha a nemzeti jog nem írja elő a láthatási jogot biztosító határozat végrehajthatóságát, az eredetileg eljáró bíróság a határozatot a jogorvoslat ellenére végrehajthatónak nyilváníthatja. 14 A végrehajthatóvá nyilvánítás iránti kérelem szabályait a Rendelet a 2. szakasz cikk részében rendezi. 15 Rendelet 23. cikk A szülői felelősségére vonatkozó határozat nem ismerhető el, amennyiben: a) az ilyen elismerés a gyermek érdekeit figyelembe véve nyilvánvalóan ellentétes azon tagállam közrendjével, ahol az elismerést kérik;
4 kiállítani, feltéve, hogy betartottak bizonyos eljárási garanciákat. Az új eljárás azonban továbbra sem gátolja meg a szülői felelősség gyakorlóját abban, hogy amennyiben kívánja a végrehajthatóvá nyilvánítást a rendelet vonatkozó részei szerint [40. cikk (2) bekezdés] kérelmezve kérje a határozat elismerését és végrehajtását. 16 Végül a kapcsolattartás jogról rendelkező határozat végrehajtása érdekében lehetővé teszi a rendelet, hogy, még ha a végrehajtás szerinti tagállam joga nem is biztosítja a határozat végrehajtását, az eredetileg eljáró bíróság a határozatot a jogorvoslat ellenére végrehajthatóvá nyilváníthatja [Rendelet 41 cikk 1) bekezdés] Az igazolás kibocsátása, tartalma Másik tagállamban a kapcsolattartást szabályozó határozatot közvetlenül akkor ismerik el és hajtják végre, ha azt, a határozatot meghozó eredetileg eljáró tagállam bírósága által kibocsátott igazolás kíséri. Az eredetileg eljáró bíróság az igazolást akkor állítja ki, ha megbizonyosodott arról, hogy az alábbi eljárási garanciákat betartották: a) valamennyi érintett fél lehetőséget kapott a meghallgatásra; b) amennyiben a határozatot az alperes távollétében hozták meg, a meg nem jelent személy részére kézbesítették az eljárást megindító iratot, illetve az ezzel egyenértékű iratot megfelelő időben és oly módon, hogy az említett személy gondoskodni tudjon saját védelméről, vagy az említett személy részére kézbesítették az iratot, ám nem ezeknek a feltételeknek megfelelően, azonban megállapítást nyer, hogy ez a személy egyértelműen elfogadta a határozatot; c) a gyermek lehetőséget kapott a meghallgatásra, kivéve, ha a meghallgatást nem tartották célszerűnek a gyermek életkora vagy érettségi szintje miatt. Az igazolást a Rendelet III. mellékletében található formanyomtatvány kitöltésével a határozat nyelvén kell kiállítani. A formanyomtatványnak a fenti eljárási garanciák mellett tartalmaznia kell: a) a kapcsolattartásra jogosult, kötelezett, gyermek adatait, b) határozatot hozó bíróság nevét, székhelyét, c) határozat keltét, hivatkozási számot, d) nyilatkozatot a végrehajthatóságról, b) ha a sürgős eseteket kivéve a határozatot úgy hozták meg, hogy nem adtak lehetőséget a gyermek meghallgatására, megsértve ezzel annak a tagállamnak az eljárási alapelveit, ahol az elismerést kérik; c) ha a határozatot az alperes távollétében hozták, amennyiben az alperesnek nem kézbesítették az eljárást megindító vagy azzal egyenértékű iratot megfelelő időben és olyan módon, hogy az alperes védelméről gondoskodhasson, kivéve, ha megállapítást nyer, hogy az alperes egyértelműen elfogadta a határozatot; d) bármely személy kérelmére, aki azt állítja, hogy a határozat sérti a szülői felelősségét, ha azt úgy hozták meg, hogy e személy meghallgatására nem adtak lehetőséget; e) ha a határozat összeegyeztethetetlen a szülői felelősségre vonatkozó későbbi határozattal, amelyet abban a tagállamban hoztak, ahol az elismerést kérik; f) ha a határozat összeegyeztethetetlen egy későbbi, szülői felelősségre vonatkozó határozattal, amelyet a gyermek szokásos tartózkodási helye szerinti másik tagállamban vagy harmadik államban hoztak, feltéve, hogy a későbbi határozat megfelel az elismerés feltételeinek abban a tagállamban, ahol az elismerést kérik. vagy g) nem tartják be az 56. cikkben meghatározott eljárást. 16 Útmutató az új Brüsszel II Rendelet alkalmazásához, 33. o. Európai Közösségek, WOPERA Zsuzsa: A családjog egységesítése Európában az eljárásjogász szemszögéből, Ami a múltból elkísér, Gondolat Debreceni Egyetem ÁJK Budapest, 57. o.
5 e) a kapcsolattartás részletes szabályozását (kapcsolattartás formái, módja, mértéke, helye), f) a jogosultra illetve kötelezettre háruló egyedi kötelezettségeket (utazás, utazási költségek). Az igazolást kiállító bíróság tehát részletes információval kell, hogy szolgáljon a kapcsolattartás vonatkozásában is. Ez egyik oldalról előnyös, hiszen ösztönzi a határozatot hozó bíróságot a kellően részletes szabályozásra, ugyanakkor e tekintetben megismétli a határozat tartalmát, amit szintén be kel mutatni a végrehajtás során., bár nem kell lefordítani. Az igazolás kiállítása amennyiben a határozat közlésének időpontjában fennálló határon átnyúló ügyben hozták hivatalból történik (ex officio) és megegyezik a határozat végrehajthatóvá válásának időpontjával. Bármelyik fél kérelmére kell kibocsátani, ha az ügy csak később érint más tagállamot is.[rendelet 41 cikk (3) bekezdés]. Jogorvoslatnak az igazolás kibocsátásával szemben nincsen helye, azonban a lényeges tévedés esetén helyesbítése kérhető az eljáró bíróságtól A végrehajtás A tagállamok által kijelölt központi hatóságok egyedi ügyekben együttműködnek és közvetlenül vagy hatóságokon keresztül megteszik a szükséges intézkedéseket (információgyűjtés, tájékoztatás, segítségnyújtás, kapcsolattartás, mediáció). 19 Az igazolás és a határozat másolatának birtokában a kapcsolattartásra jogosultnak nem kell mást tennie, mint segítségnyújtás (ami egyébként térítésmenetes) iránti megkeresést kell benyújtania a szokásos tartózkodási helye szerinti tagállam központi hatóságának.[45 cikk (1) a),b), 57. cikk 1), 3) bekezdés]. A rendelet 45 cikk 2) bekezdése szerint az igazoláshoz csatolni kell a III. számú melléklet 12. pontjának (a kapcsolattartási jog gyakorlására vonatkozó rendelkezések) a végrehajtás szerinti tagállam hivatalos nyelvére fordítását. A végrehajtási eljárásra a végrehajtás szerinti tagállam joga az irányadó és az igazolt határozatot ugyanazokkal a feltételekkel kell végrehajtani, mint az abban a tagállamban hozott határozatokat, azaz nemzeti határozatként kell kezelni, kivéve ha a határozat összeegyeztethetetlen egy későbbi végrehajtható határozattal. [47. cikk 1), 2) bekezdés] Lényeges, hogy a nemzeti hatóságok olyan szabályokat alkalmazzanak, amelyek a rendelet célkitűzéseinek veszélyeztetése nélkül biztosítják a határozatok hatékony és gyors végrehajtását, ami különösen fontos a kapcsolattartási ügyek tekintetében. Az Emberi Jogok Európai Bírósága több ítéletében is hangsúlyozza, hogy a végső határozatok végrehajtása sürgős intézkedéseket igényelnek. 20 Álláspontom szerint e cél eléréséhez segít hozzá többek között a Rendelet 48. cikke. Megengedi sőt, a cikk megalkotásával ösztönzi, hogy a végrehajtás szerinti tagállam bíróságai (hatóságai), gyakorlati intézkedéseket tegyenek a kapcsolattartás megszervezéséhez, amennyiben a kapcsolattartás szabályozó határozat nem vagy nem elégséges mértékben tartalmaz ilyen rendelkezéseket. A gyakorlati intézkedések megtétele során azonban nem lehet elérni a határozat érdemi elemeitől. Az így meghozott 18 A rendelet 43. cikke mellett hasonló tartalommal a preambulum 24) bekezdése mondja ki. 19 Részletesebben a rendelet cikke rendelkezik a központi hatóságok általános és egyedi intézkedési feladatairól. 20 Utalok a 16. lábjegyzetben megjelölt EJEB-i ítéletekre.
6 gyakorlati szabályok addig alkalmazhatók, amíg a joghatósággal rendelkező tagállam bíróságai azokat későbbi határozat alapján meg nem szűnteti [Rendelet 28. cikk 1), 2) bekezdés]. Magyarország tekintetében ez azt jelenti, hogy a külföldi határozatot végrehajtó gyámhivatalok indokolt esetben hozhatnak, illetve a gyermek érdekében késedelem nélkül meg kell hozniuk a kapcsolattartás gyakorlati megvalósulását elősegítő szükséges gyakorlati szabályokat, rendelkezéseket. 7. A vonatkozó rendelkezések a Gyer-ben A különböző államokban élő szülők és gyermekek közötti kapcsolattartási konfliktusok általában összekapcsolódnak a gyermek jogellenes külföldre távozásának tényállásával. Vélhetően ez az oka annak, hogy a Gyer. a gyermek végleges külföldre távozása témakörben szól a rendelet adta lehetőségekről. A gyermek végleges külföldre távozásához szükséges szülői nyilatkozat - gyámhivatali - jóváhagyása [Csjt. 77. (3) bek.] iránti kérelemhez csatolni rendeli az alábbi okiratokat: - a külföldi hatóság által kiállított környezettanulmányt, - iskolalátogatási igazolást, - jövedelemigazolást, - befogadó nyilatkozatot. Az elmúlt évtizedek nemzetközi gyakorlata is igazolni látszik, hogy a dokumentumokból valószínűsíteni lehet, hogy a gyermek nevelése, tartása, ellátása, tanulmányainak folytatása külföldön biztosítva van/lesz. A gyermek végleges külföldre távozására vonatkozó jognyilatkozat elbírálása során azonban mérlegelni kell azt is, hogy a kapcsolattartást szabályozó bírósági vagy gyámhivatali határozat végrehajtása nemzetközi szerződés vagy viszonosság hiányában biztosítható-e. A gyermek végleges külföldre távozása esetén a gyámhivatal határozatában tájékoztatja a gyermek törvényes képviselőjét arról is, hogy kérheti a kapcsolattartás újraszabályozását, továbbá a kapcsolattartásra jogosult szülőt arról, hogy a külföldre költözést követő 3 hónapon belül kérheti a gyámhivataltól a kapcsolattartás szabályozását, újraszabályozását Gyer. 22. (1)-(4) bek.

matches: bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság


text:
Budaházy György, Gaudi-Nagy Tamás vs. Fővárosi Ítélőtábla (videóval frissítve) | dr. Gaudi-Nagy Tamás
Budaházy György, Gaudi-Nagy Tamás vs. Fővárosi Ítélőtábla (videóval frissítve)
2010, június 3 – 21:56
Budaházy Györgyöt a terrorizmuson túl még az alkotmányos rend erőszakos megdöntésének előkészületével is vádolják. Ez ügyben is Gaudi-Nagy Tamás országgyűlési képviselő védi a hazafit. Budaházy György pedig június 2-án "ünnepelte" a születésnapját, méltatlan körülmények között.
A bírósági jegyzőkönyv meghamisítása – elfogult a Fővárosi Ítélőtábla
A tárgyalás eleve botrányosan kezdődött, hiszen Gaudi-Nagy Tamás újabb feljelentést tett a legfelsőbb bíróságnál. Az első feljelentés a 2010. április 9-i vérforraló eseménysorozat után történt, ugyanis a bírónő az ügyvéd urat 200 ezer forint büntetéssel sújtotta, mert állítása szerint elhagyta a termet, miközben Gaudi-Nagy Tamás végig a teremben tartózkodott. Ezt a hazafi videófelvétellel tudja bizonyítani - ennek közzétételén még dolgozunk. A másik csúsztatás, hogy a bírónő arra hivatkozott, hogy a büntetést az ítélőtábla szabta ki, miközben a tanács elnöke a tagok megkérdezése nélkül önkényesen szabta azt ki. A jegyzőkönyv pedig, amit ebben az ügyben benyújtottak a legfelsőbb bíróságnak, valótlan adatokat tartalmazott. Ennek köszönhető, hogy a legfelsőbb bíróság elutasította az elfogultsági indítványt, és továbbra is a kompromittálódott bírónő vezényelhette a tárgyalást. Mivel nem tudni ki követte el a közokirat hamisítást, így ismeretlen tettes ellen ma reggel 8:45-kor ismét feljelentést tett a nemzeti jogvédő.
Így a bíróság elvileg be kellett volna rekessze a nyilvános tárgyalást, de a bírónő szerint ez teljesen szükségtelen, így mintha mi sem történt volna mehetett tovább a tárgyalás, kivéve, hogy az ügyvéd úr egyetlen alkalmat sem szalasztott el, ahol elmarasztaló véleményének hangot adhatott.
A rendőri biztosítás továbbra is eltúlzott mértékű volt, a két tucat érdeklődőt és Budaházy Györgyöt legalább tíz kommandós őrizte éles lőfegyvereikkel ki-be csörtetve a tárgyalóterembe. Gaudi-Nagy Tamás 2010. április 9-én is ez ellen próbált fellépni. A június 2-i tárgyaláson, a Legfelsőbb Bíróság ítéletének ismertetése közben Gaudi-Nagy Tamást többször rendre utasította a nyilvánvalóan „pártatlan” bírónő és további rendbírság kifizetésével fenyegette.
Budaházy György felszólalása
A hazafi hosszan beszélt, minden egyes pontját megtámadva az ellene felhozott vádiratnak. A vád Budaházy György közleményeiből, felhívásaiból összeollózott, a bíróság szerint terhelő mondatokból áll. Amelyek között több olyan is volt, amit a választási győzelem után a Fidesz elnöke is hangoztatni kezdett. A bíróság például sérelmezte a forradalom szó használatát, bár érdekes, hogy Orbán Viktor szavazófülkebeli forradalma miatt senki ellen nem indult eljárás. Igaz a beszédírója jobban leplezhette volna, honnan lopja a narancs-vezér a gondolatait.
A hallgatóság véleményét Gaudi-Nagy Tamás foglalta jól össze a tárgyalás végén: Budaházy Györgynek ezen gondolatait nem a bíróság, hanem egy sportcsarnokban, több tízezer ember színe előtt kellene elmondania, ha egy normális világban élnénk.
A hazafi rendkívüli összeszedettséggel fejtette ki gondolatait az alkotmányról, államról, igazságszolgáltatásról, de legfőképpen a hatalomról. Még az illegitim magyar alkotmány is megengedi, hogy a társadalom fellépjen azok ellen, akik erőszakkal ragaszkodnak a hatalomhoz. Azok, akik nem tudtak eljönni erre a tárgyalásra nagyon sokat veszítettek azzal, hogy nem hallhatták élőben ezt a nagyszerű társadalom filozófiai előadást, amelyet bármely egyetemi tanár megirigyelhetett volna. Budaházy György a börtönben töltött lassan egy évet nem vesztegette el, összeszedte a gondolatait és szellemileg kenterbe veri az összes naplopó politológust, „szakértőt”.
Gaudi-Nagy Tamás akadályoztatása országgyűlési munkájának elvégzésében
Az i-re az tette fel a pontot, hogy Gaudi-Nagy Tamásnak a tárgyalás napján délig kellett aláírnia és benyújtania egy interpellációt az Emberi Jogi Bizottság keddi ülésére. A Jobbik futára, aki az interpelláció szövegét hozta nem jutott át a rendőrkordonon, és a bírónő pedig nem rendelt el szünetet, hogy az ügyvéd úr népképviseleti munkájának is eleget tehessen. Így Gaudi-Nagy Tamás felállt és elhagyta 5 percre a tárgyalótermet. Mikor visszaért, a bírónő további 100 ezer forint rendbírsággal sújtotta. Pedig éppen azt az interpellációt kellett leadnia, amiben Gaudi-Nagy Tamás a parlament Emberi Jogi Bizottságánál követeli, hogy azonnali hatállyal bocsássák szabadon a 2002 után politikai okokból börtönbe zárt embereket. A bíróság azonban akadályozta az ügyvéd urat képviselői tevékenységének ellátásában és mindezek mellé még pénzbüntetéssel is sújtotta. De már „új szelek nyőgetik az ősmagyar fákat” reméljük csak idő kérdése a politikai foglyok amnesztiája és kárpótlása a meghurcoltatásokért.
Gaudi-Nagy Tamás a 2010. június 2-i tárgyaláson (videó)
Gaudi-Nagy Tamás a tárgyalás után egy magánbeszélgetésben kihangsúlyozta, hogy nem fogja a rá kiszabott büntetést befizetni, hanem 40 napra börtönbe vonul, hogy szolidaritást vállaljon a rabságban sínylődő hazafiakkal.
Addig is a nemzeti oldalnak még szorosabban kell összezárnia a politikai okokból börtönben lévő hazafiak körül, hiszen ők már oly régóta vannak a hatalom fogságában, hogy lassan kezdik a hitüket elveszíteni. Nem hagyhatjuk, hogy a nyolcéves MSZP-uralom elérje legfőbb célját és megtörje pártfüggetlen nemzeti ellenállás vezetőit.
A tárgyalás 2010 szeptemberében folytatódik. Gaudi-Nagy Tamás jelezte, hogy legalább három órás perbeszédre készül, és Budaházy György önvédelmi beszédének kétharmada is hátravan.
Budaházy korábbi ítéletének két órás elemzése:

matches: bíróság bíróság Bíróság bíróság bíróság bíróság


text:
Kovács András György: Piacszabályozás és jogorvoslat - In Medias Res - In Medias Res
Kovács András György: Piacszabályozás és jogorvoslat - In Medias Res
Kovács András György: Piacszabályozás és jogorvoslat	(Budapest, HVG–ORAC, 2012. 325 oldal, ISBN 978 963 258 167 5)
Hálás feladat egy olyan monográfia recenziója, mely nemcsak a hálózatos iparágakkal kapcsolatos piacszabályozás átfogó képének megalkotásához járul hozzá, de alapos érveléssel alátámasztott kritikája nagy haszonnal bírhat a gyakorlati jogalkalmazás területén is, de lege ferenda javaslatai pedig a jogalkotó számára is megfontolandóak lehetnek. Egyetértve a könyvet ajánló Nagy Csongor Istvánnal, a mű komoly mértékben hozzájárul a hálózatos iparágak terén megjelent eddigi jogirodalomhoz, méghozzá azt egy új szemponttal, a jogalkalmazó bíró perspektívájával gazdagítva azt. Egy recenzió – műfaji jellegénél fogva – nem lehet teljes körű bemutatás, célja szerint csupán a „fátyol meglebbentésére” szorítkozhat, mindez pedig különösen igaz a tárgyul szolgáló mű esetében, mely zárt logikai rendszerből építkezve számos értékes vitaindító gondolatot fogalmaz meg.
A könyv tematikailag két nagy részre oszlik. Az első „Piacszabályozás” című rész elméleti kitekintést nyújt a piacszabályozás témakörére, ideértve annak jogi és közgazdaságtani hátterét, valamint a szabályozóhatóságok fogalmát és jogalkalmazásának ismérveit. Ez a rész speciális posztgraduális képzések segédanyagaként is szolgálhat, melynek értéknövelő eleme, hogy nem egy szektorra fókuszál, hanem általánosan foglalkozik a gazdasági szabályozás témakörével. A könyv második, „Eljárás és jogorvoslat” című részét a szerző kifejezetten a gyakorló jogászoknak szánja, melynek célja a piacszabályozás hatósági jogalkalmazása kérdéseinek, valamint a piacszabályozó hatóságok határozatainak bírósági felülvizsgálatai során szerzett tapasztalatok összefoglalása. Ennek különös hitelt ad, hogy Kovács András György több mint 10 éves gyakorlattal rendelkezik szabályozott piacokkal összefüggő (távközlés, energia, vasút, PSZÁF határozatok) ügyekben, a Kúria bírójaként, oktatóként, valamint közel 25 tanulmány, szakcikk és könyvrészlet szerzőjeként elismert szaktekintély.
1. A piacszabályozás alapvonalai és a szabályozóhatóságok
Az elméleti megalapozás eredőjeként, a piacszabályozás alapvonalainak meghúzásánál fogalmi szinten elkülönítésre kerül a gazdasági, a verseny- és a piacszabályozás. A gazdasági szabályozás alatt azokat a szabályokat érti a szerző, melyek a piacgazdaság megfelelő működésének általános jogi kereteit meghatározza, valamint azokat a szabályokat is, melyek a piaci szereplők egymás közötti viszonyait, a köztük lévő piaci versenyt befolyásolják. Ehhez képest a versenyszabályozás egy szűkebb kategória, mely az olyan állami beavatkozást jelöli, melyek a piacgazdaság működését kívánják befolyásolni a piaci kudarcok elkerülése, orvoslása végett, a kellően hatékony (versenyzői piac) megteremtése, helyreállítása érdekében. A szűkebb értelemben vett piacszabályozás pedig a versenyszabályozás azon részterülete, mely a strukturális piaci kudarcok orvoslását hivatottak elérni.
A piacgazdaság fogalmát a szerző nem csak jogi, de közgazdaságtani szempontból is alaposan körbejárja. A jogi értelmezés az Alkotmánybíróság gyakorlata alapján, valamint az Alaptörvény és az Európai Unió vonatkozásában kerül bemutatásra. Az Alkotmánybíróság a gazdasági verseny és a piacgazdaság korlátozásának alkotmányos korlátait „szélesen” határozta meg, abból kiindulva, hogy az Alkotmányból közvetlenül az állami beavatkozás nagysága, ereje, még kevésbé annak tilalma közvetlenül nem vezethető le. A taláros testület álláspontja szerint alkotmányellenesnek csak az olyan beavatkozás minősülhet, amely a piacgazdaság létét szünteti meg, továbbá a tulajdonjoghoz való jog és piacgazdaság között nincs tartalmi összefüggés. Ez utóbbival kapcsolatban azonban megjegyzi a Szerző, hogy a tulajdonjoghoz való jog védelme nélkül nem lehetne piacgazdaságról beszélni.
Mivel az Alaptörvény nem használja a piacgazdaság fogalmát, ezért kérdésként merül fel, hogy ennek hiánya mennyiben változtatja meg azt a megközelítést, hogy az állami beavatkozás a piaci versenybe indokolást igényel, és csak legitim, a céllal arányos indokokkal történhet. Ezzel kapcsolatban a szerző felhívja arra a figyelmet, hogy a gazdasági verseny szabadságát az Alkotmánybíróság eddig is államcélként és nem alapjogként értelmezte, ezért az Alaptörvény szövege akár az alkotmánybírósági gyakorlat beépítéseként is értelmezhető. Sőt, az Alaptörvény valóságközelibben írja le az állam és gazdaság kapcsolatát, amennyiben a piacgazdaság, a versenyzői piac eszméjére való törekvés szükségszerű állami beavatkozások sorát indukálja. Az Európai Unióról szóló Szerződés (EUSz.) 3. cikke kifejezetten használja a piacgazdaság fogalmát és a szociális piacgazdaság követelményét írja elő. Ez sokkal konkrétabb meghatározás, mint az Alaptörvény „tisztességes verseny biztosításának a kötelezettségére” vonatkozó rendelkezése, de a két előírás akadálymentesen értelmezhető együttesen és így az EUSz. 3. cikke tényleges tartalommal tölti meg az Alaptörvény M) cikkének rendelkezését.
A piacgazdaság közgazdasági értelmezésénél a szerző a kialakult teóriák széles palettáját mutatja be a neoklasszikus iskolától a „hálózatok új tudományáig”, kiegészítve neves magyar közgazdászok elméleteivel. Álláspontom szerint helyes módon mutat rá arra a konfliktusra, mely az állandóan és forradalmi módon fejlődő kapitalista gazdaság (különösen az ICT szektor) és a természetszerűleg merev jogrendszer között feszül. Az állami beavatkozás szempontjából lényeges piaci kudarcoknak külön alfejezetet szán, melyek közé beleérti az oksági tényezőkön túl a következményeket. Ez utóbbiak véleményem szerint nem képezik az állami beavatkozás alapját, hiszen a szabályozás nem a következményre, hanem az okra reagál, célja a következmény elkerülése, az „egyenlő játéktér” megteremtése által. Mint a szerző megállapítja, a hálózatos iparágak liberalizációja egy erőteljes szabályozást hív életre, melynek átmeneti jellege – tudniillik a versenyző piacok létrejöttével megszűnik a piacszabályozás – közel sem egyértelmű, ezért joggal mondható el, hogy a liberalizációs folyamat nem a visszapiacosítást, hanem az állam és piac kapcsolatának minőségileg új formáját jelenti.
Az első elméleti(bb) rész második nagy egysége a szabályozóhatóságokról szól. Mint rámutat, az általuk alkalmazott joganyag a gazdaságirányítás egy olyan területén jelenik meg, ahol a technológiai fejlődés gyors, a technikai normák gyorsan elavulnak, így problémák merülnek fel a jogbiztonság szempontjából. Megfigyelhető emellett egy olyan szabályozói fejlődés, mely szerint a szakmai szabályok érvényesítésének súlypontja átkerül a hatóság mérlegelési jogkörébe, és főként absztrakt normák határozzák meg a kereteket, amelyet a szabályozóhatóság maga tölt ki. Hangsúlyozza ugyanakkor, hogy a fontos kérdéseknek, illetve a céloknak a választott testületekben kell eldőlniük. A jogalkotónak a szabályozóhatóság hatáskörének meghatározásakor az érték- és érdekválasztást kell kifejeznie, ennek keretei között a szabályozóhatóság pedig érvényesítheti saját irányvonalát a megfelelő kontroll mellett. Kovács András György álláspontja szerint a nyilvánvaló végkifejlet az lesz, ha valamely területen a tagállami szabályozók szerepét átveszi az uniós szintű szabályozó, akár úgy, hogy a tagállami szabályozók az uniós szintű szabályozók „helyi szerveivé” válnak. Ez utóbbi prognózissal szembeszegezhető azonban, hogy az Európai Bizottságnak már a hírközlési keretszabályozás 2009-es felülvizsgálatakor sem értek célt, sőt a BEREC mai működése tovább erősíti a tagállami szabályozóhatóságok érdek-képviseleti erejét.
A könyv részletesen ismerteti a szabályozóhatóságok jogalkalmazásának ismérveit, valamint szabályozóhatósági normatív aktusok jogi természetét. Ez utóbbiakat négy csoportra osztja: (i)saját hatáskörbe tartozó normatív aktusok jogszabályi felhatalmazással és anélkül, (ii) jogszabályi felhatalmazás alapján társzabályozás céljából kötött hatósági szerződések, (iii) etikai kódexek, hatóságok közötti együttműködési megállapodások, végül (iv) az uniós „soft law” alkalmazása során kiadott normatív aktusok. A kötelező uniós jogi aktusok közé tartozó irányelv esetében részletesen kerül elemzésre a közvetlen hatály kérdése. Összefoglalva megállapítja a szerző, hogy míg az elsődleges uniós jogra és a rendeletekre közvetlenül hivatkozhat a közigazgatási szerv, addig az irányelvekre csak jogvitás eljárásokban és csak kivételesen, ha az irányelv közvetlen horizontális hatálya megállapítható. Más eljárásaiban közvetlenül az irányelvre csak akkor alapozhatja a határozatát, ha arra valamelyik ügyfél hivatkozik. A hatóságok így nem hivatkozhatnak közvetlenül az irányelvre azért, hogy az ügyfélre nézve kötelezettséget állapítsanak meg.
Még izgalmasabb kérdés az uniós „soft law” (ajánlás, iránymutatás stb.) érvényesülése a belső jogban, mely – bár nem kötelező jogi aktus – a gyakorlatban mégis „úgy viselkedik”, mintha jogszabály lenne. A probléma érdekességét jól jelzi, hogy a könyv több ponton is foglalkozik vele. Az elektronikus hírközlésről szóló törvény (Eht.) alapján a hatóság (NMHH) a hírközlési Keretirányelv alapján kiadott ajánlásokat köteles figyelembe venni, míg a kapcsolódó, valamint a BEREC iránymutatásait a lehető legnagyobb mértékben köteles figyelembe venni. A „köteles figyelembe venni” és a „lehető legnagyobb mértékben köteles figyelembe venni” fordulatok között lényeges különbség a szerző szerint nincsen. Véleménye szerint ezen jogi aktusnak nem minősülő jogi dokumentumok nem igénylik az implementációt, még olyan mértékben sem, ahogy azt az Eht. rendezi. Ezek az aktusok a hatóság széles mérlegelési jogkörét kitöltő „alapértelmezést segítő” normáknak tekinthetők, melyre nem alapíthatóak jogok és kötelezettségek, azoktól megfelelő indoklással el lehet térni akár a hatóság, akár az ügyfelek/felperesek javára. Végső soron annak sincs akadálya, hogy a bíró maga térjen el az adott normától.
2. Eljárás és jogorvoslat
A könyv második része tartalmazza a könyv lényegi tárgyát, az eljárásjogi kérdéseket. A szerző ezt a fejezetet kifejezetten a gyakorló jogászok számára ajánlja, mivel az a piacszabályozás hatósági jogalkalmazási kérdéseivel foglalkozik, összefoglalva a piacszabályozó – elsősorban elektronikus hírközlési – hatóság határozatainak felülvizsgálatai során szerzett tapasztalatokat. Fontos azonban pozitívumként kiemelni, hogy a könyv itt sem válik egy esetgyűjteményt tartalmazó kézikönyvvé, továbbra is megőrzi tudományos igényét, melyet kihangsúlyoz az első két alfejezet is, bemutatva a JPE (jelentős piaci erő) szabályozás alapjait, valamint a klasszikus közigazgatási eljárás alapvonalait. Ez előbbivel kapcsolatban érdemes kiemelni annak komparatista megközelítését, ugyanis az elektronikus hírközlés JPE szabályozása mellett, illetve azzal összehasonlítva kerül bemutatásra az energetikai szektor JPE koncepciója is, kiemelve annak négy alapvető különbségét.
Az eljárási kérdések tárgyalásánál a szerző nem csupán az Eht. 2011-es módosítása következtében hatályos jogot tárgyalja, hanem azt „történelmi kontextusba” helyezve mutatja be. A hírközlésről szóló 2001. évi XL. törvény alkalmazásával (Hkt.) kapcsolatban arra a konklúzióra jut, hogy a jogalkalmazás során felmerülő összes konfliktus egyetlen lényeges dologra hívja fel a figyelmet, méghozzá arra, hogy a JPE-határozatok és az azon alapuló határozatok egymással összefüggenek, és a jogok érvényesítése csak úgy lehetséges, ha ügyféli mivoltuk hiánya ellenére a szolgáltatók perindításai, illetve igényérvényesítési jogosultsága valamilyen módon elismerésre kerül a bíróságok előtt. A 2003-ban az – uniós keretszabályozást implementáló – Eht. alapján kialakult eljárási modellt a mobil hívásvégződtetési piac (7-es piac, avagy ex 16-os piac) három piacelemzési eljárása alapján mutatja be.
A hívásvégződtetési díjakra vonatkozó 2009/396/EK ajánlás1 „előírja”, hogy a szabályozott hívásvégződtetési díjaknak egy négyéves türelmi időszak után legkésőbb 2014. január 1-jéig szimmetrikusnak kell lenniük minden (JPE) szolgáltató vonatkozásában. Kovács András György szerint azonban a szimmetrikus árakhoz való közelítés csak akkor képviselhető és logikus nézet, ha azt feltételezzük egy ex ante vizsgálat során, hogy a szolgáltatók piaci részesedése alakulásának trendje a kiegyenlítődés irányába mozog, azaz mire a díjak szimmetrikusak lesznek, addigra a szolgáltatók piaci részesedése, forgalma közel azonos lesz. Véleménye szerint a mérlegelési jogkört ennyire szűkítő előírásoknak kötelező jogi aktusban kellene helyet kapniuk, és nem világos, hogy az ajánlás szövege mennyire fogja kötni a magyar bíróságokat.
A BU-LRIC modellel kapcsolatban megjegyzi, hogy az csak a költségalapú díj ellenőrzésére szolgálhat, tehát ha a TD-LRIC módszertannal sikerül a szolgáltatónak bizonyítani egy költségalapú díjat, akkor ezt a hatóságnak el kell fogadnia, ami bár nem következik az eddigi bírói gyakorlatból, azonban ezen a téren akár meg is változhat a bíróság álláspontja.
Erős kritikát fogalmaz meg a Polgári perrendtartásról szóló 1952. évi III. törvény (Pp.) üzleti titkokra vonatkozó 2009-es módosítását illetően. A szerző véleménye szerint „érthetetlen akadályként tornyosul a bíró elé” az új szabályozás, mely az üzleti titkot jogosultjának nyilatkozatától teszi függővé az adott üzleti titok perben történő felhasználását. Ez a megoldás véleménye szerint megkérdőjelezi azt a bírói gyakorlatban ez eddig alkalmazott alapfelvetést, hogy a jogorvoslati jog, mint alkotmányos alapjog erősebb az üzleti titok védelméhez való jognál. Sőt, e módosításból az a következtetés vonható le elvi szinten, hogy a jövőben a jogorvoslati jog kizárása megengedettnek tűnik, mert az adatvédelmi szabályok erősebbek.
A szerző külön alfejezetet szentel a JPE határozatokat végrehajtó határozatoknak is, melyek jogalkalmazási tapasztalatait az Eht. 2011. augusztus 3-ai módosításáig foglalja össze. Itt is megmarad azonban a gyakorlatiasság talaján, hiszen csak azokat a jogkérdéseket tárgyalja, amelyek ma is relevanciával bírnak. Ezt követően az Eht. 2011-es módosítást megelőző elsőfokú bírói joggyakorlat alapján kerül felvázolásra egy olyan eljárási modell, amely a JPE eljárásokat jellemzi. Fontos kiemelni, hogy külön kerül bemutatásra az energiaszektor JPE rezsime is. Érthető módon, terjedelmi keretek miatt nem foglalkozik a könyv a pénzügyi és a vasútszabályozással, gyógyszertárakat, vagy más egészségügyet érintő piacszabályozással. A szerző finoman szólva sem tartja kielégítőnek az energetikai szektor fiatalnak mondható szabályozását, melyet a Ket. szabályrendszerével összhangban nem lévő, a koherencia hiányától szenvedő joganyagként jellemez, példaként kiemelve az ügyfélfogalom és a jogorvoslati jog védhetetlennek tartott jogtechnikai megoldásait. Kritikájának sommázata a következő: „Nyilvánvaló, hogy az energetikai szabályozás eljárásjogi szempontból az eredeti teljes kidolgozatlanság fázisából átlépett a teljes dogmatikai széthullás irányába, jogilag nem elemezhető, értékelhető.”
A könyv – gyakorlati szempontból – egyik legfontosabb része a JPE eljárásoknak az Eht. 2011-es módosítását követő szabályainak kritikus élű bemutatása. A szerző üdvözli a szűkített ügyfélfogalom megszüntetését, azonban hiányolja az áttétel intézményének teljes megszűnését, amit fogyasztóvédelmi szempontból fontos hiányosságnak tart. Kritikát fogalmaz meg az Eht. azon szabályával szemben is, amely kizárólag azon ügyfél vonatkozásában teszi lehetővé a jogorvoslati jog gyakorlását, aki a hatósági eljárásban részt vett, ez ugyanis véleménye szerint szükségtelen mértékben korlátozza a jogorvoslati jog érvényesülésének lehetőségét. Fontos változás szerinte, hogy lehetséges egy olyan értelmezés, amely szerint a piacmeghatározást követően a piacelemzés a JPE eljárás részévé válik. Ezzel kapcsolatban problémás lehet az a gyakorlat, ha a hatóság az adatszolgáltatási eljárás keretében minden szolgáltatónak kiküldött értesítést a JPE hatósági eljárások megindításáról szóló tájékoztatónak tekinti, ami azt jelenti, hogy az eljárás megindításáról szóló értesítés jóval előbb történik, mint ahogy a hatósági eljárás valójában kezdődik. Ezzel kapcsolatban kiemeli, hogy az értesítés elmaradását egyre inkább hajlamos a bírói gyakorlat az ügy érdemére kiható eljárási jogsértésként kezelni. A szerző sérelmezi továbbá az „egyeztetés az érdekeltekkel jelentős ügyekben” szabályozásának változását is, mely szerint a beérkezett észrevételek a hatóságot nem kötik. A felsőbb bíróságok által eddig egyszer sem vitatott megközelítés a szerző szerint nem helyes, fontos lenne, hogy az intézmény ne a „hatóság munkáját segítő eljárásként” legyen értelmezhető, hanem, mint egy garanciális jogintézmény létezzen. A JPE eljárás modellelemzése alapján összességében megállapítja, hogy a jövőben széleskörűen lesznek támadhatóak a JPE és egyéb, annak végrehajtását szolgáló határozatok. Az a kérdés, hogy kinek érinti ténylegesen jogát, vagy jogos érdekét az adott döntés, alapvetően az általános, klasszikus hatósági ügyekben kialakult bírósági gyakorlat, és az Európai Bíróság döntései alapján fog eldőlni, ezért a hazai bírói gyakorlat szűkítő értelmezései a jövőben háttérbe szorulnak. A szerző álláspontja szerint egyértelmű lesz, hogy egy referenciaajánlat-tervezet jóváhagyása iránti eljárásban bírósághoz fordulhat más piaci szereplő (szolgáltató) is, nem csak a „kérelmező”, ahogy a JPE határozatot sem csak a JPE szolgáltató vitathatja.
3. Javaslat egy Versenybíróság felállítására
Kovács András György álláspontja szerint a jogorvoslat hatékonysága három alapvető tényezőtől függ: (i) az eljárásjogi szabályozástól, (ii) a szakmai hozzáértés tárgyi és szakmai feltételeitől, végül (iii) az eljárás időtartamától. Ez utóbbit nagyon hosszúnak ítéli, még akkor is, ha a külföldi példák is hasonló „tempót” mutatnak. Azonban nem ért egyet azzal, hogy a megoldás a szigorú határidők előírása lenne a bíróságok részére, ugyanis a bíróság nem „érdekelt fél”, hanem az, aki a jogvitát eldönti, a határidők ésszerűtlen megkurtításával a jogorvoslathoz fűződő jog sérülne. A bíróságok szakértelmével kapcsolatban megállapítja, hogy a bírói tanács nem alkalmas olyan bonyolult kérdések lényegi felülvizsgálatára, mint például a BU-LRIC modell megfelelőségének a vizsgálata. Azonban nem is tartja szükségesnek, hogy a bíró olyan szakértelemmel bírjon, mint a perben álló felek, hiszen – szemben például Koppányi Szabolcs álláspontjával2 – a bíróság alapvető feladata nem a konkrét anyagi jogi kérdések eldöntése, hanem a garanciális szabályok érvényre jutásának és az eljárásjogi kérdések vizsgálata.
A könyv értékét emelik Kovács András György de lege ferenda javaslatai az eljárásjogi szabályozás jelentős átalakítására vonatkozóan, melyek az alábbiakban foglalhatóak össze. Először is a versenytársak, piaci szereplők jogos érdekeit széles körben el kell ismerni, mert a tapasztalatok szerint így jut a bíróság a piaci viszonyok, érdekek kellő ismeretéhez. Emellett pedig egy szolgáltató kereshetőségi jogát el kell ismerni a többi szolgáltatóra, piaci szereplőre vonatkozó szabályok tekintetében is, továbbá a kereseti kérelemhez kötöttséget fel kell, hogy váltsa a keresleti kérelem irányához kapcsolódó szabályozás lehetősége, ami tágabb, akár ex officio beavatkozást is lehetővé tesz. Az üzleti titokba történő betekintés szabályozása rendjének meghatározását vissza kell helyezni a bíró kezébe.
Javaslatot tesz a bírói eljárás egyfokúvá tételére, azzal a fenntartással, hogy a nagyon hibás döntések orvoslására a felülvizsgálatot a Kúria szintjén biztosítani kell. Egy ilyen egyfokú speciális bíróság ítéletét a Kúria rendkívüli jogorvoslat keretében csak szűk körben, kizárólag a bíróságot érintő alapvető eljárási kérdésekben vizsgálhatná felül. A szerző konkrét javaslatot is tesz erre a speciális fórumra, a Versenybíróságra, bár megjegyzi, hogy a konkrét megoldás további kutatást igényel majd. A Versenybíróság az eljárási szabályok szempontjából a választottbíróságok jellemzőivel bíró, közigazgatási határozatok gyors, egyfokú, de magas ítélkezési színvonalú jogorvoslati fórumát jelentené, mellyel szemben a Kúriához fordulás lehetősége a jelenlegi felülvizsgálati eljárásoknál szűkebb, de a választottbírósági ítéletek felülvizsgálatánál tágabb, rendkívüli jogorvoslat lehetőségét jelenti.
1 A Bizottság 2009/396/EK ajánlása az EU-ban a helyhez kötött és mobil végződtetési díjak szabályozói kezeléséről, HL L 124., 2009.5.20., 67–74.
2 KOPPÁNYI Szabolcs: A hatékony jogorvoslat terjedelme, lehetősége és korlátai az elektronikus hírközlésben, különös tekintettel a piaci szabályozásra I. rész, Infokommunikáció és Jog (2006) 16. szám, 199–202.

matches:
de lege ferenda
Kúria
bíróság
Bíróság
bíróság
bíróság
de lege ferenda
bíróság
Kúria
bíróság
Kúria


text:
„Bírósági épületek egykor és ma” építészeti konferencia a Kúria eredeti épületébe történő visszaköltözésének jegyében | K Ú R I A
„Bírósági épületek egykor és ma” építészeti konferencia a Kúria eredeti épületébe történő visszaköltözésének jegyében
(2013. április 5., Néprajzi Múzeum)
A Kúria és az Országos Bírósági Hivatal közös szervezésében, a Kúria eredeti épületébe történő visszaköltözésének jegyében építészeti konferencia kerül megrendezésre a Néprajzi Múzeum épületében 2013. április 5-én, pénteken, 9.30 órai kezdettel.
A konferenciát Dr. Handó Tünde, az OBH elnöke nyitja meg. A Kúriának az Igazságügyi Palotába történő visszaköltözésére vonatkozó kormányzati elképzeléseket Dr. Zumbok Ferenc kormánybiztos ismerteti. Bugár -Mészáros Károly építészettörténész az Igazságügyi Palota múltjából szemelvényeket, érdekességeket oszt meg a jelenlévőkkel. Az Igazságügyi Palota funkcióváltozásainak képes története címmel Dr. Granasztói Péter történész, néprajzkutató tart előadást. A Pesti Központi Kerületi Bíróság 1999-2010 közötti felújítási munkálatairól Dr. Fazekas Sándor, a Fővárosi Törvényszék elnöke tart előadást, a Győri Ítélőtábla épületét Patartics Zorán építész, míg a Fonyódi Járásbíróság tervezését, megvalósítását Horváth Zsolt építész előadásai ismertetik.
12.15 órakor Dr. Darák Péter, a Kúria elnöke és Dr. Kemecsi Lajos, a Néprajzi Múzeum főigazgatója mond beszédet, és felavatják a Justitia szobrot ábrázoló molinót.
A molinó avatást követően rövid interjúk készítésére lehetőséget adunk a helyszínen.
Kérjük, hogy külön – interjú igényeiket szíveskedjenek a Kúria, illetve az OBH sajtóért felelős vezetőjének, Józan Magdának és Dr. Pápai Juditnak 2013. április 3-ig jelezni szíveskedjenek.
Kérjük továbbá, hogy a részvételi szándékot a hantik@kuria.birosag.hu , valamint a nyested@obh.birosag.hu e-mail címekre 2013. április 3-án 12.00 óráig jelezzék.
az OBH Sajtóosztálya
Dr. Darák Péter ünnepi beszéde a Justítia ábrázolásának elhelyezését kísérő építészeti konferencián a Néprajzi Múzeumban
(2013. április 5-én)
Az 1869-ben újjászervezett Kúria első elnöke, Majláth György a következő szavakkal fordult bírótársaihoz: „Feladatunk […] végső fokon egy nemét gyakorolni a szellemi fegyelemnek a bírák, és a perlekedő közönség felett.
Hogy ezt egy bírói testület sikerrel tehesse, szükségkép kell, hogy maga is mintaképe legyen a pontosságnak, lélekismeretességnek és részrehajlatlanságnak; […] e helyen a törvényt tárgyilagosan, részrehajlatlanul, személy vagy ügytől elvonttan kell alkalmazni.
Igényli ezt az állam érdeke, igényli a szabadság érdeke, mely a rend biztosítékai nélkül nem létezhet, […] a nép érzetében, mint a szikla rendületlenül honoljon a törvény iránti tisztelet, és tisztelete azoknak, kiket az alkotmány a törvény őrjeiül rendelt.”
A Kúria a Ferenciek terén kezdte meg működését, 1896-ban költözött a Kossuth térre, 1951-ben került az Igazságügyi Palotából a volt Közigazgatási Bíróság épületébe (I., Fő u. 1.). 1980-ban a Legfelsőbb Bíróság akkori elnöke, dr. Szilbereky Jenő elérte, hogy a Legfelsőbb Bíróság három évtized után visszaköltözzön az „igazságügyi negyedbe”, és a Fellner Sándor által tervezett Igazságügyi Minisztérium volt épületében (V., Markó u. 16.) kapjon elhelyezést. A legfőbb bírói fórum, amely 2012. január 1-jétől ismét a Kúria elnevezést viseli, jelenleg is ebben az épületben működik. Épp egy évvel ezelőtt a Kúria teljes ünnepi ülésén miniszterelnök úr kinyilvánította azt a kormányzati szándékot , hogy a Kúria kerüljön vissza méltó helyére.
Térjünk vissza 1891-be, amikor a budapesti ügyvédi kamara feliratot nyújtott be Szilágyi Dezső igazságügy-miniszterhez, amelyben az igazságügyi palota felállítását szorgalmazták:
„[…] Hazánk legfőbb bírósága és legnagyobb főtörvényszéke mint Excellencziád előtt is nagyon jól van tudva, oly elavult, dísztelen épületben van elhelyezve, […] Helyiségei szűkek, sötétek, nyáron fullasztó meleg uralkodik bennük, míg télen a déli órákban is gyertyalánggal kénytelenek a felső igazságszolgáltatás napszámosai a hiányzó napsugarat pótolni, hogy a periratokat olvashassák, a mi a mai írásbeli eljárás mellett elég nagy baj.
[…] szükségesnek látjuk, hogy az a pesti oldalon lehetőleg a főváros központjában építtessék. A szóbeliség és nyilvánosság megköveteli, hogy a jogkereső közönség a bíróságot a lehető legközelebb találja. […] még egy körülményre bátorkodunk Nagyméltóságod nagybecsü figyelmét felhívni. Hitünk szerint a legközelebbi idő meg fogja hozni a polgári és bűnvádi szóbeli eljárást. Azon óhajunknak adunk tehát kifejezést, hogy az épület ezen eljárások igényeire való tekintettel terveztessék, nem előadói szobákra, hanem tárgyalási […] termekre lesz szükség megfelelő várakozó helyiségekkel
Igazságügyi palota építésére irányuló törvényjavaslatát Szilágyi Dezső igazságügy-miniszter 1893 májusában nyújtotta be. Az 1893:13. tc. felhatalmazta az igazságügy-minisztert, hogy „az V-ik kerületben fekvő, a Nádor-, Alkotmány-, Honvéd- és Szalay-utczák által határolt 1810 négyszögöl telken” a magyar királyi Kúria, a budapesti kir. ítélőtábla, a koronaügyészség és a budapesti kir. főügyészség elhelyezésére szolgáló igazságügyi palotát emelhessen, „s az e czélból szükséges építési költségek fedezésére a telekvétellel és belső berendezéssel együtt a pénzügyminiszter kezelése alatt álló "Magyar készpénzbiztosítéki alap"-ból 2.183,000 […] forint, […] kölcsönt vehessen fel.”
Hauszmann Alajos tervei alapján 1893. augusztus 16-án ( 120 éve) kezdődött meg az építkezés. Az épület átadására 1896. május 1-jén, zárókövének letételére pedig a millenniumi ünnepségek keretében október 20-án került sor. „Hogy Justicziának ily fényes palotát emeltek, ez nagy fontosságú mozzanata annak a törekvésnek, mely hazánkat a czivilizáczió terén pár évtized alatt teljesen egyenrangúvá tette azon államokkal, melyek már az efféle külsőségekben is fényesnél fényesebb történeti lapokat tudnak felmutatni.” - vélték.
Az épület avatásakor elhangzott: „Az ünnepi év letelőben van. A nagy számadásnak utolsó tétele, íme itt van, az országnak igazságügye. Középkori romok a kiindulási pont s egy negyedszázad alatt mily messze haladtunk. […] Mindjárt a kezdet kezdetén beláttuk azt is, hogy a hely hol kimondatik, fényét, súlyát emeli az igazságnak.”
Az ítélkezés emelkedett színtere azonnal tartalmi követelményt is szül: „Az az igazságszolgáltatás, melynek ily palotát tud az ország építeni, fejlett, magas színvonalon álló, a haladással és a kor szellemével lépést tartó lehet csak. Azok a bírák, a kiknek az új otthonban fényes termeket rendeztek be, nem állanak a külföld bírái mögött. Magyar judikaturánknak nincs miért restelkednie.”
Hogy jellemezték az „Igazság új otthonát” a korabeliek? Az épület „minden ízében jelenkori épület, mely azonban az ó-kori építészet elemeire és arányaira támaszkodik”. A méltóságteljes épületbe hatalmas előcsarnokot (hossza 40, szélessége 18, belmagassága pedig 23 méter) terveztek, hogy „ünnepélyes összejövetelek alkalmával méltó följáratul szolgálhasson”. A gazdagon aranyozott és stukkóval díszített dongaboltozatra „Lotz Károly mester festette nagy freskó képét”. Ebben a nagy csarnokban kapott helyet Justítia szobra, amelyet Stróbl Alajos mintája után kékes-fehér carrarai márványból faragtak Paolo Triscornia di Ferdinando carrarai műhelyében. „Strobl nem a konvencionális Justítiát választotta mintának, inkább költői felfogásból indult ki; ő egy fiatal, szép, a szűziesség benyomását keltő ülő női alakot mintázott egyszerű, keresetlen mozgással, melynek ruházata széles kezeléssel simul testéhez.” Az Igazság nőalakja antik támlás széken (Curulis Stella) ült, amely sárga csiszolt márványból készült. A szobor alapterülete 4 m2, magassága 3 m, súlya pedig 12.000 kg.
Komor Marcell szerint „A szék, a jelvények régi hagyomány szerintiek, maga az alak minden ízében modern; igazi szalonbeli nő, a melynek finom arczvonásaiból mélységes szellem, gyöngéd lényéből hatalmas akaraterő sugárzik ki.”
Az Igazságügyi Palota Justitiája az igazságosság jelvényeit tartja kezeiben, jobbjában pallost, baljában pedig az igazság mérlegét és törvénykönyveket. Justítia a pallossal (karddal) a jót és a rosszat választja el, illetve a pallos (kard) az élet és a halál feletti bírói hatalomra is utal. Az elfogulatlanságot és az igazságtevést jelképező kétkarú mérleg egyiptomi eredetű, a „Két Igazság” alvilági csarnokának mérlegére utal. A Justitia kezében lévő mérleg két serpenyője rendszerint egyenlő magasságban függ, amely egyrészt arra utalhat, hogy az ítélkezés révén az egymással szembenálló érdekek kiegyenlítésre kerülnek, másrészt pedig arra, hogy a megsértett jogrend helyreállítása is megtörténik. A mérleg kifejezi még a törvény előtti egyenlőséget.
Justítia szobra 1950 után egy ideig a Károlyi palota kertjében állt, majd a Pest Megyei Bíróság épülete elé került, és 1983-ban (30 éve) állították fel a Legfelsőbb Bíróság Markó utcai épületében. 62 év után Justítia jelképesen újra elfoglalja helyét az épületben, ahová atyáink szánták, és ahol 55 évet töltött.
Reá tekintve emberöltők kívántak és vártak igazságos döntéseket. Kívánom, hogy megértsük és megérezzük: Ezen épület, és az azt őrző Justítia látható jele a Magyar Nemzet mindenkor tanúsított törvény tiszteletének igazság-szeretetének, amelyben mi - egykori és mai bírák - örömmel osztozunk.
A Kossuth Rádió 180 perc című műsorában, április 8-án 7:50-től volt hallható interjú Dr. Darák Péterrel.
Megjelent tudósítás:
MTI- Darák: a Kúria visszaköltözése kifejezi az igazságszolgáltatás emelkedett hagyományainak újraéledését
MTI: Jelképesen a helyére került Justitia szobra a Kúria leendő épületében
Magyar Hírlap: Készül az alkotmányos háromszög
Forrás Inforádió- Dr. Darák Péter interjú, 04/05-én, 06-án hangzott el
ATV: A kormány 2018-ra visszaköltöztetné a Kúriát az eredeti épületébe
Hirado.hu:Jelképesen a helyére került Justitia szobra a Kúria leendő épületében
Ma.hu: Jelképesen a helyére került Justitia szobra a Kúria leendő épületében
Népszava.hu:Jelképesen a helyére került Justitia szobra a Kúria leendő épületében
Magyar Nemzet Online: Ide költözik a Kúria
Jogi Fórum: Justitia hazatér - Bírósági épületek egykor és ma - Építészeti konferencia
EchoTV: Jelképesen a helyére került Justitia szobra
Mixionline: Költözik a Kúria
Resource:Szimbolikus és praktikus okokból költözik a Kúria

matches: Kúria Kúria Kúria Kúria Bíróság Kúria Kúria Kúria Bíróság Bíróság Bíróság Kúria Kúria Kúria Bíróság Bíróság Kúria Kúria Kúria Kúria Kúria Kúria Kúria


text:
Ez a szakasz az észtországi rendes bíróságok szervezetéről nyújt tájékoztatást.
Az oldal tartalmának a gépi fordítása megtekinthető itt. Figyelem: a gépi fordítás csakis általános tájékoztatási célt szolgál. A weboldal tulajdonosa nem vállal semminemű felelősséget a gépi fordítás minőségéért. Language ----- magyar ----- bolgár spanyol cseh dán német görög angol francia horvát olasz lett litván máltai holland lengyel portugál román szlovák szlovén finn svéd
A megyei bíróságok általános hatáskörű elsőfokú rendes bíróságok, amelyek valamennyi polgári, büntető- és szabálysértési ügyben eljárnak, továbbá lefolytatják a törvény által hatáskörükbe utalt egyéb eljárásokat. A megyei bíróságokon folyó eljárásokat a következő törvénykönyvek szabályozzák: polgári ügyekben a polgári eljárási törvénykönyv, büntetőügyekben a büntetőeljárási törvénykönyv, szabálysértési ügyekben pedig a szabálysértési eljárási törvénykönyv.
A megyei bíróságokon közigazgatási feladatokat ellátó ingatlan-nyilvántartási és nyilvántartási részlegek is működnek. Az ingatlan-nyilvántartást és a házassági vagyonjogi nyilvántartást az ingatlan-nyilvántartási részleg működteti. A cégnyilvántartást, a nonprofit szervezetek és alapítványok nyilvántartását, a zálogjogi nyilvántartást és a hajónyilvántartást a nyilvántartási részleg vezeti. A Pärnu megyei bíróságnak van egy fizetési meghagyásokkal foglalkozó részlege is. A fizetési meghagyásokkal foglalkozó részleg elbírálja a fizetési meghagyások gyorsított eljárásban történő kibocsátása iránti kérelmeket.
A megyei bíróságok ítéleteit és végzéseit másodfokú bíróságként a körzeti bíróságok vizsgálják felül, az adott ítéletek és végzések elleni fellebbezések alapján. A közigazgatási bíróságok eljárását ugyanazon törvények szabályozzák, mint az elsőfokú bíróságokét.
Elsőfokú bíróságok
Észtországban négy megyei bíróság van. A megyei bíróságok további bíróságokra oszlanak.
Megyei bíróságok:
Harju megyei bíróság (Harju Maakohus):
Liivalaia utcai bíróság
Kentmanni utcai bíróság
Tartu úti bíróság
Viru megyei bíróság (Viru Maakohus):
Jõhvi bíróság
Narva bíróság
Rakvere bíróság
Pärnu megyei bíróság (Pärnu Maakohus):
Pärnu bíróság
Haapsalu bíróság
Kuressaare bíróság
Rapla bíróság
Paide bíróság
Tartu megyei bíróság (Tartu Maakohus):
Tartu bíróság
Jõgeva bíróság
Viljandi bíróság
Valga bíróság
Võru bíróság
Másodfokú bíróságok
Észtországban két körzeti bíróság van.
Körzeti bíróságok:
Tallinni körzeti bíróság (Tallinna Ringakonnakohus)
Tartui körzeti bíróság (Tartu Ringakonnakohus)
A bíróságok elérhetőségére vonatkozó adatok megtekinthetőek a bíróságok honlapján. Az elérhetőségi adatok ingyenesen hozzáférhetők.
Utolsó frissítés: 03/08/2017

matches: bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság


2016. évi CLXXI. törvény a közteherviselést és az állami szervek feladatellátását érintő egyes törvények módosításáról - Törvények és országgyűlési határozatok
2016. évi CLXXI. törvény
a közteherviselést és az állami szervek feladatellátását érintő egyes törvények módosításáról
3. Magyarország gazdasági stabilitásáról szóló 2011. évi CXCIV. törvény módosítása
4. A központi államigazgatási szervekről, valamint a Kormány tagjai és az államtitkárok jogállásáról szóló 2010. évi XLIII. törvény módosítása
Időállapot: közlönyállapot (2016.XII.19.)
a közteherviselést és az állami szervek feladatellátását érintő egyes törvények módosításáról *
1. § A személyi jövedelemadóról szóló 1995. évi CXVII. törvény (a továbbiakban: Szja tv.) 28. § (12)-(13) bekezdése helyébe a következő rendelkezések lépnek:
„(12) Egyéb jövedelem az alacsony adókulcsú államban székhellyel rendelkező jogi személy, egyéb szervezet által vagy az ilyen jogi személy, egyéb szervezet megbízása alapján fizetett kamat és osztalék, valamint az alacsony adókulcsú államban székhellyel rendelkező jogi személy, egyéb szervezet által kibocsátott értékpapír elidegenítéséért kapott bevételnek az értékpapír megszerzésére fordított értéket meghaladó része. Az értékpapír megszerzésére fordított értéket az árfolyamnyereségből származó jövedelemre vonatkozó rendelkezések megfelelő alkalmazásával kell megállapítani. Ugyancsak egyéb jövedelem az olyan államban belföldi illetőséggel bíró személy által fizetett kamat, amely állammal Magyarországnak nincs hatályos egyezménye a kettős adóztatás elkerülésére a jövedelem- és a vagyonadók területén.
(13) Egyéb jövedelem az alacsony adókulcsú államban székhellyel rendelkező jogi személy, egyéb szervezet jogutód nélküli megszűnése, jegyzett tőkéjének tőkekivonás útján történő leszállítása következtében a magánszemély által - tagi (részvényesi, üzletrész-tulajdonosi) jogviszonya alapján - a jogi személy, egyéb szervezet vagyonából megszerzett bevételnek a jogi személy, egyéb szervezet által kibocsátott részvény, üzletrész, más hasonló értékpapír vagy jog megszerzésére fordított értéket meghaladó része. Ugyancsak egyéb jövedelem az alacsony adókulcsú államban székhellyel rendelkező jogi személy, egyéb szervezet vagyonából a magánszemély által - tagi (részvényesi, üzletrész-tulajdonosi) jogviszonya megszűnése (ide nem értve a részvény, az üzletrész, más hasonló értékpapír vagy jog átruházását) következtében - megszerzett bevételnek a jogi személy, egyéb szervezet által kibocsátott részvény, üzletrész, más hasonló értékpapír vagy jog megszerzésére fordított értéket meghaladó része. Az értékpapír (a jog) megszerzésére fordított értéket az árfolyamnyereségből származó jövedelemre vonatkozó, a jövedelemszerzés időpontját a vállalkozásból kivont jövedelemre vonatkozó rendelkezések megfelelő alkalmazásával kell megállapítani.”
2. § Az Szja tv. a következő 91. §-sal egészül ki:
„91. § A magánszemély 2016-ra és az azt megelőző bármely adóévre választhatja, hogy adókötelezettségeit a közteherviselést és az állami szervek feladatellátását érintő egyes törvények módosításáról szóló 2016. évi CLXXI. törvénnyel módosított 7. § (2) bekezdése és 28. § (12)-(13) bekezdés szerint, a közteherviselést és az állami szervek feladatellátását érintő egyes törvények módosításáról szóló 2016. évi CLXXI. törvénnyel hatályon kívül helyezett 3. § 85. pontja és 28. § (20)-(22) bekezdése figyelmen kívül hagyásával teljesíti.”
3. § (1) Hatályát veszti az Szja tv.
1. 3. § 85. pontja,
2. 28. § (20)-(22) bekezdése.
(2) Hatályát veszti az Szja tv. 7. § (2) bekezdésében a „vagy egyébként ellenőrzött külföldi társaság” szövegrész.
4. § A társasági adóról és az osztalékadóról szóló 1996. évi LXXXI. törvény (a továbbiakban: Tao. törvény) 4. § 11. pontja helyébe a következő rendelkezés lép:
„11. ellenőrzött külföldi társaság:
c) nem minősül ellenőrzött külföldi társaságnak a külföldi személy, illetve a külföldi telephely, ha egyértelműen megállapítható, hogy megfelelő személyzettel, felszereltséggel, eszközállománnyal és helyiséggel rendelkezik, amelynek révén érdemi gazdasági tevékenységet folytat,
d) a c) alpont alkalmazásakor - figyelemmel az e)-f) alpontban foglaltakra is - minden esetben úgy kell tekinteni, hogy a külföldi személy, illetve a külföldi telephely érdemi gazdasági tevékenységet folytat, ha az általa saját eszközzel és munkaviszonyban foglalkoztatott alkalmazottakkal végzett termelő, feldolgozó, mezőgazdasági, szolgáltató, befektetői vagy kereskedelmi tevékenységből származó bevétele eléri összes bevétele legalább 50 százalékát,
e) a d) alpont szerinti arány megállapításakor a külföldi személy, illetve a külföldi telephely bevételei mellett számításba kell venni a külföldi személy székhelye, illetve a külföldi telephely fekvése szerinti államban székhellyel rendelkező valamennyi kapcsolt vállalkozása összes bevételét, valamint a saját eszközzel és munkaviszonyban foglalkoztatott alkalmazottakkal folytatott termelő, feldolgozó, mezőgazdasági, szolgáltató, befektetői vagy kereskedelmi tevékenységből származó bevételét is,
f) a d)-e) alpont alkalmazásakor befektetői tevékenységnek minősül a tulajdoni részesedést jelentő tartós befektetés, a hitelviszonyt megtestesítő értékpapír megszerzése, tartása és elidegenítése, valamint a külföldi személy székhelye, illetve a külföldi telephely fekvése szerinti államban az értékpapírokra, befektetési szolgáltatásokra vonatkozó jogszabályok által szabályozott, illetve a pénzügyi szolgáltatási, befektetési szolgáltatási tevékenység felügyeletét ellátó hatóság által felügyelt, illetve engedélyezett alap, társaság vagy egyéb szervezet, továbbá az említett állam illetékes hatóságának engedélyével rendelkező alapkezelő által kezelt, ugyanazon országban alapított vagy bejegyzett alap, társaság vagy egyéb szervezet befektetése, illetve tevékenysége,
g) nem minősül ellenőrzött külföldi társaságnak a külföldi személy abban az üzleti évében, amelynek minden napján van egy benne legalább 25 százalékos részesedéssel rendelkező olyan tagja, részvényese, amely, vagy amelynek kapcsolt vállalkozása az üzleti év első napján már legalább öt éve elismert tőzsdén jegyzett,
h) az e rendelkezésben foglaltakat az adózó köteles bizonyítani;”
5. § (1) A Tao. törvény 8. § (1) bekezdés f) pontja helyébe a következő rendelkezés lép:
(Az adózás előtti eredményt növeli:)
„f) az adózó azon adóévében, amelyben az ellenőrzött külföldi társaság üzleti évének utolsó napja van, az ellenőrzött külföldi társaság e törvény szerinti szabályok szerint (az ellenőrzött külföldi társaságot belföldi illetőségű adózónak tekintve) kiszámított üzleti évi jövedelméből (adóalapjából) az a rész, amely az ellenőrzött külföldi társaság következő jövedelmeiből ered
fa) kamat és pénzügyi eszközből származó jövedelem,
fb) szellemi alkotások jogából származó jövedelem,
fc) részvény, részesedés tartásából és kivezetéséből származó jövedelem,
fd) pénzügyi lízing tevékenységből származó jövedelem,
fe) biztosítási, banki és egyéb pénzügyi tevékenységekből származó jövedelem,
ff) olyan személytől származó jövedelem, amely áruk és szolgáltatások kapcsolt vállalkozások számára való értékesítéséből, illetve tőlük való beszerzéséből származik, amennyiben ezen személy nem vagy csak kis mértékben valósít meg hozzáadott gazdasági értéket,
feltéve, hogy e rész pozitív (nyereség), továbbá meghaladja az ellenőrzött külföldi társaság teljes jövedelmének egyharmadát, vagy - ha az ellenőrzött külföldi társaság az fd)-fe) alpont szerinti tevékenységet folytat - teljes jövedelmének több, mint egyharmada származik az adózóval vagy az adózó kapcsolt vállalkozásaival folytatott ügyletből,”
(2) A Tao. törvény 8. § (1) bekezdés m) pontja helyébe a következő rendelkezés lép:
„m) az adózónál
ma) az ellenőrzött külföldi társaságban fennálló részesedésre az adóévben ráfordításként elszámolt értékvesztésből, árfolyamveszteségből, valamint e részesedés bármely jogcímen történő kivezetése következtében elszámolt veszteségből, árfolyamveszteségből az a rész, amely meghaladja az f) pont alapján az ellenőrzött külföldi társaságra tekintettel az adóévben vagy azt megelőzően az adózás előtti eredmény növeléseként elszámolt összeget,
mb) a bejelentett részesedéshez kapcsolódó, az adóévben ráfordításként elszámolt értékvesztés, árfolyamveszteség, a részesedés bármely jogcímen történő kivezetése (ide nem értve az átalakulás, egyesülés, szétválás miatti elszámolást) következtében elszámolt veszteség, árfolyamveszteség (figyelembe véve az üzleti vagy cégérték kivezetése következtében elszámolt ráfordítást is),”
6. § A Tao. törvény 28. § (3) bekezdése helyébe a következő rendelkezés lép:
„(3) A (2) bekezdésben nem említett esetben a belföldi illetőségű adózó és a külföldi vállalkozó a társasági adóból adóvisszatartás formájában levonhatja a külföldön fizetett (fizetendő), a társasági adónak megfelelő adót, ideértve az ellenőrzött külföldi társaság által külföldön megfizetett társasági adónak megfelelő adóból azt a részt is, amely arra a jövedelmére jut, amelyet az adózó a 8. § (1) bekezdés f) pontja alapján az adózás előtti eredmény növeléseként számolt el.”
7. § A Tao. törvény 29/A. §-a a következő (53) bekezdéssel egészül ki:
„(53) Az adózó a 2016-ban kezdődő adóévére választhatja, hogy adókötelezettségeit a közteherviselést és az állami szervek feladatellátását érintő egyes törvények módosításáról szóló 2016. évi CLXXI. törvénnyel megállapított 4. § 11. pontja, 8. § (1) bekezdés f) és m) pontja és 28. § (3) bekezdése szerint teljesíti.”
8. § A Magyarország gazdasági stabilitásáról szóló 2011. évi CXCIV. törvény (a továbbiakban: Gst.) V. fejezete a következő 8/D. és 8/E. alcímmel egészül ki:
„8/D. Utólagos adófizetés
39/D. § (1) A személyi jövedelemadó alanyának minősülő természetes személy a személyi jövedelemadóról szóló törvény rendelkezései szerint 2016. június 30-ig megszerzett, a (2)-(3) bekezdés szerint meghatározott bevétele tekintetében választhatja, hogy adókötelezettségeit - az adózás rendjéről szóló törvénynek és a személyi jövedelemadóról szóló törvénynek egyébként a bevételre irányadó rendelkezései helyett - a (4)-(7) bekezdés szerint teljesíti.
(6) A (4) bekezdés szerinti személyi jövedelemadóval összefüggő adókötelezettségeit a természetes személy, önadózás helyett, az Európai Gazdasági Térségről szóló megállapodásban részes államban székhellyel rendelkező olyan bank útján teljesíti, amelyet az állami adóhatóság - a bank kérelmére - erre kijelölt. Az adókötelezettségek ilyen módon történő teljesítésének az a feltétele, hogy a bank által a természetes személy javára az adókötelezettségek teljesítése céljából megnyitott bankszámlán a (4) bekezdés szerinti személyi jövedelemadó alapjául szolgáló pénzösszeget 2017. június 30-ig (különösen befizetés vagy utalás alapján) jóváírják.
(9) A bank a személyi jövedelemadó (7) bekezdés szerinti megállapításáról igazolást állít ki a természetes személynek, amelyben - szükség esetén az érintett adóévek szerinti megosztásban - feltünteti a személyi jövedelemadó és az alapjául szolgáló jövedelem, valamint a kapcsolódó önellenőrzési pótlék összegét. A banki igazolás bizonyítja, hogy a természetes személy az (1)-(3) bekezdés szerint meghatározott jövedelemmel összefüggő adókötelezettségeit jogszerűen teljesítette.
8/E. Részesedés kedvezményes megszerzése
39/E. § (1) A jogi személy, az egyéb szervezet által kibocsátott részvény vagy más forgalomképes tagi részesedés (a továbbiakban együtt: tagi részesedés) megszerzése az azt megszerző személynél - az e törvény szerinti fizetési kötelezettségeket megállapító törvények rendelkezéseitől eltérően, figyelemmel a (2)-(3) bekezdésben foglaltakra is - nem eredményezi e törvény szerinti fizetési kötelezettség keletkezését, ha
a) a megszerzett tagi részesedés legalább 10 százalékos részesedést biztosít az azt kibocsátó jogi személy, egyéb szervezet saját tőkéjében és
b) a tagi részesedés 2017. június 30-ig történő átruházását közokiratba, vagy ügyvéd, jogtanácsos által ellenjegyzett okiratba foglalt szerződés tartalmazza;
c) a tagi részesedés megszerzése ingyenesen történt, vagy a tagi részesedés vételárának teljesítése az Európai Gazdasági Térségről szóló megállapodásban részes államban székhellyel rendelkező olyan bank által vezetett bankszámla megterhelésével 2017. június 30-ig megtörtént, amelyet az állami adóhatóság - a bank kérelmére - erre kijelölt;
d) a tagi részesedés megszerzését
da) az azt megszerző személy az e célra rendszeresített nyomtatványon 2017. június 30-ig bejelenti az állami adóhatóságnak, ha a tagi részesedés megszerzése ingyenesen történt, vagy
db) az azt megszerző személynek a c) pont szerinti bankszámlát vezető bank által kiállított igazolás bizonyítja.
a) a tagi részesedést kibocsátó jogi személy, egyéb szervezet a Gazdasági Együttműködési és Fejlesztési Szervezettel együtt nem működő államban rendelkezik székhellyel,
b) a jogi személy, az egyéb szervezet által kibocsátott értékpapírt a tőkepiacról szóló törvény szerinti tőzsdén forgalmazzák, vagy a tőzsdei forgalmazás engedélyezése iránti eljárás már folyamatban van, vagy
c) a tagi részesedés megszerzése - az (1) bekezdésben foglalt rendelkezés figyelmen kívül hagyása esetén - a személyi jövedelemadóról szóló törvény szerint nem önálló tevékenységből származó jövedelem megszerzését eredményezi.
(3) A Magyarországon székhellyel rendelkező jogi személy, egyéb szervezet által kibocsátott tagi részesedés megszerzése esetén az (1) bekezdés rendelkezései csak akkor alkalmazhatók, ha annak megszerzése belföldön székhellyel nem rendelkező jogi személytől, egyéb szervezettől, vagy belföldön állandó lakóhellyel nem rendelkező természetes személytől történt.
(4) Az (1) bekezdés szerinti részesedés megszerzését az adózó nem jelentheti be a társasági adóról és az osztalékadóról szóló 1996. évi LXXXI. törvény 4. § 5. pontja alapján az adóhatósághoz.”
9. § A Gst. 45. §-a a következő (4)-(5) bekezdéssel egészül ki:
„(4) Felhatalmazást kap az adópolitikáért felelős miniszter, hogy az utólagos adófizetés részletes szabályait - így különösen az adókötelezettségek teljesítésére jogosult bankok kijelölésére vonatkozó eljárás rendjét, valamint az adókötelezettségek teljesítéséhez kapcsolódó nyilatkozatokat és igazolásokat - rendeletben állapítsa meg.
(5) Felhatalmazást kap az adópolitikáért felelős miniszter, hogy a részesedés kedvezményes megszerzésének részletes szabályait - így különösen az adókötelezettségek teljesítésére jogosult bankok kijelölésére vonatkozó eljárás rendjét, valamint a 39/E. § (1) bekezdés b) pont szerinti szerződésre és a 39/E. § (1) bekezdés c) pontja szerinti bankszámla megnyitására vonatkozó részletes szabályokat - rendeletben állapítsa meg.”
10. § A Gst. a következő 14. alcímmel egészül ki:
„14. Átmeneti rendelkezések
47. § A közteherviselést és az állami szervek feladatellátását érintő egyes törvények módosításáról szóló 2016. évi CLXXI. törvény kihirdetését követő 30. napig megnyitott Stabilitás Megtakarítási Számlán teljesített befizetéssel összefüggő adókötelezettségekre a 8/C. alcímnek a közteherviselést és az állami szervek feladatellátását érintő egyes törvények módosításáról szóló 2016. évi CLXXI. törvény kihirdetését követő 30. napot megelőző napon hatályos rendelkezéseit kell alkalmazni.”
11. § Hatályát veszti a Gst. 8/C. alcíme és 45. § (3) bekezdése.
12. § A központi államigazgatási szervekről, valamint a Kormány tagjai és az államtitkárok jogállásáról szóló 2010. évi XLIII. törvény 10. § (2) bekezdése a következő e) ponttal egészül ki:
[Az (1) bekezdésben meghatározott rendelkezés nem akadálya annak, hogy a politikai vezető]
„e) sportszövetség vagy sportegyesület tisztségviselője legyen.”
13. § (1) Ez a törvény - a (2)-(3) bekezdésben meghatározott kivétellel - a kihirdetését követő napon lép hatályba.
(2) Az 1-3. § és a 8-10. § 2017. január 1-jén lép hatályba.
(3) A 4-7. § és a 11. § az e törvény kihirdetését követő 30. napon lép hatályba.


text:
jogalkalmazás | Nem tartozunk!
Címke: jogalkalmazás
Az MNB “szakvéleménye” a devizahitelről félrevezető és hamis
december 12, 2014 basesoft Publikációk
Az egyszeri devizadós levele a Kúriához:
A Kúriának a 6/2013 PJE határozata kapcsán több sajtóinformáció – köztük a Kúriának a megnyilvánulásai is – utaltak arra, hogy az MNB szakértői véleményt nyújtott be a Kúriának, abban a kérdéskörben, hogy a deviza alapú hitelek rendelkeztek-e deviza forrásokkal.
Kérésem indokoltsága abban áll, mivel a Kúria a PJE határozatában “megtiltotta” a bíróságnak ezen kérdéskör vizsgálatát és erre vonatkozó bizonyítást, ezért a fegyverek egyenlősége szellemében indokolt lenne , hogy a jogkövető közönség ezen szakértői vélemény teljes tartalmát megismerhesse. Ha már perjogilag egyedi perben ez nem vizsgálható … úgymond lehetetlen.
Kérésem indokoltságát az is időszerűvé teszi, hogy az elmúlt hetekben az MNB a forintosítás kapcsán 7.9 milliárd euró deviza forrást bocsátott a bankok rendelkezésre. Ez némileg ellentmondani látszik azzal, hogy a bankok deviza forrással rendelkeztek a MÚLTBAN , de az MNB devizát forrást bocsát a bankok rendelkezésére a JELENBEN. Ezért a jogkövető közönségnek 7.9 milliárd euró oka van , hogy a szakértői véleményt tartalmát megismerje.
Kérném ezen szakértői véleményt megküldeni a részemre elektronikus formában.
Dr. Wellmann György kollégiumvezető úr válaszleve 2014.El.VIII.M.1/345/2. számon
A Kúriához intézett elektronikus levelére válaszolva tájékoztatom, hogy 2013. decemberében az MNB a folyamatban lévő jogegységi eljárás kapcsán csak annyit közölt a Kúriával, hogy a devizaalapú kölcsönszerződések mögött banküzemi szinten ténylegesen van deviza. A jogegységi határozat erre tekintettel tartalmazta azt, hogy szerződésenként azt nem kell vizsgálni (mivel nem is lehet), hogy a kölcsönügylet mögött ténylegesen van-e deviza. Devizaalapú hitelezés az adott alacsony kamatszinten a bankok részéről egyébként közgazdaságilag másként el sem lett volna képzelhető mint devizaforrásból, mert ha ezeket az ügyleteket forint forrásból finanszírozták volna, akkor veszteséget szenvedtek volna el.
A nemtartozunk.hu kommentárja :
Csak ennyit közölt az MNB: tehát eleve igaz. (???????)
Nem kellene esetleg érvekkel, bizonyítékokkal alátámasztani? Ha az adós mondja, az adósnak is elhiszi a Kúria???!!! Ha igen: akkor nemtartozunk.hu
Mi az, hogy devizaalapú? 6 féle van.
a) devizában nyújtott hitel.
b) külső devizaforrásból nyújtott forinthitel
c) deviza nyilvántartású jelzáloggal biztosított, és közokiratba foglalt forinthitel
d) devizában nyilvántartott (és egyoldalú, közokiratba foglalt adósi nyilatkozattal alapított) jelzáloggal biztosított és magánokiratba foglalt forinthitel
e) Forinthitelek, amelyeket devizahitelnek tüntetnek fel (gépjármű hitelek) (devizafeljegyzésű hitel).
f) devizanyilvántartású forinthitel önkormányzatok részére, amely befektetéssel vegyes hitelszerződésekként lettek kihelyezve. (Ezek járnak legközelebb a valósághoz).
Banküzemi szinten van deviza. Mit is jelen ez a 2/c-e hitelek esetén? Nyilván nem tartozik ez sem a Kúriára, sem senkire, az adósokra sem. De jogegységi döntéssel meggátolni, hogy a jogviszony tartalmát a bíróság feltárhassa, ha erre hivatkozik az adós a keresetében? Ez sérti az EU és Pp. szabályait is!
Van deviza de nem is vizsgálható a perben, mert ezt nem is lehet vizsgálni. Mi az ami van, és nem vizsgálható, noha létezik? Ami nincs, az nem vizsgálható. Ami van, az igen, a MNB tanulmányai vizsgálták, ami az adósnak nem lehetséges, és a bíróságnak sem ? UFO közgazdaságtan?
A bank csak devizaforrásból adhat forinthitelt, ha „devizaalapú”. Frászt, amire az MNB utal, az a szintetikus devizának (banküzemi) nevezett tőkeforma, ami nem más, mint az adós devizatőke nyilvántartási számlájával végzett befektetési trükk, könyvelési műveletek egy partnerbankkal (anyabank, partnerbank, MNB). Ez a szintetikus tőke vagy deviza, viszont a hitelviszonyról le nem választható, azzal szervesen egybetartozó, egymást feltételező befektetési jogviszony. Egyik sincs a másik nélkül. Ezért a befektetéssel vegyes hitel valósult meg, mint kötelem az adós, és a hitelező bank között. Azonban ezt az összetett pénzügyi terméket csak ilyen hibridként értékesíthette volna. Mivel nem ennek szabályai szerint járt el, nem volt az adósnak erre szerződéskötési akarata, és a bank jogszabálysértően járt el. Ezért az ilyen „devizaalapú” szerződések nem jöttek létre.
Sem devizája, sem devizaforrása nem volt a bankoknak. Eszköz oldali ellentételezett szintetikus devizával (banküzem) ellentételezett Ft-hitelekről van szó.
Az MNB “szakvéleménye” a devizahitelről az elejétől a végéig félrevezetés és a tartalma hamis.
A lényeg elhallgatása , “banküzem”, szintetikus deviza , a devizaalapúság egyneműsítése,!!!! különféle jogviszonyok, devizaérintettségű hitelek esetén, bűn!! A Kúriát “rászedte” az MNB és a hiszékenység jogegységi határozatot szült.
A Kúria akadályozza a közösségi jog érvényesülését
szeptember 5, 2014 basesoft Publikációk
A Kúria jogegységi határozata felülírja (jogot alkot) a deviza nyilvántartású (hitel) jogviszony tartalmát azzal, hogy a többféle “devizahitelt” egy jogviszony alá rendeli. Holott azoknál a belső jogok-kötelezettségek, a következmények, a tényállások egészen mások.
devizahitel esetén a bank valamely devizaforrása terhére devizát bocsát az adós rendelkezésére, aki azt devizában köteles megfizetni.
deviza alapú hitel esetén a bank valamely devizaforrása terhére egyszeri devizaügyletből deviza átváltásból származó Ft-hitelt nyújt az adósnak. Ekkor az adós Ft-ban is, devizában is törleszthet, és a deviza-konverzió valóságos.
deviza nyilvántartású, hibrid (szintetikus) hitel. Ebben az esetben lényegében a hitelnyújtó bank a helyi pénznemben teljesít azzal, hogy az adós által devizában vállalt kötelezettségét a bank eszközként kezeli egy befektetésben. Ekkor a bank egy befektetés terhére (mivel saját forrása nincs a kölcsönnyújtásra) és kockázatára nyújtja a kölcsönt azzal, hogy a bank a hitelszerződést, mint befektetési megbízást, a hitel ingatlanfedezetét, mint a befektetés ingatlan-fedezetét értelmezi, és az adós kötelezettségvállalását a hitel hosszú-lejáratú részletekben fizetésére, a befektetés kiegyenlítésére vonatkozó kötelezettségvállalásként értelmezi. DE Magyarországon az ezzel járó felelősség, és kötelezettségek nélkül.
2004 óta csak ilyen “deviza” hiteleket kötöttek a bankok. Mert deviza forrás nem állt rendelkezésre. Csakhogy míg az első két esetben ez egy hitel/kölcsön jogviszonynak felel meg, addig a deviza (átszámításos) szintetikus hitel már befektetéssel vegyes hitelviszony. A deviza (szintetikus) hitelek ezen típusát mindenhol a világon befektetési termékként értékesítették, egyedülálló módon csak Magyarországon nem. Megjegyezzük azt is, hogy a magyar jogban nem típusszerződésként, csak szokásból „elfogadottan” létezik, de jogellenes ezért, míg az EU jogában szigorúan szabályozott ez az összetett pénzügyi termék, ez a hibrid.
A jogérvényesítést a Kúria pedig úgy akadályozza (Európában egyedülálló módon), hogy jogegységi határozatában a jogviszony tartalmát (hibrid) felülírja az eljárásban, a kereseti állítást, bizonyítást egy tényre (befektetésre) megtiltja előre.
június 10, 2014 basesoft Mozaikok, Publikációk
szintetikus tőke jog per bankrendszer jogalkalmazás eurlex pje szintetikus deviza kúria befektetés mixcloud eub adósság bank hibrid spot finanszírozás devizapozíció árfolyamkockázat mérleg mnb bankszövetség állam fxswap pénzhatalom

matches: Kúria bíróság Kúria Kúria Kúria kúria