text:
⭐A Kúria Nemzetközi Kapcsolatok és Európai Jogi Irodájának Hírlevele július 31. V. évfolyam 7. szám
A Kúria Nemzetközi Kapcsolatok és Európai Jogi Irodájának Hírlevele július 31. V. évfolyam 7. szám
Download "A Kúria Nemzetközi Kapcsolatok és Európai Jogi Irodájának Hírlevele 2014. július 31. V. évfolyam 7. szám"
1 A Kúria Nemzetközi Kapcsolatok és Európai Jogi Irodájának Hírlevele július 31. V. évfolyam 7. szám EURÓPAI UNIÓS JOGI KÖZLEMÉNYEK... 2 KÖZZÉTETT ELŐZETES DÖNTÉSHOZATAL IRÁNTI KÉRELMEK...2 BÜNTETŐ ÜGYSZAK...2 GAZDASÁGI ÜGYSZAK...2 MUNKAÜGYI ÜGYSZAK...4 POLGÁRI ÜGYSZAK...7 KÖZIGAZGATÁSI ÜGYSZAK...9 ELŐZETES DÖNTÉSHOZATAL TÁRGYÁBAN KÖZZÉTETT HATÁROZATOK...20 BÜNTETŐ ÜGYSZAK...20 GAZDASÁGI ÜGYSZAK...20 MUNKAÜGYI ÜGYSZAK...22 POLGÁRI ÜGYSZAK...23 KÖZIGAZGATÁSI ÜGYSZAK...26 EGYÉB, MAGYAR VONATKOZÁSÚ ÜGYEK AZ EURÓPAI BÍRÓSÁG ELŐTT...34 A KÚRIA UNIÓS JOGI TÁRGYÚ HATÁROZATAI...37 BÜNTETŐ ÜGYSZAK...37 GAZDASÁGI ÜGYSZAK...38 MUNKAÜGYI ÜGYSZAK...43 POLGÁRI ÜGYSZAK...46 KÖZIGAZGATÁSI ÜGYSZAK...49 EMBERI JOGI KÖZLEMÉNYEK AZ EMBERI JOGOK EURÓPAI BÍRÓSÁGÁNAK MAGYAR VONATKOZÁSÚ ÍTÉLETEI...72 AZ EMBERI JOGOK EURÓPAI BÍRÓSÁGÁNAK KIEMELTEN FONTOS ÍTÉLETEI...77 A KÚRIA EMBERI JOGI VONATKOZÁSÚ HATÁROZATAI...86 BÜNTETŐ ÜGYSZAK...86 GAZDASÁGI ÜGYSZAK...87 MUNKAÜGYI ÜGYSZAK...87 POLGÁRI ÜGYSZAK...87 KÖZIGAZGATÁSI ÜGYSZAK2 Európai uniós jogi közlemények Közzétett előzetes döntéshozatal iránti kérelmek Büntető ügyszak 7. A Tribunale di Cuneo (Olaszország) által március 5 -én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem (C-105/14. sz. ügy) Az eljárás nyelve: olasz Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések a) Az olasz codice penale 160. cikke utolsó bekezdésének a évi 251. sz. legge (törvény) által abban a részében történő módosítása, amelyben az arról rendelkezik, hogy a félbeszakadást követően az elévülés ideje legfeljebb az időtartam egy negyedével hosszabbodik meg, és így a büntetőeljárás haladéktalan lefolytatása ellenére lehetővé teszi a bűncselekmények elkövetői büntethetőségének elévülését, ennek következményeképpen pedig büntetlenségüket, sérti-e a EUMSZ 101. cikkben foglalt, a verseny védelmére vonatkozó szabályt? b) Az olasz codice penale 160. cikke utolsó bekezdésének a évi 251. sz. törvény által abban a részében történő módosításával, amelyben az arról rendelkezik, hogy a félbeszakadást követően az elévülés ideje legfeljebb az időtartam egy negyedével hosszabbodik meg, tehát a gazdasági szereplők által visszatartó erő hiányában elkövetett bűncselekményeket a büntetőjogi következményektől megfosztva az olasz állam az EUMSZ 107. cikk által tiltott támogatási formát vezetett-e be? c) Az olasz codice penale 160. cikke utolsó bekezdésének a évi 251. sz. törvény által abban a részében történő módosításával, amelyben az arról rendelkezik, hogy a félbeszakadást követően az elévülés ideje legfeljebb az időtartam egy negyedével hosszabbodik meg, és így a közösségi irányelvet eszközként saját céljaikra felhasználó személyek büntetlenségének helyzetét teremti meg, az olasz állam jogalap nélkül egy további mentességet vezetett-e be a november 28-i 2006/112/EK tanácsi irányelv 158. cikkében kimerítően felsoroltakhoz viszonyítva? d) Az olasz codice penale 160. cikke utolsó bekezdésének a évi 251. sz. törvény által abban a részében történő módosítása, amelyben az arról rendelkezik, hogy a félbeszakadást követően az elévülés ideje legfeljebb az időtartam egy negyedével hosszabbodik meg, és így lemond az államot az Európai Unióval szemben fennálló kötelezettségek teljesítéséhez is szükséges forrásoktól megfosztó magatartások megbüntetéséről, sérti-e az EUMSZ 119. cikkben rögzített, rendezett államháztartás elvét? Gazdasági ügyszak 22. A Corte Suprema di Cassazione (Olaszország) által március 5-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem (C-104/14. sz. ügy) Az eljárás nyelve: olasz Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések 1) A kereskedelmi ügyletnek a 2000/35/EK irányelv (1) 2. cikke és a 2011/7/EU irányelv (2) 2. cikke által meghatározott fogalmába tartozik-e a mezőgazdasági termékekkel való ellátásra és azok szétosztására irányuló, a 169/1948. sz. d.lgs. és az 1294/1957. sz. törvény alapján az állami szervek és a mezőgazdasági szövetkezetek között ex lege létrejött megbízási jogviszony (amely jogviszonyból később a szövetkezetek által a Federconsorzira, majd az ez utóbbi által csődeljárás keretében a hitelezőire engedményezett követelés származik)? 23 2) Az első kérdésre adandó igenlő válasz esetén a 2000/35/EK irányelv (a 6. cikk (2) bekezdése) és a 2011/7/EU irányelv (a 12. cikk (3) bekezdése) átültetésére vonatkozó kötelezettség a kedvezőbb rendelkezések fenntartásának lehetővé tételével magában foglalja-e az irányelvek hatálybalépésekor már fennálló jogviszonyokra alkalmazandó késedelmi kamat kedvezőtlenebbé tételének vagy egyenesen kizárásának tilalmát? 3) A második kérdésre adandó igenlő válasz esetén a már fennálló jogviszonyokra alkalmazandó késedelmi kamat kedvezőtlenebbé tételének tilalma az olyan egységes kamatszabályozásra is alkalmazandó-e, amely egy bizonyos időpontig (a jelen ügyben január 31-től december 31-ig) a törvényben előírttól eltérő kamatlábról és akár évenkénti és nem a hitelező által követelt félévenkénti tőkésítésről, majd ezen időpontot követően pusztán a törvényes kamat megfizetéséről rendelkezik, és amely tekintettel a folyamatban lévő jogvitára nem feltétlenül kedvezőtlen a hitelező számára? 4) A 2000/35/EK irányelv (6. cikk) és a 2011/7/EU irányelv (12. cikk) átültetésére vonatkozó kötelezettség amennyiben az előbbi irányelv 3. cikkének (3) bekezdésében, illetve az utóbbi 7. cikkében a szerződési szabadsággal a hitelező kárára való visszaéléssel összefüggésben előírja, hogy hatálytalanok a tisztességtelen szerződéses feltételek vagy gyakorlatok magában foglalja-e annak tilalmát is, hogy az állam a késedelmi kamatok megfizetését kizáró jogszabályokkal olyan jogviszonyokba avatkozzon be, amelyekben félként szerepel, és amelyek az irányelvek hatálybalépésekor már fennállnak? 5) A negyedik kérdésre adandó igenlő válasz esetén az olyan, már fennálló jogviszonyokba a késedelmi kamatok megfizetését kizáró jogszabályokkal történő beavatkozás tilalma, amelyekben az állam félként szerepel, az olyan egységes kamatszabályozásra is alkalmazandó-e, amely egy bizonyos időpontig (a jelen ügyben január 31-től december 31-ig) a törvényben előírttól eltérő kamatlábról és akár évenkénti és nem a hitelező által követelt félévenkénti tőkésítésről, majd ezen időpontot követően pusztán a törvényes kamat megfizetéséről rendelkezik, és amely tekintettel a folyamatban lévő jogvitára nem feltétlenül kedvezőtlen a hitelező számára? 23. A Judecătoria Oradea (Románia) által március 7-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem (C-110/14. sz. ügy) Az eljárás nyelve: román Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdés Úgy kell-e értelmezni a fogyasztókkal kötött szerződésekben alkalmazott tisztességtelen feltételekről szóló, április 5-i 93/13/EGK tanácsi irányelvnek a fogyasztó fogalmának meghatározására vonatkozó 2. cikkének b) pontját, hogy a fogalom magában foglalja vagy éppen ellenkezőleg kizárja azt a természetes személyt, aki ügyvéd, és anélkül köt egy bankkal hitelmegállapodást, hogy a szerződés meghatározná a hitel célját, amennyiben a szóban forgó szerződés a szóban forgó természetes személy ügyvédi irodáját jelzálog-kötelezettként határozza meg? 24. Az Amtsgericht Rüsselsheim (Németország) által március 12-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem (C-118/14. sz. ügy) Az eljárás nyelve: német Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések 1) Fennáll-e a [261/2004/EK] rendelet 7. cikke szerinti kártalanításhoz való jog akkor is, ha a helyfoglalással érintett légi járat több mint három órával később indult, és az utast egy másik légitársaság járatára átfoglalták, és ezáltal az eredeti járat érkezés körében felmerült késedelme jelentősen csökkent, ami során mind az eredeti légi járat, mind pedig helyettesítő légi járat három órát 34 jelentősen meghaladó késedelemmel érkezett meg az eredeti célállomásra? 2) Az első kérdésre adott igenlő válasz esetén: döntő jelentőséggel bír-e, hogy lejárt-e a 6. cikk (1) bekezdésének iii. pontjában megadott öt órás időtartam a rendelet 8. cikke (1) bekezdésének alkalmazásához? 3) Jelentőséggel bír-e, hogy az átfoglalás az utas által önállóan vagy az alperes segítségével történt-e? 25. A Landgericht Aachen (Németország) által április 18-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem (C-196/14. sz. ügy) Az eljárás nyelve: német Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések 1) Úgy kell-e értelmezni a tagállamokban a polgári és kereskedelmi ügyekben a bírósági és bíróságon kívüli iratok kézbesítéséről szóló, november 13-i 1393/2007/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet 1. cikkét, hogy e rendelkezéssel összességében ellentétes a Görög Köztársasággal mint alperessel szemben a Landgericht Aachen előtt benyújtott olyan kereset, amellyel a felperes 2011/2012. vonatkozásában kamatokat követel az alperestől az alperes által kibocsátott és a felperes által 2011 júliusában megszerzett azon kötvények (államadósságot megtestesítő értékpapírok) után, amelyek az alperes által 2012 februárjának végén többek között a felperes számára tett, de a felperes által azzal a következménnyel elutasított csereajánlat tárgyát képezték, hogy az alperes mégiscsak újakra cserélte a felperes által birtokolt kötvényeket/államadósságot megtestesítő értékpapírokat? 2) Úgy kell-e értelmezni a tagállamokban a polgári és kereskedelmi ügyekben a bírósági és bíróságon kívüli iratok kézbesítéséről szóló, november 13-i 1393/2007/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet 1. cikkét, hogy e rendelkezéssel összességében ellentétes a Görög Köztársasággal mint alperessel szemben a Landgericht Aachen előtt benyújtott olyan kereset, amellyel a felperes másodlagosan az alperes felperes által megszerzett kötvényei/államadósságot megtestesítő értékpapírjai névértéknek megfelelő összeg megfizetését követeli az alperestől, beleértve a meg nem fizetett kamatokat is, az első kérdésben ismertetett kényszercsere miatt? 3) Polgári vagy kereskedelmi jogi jellegűnek tekintendő-e a Landgericht Aachen [előtt] folyamatban lévő 12 O 177/13. sz. alapeljárás azzal a következménnyel, hogy így alkalmazandó a polgári és kereskedelmi ügyekben a bírósági és bíróságon kívüli iratok kézbesítéséről szóló, november 13-i 1393/2007/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet 2. és 3. cikke? 4) Vagy olyan közigazgatási, illetve az állami felelősséggel kapcsolatos ügyről van-e szó, amelyre nem alkalmazhatók [az] első, második és harmadik kérdésben említett rendelkezések? Munkaügyi ügyszak 20. A Consiglio di Stato (Olaszország) által április 1-jén benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem (C-152/14. sz. ügy) Az eljárás nyelve: olasz Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések 1) Főszabályként a változatlan és mind a határozott mind a határozatlan időre foglalkoztatott munkavállalók esetében teljesen azonos munkakörrel összefüggésben az 1999/70/EK irányelv 4. szakasza (4) bekezdésének megfelelőnek tekinthető e az a nemzeti jogi rendelkezés (a évi 112. sz. törvényrendelet 75. cikkének (2) bekezdése), amely teljes egészében kizárja a független hatóságoknál határozott idejű munkaszerződés keretében megszerzett szolgálati idő figyelembevételét az érintett munkavállalók olyan kivételes véglegesítése esetében, amelyre a más alkalmazottak által teljesítendő szigorúbb nyilvános versenyvizsgával nem teljesen azonos, de a betöltendő munkakör 45 ellátására való alkalmasság megállapítása vonatkozásában az olasz alkotmány 97. cikke (3) bekezdésében előírtaknak mindazonáltal megfelelő kiválasztási eljárás keretében kerül sor? 2) a) Amennyiben megállapítást nyer, hogy az említett szabályozás a szóban forgó, határozott időre foglalkoztatott munkavállalók esetében nem felel meg a közösségi elveknek, fennállhatnak e olyan objektív okok, amelyek eltérést engednek az említett munkavállalókkal szembeni, a határozatlan időre foglalkoztatott munkavállalókkal szemben tanúsítottal egyenlő bánásmód alól valamely szociálpolitikai célból, amely a jelen esetben a véglegesített munkavállalóknak a közalkalmazotti jogviszony létesítéséhez szükséges nyilvános versenyvizsga általános szabálya (az alkotmány említett 97. cikkének (3) bekezdésében előírt a törvényi kivételeket, úgy mint a jelen ügyben az egyszerű kiválasztási eljárás teljesítését lehetővé tevő kivételt nem érintő szabály) alapján már státuszban lévő munkavállalókéval megegyező besorolása elkerülésének szükségességét jelenti, valamint ezen okok ahogy azt a Bíróság már a [C-393/11. sz. ügyben] március 7-én hozott végzésének 47. pontjában megállapította az arányosság elve alapján fennállnak e abban az esetben, ha a határozott időre foglalkoztatott, majd véglegesített munkavállalók kizárólag személyre szabott, párhuzamosan nyújtandó és nem újraértékelhető személyi juttatást kapnak, és a fizetési fokozatokban történő további rendes előrehaladás, valamint a magasabb munkakör betöltésének lehetősége megszakad? b) Ellenkező esetben, amennyiben egyszer megállapításra került a meghatározott munkakörök betöltésére való alkalmasság, a munkakör megfelelő ellátására vonatkozóan a fizetési fokozat és a magasabb munkakör megállapítása érdekében elvégzett időszakos értékelések az előrelépés érdekében teljesítendő további vizsgával együtt anélkül helyreállíthatják-e a véglegesített és a nyilvános versenyvizsgát sikeresen teljesítő munkavállalók helyzete közötti megfelelő egyensúlyt, hogy az előbbiek tekintetében ki kellene zárni a szolgálati idő és a fizetési fokozat figyelembevételét (az utóbbiak számára ezáltal ugyanakkor semmilyen jelentős előnyt nem biztosítva az AEEG nél alkalmazott, korábbiakban leírt előrelépési rendszerben), ami azzal a következménnyel jár, hogy a jelen ügyben a különös helyzetben fennálló szóban forgó munkafeltételek tekintetében nem állnak fenn az 1999/70/EK irányelvtől való eltérést lehetővé tevő objektív okok az objektivitás és az átláthatóság előírt szempontja alapján? 3) Mindenesetre, amint az levezethetőnek tűnik a március 7-én hozott végzés 47. és 54. pontjából, anélkül szükséges-e tehát minden esetben elismerni a korábban szerzett szolgálati idő figyelembevétele teljes kizárásának aránytalan és hátrányosan megkülönböztető jellegét (ami azzal a következménnyel jár, hogy az említett, releváns nemzeti szabályozás alkalmazását mellőzni kell), hogy megszűnne a versenyvizsgát sikeresen teljesítő munkavállalók helyzete védelmének elvárt követelménye, nem érintve a hatóság körültekintő értékelése keretében elfogadásra kerülő intézkedéseket ( bónusz vagy a versenyvizsgát sikeresen teljesítő munkavállalóknak nyújtott kivételes elismerés formájában, a magasabb munkakör betöltésére történő kiválasztás keretében, illetve más, a nemzeti hatóságoknak a saját szervezetük szervezésére vonatkozó mérlegelési jogkörébe tartozó eszközökkel)? 21. A Varas Cíveis de Lisboa (5a Vara Cível) (Portugália) által április 4-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem (C-160/14. sz. ügy) Az eljárás nyelve: portugál Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések 1) Úgy kell-e értelmezni a munkavállalók jogainak a vállalkozások, üzletek vagy ezek részeinek átruházása esetén történő védelmére vonatkozó tagállami jogszabályok közelítéséről szóló, március 12-i 2001/23/EK tanácsi irányelvet, és különösen az 1. cikkének (1) bekezdését, hogy az üzlet átruházásának fogalma vonatkozik arra a helyzetre, amelyben a főrészvényes amely egyébként a repülési ágazatban működő vállalkozás döntése alapján végelszámolnak a charterjáratok 56 piacán működő valamely vállalkozást, és amelyben a végelszámolással összefüggésben az anyavállalat: i) a repülőgépek lízing szerződéseiben és az utazásszervezőkkel a charterjáratok üzemeltetése tárgyában kötött szerződésekben a végelszámolt társaság helyébe lép; ii) folytatja a korábban a végelszámolt társaság által végzett tevékenységet; iii) újra alkalmaz néhány, az addig a végelszámolt társaság által alkalmazott munkavállalót és azokat a korábbival azonos munkakörbe helyezi; iv) a végelszámolt társaság kisebb berendezéseit átveszi? 2) Úgy kell-e értelmezni az EUMSZ 267. cikket (korábbi 234. cikk), hogy figyelembe véve az előző kérdésben kifejtett tényeket és azt a körülményt, hogy az ügyben eljáró alsóbb fokú nemzeti bíróságok egymásnak ellentmondó határozatokat hoztak, a Supremo Tribunal Justiçának előzetes döntéshozatal céljából az Európai Közösségek Bírósága elé kellett volna utalnia a 2001/23/EK irányelv 1. cikkének (1) bekezdése értelmében vett üzlet átruházása fogalmának helyes értelmezésére irányuló kérdést? 3) Ellentétes-e a közösségi joggal, és különösen az Európai Közösségek Bírósága által a közösségi jognak a végső fokon eljáró nemzeti bíróság által elkövetett megsértésével magánszemélyeknek okozott károkért való állami felelősségre vonatkozó Köbler ítéletben kimondott elvekkel az olyan nemzeti jogszabály alkalmazása, amely az állammal szembeni kártérítés iránti kérelem alapjaként előírja a jogsértő határozat előzetes visszavonását? 22. Az Eparchiako Dikastirio Lefkosias (Ciprus) által április 16-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem (C-189/14. sz. ügy) Az eljárás nyelve: görög Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések 1) Úgy kell-e értelmezni azt, hogy a 883/2004/EK rendelet (1) 13. cikke (1) bekezdése b) pontjának és a 987/2009 végrehajtási rendelet (2) 14. cikke (5) bekezdése b) pontjának hatálya a két vagy több tagállamban szokásosan munkavállalóként tevékenységet végző személyre terjed ki, hogy az magában foglalja azon személy esetét is, aki az Unió egyik tagállamában honos egyetlen munkáltatóval fennálló szerződés alapján két másik uniós tagállamban végez munkát, jóllehet: i. a második tagállam, ahol a személy dolgozni fog, még nincs meghatározva, és az A1-es nyomtatvány kiadása iránti kérelem időpontjában nem is látható előre a munka sajátos jellegének a munkavállalók ideiglenes, rövid időszakokra szóló tevékenysége az Európai Unió különböző tagállamaiban köszönhetően, vagy ii. az első és/vagy a második tagállamban végzendő tevékenység időtartama még nem határozható meg, vagy nem látható előre a munka sajátos jellegének a munkavállalók ideiglenes, rövid időszakokra szóló tevékenysége az Európai Unió különböző tagállamaiban köszönhetően? 2) Az előző, 1) pont szerinti kérdésekre adandó igenlő válasz esetén, értelmezhető-e úgy a 987/2009 végrehajtási rendelet 14. cikke (5) bekezdésének b) pontja, hogy a 883/2004 rendelet 13. cikke (1) bekezdése b) pontjának alkalmazásában a két vagy több tagállamban szokásosan munkavállalóként tevékenységet végző személy kifejezés arra az esetre is vonatozik, amelyben két munkavégzés között inaktív időszakok jelentkeznek, amelyekre más tagállamokban kötelezettséget vállaltak, amelynek tartamára a munkavállaló továbbra is ugyanazon munkaszerződés alapján áll foglalkoztatásban? 3) Az előző 1) pont szerinti kérdésekre adandó igenlő válasz esetén akadályozza-e a 883/2004 rendelet 13. cikke (1) bekezdése b) pontjának alkalmazását az, hogy az illetékes tagállam nem adja ki az A1-es nyomtatványt? 67 4) Megállapít-e a 987/2009 végrehajtási rendelet 16. cikkének (5) bekezdése és/vagy 20. cikkének (1) bekezdése, vagy bármely másik cikke a tagállamok terhére olyan kötelezettséget, amely szerint azok a lakóhely szerinti tagállam közbenső döntése alapján kötelesek hivatalból kibocsátani az A1-es nyomtatványt anélkül, hogy az érintett munkáltatónak az illetékes tagállamnál erre irányuló kérelmet kellene benyújtania? Polgári ügyszak 28. A Fővárosi Törvényszék (Magyarország) által március 18-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem (C-125/14. sz. ügy) Az eljárás nyelve: magyar Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések 1) A közösségi védjegy jóhírnevének igazolásához a védjegyekre vonatkozó tagállami jogszabályok közelítéséről szóló 2008/95/EK irányelv (a továbbiakban: Irányelv) 4. cikke (3) bekezdésének értelmében elegendő lehet-e az egy tagállamban fennálló jóhírnév abban az esetben is, ha az annak alapján benyújtott felszólalással érintett nemzeti védjegybejelentést az adott tagállamtól eltérő országban tették? 2) A közösségi védjegy jóhírnevének vizsgálata során alkalmazott területi kritériumok körében alkalmazhatók-e a közösségi védjegy tényleges használata tekintetében az EU Bírósága által rögzített elvek? 3) Ha a korábbi közösségi védjegy jogosultja a nemzeti bejelentéssel érintett tagállamon kívüli az Európai Unió területének jelentős részét lefedő országokban igazolja a közösségi védjegy jóhírnevét, meg lehet-e ettől függetlenül követelni, hogy az érintett tagállam tekintetében is sikeres bizonyítást terjesszen elő? 4) Ha az előző kérdésre a válasz nemleges, a belső piac sajátosságait is szem előtt tartva, adódhat-e olyan eset, amikor az Európai Unió jelentős részén intenzíven használt védjegy a releváns nemzeti fogyasztói körben ismeretlennek minősül, és ezáltal nem teljesül az Irányelv 4. cikke (3) bekezdésében foglalt lajstromozást gátló ok fennállásához szükséges másik előfeltétel, azaz nem áll fenn a jóhírnév, illetve a megkülönböztető képesség sérelmének vagy tisztességtelen kihasználásának a veszélye; és ha igen, akkor milyen körülményeket kell igazolnia a közösségi védjegy jogosultjának ahhoz, hogy az említett előfeltétel teljesüljön? 29. A Hof van beroep te Brussel (Belgium) által március 28-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem (C-147/14. sz. ügy) Az eljárás nyelve: holland Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdés Az Unió Alapjogi Chartájának 21. és 22. cikkére figyelemmel úgy kell-e értelmezni a közösségi védjegyről szóló, február 26-i 207/2009/EK tanácsi rendelet 9. cikke (1) bekezdésének b) pontját, hogy egy olyan közösségi védjegy, amelyben egy arab szó a domináns, és egy olyan megjelölés, amelyben egy másik, de vizuálisan hasonló arab szó a domináns, összetévesztése veszélyének értékelése során a tagállamok hatáskörrel és illetékességgel rendelkező bíróságai megvizsgálhatják és figyelembe vehetik, sőt akár kötelesek megvizsgálni és figyelembe venni e szavak kiejtésbeli és jelentésbeli eltéréseit akkor is, ha az arab nem hivatalos nyelve az Uniónak és a tagállamoknak? 78 30. A Varas Cíveis de Lisboa (5a Vara Cível) (Portugália) által április 4-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem (C-160/14. sz. ügy) Az eljárás nyelve: portugál Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések 1) Úgy kell-e értelmezni a munkavállalók jogainak a vállalkozások, üzletek vagy ezek részeinek átruházása esetén történő védelmére vonatkozó tagállami jogszabályok közelítéséről szóló, március 12-i 2001/23/EK tanácsi irányelvet, és különösen az 1. cikkének (1) bekezdését, hogy az üzlet átruházásának fogalma vonatkozik arra a helyzetre, amelyben a főrészvényes amely egyébként a repülési ágazatban működő vállalkozás döntése alapján végelszámolnak a charterjáratok piacán működő valamely vállalkozást, és amelyben a végelszámolással összefüggésben az anyavállalat: i) a repülőgépek lízing szerződéseiben és az utazásszervezőkkel a charterjáratok üzemeltetése tárgyában kötött szerződésekben a végelszámolt társaság helyébe lép; ii) folytatja a korábban a végelszámolt társaság által végzett tevékenységet; iii) újra alkalmaz néhány, az addig a végelszámolt társaság által alkalmazott munkavállalót és azokat a korábbival azonos munkakörbe helyezi; iv) a végelszámolt társaság kisebb berendezéseit átveszi? 2) Úgy kell-e értelmezni az EUMSZ 267. cikket (korábbi 234. cikk), hogy figyelembe véve az előző kérdésben kifejtett tényeket és azt a körülményt, hogy az ügyben eljáró alsóbb fokú nemzeti bíróságok egymásnak ellentmondó határozatokat hoztak, a Supremo Tribunal Justiçának előzetes döntéshozatal céljából az Európai Közösségek Bírósága elé kellett volna utalnia a 2001/23/EK irányelv 1. cikkének (1) bekezdése értelmében vett üzlet átruházása fogalmának helyes értelmezésére irányuló kérdést? 3) Ellentétes-e a közösségi joggal, és különösen az Európai Közösségek Bírósága által a közösségi jognak a végső fokon eljáró nemzeti bíróság által elkövetett megsértésével magánszemélyeknek okozott károkért való állami felelősségre vonatkozó Köbler ítéletben kimondott elvekkel az olyan nemzeti jogszabály alkalmazása, amely az állammal szembeni kártérítés iránti kérelem alapjaként előírja a jogsértő határozat előzetes visszavonását? 31. A Sección tercera de la Audiencia Provincial de Castellón (Spanyolország) által április 7-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem (C-169/14. sz. ügy) Az eljárás nyelve: spanyol Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések 1) Ellentétes-e a 93/13 irányelv 7. cikkének (1) bekezdésével amely a tagállamok számára előírja, hogy a fogyasztók érdekében gondoskodjanak arról, hogy megfelelő és hatékony eszközök álljanak rendelkezésre ahhoz, hogy megszüntessék az eladók vagy szolgáltatók fogyasztókkal kötött szerződéseiben a tisztességtelen feltételek alkalmazását a spanyol Ley de Enjuiciamiento Civil 695. cikkének (4) bekezdéséhez hasonló olyan eljárásjogi szabály, amely a jelzálogjoggal vagy zálogjoggal terhelt vagyontárgyakra vezetett végrehajtás elleni kifogást elbíráló határozattal szembeni jogorvoslat szabályozásában kizárólag a végrehajtást megszüntető vagy a tisztességtelen feltétel alkalmazásának mellőzését elrendelő végzés ellen biztosít fellebbezési lehetőséget, és egyéb esetben kizárja a jogorvoslatot, és amelynek közvetlen következménye az, hogy miközben a végrehajtást kérő fellebbezéssel élhet akkor, ha az adós kifogásának helyt adnak és az eljárás megszüntetéséről vagy a tisztességtelen feltétel alkalmazásának mellőzéséről határoznak, az adós fogyasztó nem fellebbezhet kifogásának elutasítása ellen? 2) A 93/13/EGK irányelvben foglalt, fogyasztóvédelemre vonatkozó európai uniós szabályozás 89 alkalmazásának területén összeegyeztethető-e az Európai Unió Alapjogi Chartájának (2) 47. cikkében kimondott, a hatékony jogorvoslathoz, illetve a tisztességes tárgyaláshoz, valamint a fegyveregyenlőséghez való jog elvével a nemzeti jognak a spanyol Ley de Enjuiciamiento Civil 695. cikkének (4) bekezdéséhez hasonló olyan rendelkezése, amely a jelzálogjoggal vagy zálogjoggal terhelt vagyontárgyakra vezetett végrehajtás elleni kifogást elbíráló határozattal szembeni jogorvoslat szabályozásában kizárólag a végrehajtást megszüntető vagy a tisztességtelen feltétel alkalmazásának mellőzését elrendelő végzés ellen biztosít fellebbezési lehetőséget, egyéb esetben pedig kizárja a jogorvoslatot, és amelynek közvetlen következménye az, hogy miközben a végrehajtást kérő fellebbezéssel élhet akkor, ha az adós kifogásának helyt adnak és az eljárás megszüntetéséről vagy a tisztességtelen feltétel alkalmazásának mellőzéséről határoznak, az adós fogyasztó nem fellebbezhet kifogása elutasítása ellen? 32. A Corte suprema di cassazione (Olaszország) által április 14-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem (C-184/14. sz. ügy) Az eljárás nyelve: olasz Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések A különválás megállapítására irányuló kérelem tekintetében fennálló járulékos jellege révén az ilyen ügyben a gyermek tartásának megállapítására vonatkozóan előterjesztett kérelmet a megelőzés szempontja alapján mind a különválás megállapítására joghatósággal rendelkező, mind a szülői felelősség tárgyában már eljáró bíróság elbírálhatja, vagy szükségszerűen az utóbbi bíróság jogosult erre, és így a [tartással kapcsolatos ügyekben a joghatóságról, az alkalmazandó jogról, a határozatok elismeréséről és végrehajtásáról, valamint az e területen folytatott együttműködésről szóló, december 18-i 4/2009/EK tanácsi rendelet 3. cikkének] c) és d) pontjában megjelölt két eltérő szempont egymással helyettesíthető (olyan értelemben, hogy az egyik szükségszerűen kizárja a másikat)? Közigazgatási ügyszak 101. A Finanzgericht München (Németország) által január 24-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem (C-34/14. sz. ügy) Az eljárás nyelve: német Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések 1) Összességében érvényes-e a Kínai Népköztársaságból és Vietnamból származó, egyes bőr felsőrésszel rendelkező lábbelik behozatalára vonatkozó végleges dömpingellenes vám kivetéséről és a kivetett ideiglenes vám végleges beszedéséről szóló, október 5-i 1472/2006/EK tanácsi rendelet és a 384/96/EK tanácsi rendelet 11. cikkének (2) bekezdése szerinti, az intézkedések lejárati felülvizsgálatot követően a Vietnamból és a Kínai Népköztársaságból származó, egyes bőr felsőrésszel rendelkező lábbelik behozatalára vonatkozó, a Makaó Különleges Közigazgatási Területről szállított a Makaóból való származás bejelentésére tekintet nélkül, egyes bőr felsőrésszel rendelkező lábbelik behozatalára kiterjesztett végleges dömpingellenes vám kivetéséről szóló, december 22-i 1294/2009/EU tanácsi végrehajtási rendelet, amennyiben azokat nem semmisítették meg a Bíróság C- 249/10. P. sz. ügyben és C-247/10. P. sz. ügyben február 2-án és november 15-én hozott ítéletei? 2) Amennyiben az első kérdésre nemleges válasz adandó, de az említett rendeletek összességében nem érvénytelenek: a) Azon kínai népköztársaságbeli (a továbbiakban: KNK) és vietnami exportőrök és termelők közül, akiktől a felperes ben termékeket vásárolt, mely exportőrök és termelők tekintetében érvénytelen a Kínai Népköztársaságból és Vietnamból származó, egyes bőr felsőrésszel rendelkező 910 lábbelik behozatalára vonatkozó végleges dömpingellenes vám kivetéséről és a kivetett ideiglenes vám végleges beszedéséről szóló, október 5-i 1472/2006/EK tanácsi rendelet és a 384/96/EK tanácsi rendelet 11. cikkének (2) bekezdése szerinti, az intézkedések lejárati felülvizsgálatot követően a Vietnamból és a Kínai Népköztársaságból származó, egyes bőr felsőrésszel rendelkező lábbelik behozatalára vonatkozó, a Makaó Különleges Közigazgatási Területről szállított a Makaóból való származás bejelentésére tekintet nélkül, egyes bőr felsőrésszel rendelkező lábbelik behozatalára kiterjesztett végleges dömpingellenes vám kivetéséről szóló, december 22-i 1294/2009/EU tanácsi végrehajtási rendelet? b) A Vámkódex 236. cikke (2) bekezdésének második albekezdése értelmében vett előre nem látható körülménynek vagy vis maiornak minősül-e az említett rendeletek teljes vagy részleges megsemmisítése? 102. A Cour administrative d appel de Nantes (Franciaország) által február 13-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem (C-202/14. sz. ügy) Az eljárás nyelve: francia Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdés A Bíróság határozzon arról, hogy a létező támogatási rendszernek minősítésre tekintettel érvényes-e a nehéz helyzetben lévő vállalkozások átvételét illetően a code général des impôts [az adókról szóló általános törvénykönyv] 44f. cikkének rendelkezéseivel létrehozott adómentességi rendszerről szóló, december 16-i 2004/343/EK bizottsági határozat Az Oberlandesgericht Koblenz (Németország) által március 11-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem (C-115/14. sz. ügy) Az eljárás nyelve: német Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések 1. Úgy kell-e értelmezni az Európai Unió működéséről szóló szerződésnek a munkavállalók szolgáltatások nyújtása keretében történő kiküldetéséről szóló, december 16-i 96/71/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv 3. cikkének (1) bekezdésével összefüggésben értelmezett 56. cikkének első bekezdését, hogy azzal ellentétes az olyan nemzeti szabályozás, amely arra kötelezi az ajánlatkérőt, hogy csak olyan vállalkozásokkal kössön szerződést, amelyek és amelyek alvállalkozói az ajánlattétel során írásban kötelezettséget vállalnak arra, hogy a szerződés teljesítése keretében foglalkoztatott munkavállalóiknak megfizetik az államilag csak a közbeszerzési szerződések tekintetében a magánjogi szerződések tekintetében azonban nem meghatározott minimálbért, ha nem létezik sem jogszabályban meghatározott általános minimálbér, sem a potenciális szerződő partner és az esetleges alvállalkozó által általánosan alkalmazandó kollektív szerződés? 2. Az első kérdésre adandó nemleges válasz esetén: Úgy kell-e értelmezni az uniós jogot a közbeszerzési szerződések odaítélése területén, különösen az építési beruházásra, az árubeszerzésre és a szolgáltatásnyújtásra irányuló közbeszerzési szerződések odaítélési eljárásainak összehangolásáról szóló, március 31-i 2004/18/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv 26. cikkét, hogy azzal ellentétes az olyan nemzeti szabályozás, mint az LTTG 3. -a (1) bekezdésének harmadik mondata, amely az ajánlat kötelező kizárását írja elő abban az esetben, ha valamely gazdasági szereplő az ajánlattétel során nem vállal kötelezettséget külön nyilatkozatban olyan cselekmény megtételére, amire szerződéskötés esetén a szerződés alapján e kötelezettségvállalási nyilatkozat megtétele nélkül is köteles lenne? 1011 104. A Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Litvánia) által március 17-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem (C-126/14. sz. ügy) Az eljárás nyelve: litván Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdés Úgy kell-e értelmezni a közös hozzáadottérték-rendszerről szóló, november 28-i 2006/112/EK tanácsi irányelv (1) 168. cikkét, hogy az feljogosítja az adóalanyt a szóban forgó ügyben szereplőkhöz hasonló, olyan gazdasági célokra szánt tárgyi eszközök előállítása vagy beszerzése után fizetett héa levonására, i. amelyeket közvetlenül a nyilvánosság általi térítésmentes igénybevételre szántak, de ii. amelyek olyan eszközöknek tekinthetők, amelyek célja a nyilvánosság olyan helyre vonzása, ahol az adóalany gazdasági tevékenység végzése közben termékértékesítést és/vagy szolgáltatásnyújtást tervez? 105. A Corte suprema di cassazione (Olaszország) által március 21-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem (C-131/14. sz. ügy) Az eljárás nyelve: olasz Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdés Úgy kell-e értelmezni az 1047/2001 és 2988/95 rendeletet, hogy tilos, és joggal való visszaélést, valamint visszaélésszerű magatartást valósít meg azon A közösségi gazdasági szereplő (...) magatartása, amely behozatali engedéllyel nem rendelkezve vagy a kontingensből ráeső kvótát kimerítve, meghatározott mennyiségű árut vásárol B gazdasági szereplőtől (...), amely azt Közösségen kívüli szállítótól (...) vásárolta, majd vámraktározás útján továbbértékesítette azt C gazdasági szereplő (...) részére, amely, a feltételeknek megfelelve, a kontingens keretében engedéllyel rendelkezve, annak átruházása nélkül a kontingensen kívüli behozatalra vonatkozóan meghatározott vám összegénél alacsonyabb összegű, megfelelő ellenérték fejében az Európai Közösségen belül szabad forgalomba bocsátotta a már vámkezelt árukat a B gazdasági szereplő részére történő továbbértékesítés céljából, amely azt végül A gazdasági szereplő részére (...) értékesíti? 106. A Finanzgerichts Baden-Württemberg (Németország) által március 24-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem (C-139/14. sz. ügy) Az eljárás nyelve: német Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések 1) A Kombinált Nómenklatúra vámtarifaalszáma alá kell-e besorolni az olyan alkoholmentes italt, amely túlnyomórészt vízből, 12 %-ban azonban gyümölcslevekből áll, és a cukor mellett a természetes gyümölcslevek gyümölcsléhányadra vetített vitamintartalmát egyértelműen meghaladó mennyiségű vitaminkeveréket is tartalmaz? 2) Az első kérdésre adandó nemleges válasz esetén: Az ilyen ital esetében a TARIC-kód alá tartozó, vízzel kevert gyümölcsléről van-e szó? 3) Az első két kérdésre adandó nemleges válasz esetén: Az ilyen termék esetében a TARIC-kód alá tartozó áruról van-e szó? 1112 107. Az Administrativen sad Sofia-grad (Bulgária) által március 28-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem (C-146/14. sz. ügy) Az eljárás nyelve: bolgár Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések 1) Úgy kell e értelmezni a harmadik országok illegálisan tartózkodó állampolgárainak visszatérésével kapcsolatban a tagállamokban használt közös normákról és eljárásokról szóló, december 16 i 2008/115/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvnek az Európai Unió Alapjogi Chartájának 6. és 47. cikkével, valamint a bírósági felülvizsgálathoz és a hatékony [bírói jogvédelemhez] való joggal összefüggésben értelmezett 15. cikkének (3) és (6) bekezdését, hogy a) abban az esetben, ha a közigazgatási hatóság valamely tagállam nemzeti joga alapján havonta köteles felülvizsgálni az őrizetben tartást anélkül, hogy kifejezetten köteles lenne közigazgatási intézkedést elrendelni, és a nemzeti bíróságnak hivatalból meg kell küldenie a kitoloncolási akadályok miatt az első őrizet jogszabályban meghatározott maximális időtartamát meghaladóan őrizetben tartott harmadik országbeli állampolgárok jegyzékét, a közigazgatási hatóság köteles arra, hogy az első őrizetről szóló, egyedi határozatban meghatározott időszak lejártakor az őrizetben tartásnak az őrizetben tartási időszak meghosszabbítására vonatkozóan az uniós jogban rögzített indokokra figyelemmel történő felülvizsgálatára irányuló kifejezett intézkedést rendeljen el, vagy az érintettet szabadon bocsássa? b) abban az esetben, ha a tagállam nemzeti joga olyan hatáskört ír elő a nemzeti bíróság számára, amelynek keretében az első őrizetnek a nemzeti jogban rögzített maximális időtartamának a lejártát követően el kell rendelnie az őrizetben tartási időszak kitoloncolás céljából történő meghosszabbítását, vagy az őrizetet kevésbé kényszerítő intézkedéssel kell felváltania, vagy el kell rendelnie a harmadik országbeli állampolgár szabadon bocsátását, a nemzeti bíróságnak olyan helyzetben, mint amely az alapügy tárgyát képezi, meg kell vizsgálnia az őrizetben tartás felülvizsgálatára irányuló, az őrizetben tartási időszak meghosszabbítása szükségességének és a meghosszabbítás időtartamának jogi és ténybeli indokait feltüntető intézkedés jogszerűségét oly módon, hogy érdemben határoz az őrizet fenntartásáról, felváltásáról vagy az érintett szabadon bocsátásáról? c) e rendelkezések lehetővé teszik a nemzeti bíróság számára, hogy az őrizetben tartási időszak meghosszabbításának uniós jogban rögzített indokaira figyelemmel megvizsgálja az őrizetben tartás felülvizsgálatára irányuló, csak azon indokokat feltüntető intézkedés jogszerűségét, amelyek miatt a harmadik országbeli állampolgár kitoloncolásáról szóló határozat nem hajtható végre, oly módon, hogy kizárólag a közigazgatási hatóság által előadott tények és előterjesztett bizonyítékok, valamint a harmadik országbeli állampolgár által előadott kifogások és tények alapján határoz érdemben a vitában az őrizet fenntartásáról, felváltásáról vagy az érintett szabadon bocsátásáról szóló határozat útján? 2) Az olyan helyzetben, mint amely az alapügy tárgyát képezi, úgy kell e értelmezni a 2008/115 irányelv 15. cikkének (1) és (6) bekezdését, hogy olyan indokként, amely az uniós jog szempontjából az irányelv 15. cikkének (6) bekezdésében szereplő mindkét esetet felöleli, megengedett a nemzeti jogban rögzített azon önálló őrizetmeghosszabbítási indok, hogy az érintett nem rendelkezik személyazonosító okmánnyal, ha a tagállam nemzeti joga szerint az említett körülmény alapján megalapozottan feltételezhető, hogy az érintett meg fogja kísérelni a kitoloncolási határozat végrehajtásának meghiúsítását, ami másfelől a szökés veszélyét jelenti e tagállam joga szerint? 3) Az olyan helyzetben, mint amely az alapügy tárgyát képezi, úgy kell e értelmezni a 2008/115 irányelv 15. cikke (1) bekezdésének a harmadik országbeli állampolgárok emberi jogainak és méltóságának tiszteletben tartására, valamint az arányosság elvének alkalmazására vonatkozó (2) és (13) preambulumbekezdésével összefüggésben értelmezett a) és b) pontját és (6) bekezdését, hogy e rendelkezések lehetővé teszik a szökés megalapozott veszélyére való következtetést azon körülmények alapján, hogy az érintett nem rendelkezik személyazonosító okmánnyal, illegálisan lépte át az államhatárt, és úgy nyilatkozik, hogy nem kíván visszatérni származási országába, jóllehet korábban 1213 az országába való önkéntes visszatérésről szóló nyilatkozatot töltött ki, és helyes adatokat szolgáltatott személyazonosságáról, ha e körülmények a kiutasítási határozat címzettje esetében fennálló, az irányelv értelmében vett szökés[i] veszély[ ] fogalmába tartoznak, amely fogalmat a nemzeti jog a tények alapján fennálló, arra vonatkozó megalapozott feltételezésként határozza meg, hogy az érintett meg fogja kísérelni a kiutasítási határozat végrehajtásának meghiúsítását? 4) Az olyan helyzetben, mint amely az alapügy tárgyát képezi, úgy kell e értelmezni a 2008/115 irányelv 15. cikke (1) bekezdésének a harmadik országbeli állampolgárok emberi jogainak és méltóságának tiszteletben tartására, valamint az arányosság elvének alkalmazására vonatkozó (2) és (13) preambulumbekezdésével összefüggésben értelmezett a) és b) pontját és (6) bekezdését, hogy а) a harmadik országbeli állampolgár nem működik együtt a származási országába való kiutasításáról szóló határozat végrehajtásának előkészítésében, ha származási országa nagykövetségének egyik tisztviselője előtt szóban úgy nyilatkozik, hogy nem kíván származási országába visszatérni, jóllehet korábban az önkéntes visszatérésről szóló nyilatkozatot töltött ki, és helyes adatokat szolgáltatott személyazonosságáról, és hogy késlekedik a dokumentumok valamely harmadik országtól való beszerzése, és ésszerű lehetőség látszik a kiutasítási határozat végrehajtására, ha e körülmények között a származási ország nagykövetsége nem állítja ki az érintett származási országába való utazásához szükséges okmányt, jóllehet igazolta az érintett személyazonosságát? b) abban az esetben, ha a kitoloncolási határozat végrehajtása ésszerű lehetőségének hiánya miatt szabadon bocsátják azt a harmadik országbeli állampolgárt, aki nem rendelkezik személyazonosító okmánnyal, illegálisan lépte át az államhatárt, és úgy nyilatkozik, hogy nem kíván visszatérni származási országába, abból kell kiindulni, hogy a tagállam köteles kiállítani az érintett jogállására vonatkozó ideiglenes okmányt, ha a származási ország nagykövetsége e körülmények között nem állítja ki az érintett származási országába való utazásához szükséges okmányt, jóllehet igazolta az érintett személyazonosságát? 108. A Raad van State (Hollandia) által április 3-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem (C-153/14. sz. ügy) Az eljárás nyelve: holland Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések 1) a) Értelmezhető-e úgy a beilleszkedéssel kapcsolatos intézkedéseknek a családegyesítési jogról szóló, szeptember 22-i 2003/86/EK tanácsi irányelv 7. cikkének (2) bekezdésében szereplő fogalma, hogy a tagállamok illetékes hatóságai előírhatják a családegyesítő családtagja számára, hogy azt megelőzően, hogy e hatóságok e családtagnak beutazási és tartózkodási engedélyt adnának ki, e családtag igazolja, hogy a közös európai nyelvi referenciakeretben a modern idegen nyelvek tekintetében megállapított A1 nyelvtudási szintnek megfelelő szinten ismeri az adott tagállam hivatalos nyelvét, és rendelkezik az adott tagállam társadalmára vonatkozó alapvető ismeretekkel? b) Jelentőséggel bír-e az e kérdésre adandó válasz szempontjából az, hogy amennyiben a családtag nem igazolta, hogy valamely szellemi vagy testi fogyatékosság miatt tartósan képtelen a beilleszkedési vizsga letételére, az 1. a) kérdésben említett kötelezettséget tartalmazó nemzeti szabályozás szerint az Európai Bizottság családegyesítési jogról szóló, november 15-i zöld könyvében ismertetett arányossági vizsgálat keretében is csak akkor nem utasítható el a beutazási és tartózkodási engedély iránti kérelem, ha egészen különleges személyes körülmények együttes fennállása indokolja annak feltételezését, hogy a családtag tartósan képtelen teljesíteni a beilleszkedési feltételeket? 2) Az említett zöld könyvben ismertetett arányossági vizsgálatra tekintettel ellentétes-e a 2003/86/EK irányelv és különösen az irányelv 7. cikke (2) bekezdésének céljával, hogy azon vizsgáért, amelynek útján megállapítják, hogy a családtag teljesíti-e az említett beilleszkedési feltételeket, minden egyes vizsga letételekor 350 eurót, a vizsgafelkészítő csomagért pedig egyszeri 110 eurót kell fizetni? 1314 109. A Consiglio di Stato (Olaszország) által április 3-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem (C-156/14. sz. ügy) Az eljárás nyelve: olasz Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések Ellentétes-e az Európai Unió működéséről szóló szerződés 191. cikkének (2) bekezdése, valamint a április 21-i 2004/35/EK irányelv (1. cikke, 8. cikkének (3) bekezdése, (13) és (24) preambulumbekezdése) által előírt európai uniós környezetvédelmi elvekkel, különösen a szennyező fizet, az elővigyázatosság és a megelőzés, valamint a környezeti károk elsődlegesen a forrásuknál történő elhárításának elveivel a április 3-i 152. sz. törvényerejű rendelet 244., 245. és 253. cikkében meghatározotthoz hasonló nemzeti szabályozás, amely valamely földterület bizonyított szennyezése esetén vagy ha nem azonosítható a szennyezésért felelős személy, illetve ha ez utóbbi nem teszi meg a helyreállításhoz szükséges intézkedéseket nem teszi lehetővé a közigazgatási hatóság számára, hogy a szennyezés kialakulásáért nem felelős tulajdonost sürgősségi biztosítási intézkedések megtételére, valamint a tisztítás végrehajtására kötelezze, mivel őt csak a terület értékére korlátozódó vagyoni felelősség terheli a tisztításra vonatkozó intézkedések végrehajtását követően? 110. A Conseil d'état (Franciaország) által április 4-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem (C-157/14. sz. ügy) Az eljárás nyelve: francia Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések 1) Az 1924/2006/EK rendelet melléklete értelmében a valamely élelmiszerben jelen lévő nátriummennyiséggel egyenértékű sótartalom kiszámításának alapját csak az a nátriummennyiség alkotja, amely klórionokhoz kötődve nátrium-kloridot, vagy asztali sót alkot, vagy az az élelmiszerben bármilyen formában található teljes nátriummennyiséget magában foglalja? 2) A második esetben a 2000/13/EK irányelv 2. cikke (1) bekezdésének és a 2009/54/EK (2) irányelv III. mellékletével összefüggésben értelmezett 9. cikke (1) és (2) bekezdésének az 1924/2006/EK rendelet mellékletében rögzített, a nátrium és a só közötti egyenértékűségi viszonyra figyelemmel értelmezett rendelkezései sértik-e az Európai Unió Alapjogi Chartájának 11. cikke (1) bekezdésével (a véleménynyilvánítás és a tájékozódás szabadsága) és 16. cikkével (a vállalkozás szabadsága), valamint az emberi jogok és alapvető szabadságok védelméről szóló európai egyezmény 10. cikkével együttesen értelmezett Európai Unióról szóló szerződés 6. cikke (1) bekezdése első albekezdését azáltal, hogy megtiltják egy ásványvíz forgalmazójának, hogy címkéin és reklámszövegeiben az egyébként nátrium bikarbonátban gazdag terméke alacsony sótartalmára vonatkozó bármely megjelölést feltüntessen, amennyiben az a víz teljes nátriumtartalmát illetően a vásárló megtévesztésére alkalmas? 111. A Raad van State (Hollandia) által április 4-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem (C-158/14. sz. ügy) Az eljárás nyelve: holland Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések 1) A fellebbezők a jelen ügyben többek között az Európai Unió Alapjogi Chartájának (1) 47. cikke alapján minden kétséget kizáróan jogosultak lettek volna-e saját nevükben az EUMSZ 263. cikk szerint keresetet indítani a 610/2010 végrehajtási rendelet annyiban való megsemmisítése iránt, amennyiben az LTTE-t e rendelettel felvették a 2580/2001 rendelet 2. cikkének (3) bekezdése szerinti listára? 1415 2) a) A nemzetközi humanitárius jog értelmében vett, fegyveres erők által fegyveres konfliktus idején elkövetett cselekmények a 2002/475/IB kerethatározat (11) preambulumbekezdésére is tekintettel minősülhetnek-e az e kerethatározat szerinti terrorista bűncselekményeknek? b) A 2a. kérdésre adandó igenlő válasz esetén: a nemzetközi humanitárius jog értelmében vett, fegyveres erők által fegyveres konfliktus idején elkövetett cselekmények minősülhetnek-e a 2001/931/KKBP közös álláspont és a 2580/2001 rendelet szerinti terrorcselekményeknek? 3) A 610/2010 végrehajtási rendelet alapjául szolgáló cselekmények esetében amennyiben az LTTEt e rendelettel felvették a 2580/2001 rendelet 2. cikkének (3) bekezdése szerinti listára a nemzetközi humanitárius jog értelmében vett, fegyveres erők által fegyveres konfliktus idején elkövetett cselekményekről van-e szó? 4) Az 1., 2a., 2b. és 3. kérdésre adandó válasz figyelembevételével érvénytelen-e a 610/2010 végrehajtási rendelet annyiban, amennyiben az LTTE-t e rendelettel felvették a 2580/2001 rendelet 2. cikkének (3) bekezdése szerinti listára? 5) A 4. kérdésre adandó igenlő válasz esetén: ebben az esetben kiterjed-e az érvénytelenség a 2580/2001 rendelet 2. cikkének (3) bekezdése szerinti lista aktualizálását szolgáló korábbi és későbbi tanácsi határozatokra is annyiban, amennyiben az LTTE-t az említett határozatokkal felvették e listára? 112. Az Administrativen sad Varna (Bulgária) által április 4-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem (C-159/14. sz. ügy) Az eljárás nyelve: bolgár Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések 1) Úgy kell-e értelmezni a közös hozzáadottértékadó-rendszerről szóló, november 28-i 2006/112/EK tanácsi irányelv 14. cikkének (1) bekezdését, hogy a birtokba vehető dolog feletti tulajdonosként való rendelkezés a fuvarozó arra való utasításának jogát is magában foglalja, hogy az árut egy harmadik, a számlán feltüntetett címzettől eltérő személynek szállítsa le, és ebben az értelemben önmagában már az áru e harmadik személy általi átvétele bizonyítja az előzőleg teljesített termékértékesítéseket? 2) Úgy kell-e értelmezni a 2006/112 irányelv 14. cikkének (1) bekezdését, hogy az áru közvetlen értékesítő általi tényleges birtoklásának hiánya függetlenül attól, hogy a vevő az árut átvette azt jelenti, hogy nem teljesülnek az értékesítés fennállásának irányelvi feltételei? 3) Arra utaló objektív jelnek tekintendő-e az a körülmény, hogy az értékesítési lánc előszállítói nem működtek együtt az adóhatósággal, valamint az áru berakodásának hiánya, hogy az adóalany tudta, vagy tudnia kellett volna, hogy a levonási jog megalapozására általa felhozott ügylettel adócsalásban vesz részt? 113. A Tribunal Supremo (Spanyolország) által április 7-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem (C-165/14. sz. ügy) Az eljárás nyelve: spanyol Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések Összeegyeztethető-e az Európai Unió működéséről szóló szerződésnek a Bíróság C-200/02. sz. ügyben október 19-én és a C-34/09. sz. ügyben (2) március 8-án hozott ítélete fényében értelmezett 20. cikkével az olyan nemzeti szabályozás, amely kizárja a tartózkodási engedély megadásának lehetőségét az uniós polgársággal rendelkező, arra rászoruló kiskorú eltartásáról gondoskodó olyan szülő tekintetében, aki a kérelem benyújtásának helye szerinti országban 1516 nyilvántartott büntetett előélettel rendelkezik, jóllehet ez együtt járna azzal, hogy a kiskorúnak szülőjét követve szükségszerűen el kell hagynia az Unió területét? 114. A Tribunal Supremo (Spanyolország) által április 7-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem (C-168/14. sz. ügy) Az eljárás nyelve: spanyol Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések 1) A belső piaci szolgáltatásokról szóló, december 12-i európai parlamenti és tanácsi 2006/123/EK irányelv 2. cikke (2) bekezdésének d) pontja kizárja-e a szóban forgó irányelv hatálya alól a gépjárművek időszakos műszaki vizsgálatának tevékenységét (a továbbiakban: ITV), ha azt a nemzeti szabályoknak megfelelően magánjogi kereskedelmi szervezetek végzik valamely tagállam közigazgatási felügyelete alatt? 2) Az előző kérdésre adandó nemleges válasz esetén (vagyis ha az ITV tevékenységek főszabály szerint a 2006/123/EK irányelv hatálya alá tartoznának) alkalmazható lenne-e az említett irányelv 2. cikke (2) bekezdésének i) pontja szerinti kizárási ok azon tény alapján, hogy a szolgáltatást nyújtó magánjogi szervezetek megelőző intézkedésként kivonhatják a forgalomból az olyan gépjárművet, amelynek a forgalomban való részvétele biztonsági hiányosságai folytán közvetlen veszélyt jelentene? 3) Amennyiben a 2006/123/EK irányelv alkalmazható az ITV tevékenységekre, a gépjárművek és pótkocsijuk időszakos műszaki vizsgálatáról szóló, május 6-i 2009/40/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv 2. cikkével (vagy a korábbi, 96/96/EK irányelv azonos rendelkezésével) összefüggésben történő értelmezése lehetővé teszi-e, hogy e tevékenységeket minden esetben előzetes közigazgatási engedélyhez kössék? Befolyásolják-e a választ az Európai Unió Bírósága által a C- 438/08. sz. ügyben október 2-én hozott ítélet 26. pontjában foglalt megállapítások? 4) Összeegyeztethető-e a 2006/123/EK irányelv 10. és 14. cikkével és adott esetben ha az említett irányelvet nem lehetne alkalmazni az EK-Szerződés 43. cikkével (a Európai Unió működéséről szóló szerződés jelenlegi 49. cikkével) az olyan nemzeti szabályozás, amely az ITV-létesítmények számára kiadott engedélyek számát egy olyan területi terv tartalmától teszi függővé, amelyben a mennyiségi korlátozás igazolására felhívott indokként a megfelelő területi lefedettség és a szolgáltatás minőségének biztosítása, valamint a szolgáltatók közötti verseny előmozdítása szerepel, és alátámasztásul gazdasági tervezési elemekre is hivatkozik? 115. A Varhoven administrativen sad (Bulgária) által április 14-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem (C-185/14. sz. ügy) Az eljárás nyelve: bolgár Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések 1) Úgy kell-e tekinteni, hogy nem a 2002/39 és 2008/6 irányelvvel módosított 97/67 irányelv hatálya alá tartozik az olyan postai szolgáltatás, mint a postai átutalási szolgáltatás, amellyel a feladó, amely a jelen ügyben az állam, pénzösszegeket utal át a címzetteknek szociális ellátásokban részesülő személyeknek, és ezért az az EUMSZ 106. cikk és az EUMSZ 107. cikk rendelkezéseinek hatálya alá tartozik? 2) Az első kérdésre adandó igenlő válasz esetén úgy kell-e értelmezni az EUMSZ 106. cikket és az EUMSZ 107. cikket, hogy azok nem teszik lehetővé a szabad verseny korlátozását az ismertetetthez hasonló postai szolgáltatás nyújtása esetén, ha ezt a polgárok alkotmányos jogának biztosításával és az állam szociális politikájával összefüggő kényszerítő indokok igazolják, és ha ugyanakkor a szolgáltatás annak típusa alapján általános gazdasági érdekű szolgáltatásnak minősíthető, feltéve hogy a szolgáltató által kapott díjazás a december 20-i C(2011) számú európai bizottsági 1617 határozat 2. cikke (1) bekezdésének a) pontjában meghatározott összeget meg nem haladó ellentételezést képez? 116. Az Østre Landsret (Dánia) által április 16-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem (C-187/14. sz. ügy) Az eljárás nyelve: dán Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések 1) Úgy kell-e értelmezni a Vámkódex [2913/92/EGK tanácsi rendelet] 203. cikkének (1) bekezdését, hogy olyan helyzetben, mint amely az alapeljárásban fennáll, a vámfelügyelet alóli elvonásra kerül sor, amennyiben feltehető, hogy a) a 2007-ben, illetve 2008-ban kezdeményezett két árutovábbítás ugyanazon árukra vonatkozott, vagy ha b) nem bizonyítható, hogy ugyanazon árukról volt szó? 2) Úgy kell-e értelmezni a Vámkódex 204. cikkét, hogy az olyan helyzetben, mint amely az alapeljárásban fennáll, vámtartozás keletkezik, amennyiben feltehető, hogy a) a 2007-ben, illetve 2008-ban kezdeményezett két árutovábbítás ugyanazon árukra vonatkozott, vagy ha b) nem bizonyítható, hogy ugyanazon árukról volt szó? 3) Úgy kell-e értelmezni a végrehajtási rendelet [2454/93/EGK bizottsági rendelet] 859. cikkét, hogy az alapeljárásban fennálló körülmények között olyan mulasztásról van szó, amelynek nincs jelentős kihatása a vámeljárás helyes lefolytatására, amennyiben feltehető, hogy a) a 2007-ben, illetve ban kezdeményezett két árutovábbítás ugyanazon árukra vonatkozott, vagy ha b) nem bizonyítható, hogy ugyanazon árukról volt szó? 4) Megtagadhatja-e az első tagállam, amelybe az árukat behozták, hogy a tagállam által kijelölt adóalany levonja a behozatali héát a héa-irányelv 168. cikke e) pontja alapján, amennyiben a behozatali héát a szóban forgó áruk fuvarozójával szemben számítják fel, aki nem az áruk importőre vagy tulajdonosa, hanem az árukat pusztán szállította és héa-köteles szállítmányozási tevékenysége részeként felelős volt a szállítmány vámeljárásban történő továbbításáért? 117. A Helsingin hovioikeus (Finnország) által április 22-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem (C-198/14. sz. ügy) Az eljárás nyelve: finn Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések 1) Az EUMSZ 34. cikk helyett az EUMSZ 110. cikkre tekintettel kell-e vizsgálni az italospalack-adóra vonatkozó finn szabályozás megengedhetőségét, amely szabályozás szerint italospalack-adót kell fizetni, ha a palack nem tartozik valamely visszaváltási rendszerhez? A szóban forgó visszaváltási rendszernek olyan betétdíjas rendszernek kell lennie, amelynek keretében az italok palackozója vagy importőre egyedül vagy a hulladékról szóló törvényben, illetve a megfelelő, Åland tartományban alkalmazandó jogszabályokban előírt módon úgy gondoskodik az italospalackok újrahasználatáról vagy újrahasznosításáról, hogy a palack újrahasználatára vagy nyersanyagként való hasznosítására kerül sor. 2) Az első kérdésre adandó igenlő válasz esetén: az EUMSZ 110. cikkre is figyelemmel összhangban áll-e az említett szabályozás a 94/62/EK irányelv 1. cikkének (1) bekezdésével, 7. cikkével és 15. cikkével? 1718 3) Az első kérdésre adandó nemleges válasz esetén: az EUMSZ 34. cikkre is figyelemmel összhangban áll-e az említett szabályozás a 94/62/EK irányelv 1. cikkének (1) bekezdésével, 7. cikkével és 15. cikkével? 4) A harmadik kérdésre adandó nemleges válasz esetén: megengedettnek tekintendő-e az EUMSZ 36. cikk alapján az italospalack-adóra vonatkozó finn szabályozás? 5) Valamely monopólium fennállására vonatkozó követelménynek vagy valamely monopólium működése részének tekinthető-e az a követelmény, amely szerint annak, aki az alkoholtartalmú italokat kereskedelmi célokra használja fel, az importálandó alkoholtartalmú italokkal kapcsolatos tevékenységéhez külön kiskereskedelmi engedélyre van szüksége, ha egy finn vásárló az interneten keresztül vagy egyébként csomagküldő kereskedelem útján egy más tagállamban működő eladótól alkoholtartalmú italokat vásárolt, amelyeket az eladó Finnországba szállít, és ezért az említett követelmény nem ellentétes az EUMSZ 34. cikk rendelkezéseivel, hanem az az EUMSZ 37. cikkre tekintettel értékelendő? 6) Az ötödik kérdésre adandó igenlő válasz esetén: összeegyeztethető-e az engedélyezési követelmény a kereskedelmi jellegű állami monopóliumokra vonatkozó, EUMSZ 37. cikk szerinti feltételekkel? 7) Az ötödik kérdésre adandó nemleges válasz és az EUMSZ 34. cikk jelen ügybeli alkalmazandósága esetén: a 34. cikkel ellentétes mennyiségi korlátozásnak, illetve azzal azonos hatású intézkedésnek minősül-e az a finn szabályozás, amely szerint alkoholtartalmú italok külföldről az interneten keresztül vagy egyébként csomagküldő kereskedelem útján történő megrendelése esetén csak akkor engedélyezett az italok személyes fogyasztásra való behozatala, ha maga a megrendelő vagy az eladótól független harmadik személy importálta az alkoholtartalmú italokat, és amely szerint máskülönben a behozatalhoz az alkoholról szóló törvény szerinti engedély szükséges? 8) Az előző kérdésre adandó igenlő válasz esetén: igazoltnak és arányosnak tekinthető-e a szabályozás az emberek egészségének és életének védelmére tekintettel? 118. A Vrhovno sodišče Republike Slovenije (Szlovénia) által április 25-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem (C-207/14. sz. ügy) Az eljárás nyelve: szlovén Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések 1) Úgy kell-e értelmezni a 2009/54/EK irányelv 8. cikkének (2) bekezdését, hogy az azonos forrásból származó természetes ásványvíz alatt a következőt kell érteni: a) az ugyanazon egyedi kinyerési helyből származó víz, nem értendő ide azonban a különböző kinyerési helyekből merített víz, noha olyan vízről van szó, amelynek a forrása az ugyanazon felszín alatti víztest ugyanazon víztartó rétegének területén található a víztartó réteg és a felszín alatti víztest 2000/60/EK irányelv szerinti fogalommeghatározásai értelmében; b) az ugyanazon egyedi kinyerési helyből származó víz, nem értendő ide azonban a különböző kinyerési helyekből merített víz, noha olyan vízről van szó, amelynek a forrása az ugyanazon felszín alatti víztest ugyanazon víztartó rétegének területén található a víztartó réteg és a felszín alatti víztest 2000/60/EK irányelv szerinti fogalommeghatározásai értelmében, amely fogalommeghatározások vonatkozásában figyelembe kell venni olyan körülményeket is, mint a kinyerési helyek közötti távolság, azok mélysége, az egyedi kinyerési helyből származó víz sajátos minősége (például a kémiai és mikrobiológiai összetétel), a kinyerési helyek közötti hidraulikus kapcsolat, a vízréteg nyitó- és zárópontja; c) minden olyan víz, amelynek a forrása az ugyanazon felszín alatti víztest ugyanazon víztartó rétegében található a víztartó réteg és a felszín alatti víztest 2000/60/EK irányelv szerinti fogalommeghatározásai értelmében, függetlenül attól, hogy több kinyerési helyből tör-e a felszínre; 1819 d) minden olyan víz, amelynek a forrása az ugyanazon felszín alatti víztest ugyanazon víztartó rétegében található, a víztartó réteg és a felszín alatti víztest 2000/60/EK irányelv szerinti fogalommeghatározásai értelmében, függetlenül attól, hogy több kinyerési helyből tör-e a felszínre, azzal, hogy az említett fogalommeghatározások vonatkozásában figyelembe kell venni olyan körülményeket is, mint a kinyerési helyek közötti távolság, azok mélysége, az egyedi kinyerési helyből származó víz sajátos minősége (például a kémiai és mikrobiológiai összetétel), a kinyerési helyek közötti hidraulikus kapcsolat, a vízréteg nyitó- és zárópontja; 2) Amennyiben az első kérdésben javasolt megoldások egyike tekintetében sem lehet igenlő választ adni, olyan körülményeken kell-e alapulnia az azonos forrásból származó természetes ásványvíz fogalma értelmezésének, mint a kinyerési helyek közötti távolság, azok mélysége, az egyedi kinyerési helyből származó víz sajátos minősége, a kinyerési helyek közötti hidraulikus kapcsolat, a vízréteg nyitó- és zárópontja? 119. A Vrhovno sodišče Republike Slovenije (Szlovénia) által április 25-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem (C-209/14. sz. ügy) Az eljárás nyelve: szlovén Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések 1) Az alapeljárás fentiekben vázolt körülményeire tekintettel úgy kell-e értelmezni a közös hozzáadottértékadó-rendszerről szóló, november 28-i 2006/112/EK tanácsi irányelv 90. cikkének (1) bekezdését, hogy a lízingtárgynak (ingatlan) a lízingbevevő tartozásainak meg nem fizetése miatt, továbbértékesítés és a lízingszerződés elszámolása céljából a lízingbeadó részére történő visszaadása még ha arra a lízingszerződés szerinti valamennyi részlet lejártát követően kerül is sor az elállás, a teljesítésmeghiúsulás, a teljes vagy részleges nemfizetés tényállását valósítja meg, amelynek alapján az adóalapot csökkenteni kell? 2) Úgy kell-e értelmezni a közös hozzáadottértékadó-rendszerről szóló, november 28-i 2006/112/EK tanácsi irányelv 2. cikkének (1) bekezdését, 14. cikkét, valamint 24. cikkének (1) bekezdését, hogy a vételi jog összege, amely a pénzügyi lízingszerződésből származó fizetési kötelezettségek legnagyobb részét képezi, és amelyet a lízingbevevő oly módon fizet meg a lízingbeadónak, hogy a tartozások megfizetésének elmaradása miatt a lízingbeadó visszaveszi birtokába a lízingtárgyat, azt egy harmadik személynek értékesíti, és az ezen értékesítésből származó vételártöbbletet amely többletből a záróelszámolás keretében levonta a vételi jog összegét is kifizeti a lízingbevevőnek, a szerződés teljesítése és a termékértékesítés ellenértékének, és így a héa hatálya alá tartozónak; vagy az ingatlan bérletére vagy hasznosítására vonatkozó szolgáltatás ellenértékének (és így a törvény vagy az adóalany választása alapján a héa hatálya alá tartozónak); vagy pedig a szerződés felmondásából eredő kár megtérítésének tekintendő, amelynek megfizetésére a lízingbevevő nemteljesítésével okozott kár elhárítása céljából kerül sor, és amely nem kapcsolódik közvetlenül ellenérték fejében nyújtott szolgáltatáshoz, és így nem tartozik a héa hatálya alá? 3) A második kérdésre adandó olyan értelmű válasz esetén, miszerint termékértékesítés és a szerződés teljesítésének ellenértékéről van szó, fel kell tenni azt a további kérdést, hogy ellentétes-e a héa semlegességének elvével az, hogy a lízingbeadó kétszer fizette meg a héát, mégpedig először a pénzügyi lízingszerződés megkötésekor (beleértve a vételi jog szerinti vételárat is, amely a szerződéses összeg legnagyobb részét jelentette), majd másodszor a lízingbevevőt terhelő tartozások elmaradt megfizetése következtében az ingatlannak valamely harmadik személy részére történő (tovább)értékesítésekor, figyelemmel arra is, hogy az ezen második értékesítésből származó héa-teher a záróelszámolással a lízingbevevőre hárul? 1920 Előzetes döntéshozatal tárgyában közzétett határozatok Büntető ügyszak Az adott időszakban nem tettek közzé ilyen tárgyú határozatot. Gazdasági ügyszak 15. A Bíróság elnökének január 31-i végzése (a Tribunal d instance d Orléans [Franciaország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) (C-298/13. sz. ügy) A Bíróság elnöke elrendelte az ügy törlését. 16. A Bíróság harmadik tanácsa elnökének február 7-i végzése (az Okresný súd Prešov [Szlovákia] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) (C-482/12. sz. ügy) 1 A harmadik tanács elnöke elrendelte az ügy törlését. 17. A Bíróság elnökének február 13-i végzése (a Tribunal Central Administrativo Norte [Portugália] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) (C-57/13. sz. ügy) 2 A Bíróság elnöke elrendelte az ügy törlését. 18. A Bíróság elnökének február 19-i végzése (az Amtsgericht Rüsselsheim [Németország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) (C-471/13. sz. ügy) 3 A Bíróság elnöke elrendelte az ügy törlését. 19. A Bíróság elnökének február 24-i végzése (az Amtsgericht Rüsselsheim [Németország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) (C-347/13. és C-353/13. sz. egyesített ügyek) 4 A Bíróság elnöke elrendelte az ügy törlését. 20. A Bíróság elnökének március 4-i végzése (az Amtsgericht Rüsselsheim [Németország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) (C-575/13. sz. ügy) 5 A Bíróság elnöke elrendelte az ügy törlését. 1 A kérdést l. Hírlevél IV. évf. 2. sz., Gazdasági ügyszak, 4. szám alatt. 2 A kérdést l. Hírlevél IV. évf. 5. sz., Gazdasági ügyszak, 11. szám alatt. 3 A kérdést l. Hírlevél IV. évf. 12. sz., Gazdasági ügyszak, 37. szám alatt. 4 A kérdést l. Hírlevél IV. évf. 10. sz., Gazdasági ügyszak, 27. és 28. szám alatt. 5 A kérdést l. Hírlevél V. évf. 2. sz., Gazdasági ügyszak, 5. szám alatt. 20 Több megjelenítése
A Kúria Nemzetközi Kapcsolatok és Európai Jogi Irodájának Hírlevele 2013. július 31. IV. évfolyam 7. szám
A Kúria Nemzetközi Kapcsolatok és Európai Jogi Irodájának Hírlevele 2013. július 31. IV. évfolyam 7. szám EURÓPAI UNIÓS JOGI KÖZLEMÉNYEK... 3 KÖZZÉTETT ELŐZETES DÖNTÉSHOZATAL IRÁNTI KÉRELMEK...3 BÜNTETŐ Részletesebben A Kúria Nemzetközi Kapcsolatok és Európai Jogi Irodájának Hírlevele 2014. január 31. V. évfolyam 1. szám
A Kúria Nemzetközi Kapcsolatok és Európai Jogi Irodájának Hírlevele 2014. január 31. V. évfolyam 1. szám EURÓPAI UNIÓS JOGI KÖZLEMÉNYEK... 3 KÖZZÉTETT ELŐZETES DÖNTÉSHOZATAL IRÁNTI KÉRELMEK...3 BÜNTETŐ Részletesebben A Kúria Nemzetközi Kapcsolatok és Európai Jogi Irodájának Hírlevele 2014. február 28. V. évfolyam 2. szám
A Kúria Nemzetközi Kapcsolatok és Európai Jogi Irodájának Hírlevele 2014. február 28. V. évfolyam 2. szám EURÓPAI UNIÓS JOGI KÖZLEMÉNYEK... 3 KÖZZÉTETT ELŐZETES DÖNTÉSHOZATAL IRÁNTI KÉRELMEK...3 BÜNTETŐ Részletesebben A Kúria Nemzetközi Kapcsolatok és Európai Jogi Irodájának Hírlevele
A Kúria Nemzetközi Kapcsolatok és Európai Jogi Irodájának Hírlevele 2014. május 31. V. évfolyam 5. szám EURÓPAI UNIÓS JOGI KÖZLEMÉNYEK... 3 KÖZZÉTETT ELŐZETES DÖNTÉSHOZATAL IRÁNTI KÉRELMEK...3 BÜNTETŐ Részletesebben Felsőbírósági Jogesetek
DR. LEHÓCZKI BALÁZS, DR. SZÉPLAKI-NAGY GÁBOR, DR. BALOGH ZSOLT, DR. DARÁK PÉTER PHD, DR. SZABÓ ANNAMÁRIA ESZTER PHD Felsőbírósági Jogesetek AZ EURÓPAI UNIÓ BÍRÓSÁGA, A KÚRIA ÉS AZ ALKOTMÁNYBÍRÓSÁG KÖZIGAZGATÁSI Részletesebben (Jogalkotási aktusok) IRÁNYELVEK
2011.2.23. Az Európai Unió Hivatalos Lapja L 48/1 I (Jogalkotási aktusok) IRÁNYELVEK AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS A TANÁCS 2011/7/EU IRÁNYELVE (2011. február 16.) a kereskedelmi ügyletekhez kapcsolódó késedelmes Részletesebben kis értékű követelések európai eljárásának alkalmazásához
Gyakorlati útmutató a kis értékű követelések európai eljárásának alkalmazásához a kis értékű követelések európai eljárásának bevezetéséről szóló, 2007. július 11-i 861/2007/EK európai parlamenti és tanácsi Részletesebben AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS A TANÁCS 2014/25/EU IRÁNYELVE
L 177/6 HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja 2008.7.4. AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS A TANÁCS 593/2008/EK RENDELETE (2008. június 17.) a szerződéses kötelezettségekre alkalmazandó jogról (Róma I.) AZ EURÓPAI PARLAMENT Részletesebben A TANÁCS 2009/50/EK IRÁNYELVE
2009.6.18. Az Európai Unió Hivatalos Lapja L 155/17 IRÁNYELVEK A TANÁCS 2009/50/EK IRÁNYELVE (2009. május 25.) a harmadik országbeli állampolgárok magas szintű képzettséget igénylő munkavállalás céljából Részletesebben A TANÁCS 1992. október 12-i 2913/92/EGK RENDELETE a Közösségi Vámkódex létrehozásáról
A TANÁCS 1992. október 12-i 2913/92/EGK RENDELETE a Közösségi Vámkódex létrehozásáról AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK TANÁCSA, tekintettel az Európai Gazdasági Közösséget létrehozó szerződésre, és különösen annak Részletesebben AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS A TANÁCS 883/2004/EK RENDELETE (2004. április 29.) a szociális biztonsági rendszerek koordinálásáról
2004R0883 HU 01.05.2010 001.001 1 Ez a dokumentum kizárólag tájékoztató jellegű, az intézmények semmiféle felelősséget nem vállalnak a tartalmáért B AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS A TANÁCS 883/2004/EK RENDELETE Részletesebben (Tájékoztatások) AZ EURÓPAI UNIÓ INTÉZMÉNYEITŐL, SZERVEITŐL, HIVATALAITÓL ÉS ÜGYNÖKSÉGEITŐL SZÁRMAZÓ TÁJÉKOZTATÁSOK TANÁCS MEGÁLLAPODÁS
2013.6.20. Az Európai Unió Hivatalos Lapja C 175/1 IV (Tájékoztatások) AZ EURÓPAI UNIÓ INTÉZMÉNYEITŐL, SZERVEITŐL, HIVATALAITÓL ÉS ÜGYNÖKSÉGEITŐL SZÁRMAZÓ TÁJÉKOZTATÁSOK TANÁCS MEGÁLLAPODÁS az egységes Részletesebben AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS A TANÁCS 2005/36/EK IRÁNYELVE (2005. szeptember 7.) a szakmai képesítések elismeréséről. (HL L 255, 30.9.2005, o.
2005L0036 HU 01.01.2007 001.001 1 Ez a dokumentum kizárólag tájékoztató jellegű, az intézmények semmiféle felelősséget nem vállalnak a tartalmáért B AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS A TANÁCS 2005/36/EK IRÁNYELVE Részletesebben Ütv. 1. (2) bekezdés; Ut. 1 2. Ütv. 2. (1) bekezdés; Ut. 34 54.
DFT-HUNGÁRIA Dr. Hubai Ágnes közérthető közbeszerzés Szakkönyv a 2009. áprilisában módosított közbeszerzési törvényről 2009. www.e kozbeszerzes.hu. dr. Hubai ágnes: Közérthető Közbeszerzés Szakkönyv a Részletesebben Emberi jogi képzés a visszatérés területén. Oktatási segédanyag. Országos Bírósági Hivatal 2012-2013.
Emberi jogi képzés a visszatérés területén Oktatási segédanyag Országos Bírósági Hivatal 2012-2013. Emberi jogi képzés a visszatérés területén Oktatási segédanyag Tartalomjegyzék: Dr. Igor Ciobanu: A visszaküldés Részletesebben ORSZÁGISMERTETÉS OLASZORSZÁG
ORSZÁGISMERTETÉS OLASZORSZÁG Az olasz jogrendszer áttekintő bemutatása különös tekintettel a társaságokat érintő rendelkezésekre 2006. május Tartalomjegyzék I. Bevezetés...1 II. Közigazgatási jog...1 III. Részletesebben A védjegy és piaci előnyei
A védjegy és piaci előnyei Készítette: Dr. Fekete László 2011 Budapest 1. Bevezetés A védjegy az árujelzők legfontosabb fajtája, továbbá a piacgazdaságban az iparjogvédelem egyik legfontosabb jogintézménye. Részletesebben A KONFERENCIA JOGESETEI
Budapesti Ügyvédi Kamara Időpont: 2012. november 23. (péntek) Helyszín: ELTE ÁJK Aula Magna és más előadótermek 1053 Budapest Egyetem tér 1-3. ELTE PÉNZÜGYI JOGI KONFERENCIA 2012 ADÓJOGI ESETEK AZ ELMÉLET Részletesebben Gyakorlati Útmutató Az Európai Végrehajtható Okiratról Szóló Rendelet Alkalmazásához
HU Gyakorlati Útmutató Az Európai Végrehajtható Okiratról Szóló Rendelet Alkalmazásához http://ec.europa.eu/civiljustice/ Európai Igazságügyi Hálózat polgári és kereskedelmi ügyekben Előszó magánszemélyek Részletesebben 2004.4.30. Az Európai Unió Hivatalos Lapja L 143.
EURÓPAI BIZOTTSÁG Brüsszel, 29.4.2013 SWD(2013) 53 final/2 BIZOTTSÁGI SZOLGÁLATI MUNKADOKUMENTUM Útmutató az Európai Unió állami támogatási, közbeszerzési és belső piaci szabályainak az általános gazdasági Részletesebben 2011. évi CVIII. törvény a közbeszerzésekről 1 ELSŐ RÉSZ. Általános rendelkezések. I. Fejezet. A törvény célja és alapelvei
2009. évi LXXVI. törvény a szolgáltatási tevékenység megkezdésének és folytatásának általános szabályairól Az Országgyűlés a vállalkozások, különösen a kis- és középvállalkozások működésének megkönnyítése, Részletesebben III.3.5. Közbeszerzési/beszerzési eljárásokkal kapcsolatos rendelkezések
III.3.5. Közbeszerzési/beszerzési eljárásokkal kapcsolatos rendelkezések Jelen rendelkezések mind a közbeszerzési, mind a kivételi körbe tartozó beszerzési eljárások tekintetében figyelemmel a tételes Részletesebben Útmutató az új Brüsszel II Rendelet alkalmazásához. www.europa.eu.int/civiljustice
HU Útmutató az új Brüsszel II Rendelet alkalmazásához www.europa.eu.int/civiljustice B evezetés A szabadság, biztonság és igazságosság térsége az Európai Unióban segíti az emberek mindennapi életét, amikor Részletesebben MUNKÁKRA KERETMEGÁLLAPODÁSOK MEGKÖTÉSE. tárgyú nyílt, uniós értékhatárt elérő, építési közbeszerzési eljáráshoz. 2013. március 23.
MAGYAR KÖZÚT NONPROFIT ZRT. 1024 BUDAPEST, FÉNYES ELEK U. 7-13. HAZAI FORRÁSBÓL FINANSZÍROZOTT 2013-2014 ÉVI NAGYFELÜLETŰ JAVÍTÁSI, FELÚJÍTÁSI ÉS A RENDKÍVÜLI IDŐJÁRÁS OKOZTA BURKOLATKÁROK HELYREÁLLÍTÁSÁRA, Részletesebben A bűncselekmények áldozatainak segítéséről és az állami kárenyhítésről szóló törvény koncepciója
A bűncselekmények áldozatainak segítéséről és az állami kárenyhítésről szóló törvény koncepciója I. BEVEZETÉS Az áldozatsegítés 1 a modern büntetőpolitika feladata A bűncselekmények széles értelemben vett Részletesebben 2013.6.29. Az Európai Unió Hivatalos Lapja L 181/15
2013.6.29. Az Európai Unió Hivatalos Lapja L 181/15 AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS A TANÁCS 608/2013/EU RENDELETE (2013. június 12.) a szellemi tulajdonjogok vámhatósági érvényesítéséről és az 1383/2003/EK tanácsi Részletesebben 2016 © DocPlayer.hu Adatvédelmi irányelvek | Szolgáltatási feltételek | Visszajelzés

matches: Kúria Kúria Kúria Kúria BÍRÓSÁG KÚRIA KÚRIA Bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság Bíróság Bíróság bíróság bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Kúria Kúria Kúria Kúria Kúria Kúria Kúria Kúria KÚRIA


text:
Fizetnénk mi, de nincs kinek | arsboni
Kezdőlap Jog Polgári jog Fizetnénk mi, de nincs kinek
Az életben számtalanszor előfordul, hogy tartozunk valakinek, de nem tudunk teljesíteni, vagy azért mert jótevőnk követelését idő közben már továbbadta másnak, akinek a személyét még nem ismerjük, vagy azért, mert többen is kérik tőlünk ugyanazt az összeget és nem tudjuk, hogy kinek fizessünk. Az is előfordulhat ugyanakkor, hogy egész egyszerűen nem találjuk korábbi hitelezőnket, vagy egy esetleges vitás helyzet miatt ő nem fogadja el a pénzünket, például azt állítva, hogy nem annyit adott nekünk kölcsön, mint amennyit mi visszafizetünk. Persze megeshet az is, hogy az összeget ugyan átveszi, de nyugtát erről nem ad. A későbbi problémák – például késedelmi kamatfizetés – elkerülése érdekében, ezekben az esetekben célszerű bírósági letétbe helyezéssel teljesíteni. Nem kell tehát, hogy peres ügyünk legyen a bíróságon, elég ha „fizetnénk mi, de nincs kinek”.
A polgári törvénykönyvről szóló 2013. évi V. törvény (Ptk.) VI. könyvének XI. fejezete az általános rendelkezések között, a teljesítés sajátos esetei körében nevesíti a bírósági letétbe helyezés útján történő teljesítést, amelynek az általános szabályok szerint kötelem megszüntető hatása van.
A bírósági – különösen a teljesítési – letét jelentősége abban áll, hogy a letevőnél a kötelem megszűnése mellett államilag „támogatott” módon következnek be a jogviszonyból származó, reá nézve előnyös jogkövetkezmények. Leggyakoribb példa, hogy a megváltási ár ily módon történő megfizetésével a volt házastárs, élettárs tulajdonjoga bejegyzését kérheti az ingatlan-nyilvántartásba, vagy a kisajátítási kártalanítás megfizetője tulajdonjogot szerez az adott ingatlanon, más esetben pedig a kamatfizetési kötelezettség időtartama zárul le ekkor. A bírói letét lehetőséget ad a teljesítésre olyan szituációban is, amikor a jogosult személye a per kimenetelétől függ és a kötelezett teljesíteni akar. A peres eljárásoktól függetlenül is találkozhatunk a jogintézménnyel, például ügyvédként akkor, amikor az ügyfél az ügyleti letétet meg kívánja szüntetni, vagy a gazdasági élet szereplőjeként akkor, amikor a követelés jogosultja a nyugtaadási kötelezettségét megtagadja. (1)
1. A letéti jogviszony
A római jogban a letétet (depositum) a szerződések között reálszerződésnek tekintették, amely azt jelentette, hogy a kötelem létrejöttéhez a dolog átadása kellett, a letéteményes kötelezettsége pedig a dolog megőrzése és visszaszolgáltatása volt. A letét tárgya, amelyet bármikor vissza lehetett követelni, csak ingó dolog lehetett, a jogügylet pedig ingyenes volt. (2) A mai szabályozás is őrzi ezeket a klasszikusan kimunkált gyökereket.
A letétre vonatkozó anyagi jogi szabályok részben a Ptk.-ban (3), részben pedig egyéb jogszabályokban (4) kerültek meghatározásra, az eljárásjogi rendelkezéseket pedig a bíróságon kezelt letétekről szóló 27/2003. (VII.2.) IM. rendelet (Lr.) tartalmazza.
A Ptk. 6:53. § (2) bekezdése szerint a letéteményes kötelezettségeire a letéti szerződés szabályait kell megfelelően alkalmazni, vagyis a letéteményes fő kötelezettsége az „őrzés” (5) és a letét meghatározott határidő elteltét követő „visszaadása”. (6) A bíróságnak tehát bírósági letét esetén megőrzési és átadási kötelezettsége van azzal, hogy a letét után kamatot nem fizet, őrzési díjat és kezelési költséget pedig – főszabály szerint – nem számít fel. Érthető a jogszabály rendelkezése a kamat vonatkozásában, hiszen a jogosult késedelmi kamatot csak a teljesítésig követelhet, az pedig magával a letét elfogadásával megtörténik.
2. A letétkezelés célja
A bíróságon csak meghatározott célból lehet letétet elfogadni és kezelni (őrizni). Ezen célokat az Lr. 1. §-a határozza meg, amelyek lehetnek teljesítési célok, őrzési célok, illetve kezelhető a letét költségek előlegezése (elnöki letét) vagy kényszerintézkedés (például óvadék) teljesítése céljából is.
A letétkezelés célját minden esetben a letevőnek kell meghatároznia. A célnak a letevő által előadott tényállással összhangban kell állnia, ennek érdekében pedig hiánypótlási felhívás kiadása is indokolt lehet. A letétbehelyezés kérelmező által megjelölt célja határozza meg ugyanis az eljáró bíróság illetékességét, valamint a kérelem elbírálása során alkalmazandó anyagi jogi és eljárásjogi rendelkezéseket.
Teljesítési letétnél például a bíróság (mint letéteményes) arra vállal kötelezettséget, hogy a letét tárgyát más (harmadik) személy részére kifizeti vagy átadja. Őrzési letétnél azonban a kötelezettség lényege az, hogy a bíróság meghatározott feltételek teljesülése esetén a letét tárgyát a letevőnek visszafizeti. Ezt a feladatot emelte ki az a jogeset (7), amelyben a felperes a bírósági letétként kezelt szakértői díjelőlegéről szóló bírói rendelkezés elmulasztására hivatkozással jogalap nélküli gazdagodás jogcímen indított peres eljárást a bírósággal szemben. A keresetet az elsőfokú bíróság azzal utasította el, hogy az alperes nem gazdagodhatott a letett összeggel, mert az nem került az alperes tulajdonába, azzal nem volt jogosult rendelkezni, azt csupán a bírói letét szabályai szerint ideiglenesen megőrizte.
3. A kisajátítási letét
A letéti nem peres ügyek között külön csoportot képeznek az ún. kisajátítási kártalanítási összegek letétbe helyezésével kapcsolatos eljárások.
A jogcímhez kötöttség ezekben az ügyekben fokozottan érvényesül, nem mindegy ugyanis, hogy a letevő a jogosult személyének bizonytalan voltára (ezzel összefüggésben esetlegesen halálára), vagy a jogosult lakóhelyének ismeretlen voltára hivatkozik. Míg ugyanis az első esetben a kérelmezőnek a jogosult személyének ismeretlen voltát (halála esetén jogutódai hiányát), addig a második esetben lakóhelyének hiányát kell valószínűsítenie, ami más-más okirati bizonyíték becsatolását követeli meg. A kérelemhez kötöttséget támasztja alá az is, hogy már a letét befizetésekor meg kell jelölni a letét fajtáját. Ezt később a letevőnek a kérelemben ismét elő kell adnia.
A Kúria úgy foglalt állást a letét célhoz kötöttsége tekintetében, hogy amennyiben a jogosult elhunyt és utána ingatlan hagyaték maradt, úgy a vagyontárgy vonatkozásában a hagyatéki eljárást le kell folytatni, ennek tényét pedig igazolni kell, így a letevőnek ekörben adatkutatást kell végeznie. Mivel a kisajátításról szóló 2007. évi CXXIII. törvény (Kstv.) mögöttes kódexe a Ptk., így az önhiba hiányát – vagyis, hogy a letevő mindent megtett a kérelmezett jogutóda személyének megállapítására, csak az eredménytelen maradt – a jegyző vagy közjegyző tájékoztatásának becsatolásával kell igazolni. (8)
Jelen cikk szerzőjének álláspontja szerint abban az esetben például, ha a letevő a kisajátítási letét elfogadásának jogalapjaként Kstv. 21. § (6) bekezdésének f) pontját (a jogosult lakóhelye ismeretlen) jelölte meg, de az eljárás során adat merül fel arra, hogy a jogosult már a kisajátítási eljárást megelőzően elhunyt, akkor a bíróságnak a jogcím pontosítására fel kell hívnia a letevőt azzal, hogy a döntéshez szükséges okirati bizonyítékait a nyilatkozatával egyidejűleg csatolja be.
A kisajátítási kártalanítási összegek tárgyában indult nem peres ügyekben számos esetben észleli a bíróság, hogy az eljárást lefolytató kormányhivatal a jogerős kisajátítási határozat meghozatala során eljárási szabályt sértett, például nem észlelte, hogy a jogosult már jóval a kisajátítási eljárás megindítását megelőzően elhunyt, vagy részére az eljárásban ügygondnok nem került kirendelésre. A bíróság ilyenkor az alapeljárásban rögzített tényeket köteles ugyan figyelembe venni, de nincs kötve a kormányhivatal határozatában tett megállapításokhoz, a bíróságnak ugyanis csak azt kell vizsgálnia, hogy a kérelem benyújtásának időpontjában (az akkor hatályos jogszabályok szerint) fennállnak-e a letétbe helyezés elfogadásának anyagi jogi és eljárásjogi feltételei.
Figyelemmel kell lenni ezen ügyekben arra is, hogy a bírósági határozat közlése a jogosulttal szabályszerűen megtörténjen (például hirdetményi kézbesítés útján), illetve szükség esetén ügygondnok kirendelése is szükséges lehet.
Az Lr. megszövegezése számos helyen félreértésre ad okot és hiányosságokat is tartalmaz, többek között a kisajátítási letétekre vonatkozó illetékességi szabályok nem egyértelmű megszövegezése okán. Már a preambulumban is található téves jogszabályi hivatkozás, a megszövegezés pedig az „őrzés”, „kezelés”, „őrzési letét” kifejezések párhuzamos használata okán lehet aggályos, így az alkalmazása fokozott odafigyelést igényel.
Kisajátítási letéteknél az illetékesség vizsgálatakor nem a határozatot hozó kormányhivatal székhelyét kell figyelembe vennünk, hanem a kisajátított ingatlan fekvését, ugyanis ez határozza meg a kártalanítási per lefolytatására illetékességgel rendelkező bíróságot (9), így ha a kisajátított ingatlan Budapest területén található, úgy függetlenül attól, hogy egyéb jogszabályi felhatalmazás alapján esetlegesen a Pest Megyei Kormányhivatal folytatta le az eljárást, a letéti ügyben a Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság illetékessége folytán az Lr. 14. § (2) bekezdésében foglalt szabályok szerint a Pesti Központi Kerületi Bíróság fog eljárni.
Míg a régi Ptk.-ban a bírósági letét mint jogintézmény szabályai elszórtan voltak elhelyezve (10), addig az új Ptk.-ban a szabályozás generális jelleget öltött. Mindezek, valamint a gazdasági élet és a magánjogi jogviszonyok változatlanul összetett és bonyolult volta felerősítheti, de legalábbis szinten tartja a jogintézmény aktuális fontosságát és ebből következően a jelentőségét is, ugyanakkor az alkalmazása során felmerülő kihívások kezelése érdekében az Lr. pontosítása indokolt.
A jogintézmény a teljesítést szolgálja, amely vonatkozásában ne felejtsük el Szladits Károly szavait. „A kötelem sohasem öncél, s ekképp nem azért létesítünk kötelmeket, hogy azok csupán létrejöjjenek, hanem azért, hogy a javak, értékek, általában a szolgáltatások kicserélésével egymás érdekét kölcsönösen előmozdítsuk. […] A kötelem létesítése tehát önmagában még semmi eredményt nem jelent, csupán megindít egy folyamatot, megnyitja a lehetőséget ahhoz, hogy az ügyletből egyik, vagy másik, vagy mindkét fél idővel előnyt szerezzen.” (11)
dr. Morvai Viktória (Budakörnyéki Járásbíróság, bírósági titkár)
(1) Ilyenkor a kötelezett választhat, hogy vagy visszatartja a teljesítést, vagy teljesít és a jogosultat a nyugta kiadására kéri kötelezni, vagy pedig bírósági letétbehelyezéssel teljesít. Nem igaz ez ugyanakkor a beszámítás esetében (Ld. 1615/2007-es gazdasági elvi határozat).
(2) A XII. táblás törvények büntetőkeresetet biztosítottak a sikkasztó letéteményessel szemben, később pedig a praetori jogalkalmazás munkálta ki a jogérvényesítésre szolgáló actiokat (ld. actio depositi directa, actio depositi contraria).
(3) A Ptk. 6: 53. § (1) bekezdése szerint a kötelezett a pénz fizetésére, továbbá értékpapír vagy más okirat kiadására irányuló kötelezettségét bírósági letétbe helyezés útján is teljesítheti, ha
(4) Ld. a kisajátításról szóló 2007. évi CXXIII. törvény (Kstv.) 21. § (6) bekezdését.
(5) Az őrzéssel kapcsolatos konkrét tevékenység, illetve közreműködés szükséges ahhoz, hogy a jogviszony letéti szerződésnek minősüljön, ennek hiányában csupán ál-letétnek minősíthető a jogviszony (BDT.2000.126.).
(6) Ld. Ptk. 6:360. §
(7) Fővárosi Ítélőtábla 5.Pf.20.152/2015/7/II. számú eseti döntése.
(8) Kúria Pfv. III.21.867/2013/2.
(9) Ld. a Kstv. 32. § (1) bekezdésének b) pontját és a Fővárosi Ítélőtábla 9.Pk.26.006/2006/2. számú határozatát.
(10) Ld. az 1959. évi IV. törvény (régi Ptk.) 268. § (1), 270. § (2), 473. § (1)-(2), 629. § (1), 287. §, 334. § (3) és a Ptké. 51. §-ait.
(11) SZLADITS Károly (szerk.): Magyar Magánjog III. kötet. (Grill, Budapest, 1941., 400.)
Jogszabályok, jogi források:
a kisajátításról szóló 2007. évi CXXIII. törvény (Kstv.)
a bíróságon kezelt letétekről szóló 27/2003. (VII.2.) IM. rendelet (Lr.)
a Kúriának, az ítélőtábláknak és a törvényszékeknek, valamint az Országos Bírósági Hivatalnak a pénz- és értékkezelésre vonatkozó szabályzatáról szóló 5/2015. (VII. 31.) OBH Elnöki ajánlás
Kúriai Határozatok Gyűjteménye
POMEISL András: A letéti szerződések. In: WELLMANN György szerk: Az Új Polgári Törvénykönyv Magyarázata. VI/VI kötet. Második, átdolgozott, bővített kiadás. HVG-Orac Kiadó, Budapest, 2014. 2266-254.pp.
Az új Ptk. zálogjogra, biztosítéki és letéti szerződésekre, valamint egyéb kötelem-keletkeztető tényállásokra vonatkozó szabályairól – interjú Pomeisl Andrással, a Nagykommentár szerkesztőjének munkatársával (http://ptk2013.hu/interjuk/az-uj-ptk-zalogjogra-biztositeki-es-leteti-szerzodesekre-valamint-egyeb-kotelem-keletkezteto-tenyallasokra-vonatkozo-szabalyairol-interju-pomeisl-andrassal-a-nagykommentar-szerkesztojene/2550, utolsó letöltés időpontja: 2017.08.02. 16:48)
FÁBIÁN Ferenc: Letéti szerződések. In: Sándor István (szerk.): Előadásvázlatok a kötelmi jog különös részéből. 257 p. Budapest: Patrocinium Kiadó, 2014. pp. 144-151.
SZLADITS Károly (szerk.): Magyar Magánjog III. kötet (Grill, Budapest, 1941.)

matches: bíróság bíróság bíróság bíróság Kúria bíróság Bíróság Bíróság Kúria