text:
Címlap > 4/2013. számú BJE határozat
4/2013. BJE. szám
A Legfelsőbb Bíróságnak az élet és testi épség büntetőjogi védelméről szóló 15. számú Irányelvének III. részének helyébe az alábbi jogegységi határozat lép.
A Kúria Büntető Kollégiumának vezetője a 2011. évi CLXI. törvény (Bszi.) 33. §-a (1) bekezdésének a) pontjában írt jogkörével élve a Bszi. 32. §-a (1) bekezdésének a) pontja alapján a joggyakorlat továbbfejlesztése érdekében jogegységi eljárás lefolytatását és jogegységi határozat meghozatalát indítványozta. Álláspontja szerint ugyanis a Legfelsőbb Bíróság 15. számú, az élet és testi épség büntetőjogi védelméről szóló Irányelvének a jogos védelem kérdéseit tárgyaló III. része – alapvetően a Büntető Törvénykönyvről szóló 2012. évi C. törvény 2013. év július hó 1. napján történt hatályba lépésére tekintettel – újjáalkotásra szorul.
A legfőbb ügyész maga is szükségesnek tartotta, hogy a Kúria a 15. számú Irányelv III. részének helyébe lépő jogegységi határozatot hozzon.
Az élet és a testi épség védelméről szóló 15. számú Irányelv irányelvkénti fenntartását a Kúria Büntető Kollégiuma a 3/2013. BJE számú jogegységi határozatával megszüntette.
A Bszi. 195. §-ának (3) bekezdésére figyelemmel, a Bszi. 34. §-a (4) bekezdésének b) pontja alapján a Kúria büntető jogegységi tanácsaként eljáró Büntető Kollégium egyetértett az indítvánnyal abban, hogy a jogos védelem feltételeinek egységes értelmezése és alkalmazása érdekében jogegységi eljárás lefolytatása és - a 15. számú Irányelv irányelvkénti fenntartásának megszüntetését követően - jogegységi határozat hozatala szükséges.
A Legfelsőbb Bíróság 15. számú – az élet és testi épség büntetőjogi védelméről szóló, l981. november 23-án meghozott és az élet védelmét fokozottabban biztosító 4. számú Irányelvet felváltó – Irányelve több évtizeden keresztül hasznosan szolgálta az ítélkezési gyakorlat egységének kialakítását. Az időközben bekövetkezett jogszabályi változások – főként a Büntető Törvénykönyvről szóló 2012. évi C. törvény hatályba lépése - azonban indokolttá tették az irányelv alábbiakban részletezett korszerűsítését.
Magyarország Alaptörvényének V. Cikke kimondja, hogy „Mindenkinek joga van törvényben meghatározottak szerint a személye, illetve a tulajdona ellen intézett, vagy az ezeket közvetlenül fenyegető jogtalan támadás elhárításához.” A jogtalan támadással szembeni védekezés alkotmányos alapjogként történő deklarálása a Büntető törvénykönyv Általános Részében szabályozott jogintézményt, mint különösen védett értéket emelte ki, olyan felhatalmazást adva az ország polgárainak, amely a jogtalansággal szembeni ellenállást többé nem kivételes lehetőségnek, hanem mindenkit megillető természetes alapjognak ismeri el. E nagy jelentőségű jogalkotási megoldásnak következménye a 2012. évi C. törvény jogos védelmet szabályozó §-ainak (21-22. §), a jogos védelmet minden eddiginél szélesebb körben megengedő kodifikálása. A 15. sz. Irányelv III. részének megalkotása óta eltelt több mint három évtized törvényi változásai, a bírói gyakorlat ehhez igazodó alakulása, és elsősorban a jogos védelem említett rang- és felfogásbeli megváltozása szükségessé teszi a jogos védelem tárgyában folytatott létező ítélkezési gyakorlat továbbfejlesztését. Ez azt jelenti, hogy a 2012. évi C. törvény 2013. július 1-jén történő hatálybalépésétől kezdve a kódex 21. és 22. §-ainak alkalmazása során az ítélkezés alapozhat mindarra a korábbi évtizedekben kimunkált, és továbbra is fenntartható, elvi-dogmatikai alapokon nyugvó, a valóság szülte élethelyzetek elbírálásának tapasztalatai által megérlelt gyakorlatra, amely az új Btk. szabályozásában is felhasználható. Ugyanakkor a 2012. évi C. törvény, Alaptörvényből levezethető, megváltozott jogalkotói felfogásának következtében a törvény szövegébe épített új rendelkezések más tartalma indokolja, hogy a bírói gyakorlat a jogértelmezés és alkalmazás során szem előtt tartsa a következőket:
Btk. 22. § (1) bekezdés
A védekezést támadás előzi meg. Az elhárítás válasz a támadásra. A védekezés azért jogos, mert a támadás jogtalan. A jogosan védekező a jogot védi a jogtalansággal szemben. Korábbi – ám máig igaz – magyarázat szerint erőt alkalmaz az erőszak ellen. A támadás olyan tevékenység, amely megvalósítja valamely bűncselekmény (szabálysértés) törvényi tényállásának ismérveit. A támadás objektív ismérve annak jogtalansága. A jogtalan támadás elhárításának kockázatát, következményeit a támadónak kell viselnie.
Amennyiben az aktív magatartással megvalósuló támadás jogellenes állapotot eredményez, annak fenntartása érdekében a támadó által tanúsított passzív magatartás is jogtalan támadásnak minősül (BH 1997.512.).
A támadásnak „intézettnek”, vagy „közvetlenül fenyegetőnek” kell lennie. Intézett a támadás akkor, ha az elkövető valamely, a Különös Részben büntetni rendelt bűncselekmény (szabálysértés) törvényi tényállásának megvalósítását megkezdte. Közvetlenül fenyegető a támadás akkor, ha a támadás megkezdésétől azonnal vagy igen rövid időn belül reálisan tartani lehet.
A jogos védelmi helyzet mindaddig fennáll, ameddig a megtámadott okkal tarthat a támadás megkezdésétől vagy annak folytatásától.
A 22. § (1) bekezdése szerinti jogtalan támadás irányulhat személy ellen, javak ellen, a közérdek ellen.
A jogtalan támadás általában erőszakos, az elhárító cselekmény pedig mindig kényszerű.
Amennyiben a jogtalan támadás ténye megállapítható, úgy az elhárítás szükségessége nem vitatható. Az elhárítás szükségességének a mértéke azonban - a 22. § (3) bekezdése szerint - túlléphető.
Ha van jogtalan támadás, akkor annak az elhárítása szükséges. Az elhárító cselekmény is tevékenység, aktív szembeszegülés a támadással. A szükségesség azt jelenti, hogy a védekezőnek a jogtalan támadás elhárításához enyhébb védekezési mód nem állt rendelkezésére, mint amelyet alkalmazott. Ha volt más – enyhébb – mód az elhárításra, de annak megválasztásában a támadás okozta ijedtség vagy menthető felindulás a védekezőt meggátolta, akkor a cselekmény büntetendő, de a védekező nem büntethető a túllépés miatt. A védekező cselekmény jogszerűségének egyetlen kritériuma a szükségesség.
A 15. Irányelv III. részének 4. pontjában az arányossággal kapcsolatban kifejtettek a továbbiakban nem alkalmazhatók. Meghaladottá vált ugyanis annak vizsgálata, hogy „az elhárító magatartás nem idézett-e elő aránytalanul nagyobb sérelmet, mint amelyet a jogtalan támadás okozott volna”. Ennek az elvárásnak törvényi alapja korábban is hiányzott, a hatályos szabályozás pedig tudatosan mellőzte az arányosság fogalmának megjelenítését. Az előzőekben kifejtettekből következik, hogy a meg nem jelenített fogalom a szükségesség kritériumából vezethető le, s csak azon belül bír jelentőséggel.
A jogos védelem túllépéséért [2012. évi C. törvény 22. § (3) bek.] a védekező csak akkor felel, ha a jogtalan támadás belőle ijedtséget vagy indulatot nem váltott ki, s az enyhébb – ám célravezető – elhárítási módot tudatosan tette félre, amikor a súlyosabb kimenetelűt választotta, mert ezáltal a jogos védelmet a megtorlás eszközeként alkalmazta, amelyre ez a jogintézmény nem ad felhatalmazást.
Mindazonáltal a támadó és védekező cselekményének lehetséges eredményét egymáshoz viszonyítottan továbbra is vizsgálni kell, mert csak ezáltal érvényesülhet a 22. § (3) bekezdés tartalma, amely az elhárítás szükséges mértékének túllépésével továbbra is számol, s ha az ijedtségből vagy menthető felindulásból történik, úgy a büntethetőséget kizárja.
Az új törvény a jogos védelmet, a büntethetőséget kizáró vagy korlátozó okok között objektív büntethetőségi akadályként kezeli, amikor a jogos védelem során megvalósított cselekményt „nem büntetendőnek” tekinti. Tehát az a cselekmény, amelyet a védekező a jogtalan támadás elhárítása érdekében kifejt, - s az megvalósíthatja a Különös Rész valamely törvényi tényállását – nélkülözi a társadalomra veszélyességet, s ezáltal bűncselekményt nem valósít meg.
A bűncselekmény hiánya olyan büntetőeljárási akadály, amelynek hivatalból történő észlelése nemcsak a már megindított büntetőeljárás megszüntetését, vagy bírósági szakban, felmentő ítélet hozatalát kell eredményezze, de elejét veheti annak is, hogy a jogosan védekező egyáltalán büntetőeljárás hatálya alá kerüljön.
A 22. § (1) bekezdése szerinti jogos védelem korlátai:
verbális cselekményekkel szemben nem vehető igénybe,
megtorlásként nem alkalmazható,
kölcsönös kihívás elfogadása mindkét fél számára a jogtalanság állapotát hozza létre,
támadás kiprovokálása megfosztja a védekezőt az elhárítás jogszerűségétől,
javak elleni, közvetlen erőszakkal nem járó cselekmény elhárítása a támadó életének kioltását általában nem eredményezheti. A 22. § (3) bekezdése szerinti túllépés azonban nem zárható ki.
A jogtalan támadás vagy azzal való fenyegetés értékelése a jogalkalmazón (ügyész, bíró) múlik, és ennek eredményeképpen juthat arra a megállapításra, hogy az intézett vagy fenyegető magatartás – akár a támadó személyének vétőképtelenségére, akár a magatartás súlytalanságára figyelemmel – nem indokolta az elhárító cselekményt, mert az nem volt szükséges, tehát a szükségesség hiányzott.
Ebben az esetben a jogalkalmazói értékítélet végkövetkeztetése a jogos védelem hiányát állapíthatja meg (pld.: kerekesszékbe kényszerült, súlyosan mozgáskorlátozott egyén ütést szándékoló, ám azt végrehajtani komolyan nem képes mozdulata; hároméves gyermek általi tettlegesség).
A 2012. évi C. törvény korábbi kódexben előzménnyel nem rendelkező szabályozása az ún. szituációs jogos védelmi helyzet bevezetése, tartalmilag új, és a taxatíve felsorolt eseteihez megdönthetetlen vélelmet társított. A 22. § (2) bekezdésében felsorolt esetekben ugyanis a jogtalan támadást úgy kell tekinteni, mintha az a védekező életének kioltására is irányult volna. Ez kétségtelenül azt jelenti, hogy a második bekezdés a)–c) pontjaiban megkívánt feltételek megvalósulása esetén további mérlegelés szükségtelen, és a védekező cselekménye már megvalósulásakor nem büntetendő, mert nélkülözi a társadalomra veszélyességet, éppúgy, mint a 22. § (1) bekezdése alapján az elhárító cselekmény kifejtője esetében.
Éppen a 22. § (1) bekezdésének rendelkezésével azonos szóhasználatból következik, hogy a jogos védelemnek e kiemelt és megdönthetetlen vélelemmel összekapcsolt esetei is kivétel nélkül feltételezik a jogtalan támadás megvalósulását. E fogalommal kapcsolatban mindazt vizsgálni kell, amely a 22. § (1) bekezdése során sem mellőzhető. A jogtalan támadás rendszerinti erőszakossága és az elhárítás kényszerűsége ezekben az esetekben is előfeltétele a védekezés jogszerűségének. A törvény azonban ezekben az esetekben a jogtalan támadást - azok számbavehetetlen sokfélesége közül – leszűkíti a személy elleni támadásra, lakásba történő jogtalan behatolásra, illetve lakáshoz tartozó bekerített helyre fegyveresen történő jogtalan behatolásra, ha ezek az esetek alpontokban megjelölt időszakban vagy módon valósulnak meg.
Az e törvényi feltételek mellett megvalósuló – mindig aktív magatartással elkövetett – jogtalan támadások esetén a támadó konkrét szándékának további vizsgálata szükségtelen.
A 22. § (2) bekezdésében modellezett esetekben a jogalkotó az erőszakos bűncselekmények elleni hatékonyabb fellépés biztosítására a jogos védelmi helyzetet kiszélesítette, és a támadás irányultságára, idejére, módjára, körülményeire tekintettel törvényi vélelmet állított fel arra, miszerint az a)-c) pontokban megkívánt feltételek mellett a támadást a védekező élete ellen irányultnak is kell tekinteni. A jogalkotó a jogellenes cselekmények sértettjeinek helyzetét figyelembe véve értékelte azt, hogy a jogtalanul megtámadottak a támadóhoz képest többszörös hátrányban vannak, mert a támadó dönti el a támadás célját, helyét, idejét, módját. A védekezőt mindez felkészületlenül éri, és ezért az esetek többségében kiszolgáltatott helyzetben van. Ellenszegülésének sikere is kétséges, sőt olykor kimenetele csupán a véletlenen, szerencsén múlik. Különösen igaz ez azokban az esetekben, amikor a jogtalan támadás éjjel, felfegyverkezve, fegyveresen vagy létszámfölényben levő támadók által történik.
A személy elleni jogsértő magatartásokkal szemben a védekezés korlátlansága is ebből a megfontolásból lett törvény által elismerve, olyan elkövetési mód vagy napszak mellett, ahol a jogtalan támadás elhárítása, az annak érdekében kifejthető aktív ellenszegülés eleve esélytelenebb, kockázatosabb.
A 22. § (2) bekezdésében említett elkövetési idő alatti vagy elkövetési módok megvalósításával kifejtett jogtalan személy elleni támadást – arra való tekintet nélkül, hogy az ténylegesen milyen sérelem okozására irányult – úgy kell tekinteni, hogy az a megtámadott élete ellen is irányult, tehát a védekező a jogtalan támadó életét védelmi cselekményével kiolthatja. A jogalkotó az élet kioltására irányuló támadás törvényi vélelmével a védett jogtárgyak egyenértékűségét hozta be, és a bírói gyakorlat által kimunkált azt az elvet emelte törvényi rangra, mely szerint az élet ellen irányuló támadás elhárításakor a védekezés – eredményre tekintet nélkül – korlátlan.
A 22. § (2) bekezdésének a) és b) pontjaiban szabályozott esetei a hozzájuk tartozó alpontokkal konjunktívak, vagyis az a), illetve b) pont a hozzátartozó valamelyik alponttal együtt külön-külön alkot együttes feltételt.
Ezek bármelyikének megvalósulása megalapozza a védekezés teljes szabadságát, amely azt jelenti, hogy ha a támadás jogtalansága megállapítható, úgy az elhárítás szükséges, a túllépés fogalmilag kizárt, ezért nem is vizsgálható.
A 22. § (2) bekezdésének c) pontja pedig a lakáshoz tartozó bekerített helyre fegyveresen történő jogtalan behatolás esetével egészíti ki az előző két esetkört, s a c) pontban megkívántak megvalósulása önállóan alapozza meg a törvényi vélelmet.
A 22. § (2) bekezdés b) pontja szerinti lakásba történő jogtalan behatolás, maga a jogtalan támadás, mely azonban kizárólag aktív magatartással valósítható meg. Nem alapozza meg ezt a jogos védelmi helyzetet, ha a lakásba jogszerűen bejutó személy utóbb a lakást felszólítás ellenére nem hajlandó elhagyni. A fegyveresen, illetve felfegyverkezve történő elkövetés értelmező rendelkezéseit a 2012. évi C. törvény 459. § (1) bekezdésének 5. és 6. pontjai tartalmazzák, amelyek megegyeznek az 1978. évi IV. tv. 137. §-ának 4. a), b) pontjaiban adott meghatározásokkal, ezért alkalmazásuk nem okozhat gondot, mert folytatható a létező ítélkezési gyakorlat.
Az éjjel fogalmára sem az új, sem a korábbi Btk. nem ad meghatározást, azonban a magánlaksértés ítélkezési gyakorlata ennek a napszaknak az értelmezését kialakította, országosan egységesen kezeli, és nincs olyan ok, amely miatt attól eltérni kellene, tehát az a jogos védelem új rendelkezéseinél is változatlanul irányadó.
A lakás, illetve a lakáshoz tartozó bekerített hely fogalmára ugyanez a megállapítás vonatkozik.
A 22. § (2) bekezdésének b) és c) pontjaiban szabályozott esetek nem személy elleni támadásról szólnak, hanem a lakásba történő jogtalan behatolást, vagy a lakáshoz tartozó bekerített helyre fegyveresen történő jogtalan behatolást minősítik jogtalan támadásnak, a b) ponthoz kapcsolt alpontok valamelyikének együttes megvalósulásakor, illetőleg a c) pontban megkívántak teljesülésekor. Nyilvánvaló azonban, hogy a jogellenes magatartások e bármelyikének csak úgy van – a szóban levő törvényhely alkalmazhatósága szempontjából – értelme, ha a külön nevesített és jogtalan támadásnak minősített magatartások bármelyikének hatókörében olyan vétlen személy tartózkodik, aki védekezni kényszerül, és a támadást el kell hárítania. A 22. § (2) bekezdése ugyanis félreérthetetlenül védekezőről rendelkezik.
A b) és c) pontokban modellezett helyzetek tehát logikailag kapcsolódnak az a) ponthoz, mert a lakásba, illetőleg a lakáshoz tartozó bekerített helyre jogtalan behatolás közvetlen veszélyt jelent az elhárító cselekmény kifejtőjére. Ez igaz akkor is, ha az elhárító cselekmény nem önvédelem, hanem más javainak az oltalma érdekében valósul meg.
A 2012. évi C. törvény általános indokolásából megismerhető jogalkotói akarat világos célkitűzése „a súlyos, erőszakos bűncselekmények elleni hatékonyabb fellépés biztosítására, a jogos védelmi helyzet kiszélesítése”. A jogalkotó tehát a jogos védelmet tágítani, nem pedig szűkíteni kívánta. A 22. § (2) bekezdésének törvényi vélelemmel megerősített esetei ezért nem rontják le a korábbi ítélkezési gyakorlat által kimunkált és követett azon elvet, mely szerint – a védett jogtárgyak egyenrangúságára figyelemmel – az élet elleni támadással szemben a védekezés szükséges mértéke nem léphető túl. Ennek hangsúlyozása azért fontos, mert a 22. § (2) bekezdésében megkívántak nélkül is a 22. § (1) bekezdése szerinti szabályozás alapján megállapított jogos védelem sem zárja ki annak lehetőségét, hogy az élet elleni támadást a védekező a támadó életének kioltásával hárítsa el.
A 2012. évi C. törvény 21. §-a szerinti jogos védelem:
Az ún. megelőző jogos védelem kodifikálása a 2009. évi LXXX. tv. 5. §-a által történt meg, és 2009. augusztus 9-től hatályos. Az új Kódex tartalmilag az 1978. IV. tv. 29/A. §-a szerinti szabályozást vette át, nem lényeges szövegeltéréssel. A 22. § rendelkezéseihez képest az érdemel kiemelést, hogy a közérdek védelmében nem vehető igénybe, és jövőbeni ki nem számítható támadás elhárítása érdekében alkalmazható. Túllépése fogalmilag azért kizárt, mert ha a testi épség sérelménél súlyosabb (élet kioltásával járó) következménnyel jár, úgy a védekező emberölés miatt lesz felelősségre vonható, s őt a 21. § szerinti jogos védelem nem fogja megilletni.
A megelőző jogos védelemnek nincs kialakult ítélkezési gyakorlata. A jogos védelem büntető ítélkezésbeni tapasztalataira, és az annak gyakorlatából felhasználható jogértelmezésekre figyelemmel megjegyzést érdemel, hogy ha a „telepített” védelmi eszköz – a bekövetkező jogtalan támadást érzékelve - akkor lép működésbe, amikor a védelmi eszköz telepítője maga is jelen van, akkor az aktualizálódott elhárító cselekményt nem a 21. §, hanem a 22. § (1) vagy (2) bekezdése szerint indokolt megítélni.
A jogos védelem körében kifejtett cselekmény értékelése megelőzi az erős felindulásban elkövetett emberölés [2012. évi C. törvény 161. §] miatti felelősség megállapítását. Ha a jogos védelmi helyzetben cselekvő a jogos védelmi helyzet megszűnése után, de a jogtalan támadás miatt kialakult menthető felindulásában követi el a cselekményt, vagyis időbelileg lépi túl a jogos védelem körét, a cselekmény a 161. § szerint minősülhet.
Az időbeli túllépés lehetősége a 22. § (2) bekezdése szerinti szituációs jogos védelem eseteivel kapcsolatban sem zárható ki.
Ha az elkövető a valóságos helyzet téves felismerése folytán abban a tudatban cselekszik, hogy ellene jogtalan támadást intéztek, vagy ilyennel közvetlenül fenyegették (vélt jogos védelem), a tévedésre vonatkozó rendelkezéseket [2012. C. tv. 20. §] kell alkalmazni.
E jogegységi határozat a Legfelsőbb Bíróság 15.számú Irányelve III. részének helyébe lép.
A Bszi. 37. §-a (1) bekezdése szerinti ülésen a Kúria által meghozott e jogegységi határozatot a jogegységi tanács a Bszi. 42. §-ának (1) bekezdésére figyelemmel a Magyar Közlönyben, a központi honlapon és a Kúria honlapján közzéteszi azzal, hogy az a Legfelsőbb Bíróság 15. számú Irányelve III. részének helyébe lép.
Dr. Molnár Gábor Miklós s.k. előadó bíró,

matches: Kúria Bíróság Kúria Kúria Kúria Bíróság Bíróság Kúria Kúria Bíróság


a)4 arra a természetes és jogi személyre, aki, illetve amely a tizennyolcadik életévét betöltött természetes személyt foglalkoztatásra irányuló jogviszony – ideértve az egyszerűsített foglalkoztatásra vagy alkalmi munkára létesített munkaviszonyt is –, továbbá harmadik országbeli állampolgárt vagy fiatal munkavállalót foglalkoztatásra irányuló jogviszony, illetve a (4) bekezdésben meghatározott jogviszonyok alapján foglalkoztat,
b)5 a munka törvénykönyvéről szóló 2012. évi I. törvény (a továbbiakban: Mt.) XVI. fejezetében meghatározott munkaerő-kölcsönzés esetén a kölcsönbeadóra és a kölcsönbevevőre, valamint az iskolaszövetkezet által nyújtott szolgáltatás esetén az iskolaszövetkezetre és a szolgáltatás fogadójára
(2)6 Az (1) bekezdésben foglaltakon túlmenően a törvény hatálya kiterjed
(2a)7 A törvény hatálya kiterjed az Mt. hatálya alá nem tartozó munkáltatóra, a nemzetközi magánjog szabályai szerint imperatív rendelkezések, valamint azon jogszabályi rendelkezések tekintetében, amelyektől az Mt. szabályai szerint megállapodás útján nem lehet eltérni.
(3) E törvény alkalmazásában – a (4) bekezdésben foglalt kivétellel – foglalkoztatásra irányuló jogviszonynak minősül minden olyan jogviszony, amelyben a szolgáltatás tárgya a foglalkoztató részére ellenérték fejében végzett munka.
a)8 a Polgári Törvénykönyvben szabályozott vállalkozási szerződés, valamint megbízási szerződés alapján végzett munka, továbbá,
b)9 a Polgári Törvénykönyvben szabályozott közkereseti társaság és betéti társaság tagjának személyes közreműködése, valamint a korlátolt felelősségű társaság tagjának mellékszolgáltatásként nyújtott személyes közreműködése,
c)10 a közérdekű önkéntes tevékenységről szóló 2005. évi LXXXVIII. törvényben (a továbbiakban: Köt.) szabályozott önkéntes szerződés alapján végzett közérdekű önkéntes tevékenység,
d)11 a szövetkezet tagjának a szövetkezet részére kifejtett személyes közreműködése, ha a tag a személyes közreműködést vállalkozási vagy megbízási szerződés alapján teljesíti,
e)12 az önálló kereskedelmi ügynöki szerződés alapján végzett munka.
(5)13 A munkaügyi hatóság jogosult hatósági ellenőrzés során megállapított tényállás alapján a foglalkoztató és a részére munkát végző személy közötti, illetve a munkavállalónak munkavégzés céljából történő átengedése alapjául szolgáló jogviszony, valamint a tényleges foglalkoztatás alapján létrejött kapcsolat minősítésére. Ehhez a foglalkoztatónak rendelkezésre kell bocsátania mindazokat a bizonyítékokat, amelyek alapján megállapítható, hogy a részére végzett munka a (4) bekezdés szerinti jogviszonyok alapján, vagy ellenérték nélkül történt.
(5a)14 A munkaügyi hatóság az 1. mellékletben meghatározott értékelési szempontok alapján vizsgálja a határokon átnyúló szolgáltatásnyújtás keretében kiküldött munkavállaló magyarországi munkavégzését. Ennek eredményeként a munkaügyi hatóság jogosult annak megállapítására, hogy a munkavállaló nem minősül kiküldött munkavállalónak.
(5b)15 A külföldi munkáltató és a jogosult (belföldi foglalkoztató) köteles a munkaügyi hatóság rendelkezésére bocsátani mindazokat az adatokat, amelyek az (5a) bekezdés szerinti ellenőrzés elvégzéséhez szükségesek.
(6)16 Olyan munkahelyen, ahol különböző foglalkoztatók alkalmazásában álló munkavállalókat egyidejűleg foglalkoztatnak, és a munkaügyi ellenőrzés eredményeként valamely foglalkoztató személye nem állapítható meg, az (5) bekezdés vonatkozásában – az ellenkező bizonyításáig – vélelmezni kell, hogy az érintett munkavállalók foglalkoztatója az, aki a tevékenységet a munkahelyen ténylegesen irányítja.
(7)17 A (6) bekezdés szerinti vélelemre alapított határozat kizárólag a 3. § (1) bekezdés a)–b), valamint i) pontjainak megsértésével összefüggésben tartalmazhat rendelkezést. Az ebbe a körbe nem tartozó jogsértések miatt a tevékenységet ténylegesen irányító foglalkoztatóval szemben a vélelemmel megállapított munkaviszonyt érintően csak a vélelmet tartalmazó határozat jogerőre emelkedése után történt elkövetés esetén hozható határozat.
2. § (1)19 A munkaügyi ellenőrzést – az e törvényben foglalt kivételekkel – a munkaügyi hatóság látja el.
(2)20 A bányászatról szóló 1993. évi XLVIII. törvény hatálya alá tartozó bányavállalkozók és bányaüzemek, illetve a bányafelügyelet felügyelete alá tartozó tevékenységek munkaügyi ellenőrzését a bányafelügyelet végzi.
(3)21 Az Mt. 295. § (1) bekezdés e) pontja kivételével az Mt. 295–296. §-ában meghatározott szabályok betartásának ellenőrzése céljából tartott vizsgálatok tapasztalatairól a munkaügyi hatóság és a bányafelügyelet beszámolót készít a foglalkoztatáspolitikáért felelős miniszter számára.
(4)22 Az (1) bekezdés szerinti munkaügyi hatóság hatósági jogköre nem terjed ki a honvédségi szervezetekre, a honvédelemért felelős miniszter által vezetett minisztérium vagyonkezelésében lévő területen honvédelmi érdeket is szolgáló telepített munkahelyre, illetve ideiglenes építési munkahelyre, a Katonai Nemzetbiztonsági Szolgálatra, azon gazdasági társaságokra, amelyeknél a tulajdonosi jog gyakorlója a honvédelemért felelős miniszter, továbbá a rendvédelmi szervekre és az önkormányzati tűzoltóságra.
2/A. §23 (1)24 A munkaügyi hatóság ellenőrzési tevékenységét az e törvény szerinti szempontok alapján a foglalkoztatáspolitikáért felelős miniszter (a továbbiakban: miniszter) által megállapított és a miniszter által vezetett minisztérium hivatalos lapjában évenként, az ellenőrzési időszakot megelőző 45 napig közzétett ellenőrzési irányelv alapján végzi.
(2)25 Az ellenőrzési irányelv az aktuális foglalkoztatási folyamatokra, a foglalkoztatási célkitűzésekre, a jogszabályváltozásokra, a jogszerű foglalkoztatást leginkább sértő magatartásformákra, illetőleg a foglalkoztatási szempontból legnagyobb kockázatot jelentő foglalkoztatói, illetőleg munkavállalói csoportokra kiemelt figyelemmel szabályozza a munkaügyi hatóság ellenőrzési erőforrásainak felhasználását.
(4)26 Az ellenőrzési irányelvek meghatározása, valamint az ellenőrzések végrehajtása során biztosítani kell, hogy azok ne legyenek megkülönböztető jellegűek és aránytalanok, valamint érvényesüljön az egyenlő bánásmód követelménye.
3. §27 (1) A munkaügyi ellenőrzés kiterjed:
a)28 a foglalkoztatásra irányuló jogviszony létesítéséhez szükséges jognyilatkozat alakszerűségére, a munkavállalói jogalanyisággal kapcsolatos életkori feltételekre (ideértve a gyermekmunka tilalmát is), továbbá a munkaszerződés lényeges tartalmi elemeire és a foglalkoztató írásbeli tájékoztatási kötelezettségére (ideértve a jogosultnak az Mt. 297. §-a szerinti tájékoztatási kötelezettségét is) vonatkozó rendelkezések,
b)29 a foglalkoztatásra irányuló jogviszony létesítésével, megszűnésével, megszüntetésével összefüggő bejelentési kötelezettség,
f)32 a munka- és pihenőidőre az Mt. XI. fejezetében, valamint munkaviszonyra vonatkozó szabályban előírt rendelkezések,
g)33 a jogszabályban, kollektív szerződésben vagy a miniszter által az ágazatra, alágazatra kiterjesztett kollektív szerződésben megállapított munkabér mértékére, valamint a munkabér védelmére vonatkozó rendelkezések,
h)34 a foglalkoztatásra irányuló jogviszony megszűnésével összefüggő – a munkavállalót megillető – igazolások kiállítására és kiadására, valamint a munkaviszony megszűnéséhez, megszüntetéséhez kapcsolódó elszámolás megtörténtére vonatkozó jogszabályok rendelkezéseinek,
i)35 a harmadik országbeli állampolgárok magyarországi foglalkoztatásának engedélyezésére, illetve a harmadik országbeli és a szabad mozgás és tartózkodás jogával rendelkező állampolgárok foglalkoztatására vonatkozó jogszabályok,
j)36
k)37 a munkaerő-kölcsönzésre vonatkozó, valamint a munkaerő-kölcsönzési tevékenység végzésére jogosító jogszabályok,
l)38
m)39
n)40
o)41 a teljesítménykövetelmény megállapítása tekintetében az előzetes foglalkoztatói eljárás lefolytatásának tényére, valamint a teljesítménykövetelmény és a teljesítménybér-tényezők alkalmazása előtti közlésére vonatkozó szabályok,
p)42
r)44 a harmadik országbeli állampolgár és a szabad mozgás és tartózkodás jogával rendelkező személy magyarországi foglalkoztatásának bejelentésére vonatkozó jogszabályok,
s)45 a harmadik országbeli állampolgárok beutazásáról és tartózkodásáról szóló 2007. évi II. törvény (a továbbiakban: Harm.tv.) 71. §-ának (1)–(2) bekezdése szerinti kötelezettségek foglalkoztató általi
t)46
(1a)47 A munkaügyi ellenőrzés kiterjed a más EGT-állam területén határokon átnyúló szolgáltatást nyújtó, Magyarországon letelepedett foglalkoztató tekintetében – a szolgáltatás-nyújtással érintett EGT-állam hatósága részéről érkezett megkeresés teljesítéséhez szükséges mértékben – a szolgáltatási tevékenység megkezdésének és folytatásának általános szabályairól szóló törvényben meghatározottak szerint a foglalkoztató tevékenységével, az általa foglalkoztatott munkavállalók foglalkoztatási jogviszonyával kapcsolatos adatok beszerzésére.
(2)48 Az (1) bekezdés g) pontjával kapcsolatos munkaügyi ellenőrzés az Mt. 136–137. §-ában, 138. § (4)–(6) bekezdésében, 139–145. §-ában, 146. § (1)–(3) bekezdésében, 147. § (1) bekezdésében, 153–165. §-ában foglalt rendelkezések megtartására terjed ki.
(3)49 A munkaerő-kölcsönzés esetében a munkaügyi ellenőrzés – az Mt. 215–218. §-a tekintetében – kiterjed a kölcsönbeadóra és a kölcsönvevőre. Az iskolaszövetkezeti tagnak az Mt. 223. §-a alapján történő munkavégzése tekintetében a munkaügyi ellenőrzés kiterjed az iskolaszövetkezetre és az Mt. 224. § (1)–(3) tekintetében a szolgáltatás fogadójára. Az iskolaszövetkezetnél az (1) bekezdés a)–b), e)–i), valamint r)–s) pontja vonatkozásában lefolytatott ellenőrzés során a munkaügyi hatóság a munkaügyi szabályok betartásának ellenőrzését az iskolaszövetkezeteket szabályozó törvényben foglalt eltérő szabályok figyelembevételével végzi, e körben ellenőrzési jogköre kiterjed a munkáltató iskolaszövetkezeti jogállásának, valamint a foglalkoztatottak tanulói vagy hallgatói jogviszonya fennállásának ellenőrzésére is. E rendelkezés nem érinti az iskolaszövetkezet tagja személyes közreműködését igénybevevő harmadik személy foglalkoztatónál megvalósuló, az iskolaszövetkezet tagjának nem minősülő személy foglalkoztatása szabályai betartásának ellenőrzését.
(4)50 A foglalkoztató saját maga munkaügyi hatósági ellenőrzés alá vonását nem kérelmezheti.
3/A. §52 (1)53 A munkaügyi hatóság az építőipari kivitelezési tevékenységet folytató foglalkoztatók munkaügyi ellenőrzése céljából az építésügyi hatóság által – külön törvény szerint – továbbított, (2) bekezdésben leírt adatokat is felhasználhatja.
(2)54 Az (1) bekezdés szerinti ellenőrzés érdekében a munkaügyi hatóság az építőipari kivitelezési tevékenységek megkezdésének bejelentéssel történő adatszolgáltatásából származó következő adatokat használhatja fel:
4. §55 (1) A munkaügyi hatóság a foglalkoztató valamennyi munkahelyén külön engedély és előzetes bejelentési kötelezettség nélkül ellenőrzést tarthat.
4/A. §56
5. § (1)57
6. § (1)58 A munkaügyi hatóság az ellenőrzés során tapasztalt szabálytalanságok miatt eljárása során a következő intézkedésekkel élhet:
h) a további jogsértés megelőzésének érdekében – a b) pont alkalmazhatóságának hiányában – megállapítja a munkáltató jogsértését,
j)59 kötelezi a foglalkoztatót a 3. § (1a) bekezdés szerinti megkeresés teljesítéséhez szükséges adatok szolgáltatására.
(2)60 A munkaügyi hatóság az (1) bekezdés a) pontjában foglalt határozatának munkaügyi okból fellebbezésre tekintet nélküli végrehajtását is elrendelheti.
(3)61 A munkaügyi hatóság a foglalkoztató és a részére munkát végző személy közötti jogviszony tartalmát érintő intézkedést nem hozhat, amennyiben az ellenőrzést megelőzően a felek között az ellenőrzés tárgyát érintően munkaügyi vita indult.
(4)62 A munkaügyi hatóság, amennyiben tudomására jut, hogy a jogsértésre
(5)63 Ha a jogsértést korhatár előtti ellátásban, szolgálati járandóságban, balettművészeti életjáradékban vagy átmeneti bányászjáradékban részesülő személynek a foglalkoztatásra irányuló jogviszony létesítéséhez szükséges jognyilatkozat hiányában történő foglalkoztatásával követik el, a munkaügyi hatóság a jogsértést megállapító jogerős határozatát közli a korhatár előtti ellátást, illetve a szolgálati járandóságot megállapító szervvel.
(6)64 A munkaügyi hatóság haladéktalanul tájékoztatja az érintett EGT-állam illetékes hatóságát, ha a munkaügyi ellenőrzés során az 1. § (2) bekezdése szerinti munkavállaló foglalkoztatási körülményei az EGT-állam illetékes hatóságának hatáskörébe tartozó szabálytalanságra utalnak.
6/A. §65 (1)66 Munkaügyi bírság kiszabása nem mellőzhető, ha a foglalkoztató
a)67 a foglalkoztató a munkaviszony létesítésének vagy megszűnésének (megszüntetésének) bejelentésére vonatkozó kötelezettségét a hatósági ellenőrzés megkezdéséig a tényleges foglalkoztatás teljes időtartamára vonatkozóan teljesítette,
6/B. §69
7. §70 (1)71 Munkaügyi bírság akkor szabható ki, ha a foglalkoztató
(6) A munkaügyi bírság mértéke a (3)–(5) bekezdésben meghatározott felső korlát kétszereséig terjedhet, ha a korábbi munkaügyi ellenőrzés eredményeként meghozott, bírságot kiszabó közigazgatási határozat jogerőre emelkedésétől számított három éven belül legalább egy, a korábbival azonos jogsértés megállapítására kerül sor.
(8)72 A 6. § (1) bekezdés b), e), f) és h) pontjában meghatározott jogkövetkezmény, valamint munkaügyi bírság egyidejű alkalmazása esetén egy határozatot kell hozni.
7/A. §73 (1)74 Ha a 3. § (1) bekezdés i) pontjában foglaltak megtartásának ellenőrzése során a munkaügyi hatóság azt állapítja meg, hogy a foglalkoztató harmadik országbeli állampolgárt a foglalkoztatás elősegítéséről és a munkanélküliek ellátásáról szóló 1991. évi IV. törvény (a továbbiakban: Flt.) 7. § (1) bekezdés a) pontja szerinti összevont kérelmezési eljárás alapján kiadott tartózkodási engedély, az Flt. 7. § (1) bekezdés b) pontja szerinti munkavállalási engedély, illetve az Flt. 7. § (10) bekezdésében meghatározottak nélkül foglalkoztat, kötelezi a központi költségvetésbe történő befizetésre a (2)–(5) bekezdésben foglaltak szerint.
(2)75 A központi költségvetésbe történő befizetés mértéke
a)76 első alkalommal megállapított engedély nélkül történő foglalkoztatás esetén az engedély nélkül alkalmazott harmadik országbeli állampolgár részére a foglalkoztatás megkezdésétől az engedély nélküli foglalkoztatás megállapításáig kifizetett munkabér (munkadíj) négyszeresének, de legalább a kötelező legkisebb munkabér (a továbbiakban: minimálbér) nyolcszorosának,
b)77 a korábbi engedély nélküli foglalkoztatást megállapító határozat jogerőre emelkedésétől számított három éven belül megállapított ismételt engedély nélküli foglalkoztatás esetén a harmadik országbeli állampolgár részére a folyamatos foglalkoztatása megkezdésétől az engedély nélküli foglalkoztatás ismételt megállapításáig kifizetett munkabér (munkadíj) nyolcszorosának, de legalább a minimálbér tizenötszörösének
(3)78 Magánszemély munkáltató által nem egyéni vállalkozás keretében foglalkoztatott harmadik országbeli állampolgár engedély nélkül történő foglalkoztatása esetén a természetes személy foglalkoztatót a (2) bekezdésben foglaltaktól eltérően
(4)79 A (2) bekezdés a) pontjában foglaltaktól eltérően, a foglalkoztatót a kifizetett munkabér (munkadíj), de legalább a minimálbér kétszeresének megfelelő összeg központi költségvetésbe történő megfizetésére kell kötelezni akkor, ha a foglalkoztató harmadik országbeli állampolgárt – az Flt. 7. § (10) bekezdésében foglaltak kivételével – úgy foglalkoztat tovább, hogy az engedély érvényességének lejártát megelőzően a harmadik országbeli állampolgár számára – ha ezt az engedélyre vonatkozó jogszabály lehetővé teszi – új engedély iránti kérelmet az illetékes hatósághoz benyújtott, azonban a hatóság az ügyben nem hozott határozatot.
(4a)80 Nem tekinthető a (4) bekezdés szerinti továbbfoglalkoztatásnak és az (1) bekezdés szerinti jogkövetkezmény nem alkalmazható, ha a harmadik országbeli állampolgár továbbfoglalkoztatása az Flt. 7. § (10) bekezdése alapján történik.
(5)81 Ha a harmadik országbeli állampolgár részére kifizetett munkabér (munkadíj) összege nem állapítható meg,
(5a)82 A (2)–(5) bekezdés szerinti kötelezettség a foglalkoztatót annyi esetben terheli, ahány foglalkoztatott tekintetében az engedély nélküli foglalkoztatást megállapították.
(6)83 Ha a munkaügyi hatóság a foglalkoztatót az (1)–(5) bekezdés alapján a központi költségvetésbe történő befizetésre kötelezte, ugyanezen jogsértés miatt munkaügyi bírság nem szabható ki.
(7)84 A munkaügyi hatóság a 3. § (1) bekezdés i) pontja szerinti, a harmadik országbeli állampolgár magyarországi foglalkoztatását érintő jogsértés megállapítása esetén a jogerős határozatát közli az idegenrendészeti hatósággal.
8. §85 (1)86 A 2. § (1) és (2) bekezdésében foglalt szervek hatósági tevékenységük során az e törvényben szabályozott eltérésekkel a közigazgatási hatósági eljárás általános szabályairól szóló törvény87 szabályai szerint járnak el.
(2)88 Ha a harmadik országbeli állampolgár foglalkoztatására érvényes tartózkodási engedély vagy kereső tevékenység folytatására jogosító engedély hiányában került sor, és az ellenőrzés megállapítja annak valószínűségét, hogy
(3)89 A munkaügyi hatóság tevékenysége során együttműködik a tevékenységével érintett más hatóságokkal.
(4)90 Az Flt.-ben meghatározott álláskeresési ellátásokra, illetőleg a szociális igazgatásról és szociális ellátásokról szóló 1993. évi III. törvényben meghatározott aktív korúak ellátására való jogosultság fennállásának ellenőrzése céljából a munkaügyi hatóság hivatalból eljárva, havi rendszerességgel, elektronikusan adatot szolgáltat az állami foglalkoztatási szerv részére azokról a munkavállalókról, akik tekintetében a foglalkoztató részéről
a)91 e törvény 3. §-a (1) bekezdésének a) pontja alapján a foglalkoztatásra irányuló jogviszony létesítéséhez szükséges jognyilatkozatok alakszerűségére vonatkozó rendelkezések [Mt. 22–23. §, 42–44. §] megsértését,
(5)92 A munkaügyi hatóság által a (4) bekezdés alapján átadott adatok tartalmazzák
b)93 a foglalkoztatásra irányuló jogviszony létesítéséhez szükséges jognyilatkozatok alakszerűségére vonatkozó rendelkezések [Mt. 22–23. §, 42–44. §], valamint a jogviszony létesítésével összefüggő bejelentési kötelezettség [az adózás rendjéről szóló 2003. évi XCII. törvény 16. § (4) bekezdés a) pont, illetve az egyszerűsített foglalkoztatásról szóló 2010. évi LXXV. törvény 11. §] megsértésével érintett munkavállaló nevét, anyja nevét, születésének helyét, idejét, lakcímét és a jogsértéssel érintett állapot időtartamát, továbbá
(6)94 A munkaügyi hatóság a (4) bekezdésben foglalt kötelezettsége teljesítése érdekében nyilvántartást vezet a foglalkoztatásra irányuló jogviszony létesítéséhez szükséges jognyilatkozatok alakszerűségére vonatkozó rendelkezések, valamint a munkaviszony létesítésével összefüggő bejelentési kötelezettség megsértésével érintett munkavállalókról és az (5) bekezdésben meghatározott személyi adatokról.
(6a)95 A (6) bekezdés szerinti nyilvántartás – a természetes személyazonosító és a lakcím-azonosító adatok kivételével – közhiteles hatósági nyilvántartásnak minősül.
(7)96 A munkaügyi hatóság a nyilvántartásban szereplő adatokat a bejegyzés alapjául szolgáló határozat jogerőssé és végrehajthatóvá válásának napjától számított két év elteltével törli.
(8)97 A foglalkoztatás elősegítéséről és a munkanélküliek ellátásáról szóló 1991. évi IV. törvény 57/A. § (2) bekezdése alapján kezelt adatokból a 2. §-ban meghatározott munkaügyi ellenőrzést végző személy – az ellenőrzési tevékenysége keretében – hatósági hozzáférést biztosító kód alkalmazásával, elektronikusan kérhet tájékoztatást.
8/A. §98 (1)99 A munkaügyi eljárás határideje az eljárás megindításától számított negyvenöt nap a 3. § (1) bekezdésének a), f), g) és k) pontjában meghatározott szabályok megsértése miatt folytatott eljárásokban.
(2)100 A munkaügyi ellenőrzés alapján indult eljárásokban vélelmezni kell a tanúnak a közigazgatási hatósági eljárás általános szabályairól szóló törvénynek az adatok zárt kezelésére vonatkozó szabályai szerinti olyan helyzetét, amely alapján őt tanúvallomása miatt súlyosan hátrányos következmény érheti. E rendelkezés megfelelően irányadó arra a természetes személyre is, akinek bejelentése alapján a hatóság az eljárást hivatalból megindította.
(4)102 Az e törvény alapján lefolytatott eljárásokban a közigazgatási hatósági eljárás általános szabályairól szóló törvény jogorvoslati eljárásait a következő eltérésekkel kell alkalmazni:
b)103 a bíróság a 7. § (8) bekezdése alapján hozott határozat valamely rendelkezésének hatályon kívül helyezése esetén a munkaügyi bírság összegét a hatályon kívül helyezett rendelkezésre tekintettel megváltoztathatja.
c)104 felügyeleti eljárás keretében a kötelezettséget megállapító döntés jogerőre emelkedésétől vagy ha a teljesítési határidő hosszabb, annak utolsó napjától számított egy év elteltével munkaügyi döntésmegváltoztatásának, illetőleg megsemmisítésének nincs helye.
(6)106 A munkaügyi hatóság a pénzfizetésre kötelezett természetes személy vagy a polgári jog szerint helyébe lépő örököse kérelmére a tartozást mérsékelheti, illetőleg elengedheti, feltéve hogy a kötelezett, illetve örököse vagy a vele közös háztartásban élő közeli hozzátartozója egészségi állapotában, illetve a kötelezett, illetve örököse vagyoni helyzetében a határozat jogerőre emelkedése után olyan változás következett be, amely jelentősen megnehezíti a kötelezettség teljesítését. A méltányossági kérelem tárgyában hozott határozat ellen fellebbezésnek nincs helye. A méltányossági jogkörben hozott határozat bírósági felülvizsgálatát kizárólag semmisségére hivatkozva lehet kérni.
(8)107 A munkaügyi eljárásokban megállapított befizetési kötelezettség adók módjára behajtandó köztartozásnak minősül.
8/B. §108 (1) A 2. § (1) bekezdése szerinti munkaügyi hatóság a munkaügyi ellenőrzéssel kapcsolatos feladatainak ellátásával összefüggésben együttműködik az Európai Unió és az EGT-államok munkaügyi feladatokat ellátó szerveivel. Ennek keretében
(2) A 2. § (1) bekezdése szerinti munkaügyi hatóság az EGT-állam hatósága vagy az Európai Unió Bizottsága által kért – az (1) bekezdés szerinti – információkat elektronikus úton, az alábbi határidőkön belül küldi meg:
8/C. §109 (1) A munkaügyi hatóság a foglalkoztatók munkaügyi kapcsolatai rendezettségével kapcsolatos adatoknak más szervek eljárásában történő felhasználása céljából hatósági nyilvántartást vezet, mely tartalmazza azoknak a foglalkoztatóknak az adatait, amelyekre vonatkozóan a munkaügyi ellenőrzés során a hatóság jogerős és végrehajtható határozata, illetőleg – a határozat bírósági felülvizsgálata esetén – jogerős bírósági határozat jogsértést állapított meg. A nyilvántartás tartalmazza
(1a)110 Az (1) bekezdésben meghatározott nyilvántartás – az (1) bekezdés a) pontjában foglalt adatok kivételével – közhiteles hatósági nyilvántartásnak minősül.
(2)111 A hatósági nyilvántartás adatait a munkaügyi hatóság az általa létrehozott informatikai rendszerben kezeli. Az (1) bekezdésben meghatározott adatoknak az informatikai adatbázisban történő rögzítése a munkaügyi hatóság által történik a jogsértést megállapító határozat jogerősítésének napján, a közigazgatási határozat bírósági felülvizsgálata esetén a bíróság határozatáról való tudomásszerzést követő munkanapon.
(3)112 A munkaügyi hatóság a nyilvántartásban szereplő, illetve a nyilvántartásból a honlapon nyilvánosságra hozott adatokat a bejegyzés alapjául szolgáló határozat jogerőre emelkedésének és végrehajthatóvá válásának napjától, a közigazgatási határozat bírósági felülvizsgálata esetén a bíróság jogerős és végrehajtható határozatától számított két év elteltével törli.
(4)113 A munkaügyi hatóság – az (5) és (6) bekezdésben foglalt eltéréssel – az általa vezetett nyilvántartás adataiból a rendezett munkaügyi kapcsolatok követelményével kapcsolatos jogsértést elkövetett, jogerős és végrehajtható közigazgatási vagy – a közigazgatási határozat bírósági felülvizsgálata esetén – bírósági határozattal munkaügyi bírsággal sújtott foglalkoztatókra vonatkozó, az (1) bekezdés a)–d) pontjában meghatározott adatokat, valamint a közigazgatási határozat bírósági felülvizsgálata esetén az (1) bekezdés e) pontjában foglalt adatokat abban az esetben, ha a bíróság a keresetet elutasító vagy a közigazgatási határozatot megváltoztató döntést hozott, a honlapján történő közzététel útján nyilvánosságra hozza.114
(5)115 A munkaügyi hatóság a jogszabályban meghatározott munkaügyi jogsértéseket elkövető foglalkoztatókra vonatkozó adatokat nyilvánosságra hozza, ha a jogsértést megállapító közigazgatási határozat jogerőre emelkedésétől és végrehajthatóvá válásától számított két éven belül a hatóság a korábbival azonos jogsértést jogerős és végrehajtható határozattal ismételten megállapította. E rendelkezés alkalmazásában – több telephellyel rendelkező munkáltató esetében – ismételt jogsértésen az ugyanazon telephelyen kétéves időszakon belül jogerős és végrehajtható határozattal megállapított azonos jogsértést kell érteni.
(6)116 Ha a munkaügyi hatóság tudomására jutott, hogy határozatának bírósági felülvizsgálata iránt keresetet indítottak,
a) a (4)–(5) bekezdésben foglalt adatokat a bíróság jogerős és végrehajtható határozatában foglalt döntésre figyelemmel teszi közzé,
b) – amennyiben a (4)–(5) bekezdés szerinti adatok nyilvánosságra hozatalára már sor került – intézkedik a honlapon nyilvánosságra hozott adatok törléséről.
(7)117 A munkaügyi hatóság nyilvántartásba vételi és közzétételi kötelezettségét nem érinti, ha a foglalkoztató a jogerős közigazgatási határozatban vagy jogerős bírósági határozattal elbírált közigazgatási határozatban foglalt kötelezettségét az előírt határidőben vagy határnapon teljesíti.
(8)118
(3) Az (1) bekezdés szerinti külföldi munkáltató – legkésőbb a szolgáltatásnyújtási tevékenység megkezdésekor – magyar vagy angol nyelven nyilatkozatot köteles tenni a 2. § (1) bekezdése szerinti munkaügyi hatósághoz. A nyilatkozatot a munkaügyi hatóság által erre a célra rendszeresített elektronikus felületen, a 2. melléklet szerinti adattartalommal kell megtenni.
8/E. §120 (1) A munkaügyi hatóság a kölcsönös segítségnyújtás és kölcsönös elismerés elve alapján kezdeményezi a más EGT-államban letelepedett szolgáltatóval szemben a munkavállalók kiküldésére vonatkozó szabályok megsértése miatt munkaügyi bírságot megállapító határozatának végrehajtását a letelepedés helye szerint illetékes hatóságánál. A megkeresésnek a 3. melléklet szerint adatokat kell tartalmaznia.
(2) A munkaügyi hatóság a kölcsönös segítségnyújtás és kölcsönös elismerés elve alapján – erre irányuló megkeresés esetén – gondoskodik a más EGT-állam illetékes hatósága által Magyarországon letelepedett szolgáltatóval szemben a munkavállalók kiküldetésére vonatkozó szabályok megsértése miatt pénzügyi szankciót, illetve bírságot megállapító határozata végrehajtásának foganatosításáról.
(3) A végrehajtás (1) bekezdés szerinti kezdeményezése, valamint (2) bekezdés szerinti foganatosítása kiterjed mindazokra az illetékes hatóság által kiszabott, közigazgatási vagy bírósági szerv által helybenhagyott, vagy adott esetben munkaügyi bíróságoktól származó, pénzügyi szankciót, illetve bírságot – ideértve a díjakat és pótdíjakat is – megállapító határozatokra, amelyek a határozatot hozó hatóság államának joga szerint további jogorvoslattal nem támadhatók meg.
8/F. §121 (1) A munkaügyi hatóság a végrehajtást haladéktalanul foganatosítja, ha a Ket. 137. §-ában meghatározott feltételek fennállnak, és a megkereső hatóság által kiállított egységes okirat tartalmazza
b) a végrehajtást – a munkaügyi bírság végrehajtására vonatkozó szabályok szerint – foganatosítja, és a megkereső hatóságot a végrehajtás érdekében tett intézkedésekről haladéktalanul tájékoztatja.
8/G. §122 (1) A munkaügyi hatóság a megkeresést elutasítja, ha az nem tartalmazza a 8/F. § (1) és (2) bekezdésében meghatározott adatokat és információkat, vagy azok hiányosak, illetve nem felelnek meg az alapul szolgáló döntésnek.
a)123 munkahelyen a munkavédelemről szóló 1993. évi XCIII. törvény 87. §-ának 5. pontjában foglaltakat kell érteni, kivéve a bedolgozó, illetve a távmunkát végző munkavégzés céljára szolgáló lakóhelyét vagy más, általa a munkavégzés céljára biztosított lakóhelyiséget, továbbá a magánszemély munkáltató – egyéni vállalkozó székhelyének nem minősülő – lakóhelyét,
b)124 munkabéren: a jogszabály alapján járó illetményt, illetménypótlékot, illetménykiegészítést és tizenharmadik havi illetményt, valamint az ügyészségi szolgálati jogviszonyról és az ügyészségi adatkezelésről szóló 1994. évi LXXX. törvényben és a bírák jogállásáról és javadalmazásáról szóló 1997. évi LXVII. törvényben, valamint az igazságügyi alkalmazottak szolgálati viszonyáról szóló 1997. évi LXVIII. törvényben foglalt javadalmazást,
c)125 fiatal munkavállalón a Köt. alapján közérdekű önkéntes tevékenységet végző, tizennyolcadik életévét be nem töltött személyt,
d)126 a 3. § (1) bekezdés a) pontjának alkalmazásában a munkaszerződés lényeges tartalmi elemein az alapbért, a munkakört, a munkavégzés helyét, valamint a munkaidőt
(4)127 E törvény alkalmazásában a központi költségvetésbe történő befizetéskor a kötelező legkisebb munkabéren a jogszabályban meghatározott kötelező legkisebb munkabér havi mértékét kell érteni.
(5)128 Felhatalmazást kap a Kormány, hogy a munkaügyi hatóságot vagy hatóságokat rendeletben jelölje ki, valamint a hatóság vagy hatóságok eljárására vonatkozó részletes szabályokat rendeletben határozza meg.129
(5a)130 Felhatalmazást kap a Kormány, hogy a büntetés-végrehajtási intézetekben fogvatartottak tekintetében rendeletben jelölje ki a munkaügyi hatósági jogkör gyakorlóját.131
(5b)132 Felhatalmazást kap a Kormány, hogy rendeletben jelölje ki a munkaügyi hatósági jogkör gyakorlóját a honvédségi szervezeteknél, a honvédelemért felelős miniszter által vezetett minisztérium vagyonkezelésében lévő területen honvédelmi érdeket is szolgáló telepített munkahelynél és ideiglenes építési munkahelynél, a Katonai Nemzetbiztonsági Szolgálatnál, valamint azon gazdasági társaságoknál, amelyeknél a tulajdonosi jog gyakorlója a honvédelemért felelős miniszter (a továbbiakban együtt: honvédelmi foglalkoztatók).133
(6)134 Felhatalmazást kap
a)135 a honvédelemért felelős miniszter, hogy rendeletben állapítsa meg a honvédelmi foglalkoztatók tekintetében a munkaügyi ellenőrzés eljárási, valamint a 3. § és a 6. § alkalmazásának eltérő szabályait,136
c)137 a büntetés-végrehajtásért felelős miniszter, hogy az igazságügyért felelős miniszterrel egyetértésben rendeletben állapítsa meg a büntetés-végrehajtási intézetekben fogvatartottak tekintetében a munkaügyi ellenőrzés eljárási szabályait, valamint a 2/A. §, 3. § és 6. § alkalmazásának eltérő szabályait.138
9/A. §139
10. §140 E törvény a következő uniós jogi aktusoknak való megfelelést szolgálja:
m)141 az illegálisan tartózkodó harmadik országbeli állampolgárokat foglalkoztató munkáltatókkal szembeni szankciókra és intézkedésekre vonatkozó minimumszabályokról szóló, 2009. június 18-i 2009/52/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv szerinti illegális foglalkoztatás tilalmának, a harmadik országbeli állampolgárok beutazásáról és tartózkodásáról szóló 2007. évi II. törvény irányadó rendelkezéseivel együtt,
n)142 a munkaerő-kölcsönzés keretében történő munkavégzésről szóló 2008. november 17-i 2008/104/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvnek,
o)143 a harmadik országbeli állampolgárok valamely tagállam területén való tartózkodására és munkavállalására vonatkozó összevont engedélyre irányuló összevont kérelmezési eljárásról, valamint a harmadik országból származó, valamely tagállam területén jogszerűen tartózkodó munkavállalók közös jogairól szóló, 2011. december 13-i, 2011/98/EU európai parlamenti és tanácsi irányelv,
r)144 a munkavállalók szolgáltatások nyújtása keretében történő kiküldetéséről szóló 96/71/EK irányelv érvényesítéséről és a belső piaci információs rendszer keretében történő igazgatási együttműködésről szóló 1024/2012/EU rendelet (az IMI-rendelet) módosításáról szóló, 2014. május 15-i 2014/67/EU európai parlamenti és tanácsi irányelv.
11. §145 (1)146 Az egyes munkaügyi tárgyú és más kapcsolódó törvények jogharmonizációs célú módosításáról szóló 2011. évi CV. törvény (a továbbiakban: Módtv.) hatálybalépésétől147 számított 30. napon a munkaügyi hatóság a foglalkoztatóknak a Módtv. hatályba lépéséig hatályos 8/C. § (4) és (5) bekezdése alapján nyilvánosságra hozott adatai közül törli azoknak a munkáltatóknak az adatait, amelyek közzétételi kötelezettségét – ideértve a folyamatban lévő bírósági felülvizsgálattal érintett határozatok adatait is – az államháztartásról szóló 1992. évi XXXVIII. törvény és a Kbt. a Módtv. hatályba lépéséig előírta.
(4)148 A 6/A. § rendelkezéseit a Módtv. hatályba lépését követően indult ügyekben feltárt jogsértések esetén kell alkalmazni,.
12. §149 E törvénynek az egyes migrációs tárgyú és ezekkel összefüggésben más törvények módosításáról szóló 2016. évi XXXIX. törvénnyel megállapított rendelkezéseit a hatálybalépést követően megindult ügyekben kell alkalmazni.
13. §150 Az egyes foglalkoztatási tárgyú törvények jogharmonizációs célú módosításáról szóló 2016. évi LXXIX. törvény hatálybalépésekor151 már Magyarország területén foglalkoztatott munkavállalók tekintetében a külföldi munkáltató a 8/D. § (1) bekezdés szerinti nyilatkozattételi és adatszolgáltatási kötelezettségének a törvény hatálybalépését követő hónap utolsó napjáig köteles eleget tenni.
1. melléklet az 1996. évi LXXV. törvényhez152
2. melléklet az 1996. évi LXXV. törvényhez153
3. melléklet az 1996. évi LXXV. törvényhez154
4 Az 1. § (1) bekezdés a) pontja a 2012: LXXXVI. törvény 39. § (1) bekezdésével megállapított, a 2013: CCLII. törvény 143. § (2) bekezdése szerint módosított szöveg.
5 Az 1. § (1) bekezdés b) pontja a 2016: LXXIX. törvény 26. § (1) bekezdésével megállapított szöveg.
6 Az 1. § (2) bekezdése a 2016: LXXIX. törvény 26. § (2) bekezdésével megállapított szöveg.
7 Az 1. § (2a) bekezdését a 2016: LXXIX. törvény 26. § (2) bekezdése iktatta be.
8 Az 1. § (4) bekezdés a) pontja a 2013: CCLII. törvény 143. § (1) bekezdésével megállapított szöveg.
9 Az 1. § (4) bekezdés b) pontja a 2013: CCLII. törvény 143. § (1) bekezdésével megállapított szöveg.
10 Az 1. § (4) bekezdésének c) pontját a 2005: LXXXVIII. törvény 20. §-a iktatta be.
11 Az 1. § (4) bekezdésének d) pontját a 2006: X. törvény 111. §-a iktatta be. E módosító törvény 107. § (1) bekezdése alapján a rendelkezést a 2006. július 1. napját követően alapított szövetkezetekre, valamint az ezen időpontban már működő és e módosító törvény 106. § (1) bekezdésének megfelelően alapszabályukat módosító szövetkezetekre kell alkalmazni.
12 Az 1. § (4) bekezdés e) pontját a 2012: LXXXVI. törvény 39. § (3) bekezdése iktatta be.
13 Az 1. § (5) bekezdése a 2007: CXXVI. törvény 413. §-ával megállapított, a 2015: VIII. törvény 6. § (11) bekezdés a) pontja szerint módosított szöveg.
14 Az 1. § (5a) bekezdését a 2016: LXXIX. törvény 26. § (3) bekezdése iktatta be.
15 Az 1. § (5b) bekezdését a 2016: LXXIX. törvény 26. § (3) bekezdése iktatta be.
16 Az 1. § új (6) bekezdését a 2007: XIX. törvény 16. §-a iktatta be, egyidejűleg az eredeti (6) bekezdés számozását (8) bekezdésre változtatva. E módosító törvény 26. § (4) bekezdése alapján a rendelkezés csak a 2007. április 1-jét követően elkövetett jogsértés esetén alkalmazható.
17 Az 1. § (7) bekezdését a 2007: XIX. törvény 16. §-a iktatta be. E módosító törvény 26. § (4) bekezdése alapján a rendelkezés csak a 2007. április 1-jét követően elkövetett jogsértés esetén alkalmazható.
18 Az 1. § (6) bekezdés számozását a 2007: XIX. törvény 16. §-a (8) bekezdésre változtatta, hatályon kívül helyezte a 2012: CCV. törvény 279. § (1) bekezdés b) pontja.
19 A 2. § (1) bekezdése a 2015: VIII. törvény 6. § (1) bekezdésével megállapított szöveg.
20 A 2. § (2) bekezdése a 2006: CIX. törvény 96. § (5) bekezdésével megállapított szöveg.
21 A 2. § (3) bekezdését a 2001: XVI. törvény 31. §-ának (2) bekezdése iktatta be, szövege a 2012: LXXXVI. törvény 39. § (4) bekezdésével megállapított szöveg.
22 A 2. § (4) bekezdését a 2012: CCV. törvény 255. § (1) bekezdése iktatta be.
23 A 2/A. §-t a 2005: CLV. törvény 2. §-a iktatta be, e módosító törvény 11. § (4) bekezdésének b) pontja alapján a rendelkezést a 2006. január 1-jét követően indult eljárásokban és megismételt eljárásokban kell alkalmazni.
24 A 2/A. § (1) bekezdése a 2015: VIII. törvény 6. § (2) bekezdésével megállapított szöveg.
25 A 2/A. § (2) bekezdése a 2011: CXCI. törvény 89. § b) pontja, a 2015: VIII. törvény 6. § (11) bekezdés b) pontja szerint módosított szöveg.
26 A 2/A. § (4) bekezdését a 2016: LXXIX. törvény 27. §-a iktatta be.
27 A 3.§ az 1999: CXXII. törvény 39.§-ával megállapított szöveg.
28 A 3. § (1) bekezdés a) pontja a 2012: LXXXVI. törvény 39. § (5) bekezdésével megállapított szöveg.
29 A 3. § (1) bekezdés b) pontja a 2012: LXXXVI. törvény 39. § (5) bekezdésével megállapított szöveg.
30 A 3. § (1) bekezdés c) pontját a 2012: LXXXVI. törvény 39. § (13) bekezdés a) pontja hatályon kívül helyezte.
31 A 3. § (1) bekezdés d) pontját a 2011: CXCI. törvény 90. § (1) bekezdés b) pontja hatályon kívül helyezte.
32 A 3. § (1) bekezdés f) pontja a 2016: LXXIX. törvény 28. § (1) bekezdésével megállapított szöveg.
33 A 3. § (1) bekezdésének g) pontja a 2007: XIX. törvény 17. § (1) bekezdésével megállapított szöveg. E módosító törvény 26. § (4) bekezdése alapján a rendelkezés csak a 2007. április 1-jét követően elkövetett jogsértés esetén alkalmazható.
34 A 3. § (1) bekezdésének h) pontja a 2005: CLV. törvény 3. § (1) bekezdésével megállapított szöveg, e módosító törvény 11. § (4) bekezdésének b) pontja alapján a rendelkezést a 2006. január 1-jét követően indult eljárásokban és megismételt eljárásokban kell alkalmazni.
35 A 3. § (1) bekezdés i) pontja a 2011: CV. törvény 33. § (2) bekezdésével megállapított szöveg.
36 A 3. § (1) bekezdés j) pontját a 2011: CXCI. törvény 90. § (1) bekezdés b) pontja hatályon kívül helyezte.
37 A 3. § (1) bekezdésének új k) pontját a 2001: XVI. törvény 31. §-ának (3) bekezdése iktatta a szövegbe, egyidejűleg az eredeti k)–m) pontok számozását l)–n) pontokra változtatva. A k) pont a 2005: CLV. törvény 3. § (2) bekezdésével megállapított szöveg, e módosító törvény 11. § (4) bekezdésének b) pontja alapján a rendelkezést a 2006. január 1-jét követően indult eljárásokban és megismételt eljárásokban kell alkalmazni.
38 A 3. § (1) bekezdése eredeti k) pontjának jelölését l) pontra változtatta a 2001: XVI. törvény 31. §-ának (3) bekezdése, hatályon kívül helyezte a 2011: CXCI. törvény 90. § (1) bekezdés b) pontja.
39 A 3. § (1) bekezdése eredeti l) pontjának jelölését m) pontra változtatta a 2001: XVI. törvény 31. §-ának (3) bekezdése, hatályon kívül helyezte a 2011: CXCI. törvény 90. § (1) bekezdés b) pontja.
40 A 3. § (1) bekezdése eredeti m) pontjának jelölését n) pontra változtatta a 2001: XVI. törvény 31. §-ának (3) bekezdése, hatályon kívül helyezte a 2011: CXCI. törvény 90. § (1) bekezdés b) pontja.
41 A 3. § (1) bekezdésének o) pontját a 2003: XX. törvény 64. § (2) bekezdése iktatta be, e módosító törvény 32. § (10) bekezdése alapján rendelkezéseit a 2003. július 1-jét követően megindított munkaügyi ellenőrzés tekintetében kell alkalmazni.
42 A 3. § (1) bekezdés p) pontját a 2003: XX. törvény 64. § (2) bekezdése iktatta be, hatályon kívül helyezte a 2012: LXXXVI. törvény 39. § (13) bekezdés a) pontja.
43 A 3. § (1) bekezdés q) pontját a 2005: LXXXVIII. törvény 21. §-a iktatta be, hatályon kívül helyezte a 2012: LXXXVI. törvény 39. § (13) bekezdés a) pontja.
44 A 3. § (1) bekezdésének r) pontját a 2005: CLV. törvény 3. § (3) bekezdése iktatta be, szövege a 2011: CV. törvény 33. § (3) bekezdésével megállapított szöveg.
45 A 3. § (1) bekezdés s) pontját a 2011: CV. törvény 33. § (4) bekezdése iktatta be.
46 A 3. § (1) bekezdés t) pontját a 2011: XCIX. törvény 2. §-a iktatta be, hatályon kívül helyezte a 2011: XCIX. törvény – a 2012: XXI. törvény 15. §-ával megállapított – 7. § a) pontja.
47 A 3. § (1a) bekezdését a 2016: LXXIX. törvény 28. § (2) bekezdése iktatta be.
48 A 3. § (2) bekezdése a 2012: LXXXVI. törvény 39. § (7) bekezdésével megállapított szöveg.
49 A 3. § (3) bekezdését a 2001: XVI. törvény 31. §-ának (4) bekezdése iktatta a be, szövege a 2012: LXXXVI. törvény 39. § (7) bekezdésével megállapított, a 2013: CCLII. törvény 143. § (2) bekezdése szerint módosított szöveg.
50 A 3. § (4) bekezdését újonnan a 2013: CLXXIX. törvény 5. § (2) bekezdése iktatta be.
51 A 3. § (5) bekezdését a 2011: XCIX. törvény 3. §-a iktatta be, hatályon kívül helyezte a 2012: XXI. törvény 6. §-a.
52 A 3/A. §-t a 2005: LXXVI. törvény 1. §-a iktatta be, e módosító törvény 7. § (2) bekezdése alapján rendelkezéseit a 2005. július 15-ét követően kezdődő kivitelezési tevékenységekre kell alkalmazni.
53 A 3/A. § (1) bekezdése a 2006: CIX. törvény 128. § (2) bekezdése szerint módosított szöveg.
54 A 3/A. § (2) bekezdésének felvezető szövege a 2006: CIX. törvény 128. § (2) bekezdése szerint módosított szöveg.
55 A 4. § a 2015: VIII. törvény 6. § (3) bekezdésével megállapított szöveg.
56 A 4/A. §-t a 2005: LXXXIII. törvény 37. §-a iktatta be, hatályon kívül helyezte a 2015: CLXXXVI. törvény 39. §-a. Ez utóbbi módosító törvény 205. §-a alapján a 2016. január 1-jét követően indult eljárásokban kell alkalmazni.
57 Az 5. § (1) bekezdését a 2009: LVI. törvény 143. §-a hatályon kívül helyezte, e módosító törvény 428. §-a alapján a 2009. október 1-jét követően indult és megismételt eljárásokban kell alkalmazni.
58 A 6. § (1) bekezdése a 2015: VIII. törvény 6. § (4) bekezdésével megállapított szöveg.
59 A 6. § (1) bekezdés j) pontját a 2016: LXXIX. törvény 29. § (1) bekezdése iktatta be.
60 A 6. § (2) bekezdése a 2009: LVI. törvény 142. §-a, a 2009: CXXVI. törvény 55. § (10) bekezdés a) pontja, a 2011: CXCI. törvény 89. § g) pontja, a 2015: VIII. törvény 6. § (11) bekezdés a) pontja szerint módosított szöveg.
61 A 6.§ (3) bekezdését az 1999: CXXII. törvény 41.§-ának (2) bekezdése iktatta be, szövege a 2015: VIII. törvény 6. § (5) bekezdésével megállapított szöveg.
62 A 6. § (4) bekezdését a 2009: LVI. törvény 141. § (1) bekezdése iktatta be, szövege a 2011: CXCI. törvény 85. § (2) bekezdésével megállapított szöveg.
63 A 6. § (5) bekezdését a 2011: CLXVII. törvény 59. §-a iktatta be.
64 A 6. § (6) bekezdését a 2016: LXXIX. törvény 29. § (2) bekezdése iktatta be.
65 A 6/A. §-t a 2009: XXXVIII. törvény 3. §-a iktatta be, szövege a 2011: CV. törvény 35. §-ával megállapított szöveg.
66 A 6/A. § (1) bekezdése a 2015: VIII. törvény 6. § (6) bekezdésével megállapított szöveg.
67 A 6/A. § (2) bekezdés a) pontja a 2015: VIII. törvény 6. § (11) bekezdés c) pontja szerint módosított szöveg.
68 A 6/A. § (3) bekezdését a 2011: CXCI. törvény 90. § (1) bekezdés d) pontja hatályon kívül helyezte.
69 A 6/B. §-t a 2011: CLVI. törvény 446. § (4) bekezdése iktatta be, hatályon kívül helyezte a 2011: XCIX. törvény – a 2012: XXI. törvény 15. §-ával megállapított – 7. § b) pontja.
70 A 7. § a 2012: LXXXVI. törvény 39. § (8) bekezdésvel megállapított szöveg.
71 A 7. § (1) bekezdése a 2016: LXXIX. törvény 30. §-ával megállapított szöveg.
72 A 7. § (8) bekezdése a 2015: VIII. törvény 6. § (7) bekezdésével megállapított szöveg.
73 A 7/A. §-t a 2005: CLV. törvény 6. §-a iktatta be, e módosító törvény 11. § (4) bekezdésének a) pontja alapján rendelkezéseit a 2006. február 9-ét követően elkövetett jogsértések miatt indított eljárásokban kell alkalmazni.
74 A 7/A. § (1) bekezdése a 2016: XXXIX. törvény 9. § (1) bekezdésével megállapított szöveg.
75 A 7/A. § (2) bekezdés nyitó szövegrésze a 2010: CLIII. törvény 25. § (1) bekezdése szerint módosított szöveg.
76 A 7/A. § (2) bekezdés a) pontja a 2011: CV. törvény 128. § (6) bekezdés d) pontja szerint módosított szöveg.
77 A 7/A. § (2) bekezdés b) pontja a 2011: CV. törvény 128. § (6) bekezdés d) pontja szerint módosított szöveg.
78 A 7/A. § (3) bekezdése a 2011: CV. törvény 128. § (6) bekezdés d) pontja szerint módosított szöveg.
79 A 7/A. § (4) bekezdése a 2016: XXXIX. törvény 9. § (2) bekezdésével megállapított szöveg.
80 A 7/A. § (4a) bekezdését a 2016: XXXIX. törvény 9. § (3) bekezdése iktatta be.
81 A 7/A. § (5) bekezdése a 2011: CV. törvény 128. § (6) bekezdés d) pontja szerint módosított szöveg.
82 A 7/A. § (5a) bekezdését a 2016: LXXIX. törvény 31. §-a iktatta be.
83 A 7/A. § (6) bekezdését a 2009: XXXVIII. törvény 11. § (20) bekezdése iktatta be, szövege a 2013: XCIII. törvény 34. § (2) bekezdésével megállapított szöveg.
84 A 7/A. § (7) bekezdését a 2011: CV. törvény 37. § (3) bekezdése iktatta be, szövege a 2013: XCIII. törvény 34. § (2) bekezdésével megállapított szöveg.
85 A 8. § az 1999: CXXII. törvény 43. §-ával megállapított szöveg.
86 A 8. § (1) bekezdése a 2005: LXXXIII. törvény 38. § (1) bekezdésével megállapított és a 2009: LVI. törvény 143. §-a szerint módosított szöveg. Ez utóbbi módosító törvény 428. §-a alapján a 2009. október 1-jét követően indult és megismételt eljárásokban kell alkalmazni.
87 Lásd a 2004: CXL. törvényt.
88 A 8. § (2) bekezdését a 2009: LVI. törvény 143. §-a hatályon kívül helyezte, újonnan a 2012: XXI. törvény 4. §-a iktatta be, szövege a 2013: CLXXIX. törvény 5. § (6) bekezdésével megállapított szöveg.
89 A 8. § (3) bekezdését a 2006: CIX. törvény 128. § (3) bekezdése hatályon kívül helyezte, újonnan a 2008: CVII. törvény 40. § (1) bekezdése iktatta be.
90 A 8. § (4) bekezdését a 2003: CXXV. törvény 50. § (3) bekezdése hatályon kívül helyezte, újonnan a 2008: CVII. törvény 40. § (1) bekezdése iktatta be, nyitó szövegrésze a 2013: XCIII. törvény 36. §-a szerint módosított szöveg.
91 A 8. § (4) bekezdés a) pontja a 2012: LXXXVI. törvény 39. § (12) bekezdés b) pontja szerint módosított szöveg.
92 A 8. § (5) bekezdését a 2008: CVII. törvény 40. § (2) bekezdése iktatta be. E módosító törvény 51. § (18) bekezdése alapján a rendelkezést első alkalommal a 2009. január 1-jét követően lefolytatott munkaügyi ellenőrzések alapján meghozott közigazgatási határozatban szereplő munkaügyi jogsértések, illetőleg adatátadás esetén kell alkalmazni.
93 A 8. § (5) bekezdés b) pontja a 2012: LXXXVI. törvény 39. § (9) bekezdésvel megállapított szöveg.
94 A 8. § (6) bekezdését a 2008: CVII. törvény 40. § (2) bekezdése iktatta be.
95 A 8. § (6a) bekezdését a 2013: LXXXIV. törvény 23. § (1) bekezdése iktatta be.
96 A 8. § (7) bekezdését a 2008: CVII. törvény 40. § (2) bekezdése iktatta be.
97 A 8. § (8) bekezdését a 2009: CLII. törvény 22. §-a iktatta be.
98 A 8/A. §-t a 2005: LXXXIII. törvény 39. §-a iktatta be.
99 A 8/A. § új (1) bekezdését a 2005: CLV. törvény 7. § (1) bekezdése iktatta be, egyidejűleg az eredeti (1) bekezdés számozását (3) bekezdésre változtatva. A 8/A. § (1) bekezdése a 2012: LXXXVI. törvény 39. § (10) bekezdésvel megállapított, a 2015: CLXXXVI. törvény 38. §-a szerint módosított szöveg. Ez utóbbi módosító törvény 205. §-a alapján a 2016. január 1-jét követően indult eljárásokban kell alkalmazni.
100 A 8/A. § új (2) bekezdését a 2005: CLV. törvény 7. § (1) bekezdése iktatta be, egyidejűleg az eredeti (2) bekezdés számozását (4) bekezdésre változtatva. A (2) bekezdés a 2009: LVI. törvény 142. és 143. §-a szerint módosított szöveg, e módosító törvény 428. §-a alapján a 2009. október 1-jét követően indult és megismételt eljárásokban kell alkalmazni.
101 A 8/A. § eredeti (1) bekezdésének számozását (3) bekezdésre változtatta a 2005: CLV. törvény 7. § (1) bekezdése, hatályon kívül helyezte a 2009: LVI. törvény 143. §-a. Ez utóbbi módosító törvény 428. §-a alapján a 2009. október 1-jét követően indult és megismételt eljárásokban kell alkalmazni.
102 A 8/A. § eredeti (2) bekezdésének számozását (4) bekezdésre változtatta a 2005: CLV. törvény 7. § (1) bekezdése. A (4) bekezdés bevezető szövegrésze a 2009: LVI. törvény 142. §-a szerint módosított szöveg, e módosító törvény 428. §-a alapján a 2009. október 1-jét követően indult és megismételt eljárásokban kell alkalmazni.
103 A 8/A. § (4) bekezdés b) pontja a 2015: VIII. törvény 6. § (8) bekezdésével megállapított szöveg.
104 A 8/A. § (4) bekezdés c) pontja a 2012: LXXXVI. törvény 39. § (12) bekezdés c) pontja szerint módosított szöveg.
105 A 8/A. § eredeti (3) bekezdésének számozását (5) bekezdésre változtatta a 2005: CLV. törvény 7. § (1) bekezdése, az (5) bekezdést a 2006: CIX. törvény 128. § (3) bekezdése hatályon kívül helyezte.
106 A 8/A. § eredeti (4) bekezdésének számozását (6) bekezdésre változtatta a 2005: CLV. törvény 7. § (1) bekezdése, szövege a 2009: LVI. törvény 141. § (2) bekezdésével megállapított szöveg. Ez utóbbi módosító törvény 428. §-a alapján a 2009. október 1-jét követően indult és megismételt eljárásokban kell alkalmazni.
107 A 8/A. § (8) bekezdését a 2005: CLV. törvény 7. § (2) bekezdése iktatta be, szövege a 2011: CLXVI. törvény 84. § 16. pontja szerint módosított szöveg.
108 A 8/B. §-t a 2005: CLV. törvény 8. §-a iktatta be, szövege a 2016: LXXIX. törvény 32. §-ával megállapított szöveg.
109 A 8/C. §-t a 2005: CLV. törvény 8. §-a iktatta be, szövege a 2009: XXXVIII. törvény 4. §-ával megállapított szöveg. A munkaügyi hatóság nyilvánosságra hozatali kötelezettségére vonatkozóan lásd ez utóbbi módosító törvény 11. § (7) bekezdését.
110 A 8/C. § (1a) bekezdését a 2013: LXXXIV. törvény 23. § (2) bekezdése iktatta be.
111 A 8/C. § (2) bekezdése a 2011: CXCI. törvény 88. § (1) bekezdésével megállapított szöveg.
112 A 8/C. § (3) bekezdése a 2013: CLXXIX. törvény 5. § (8) bekezdésével megállapított szöveg.
113 A 8/C. § (4) bekezdése a 2012: XXI. törvény 5. § (1) bekezdésével megállapított szöveg.
114 A munkaügyi hatóság nyilvánosságra hozatali kötelezettségére vonatkozóan lásd a 2009: XXXVIII. törvény 11. § (7) bekezdését.
115 A 8/C. § (5) bekezdése a 2011: CXCV. törvény 112. § (8) bekezdésével megállapított szöveg. Alkalmazására lásd e módosító törvény 111. §-át.
116 A 8/C. § (6) bekezdését a 2009: XXXVIII. törvény 11. § (21) bekezdése iktatta be, alkalmazására lásd e módosító törvény 11. § (7) bekezdését.
117 A 8/C. § (7) bekezdését a 2009: CXXVI. törvény 40. §-a iktatta be.
118 A 8/C. § (8) bekezdését a 2011: CXCI. törvény 88. § (2) bekezdése iktatta be, hatályon kívül helyezte a 2011: CXCI. törvény 90. § (2) bekezdése és a 2011: XCIX. törvény – a 2012: XXI. törvény 15. §-ával megállapított – 7. §-a.
120 A 8/E. §-t a 2016: LXXIX. törvény 33. §-a iktatta be.
121 A 8/F. §-t a 2016: LXXIX. törvény 33. §-a iktatta be.
122 A 8/G. §-t a 2016: LXXIX. törvény 33. §-a iktatta be.
123 A 9. § (3) bekezdésének a) pontja a 2005: CLV. törvény 9. § (1) bekezdésével megállapított szöveg, e módosító törvény 11. § (4) bekezdésének b) pontja alapján rendelkezéseit a 2006. január 1-jét követően indult eljárásokban és megismételt eljárásokban kell alkalmazni.
124 A 9.§ (3) bekezdésének b) pontja az 1999: CXXII. törvény 44.§-ával megállapított szöveg.
125 A 9. § (3) bekezdésének c) pontját a 2005: LXXXVIII. törvény 22. §-a iktatta be.
126 A 9. § (3) bekezdés d) pontját a 2012: LXXXVI. törvény 39. § (11) bekezdése iktatta be.
127 A 9. § (4) bekezdését a 2007: LXXXII. törvény 2. §-ának 262. pontja hatályon kívül helyezte, a 2011: CV. törvény 39. §-a iktatta be.
128 A 9. § (5) bekezdését a 2006: LXV. törvény 14. § b) pontja hatályon kívül helyezte, újonnan a 2006: CIX. törvény 128. § (1) bekezdése iktatta be.
129 Lásd a 314/2010. (XII. 27.) Korm. rendeletet, a 323/2011. (XII. 28.) Korm. rendeletet.
130 A 9. § (5a) bekezdését a 2014: LXXII. törvény 25. § (1) bekezdése iktatta be.
131 Lásd a 306/2014. (XII. 5.) Korm. rendeletet.
132 A 9. § (5b) bekezdését a 2015: VIII. törvény 6. § (9) bekezdése iktatta be.
133 Lásd a 358/2015. (XII. 2.) Korm. rendeletet.
134 A 9. § (6) bekezdését a 2011: CXCII. törvény 65. § (2) bekezdése iktatta be, szövege a 2012: CCV. törvény 255. § (2) bekezdésével megállapított szöveg.
135 A 9. § (6) bekezdés a) pontja a 2015: VIII. törvény 6. § (10) bekezdésével megállapított szöveg.
136 Lásd a 10/2012. (VII. 19.) HM rendeletet, a 11/2016. (VII. 4.) HM rendeletet.
137 A 9. § (6) bekezdés c) pontját a 2014: LXXII. törvény 25. § (2) bekezdése iktatta be, szövege a 2016: LXXIX. törvény 34. §-ával megállapított szöveg.
138 Lásd a 63/2014. (XII. 15.) BM rendeletet.
139 A 9/A. §-t a 2011: XCIX. törvény – a 2012: XXI. törvény 15. §-ával megállapított – 7. § d) pontja hatályon kívül helyezte.
140 A 10. §-t a 2001: LXXVIII. törvény 26. § (2) bekezdése iktatta be, szövege a 2005: CLV. törvény 10. §-ával megállapított szöveg.
141 A 10. § m) pontját a 2011: CV. törvény 40. §-a iktatta be.
142 A 10. § n) pontját a 2011: CV. törvény 40. §-a iktatta be.
143 A 10. § o) pontját a 2013: XCIII. törvény 35. §-a iktatta be.
144 A 10. § r) pontját a 2016: LXXIX. törvény 35. §-a iktatta be.
145 A 11. §-t a 2011: CV. törvény 41. §-a iktatta be.
146 A 11. § (1) bekezdése a 2011: CXCV. törvény 113. § (3) bekezdése szerint módosított szöveg. Alkalmazására lásd e módosító törvény 111. §-át.
147 A Módtv. 1996: LXXV. törvényre vonatkozó módosítása hatálybalépésének időpontja 2011. augusztus 1.
148 A 11. § (4) bekezdése a 2011: CXCI. törvény 90. § (1) bekezdés g) pontja szerint módosított szöveg.
149 A 12. §-t a 2016: XXXIX. törvény 11. §-a iktatta be.
150 A 13. §-t a 2016: LXXIX. törvény 36. §-a iktatta be.
151 A hatálybalépés napja 2016. július 8.
152 Az 1. mellékletet a 2016: LXXIX. törvény 37. § (1) bekezdése iktatta be.
153 A 2. mellékletet a 2016: LXXIX. törvény 37. § (2) bekezdése iktatta be.
154 A 3. mellékletet a 2016: LXXIX. törvény 37. § (3) bekezdése iktatta be.


text:
A nyilvános ülést a tanács elnöke vezeti, megállapítja az elvégzendő cselekmények sorrendjét, ügyel a törvény rendelkezéseinek megtartására, és gondoskodik arról, hogy a büntetőeljárásban részt vevő személyek a jogaikat gyakorolhassák.
A tanács elnöke gondoskodik a tárgyalás méltóságának megőrzéséről, ennek érdekében a tárgyalóteremből eltávolíttatja azokat, akik a tárgyalás méltóságát sértik, valamint rendre utasítja és rendbírsággal sújthatja azt, aki a tárgyaláson jelen lévő személy emberi méltóságát oly módon sérti, hogy ez a tárgyalás méltóságának a megsértését eredményezi.
A tanács elnökének egyes intézkedései:
A tanács elnöke rendre utasítja és rendbírsággal sújthatja azt, aki a nyilvános ülés rendjét vagy szabályszerű menetét zavarja.
Ismételt vagy súlyos rendzavarás esetén a nyilvános ülésről a rendzavarót kiutasíthatja, illetve kivezettetheti.
Ha a rendzavarás a hallgatóság körében merül fel, a hallgatóságot a nyilvános ülésről kizárhatja.
A tanács elnöke rendelkezhet úgy, hogy a nyilvános ülés rendjét vagy szabályszerű menetét megzavaró személy vagy hallgatóság azon a tárgyalási napon nem térhet vissza a tárgyalóterembe.
A nyilvános ülésen történt, büntető- vagy fegyelmi eljárás alapjául szolgáló rendzavarásról az a tanács elnöke az illetékes hatóságot vagy a fegyelmi jogkör gyakorlóját tájékoztatja. Büntetőeljárás alapjául szolgáló esetben a bíróság elrendelheti a rendzavaró őrizetét.
Terhelt rendzavarása
Ha a nyilvános ülés rendjét a terhelt ismételten vagy súlyosan zavarja, a tanács elnöke a nyilvános ülésről a terheltet kiutasítja vagy kivezetteti, és a nyilvános ülést a távollétében folytatja. Ha a terhelt nem hagy fel a rendzavaró magatartással és ezzel lehetetlenné teszi a nyilvános ülés jelenlétében való tartását, az a távollétében, védő jelenléte mellett befejezhető.
Ügyész rendzavarása
Az ügyész rendzavarása esetén rendreutasításnak van helye. Ha az ügyész rendzavarása miatt a nyilvános ülés nem folytatható, a tanács elnöke a nyilvános ülést megszakítja, és az ügyészség vezetőjéhez fordul más ügyész kijelölése érdekében. Ha más ügyész kijelölése nyomban nem lehetséges, a nyilvános ülést el kell napolni.
Védő rendzavarása
A védő rendzavarása esetén rendreutasításnak van helye, ismételt vagy súlyos rendzavarás esetén rendbírsággal sújtható, azonban a nyilvános ülésről nem utasítható ki és nem vezettethető ki. Ha a védő rendzavarása miatt a nyilvános ülés nem folytatható, a tanács elnöke a nyilvános ülést megszakítja. Ebben az esetben a vádlott más védőt hatalmazhat meg, vagy más védőt kell kirendelni. Ha ez nyomban nem lehetséges, a nyilvános ülést a rendzavaró védő költségére el kell napolni.
Rendbírság:
A rendbírság összege:
– nem természetes személlyel szemben kiszabott rendbírság esetén 20.000 forinttól 1.500.000 forintig,
– védővel, jogi képviselővel, tolmáccsal szemben kiszabott rendbírság esetén 20.000 forinttól 1.000.000 forintig,
– egyéb esetben 50.000 forinttól 1.000.000 forintig terjedhet.
A rendbírság összegének megállapításakor a kiszabásra okot adó magatartás súlyát és következményeit, így különösen a büntetőeljárás elhúzódásában való közrehatását, valamint annak ismétlődő jellegét kell figyelembe venni. Ha a rendbírság kiszabására okot adó magatartás a büntetőeljárás egy hónapnál hosszabb ideig tartó elhúzódását okozta, a rendbírságot ki kell szabni.
A rendbírságot, annak meg nem fizetése esetén elzárásra kell átváltoztatni úgy, hogy 5.000 forint helyett egy napi elzárást kell számítani. Az elzárás tartama 100 napnál nem lehet hosszabb. A rendbírságot elzárásra átváltoztató határozat ellen nincs helye fellebbezésnek.
Testi kényszer:
Testi kényszer a terhelttel, a sértettel, a tanúval, valamint az eljárási cselekményt akadályozó személlyel szemben alkalmazható, melyre a rendőrség vagy a Nemzeti Adó- és Vámhivatal hivatásos állományú tagja, kivételesen az eljárási cselekményen jelen lévő büntetés-végrehajtás hivatásos állományú tagja vehető igénybe.
A tárgyalás és a tárgyaláson kívüli perbeli cselekmények rendjének fenntartásáról, méltóságának megőrzéséről az elnök gondoskodik.
A tárgyalóterembe - a rendőrség és a büntetés-végrehajtási testület szolgálati feladatot ellátó tagjain kívül - fegyverrel vagy rendbontásra alkalmas eszközzel senki sem léphet be.
Az elnök rendreutasítja a hallgatóság azon tagjait, akik a tárgyalás rendjét megzavarják. Ismételt vagy súlyosabb rendzavarás esetén, úgyszintén, ha a hallgatóság tagjának az állapota vagy megjelenése sérti a tárgyalás méltóságát, őt az elnök a tárgyalásról kiutasítja, illetve kivezetteti.
A tárgyalás rendjének megzavarása (közbeszólás, bekiabálás, egyéb zajkeltő tevékenység, étkezés stb.) esetén az eljáró tanács elnöke a felekkel és képviselőikkel, más perbeli személyekkel, a tanúval, a szakértővel, a szemletárgy birtokosával szemben az alábbi szankciókat alkalmazhatja:
- Rendreutasítás: A felet, a képviselőt, más perbeli személyt, a tanút, a szakértőt és a szemletárgy birtokosát, ha a tárgyalás rendjét, az eljárás menetét megzavarja, vagy a bíróságot, más felet vagy képviselőt, egyéb perbeli személyt, tanút, szakértőt, szemletárgy birtokosát sértő magatartást tanúsít, az elnök rendreutasítja. A rendreutasítás a legenyhébb szankció, amely a kifogásolt magatartás abbahagyására vonatkozó, illetőleg a követendő helyes eljárásra kioktató figyelmeztetés. Alkalmazása kisebb súlyú rendbontás esetén indokolt. A rendreutasítást a tárgyalási jegyzőkönyvnek is tartalmaznia kell.
- Pénzbírság: Ismételt vagy súlyosabb cselekmény esetén, valamint ha az említett személyek állapota vagy megjelenése a tárgyalás vagy a bíróság méltóságát sérti, őket a bíróság pénzbírsággal sújtja.
Polgári ügyekben a kiszabható pénzbírság összege nem haladhatja meg a pertárgy értékét. Ha azonban a pertárgyérték az 50.000,- forintot nem haladja meg, a kiszabható pénzbírság legmagasabb összege 100.000,- Ft. Ha a pertárgyérték az 50.000,- forintot meghaladja, a kiszabható pénzbírság legmagasabb összege nagykorú személlyel szemben 1. 000.000,- Ft, a tizennegyedik életévét már betöltött kiskorúval szemben pedig 300.000,- Ft. A tizennegyedik életévét be nem töltött kiskorúval szemben pénzbírság kiszabásának nincs helye. A kiszabott pénzbírságot szabadságvesztésre átváltoztatni nem lehet.
- Kiutasítás / kivezettetés: Ismételt vagy súlyosabb rendzavarás esetében - akár a pénzbírság kiszabásával egyidejűleg, akár anélkül vagy azt követően - a bíróság a felet, a képviselőt, más perbeli személyt, a tanút, a szakértőt és a szemletárgy birtokosát a tárgyalásról kiutasíthatja, illetőleg kivezettetheti. Kiutasításnak, illetve kivezettetésnek van helye akkor is, ha az említett személyek állapota vagy a megjelenése a pénzbírság kiszabását követő folytatólagos tárgyalások bármelyikén sérti a tárgyalás méltóságát. A kiutasítás hatálya az elrendelésétől kezdve - a bíróság rendelkezésétől függően - az adott tárgyalási határnapra, annak egy részére, vagy az egész eljárásra terjed ki.
A fél, illetve jogi vagy nem jogi képviselőjének kiutasítása esetén a bíróság a tárgyalást elhalasztja, kivéve, ha a kiutasított fél vagy jogi képviselője a tárgyalás megtartását kéri. Ha a kiutasítás az egész eljárásra kiterjed, a bíróság a felet felhívja, hogy a tárgyalásra képviseletéről a kitűzött határidő alatt gondoskodjék. A felhívás eredménytelensége esetén a féllel szemben a mulasztás következményeit kell alkalmazni.
Ha tanú vagy szakértő rendzavarás miatti kiutasítására kerül sor, a bíróság a kiutasított tanút vagy szakértőt az okozott költségek megtérítésére kötelezi, illetve pénzbírsággal sújthatja.
Kiskorú fél, kiskorú érdekelt vagy kiskorú tanú esetén a rendfenntartás szabályait az alábbi eltérésekkel kell alkalmazni:
- a rendreutasítás módjának igazodnia kell a kiskorú korához és érettségéhez,
- a tizennegyedik életévét betöltött kiskorúval szemben – ismételt vagy súlyosabb rendzavarás esetén – a pénzbírság kiszabását az elnök különösen indokolt esetben alkalmazza.
Büntető vagy fegyelmi eljárás alapjául szolgáló rendzavarásról a bíróság értesíti az illetékes hatóságot, ha pedig letartóztatásnak is helye van, intézkedik az elkövető őrizetbe vétele iránt és ezzel egyidejűleg feljelentést tesz.
- Rendreutasítás: A feleket és képviselőiket, más perbeli személyeket, valamint a tanúkat és a szakértőket, úgyszintén a hallgatóság tagjait, ha a tárgyalás rendjét megzavarják, az elnök rendreutasítja. A rendreutasítás a legenyhébb szankció, amely a kifogásolt magatartás abbahagyására vonatkozó, illetőleg a követendő helyes eljárásra kioktató figyelmeztetés. Alkalmazása kisebb súlyú rendbontás esetén indokolt. A rendreutasítást a tárgyalási jegyzőkönyvnek is tartalmaznia kell.
- Pénzbírság: Ismételt vagy súlyosabb rendzavarás esetében a bíróság pénzbírságot szab ki. Ha a félnek vagy képviselőjének, más perbeli személynek, illetve a tanúnak vagy szakértőnek az állapota vagy megjelenése a tárgyalás méltóságát sérti, őt a bíróság pénzbírsággal sújthatja. A fegyveres erők, a rendvédelmi szervek, illetve a Nemzeti Adó- és Vámhivatal hivatásos állományú tagjaival szemben pénzbírságot kiszabni nem lehet, hanem a fegyelmi eljárás lefolytatása végett az illetékes elöljáróhoz kell fordulni. Polgári és közigazgatási ügyekben a kiszabható pénzbírság nem haladhatja meg a pertárgy értékét, nagykorú személlyel szemben a maximális összege 500.000,- Ft, kiskorúval szemben pedig 300.000,- Ft. A kiszabott pénzbírságot szabadságvesztésre átváltoztatni nem lehet.
- Kiutasítás / kivezettetés: Ismételt vagy súlyosabb rendzavarás esetében - akár a pénzbírság kiszabására vonatkozó rendelkezéssel egyidejűleg, akár anélkül vagy azt követően - a bíróság a feleket és képviselőiket, más perbeli személyeket, a tanúkat és a szakértőket, valamint a hallgatókat a teremből kiutasíthatja, illetőleg kivezettetheti. Kiutasításnak, illetve kivezettetésnek van helye akkor is, ha a félnek vagy képviselőjének, más perbeli személynek, illetve a tanúnak vagy szakértőnek az állapota vagy a megjelenése a pénzbírság kiszabását követő folytatólagos tárgyalások bármelyikén sérti a tárgyalás méltóságát.
Ha a bíróság a peres felet utasítja ki, egyidejűleg felhívja, hogy képviseletéről a kitűzött határidő alatt gondoskodjék; ha pedig a fél képviselőjét utasította ki, felhívja a felet, hogy a tárgyaláson személyesen jelenjék meg, vagy új képviselőről gondoskodjék. A felhívás eredménytelensége esetében a féllel szemben a mulasztás következményeit kell alkalmazni.
Ha tanú vagy szakértő kiutasítására kerül sor, a bíróság a kiutasított tanút vagy szakértőt az okozott költségek megtérítésére kötelezi, s egyben pénzbírsággal sújtja.
- a rendreutasítás módjának igazodnia kell a kiskorú érettségéhez,
- a tizennegyedik életévét be nem töltött kiskorúval szemben pénzbírság kiszabásának nincs helye,
- a tizennegyedik életévét betöltött kiskorúval szemben pedig – ismételt vagy súlyosabb rendzavarás esetében – a pénzbírság kiszabásának szükségességéről az eljáró bírói tanács elnöke mérlegeléssel dönt.

matches: bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság