text:
„Kúriai esetek” - kerekasztal-beszélgetés a drogról a Miskolci Egyetemen | Minap.hu
2018. október 02. 17:08
frissítve: 2018. október 04. 13:31
A Kúria elnöke 2011-ben indította el a „Kúriai esetek” kerekasztal-beszélgetés rendezvénysorozatot. Ennek keretében minden évben kiválasztanak néhány jogi esetet, amelyeket a Kúria oldott meg, vagy olyan ügyet, amit a Kúria fejezett be. – Ezekből filmeket készítünk, majd kúriai bírák és külsős szakértők segítségével megvitatjuk, körbejárjuk az ügyet, annak jogi megoldásait – tájékoztatott Erdei Krisztián, a Kúria Sajtótitkárságának vezetője.
Debrecen, Pécs, Szeged és Budapest jogi egyetemei után most Miskolcra érkezett a programsorozat. Egy olyan kábítószer kereskedelmet feldolgozó ügyet ismerhettek meg a résztvevők, amely 2016-ban zárult le. Székely Ákos kúria bíró, valamint Csák Róbert szociológus és Zacher Gábor toxikológus ismertették, vitatták meg az esetet.
– A rendezvénysorozat kapcsán több jogeset feldolgozása is szóba került. Azért választottuk ezt a témát, mert egy nagyon széles társadalmi problémát érint. Nem csupán jogi oldalról, hanem interdiszciplináris jelleggel, különböző tudományterületek nézőpontjából is. Ezeknek a tudományterületeknek a rangos művelői adnak most számot erről a jogesetről – nyilatkozta Csák Csilla, a Miskolci Egyetem Állam- és Jogtudományi Karának dékánja.
A jogtudományi kar szoros szakmai kapcsolatot tart fenn a Kúriával, ami lehetővé teszi a doktorandusz hallgatók gyakornoki programban való részvételét. A keddi kerekasztal-beszélgetés nem csak a jogi kar hallgatói számára volt érdekes, az egyetem társkarairól is részt vettek rajta hallgatók és oktatók egyaránt. Csák Róbert, szociológus és Székely Ákos, kúria bíró, a Kúria Büntető Kollégiumának vezetője mellett az előadók között volt még Krecsik Eldoróda, a Kúria Büntető Kollégiumának bírója, valamint Zacher Gábor, toxikológus.
– Meg kellene találni a felvilágosítás és a büntetőpolitika közötti egyensúlyt, nagyobb energiát kellene fektetnünk a felvilágosításra, megszólítani a fiatalokat az ő nyelvükön, de nem megfélemlítő vagy elrettentő módszerekkel – hangoztatta Zacher Gábor. Hozzátette, a kábítószer szerinte „fétis tárgy,” a magyar kábítószer-helyzet pedig az uniós harmad tetején helyezkedik el. – Egy olyan jellegű jövőképet, életet kellene kínálni a fiataloknak, hogy tudjanak jó döntéseket hozni – emelte ki a toxikológus.
Szerinte a kábítószer problémát egy egyszerű, hárombetűs magyar szó meg tudná oldani: nem. – Elvárjuk a gyermekeinktől, hogy tudjanak nemet mondani és jó döntéseket hozni, de vajon mi tudjuk-e teljesíteni mindazt, amit a gyerekeinktől kérünk? – tette fel a kérdést a szakértő. Mint mondta, a felelősség elsősorban a családoké: ameddig egy átlag magyar gyerekkel egy átlag magyar felnőtt napi hét percet foglalkozik, addig állandóan felmerül a kérdés, hogyan tudunk értékrendet közvetíteni a gyermekeknek?

matches: Kúria Kúria Kúria Kúria kúria kúria Kúria Kúria


text:
A Bizottság jelentése az Európai Parlamentnek, a Tanácsnak és az Európai Gazdasági és Szociális Bizottságnak a polgári és kereskedelmi ügyekben a joghatóságról, valamint a határozatok elismeréséről és végrehajtásáról szóló 44/2001/EK tanácsi rendelet alkalmazásáról
/* COM/2009/0174 végleges */
Brüsszel, 21.4.2009
COM(2009) 174 végleges
a polgári és kereskedelmi ügyekben a joghatóságról, valamint a határozatok elismeréséről és végrehajtásáról szóló 44/2001/EK tanácsi rendelet alkalmazásáról
A polgári és kereskedelmi ügyekben a joghatóságról, valamint a határozatok elismeréséről és végrehajtásáról szóló 44/2001/EK tanácsi rendelet (Brüsszel I.)[1] (a továbbiakban: a rendelet) képezi a polgári és kereskedelmi ügyekben folytatott európai igazságügyi együttműködés keretét. Egységes szabályokat határoz meg a joghatósági összeütközésből adódó problémák rendezésére, valamint megkönnyíti a bírósági határozatok, perbeli egyezségek és közokiratok szabad forgalmát az Európai Unióban. A rendelet a polgári és kereskedelmi ügyekben a joghatóságról és a határozatok végrehajtásáról szóló, 1968. évi brüsszeli egyezmény[2] (a továbbiakban: a Brüsszeli Egyezmény) helyébe lépett, amelyet az új tagállamok egyezményhez való csatlakozásáról szóló számos egyezmény módosított.
A polgári és kereskedelmi ügyekben a joghatóságról, valamint a határozatok elismeréséről és végrehajtásáról az Európai Közösség és Dánia között megállapodás született, amely 2007. július 1-jei hatállyal biztosítja a rendelet rendelkezéseinek alkalmazását Dániában[3]. Az ugyanezen területet szabályozó, 1988. évi Luganói Egyezmény köti egyrészről a tagállamokat és köztük Dániát, és másrészről Izlandot, Norvégiát és Svájcot[4]. A közeljövőben ez utóbbi egyezmény helyébe a Közösség, Dánia és a fent említett államok közötti egyezmény lép majd[5].
1.2. E jelentés
E jelentés a rendelet 73. cikkének értelmében készült egy olyan általános tanulmányra alapozva, amelyet a Bizottság megbízásából a rendelet gyakorlati alkalmazásáról állítottak össze[6]. Ezenfelül a Bizottság további tanulmányt készíttetett azzal a céllal, hogy elemezze azokat a meglévő nemzeti joghatósági szabályokat, amelyeket olyan ügyekben kell alkalmazni, ahol az alperes lakóhelye nem tagállamban található (kiegészítő joghatóság)[7]. A Bizottság készíttetett továbbá még egy tanulmányt[8] azon hatásokról, amelyeket a joghatósági megállapodásokról szóló hágai egyezmény[9] Közösség általi esetleges megerősítése váltana ki. E jelentés figyelembe vette a bírósági határozatok Európai Unióban történő végrehajtásáról szóló azon tanulmányt is, amelynek elkészítésére a Bizottság 2004-ben adott megbízást[10]. Végezetül, 2005 során a polgári és kereskedelmi ügyekben illetékes Európai Igazságügyi Hálózat a Bizottság által készített kérdőív alapján tájékoztatást nyújtott a rendelet gyakorlati alkalmazásáról.
E jelentés célja bemutatni a rendelet alkalmazásának értékelését az Európai Parlamentnek, a Tanácsnak és az Európai Gazdasági és Szociális Bizottságnak. Zöld könyv kíséri, amely a javítást szolgáló lehetséges megoldásokra tesz javaslatokat, figyelembe véve az e jelentésben felvetetett kérdéseket. Mindkét dokumentum a rendelet működéséről szóló nyilvános konzultáció alapját képezi.
2. A RENDELET ÁLTALÁNOS ALKALMAZÁSA
2.1. A rendelet alkalmazására vonatkozó statisztikai adatok
A legtöbb tagállamban nem gyűjtenek rendszeresen statisztikai adatokat a rendelet alkalmazásáról. Mindazonáltal lehetséges volt adatot gyűjteni az egyes tagállamok igazságügyi minisztériumainak központi adatbázisaiból, a tagállami bíróságokkal való közvetlen kapcsolatfelvétel, valamint az egyéb érdekeltekkel készített interjúk révén, továbbá a kereskedelmi és egyetemi adatbázisokból és jogtudományi publikációkból.
Különbséget kell tenni egyrészről a joghatósági szabályok, valamint másrészről a határozatok elismerésére és végrehajtására vonatkozó szabályok között. A rendeletet általában leginkább a gazdasági központokban és határrégiókban alkalmazzák. A joghatósági szabályokat általában viszonylag kevés számú ügyben, azaz az összes polgári ügy kevesebb mint 1%-tól a határrégiókban előforduló 16 %-ig alkalmazzák[11]. Az elismerésre és végrehajtásra vonatkozó szabályokat gyakrabban alkalmazzák, de nem sikerült átfogó adatokhoz jutni a bíróságok által kibocsátott végrehajthatósági határozatok számáról. A számadatok a nagyon alacsonytól (így pl. a 2004-ben Portugáliában hozott 10 ilyen határozattól) a nagyobb gyakoriságig (azaz pl. a 2004-ben Luxemburgban hozott 420 ilyen határozatig) terjednek, hasonlóképpen a határrégiókban csúcsértéket mutatva (ahogy pl. 301 ilyen határozat született az Ausztriával közös határhoz közeli német Landgericht Traunstein bíróságain).
2.2. A rendelet általános értékelése
Általában véve a rendeletet kifejezetten sikeres jogszabálynak tekintik, amely az átfogó joghatósági szabályokra, a párhuzamos eljárások összehangolására és a határozatok szabad forgalmára alapuló igazságügyi együttműködés hatékony rendszere révén megkönnyíti a határokon átnyúló perek vitelét. Az igazságügyi együttműködés rendeletben meghatározott rendszere sikeresen alkalmazkodott a folyamatosan változó intézményi környezethez (a kormányközi együttműködéstől az európai integráció eszközéig) és a modern üzleti élet kihívásaihoz. Ily módon a gyakorlati szakemberek körében nagy elismerésre tett szert.
A rendelet működését övező általános elégedettség azonban nem zárja ki a további javításának lehetőségét.
3. A RENDELET EGYES PONTJAINAK KÜLÖN ÉRTÉKELÉSE
3.1. A végrehajthatóvá nyilvánítási eljárás eltörlése
Az Európai Tanács által a tamperei (1999) és a hágai (2004) programban adott politikai megbízatás értelmében[12] a rendelet felülvizsgálatának fő célja a rendelet hatálya alá tartozó valamennyi ügytípusban a végrehajthatóvá nyilvánítási eljárás eltörlése.
A meglévő végrehajthatóvá nyilvánítási eljárás tekintetében az általános tanulmány rámutatott, hogy ha a kérelem hiánytalan, az elsőfokú tagállami bíróságok előtti eljárás átlagosan 7 naptól 4 hónapig szokott tartani. Ha azonban a kérelem hiányos, az eljárás tovább tart. A kérelmek gyakran hiányosak, és az igazságügyi hatóságok kiegészítő információt, különösen fordítást kérnek. A bíróságok a legtöbb végrehajthatóvá nyilvánítási kérelemnek helyt adnak (90 és 100 % között). A határozatok csupán 1–5 %-a ellen nyújtanak be fellebbezést. A fellebbezési eljárás egy hónaptól három évig tarthat, a tagállamok eltérő eljárási szokásaitól és a bíróságokra háruló munka mennyiségétől függően.
Az olyan ügyekben, ahol a végrehajthatósági határozatot vitatják, az elismerés és végrehajtás megtagadásának okaként leggyakrabban a 34. cikk (2) bekezdésének megfelelő kézbesítés elmaradására hivatkoznak. Mindazonáltal az általános tanulmány szerint az ilyen kifogásnak manapság csak ritkán adnak helyt[13]. A közrend tekintetében a tanulmány rámutatott, hogy erre gyakran hivatkoznak, ámbár csak ritkán sikeresen. Amennyiben helyt adnak a hivatkozásnak, erre leginkább csak kivételes esetben kerül sor annak érdekében, hogy védjék az alperes eljárási jogait[14]. Úgy tűnik, hogy polgári és kereskedelmi ügyekben a bíróságok rendkívül ritkán alkalmazzák a közrenddel kapcsolatos kivételt külföldi bíróság érdemi döntésére. Az elutasítás egyéb okaira ritkán hivatkoznak. A rendeletnek a perfüggőségre és az összefüggő eljárásokra vonatkozó szabályainak működése révén – legalábbis európai szinten – nagy mértékben sikerül elkerülni a határozatok közötti összeegyeztethetetlenséget. Egyes joghatósági szabályok vizsgálata tekintetében kérdéses, hogy ez még mindig megfelel-e a külföldi bíróság joghatóságának felülvizsgálatára vonatkozó tilalomnak; ráadásul a szabály gyakorlati jelentőségét korlátozza, hogy a bíróságot mindenképpen kötik az eredeti bíróság ténymegállapításai.
3.2. A rendelet működése a nemzetközi jogrendben
A Brüsszeli Egyezmény utódjaként a rendelet a peres eljárás alperesének szempontját veszi alapul. Ilyen megközelítésben a rendelet legtöbb joghatósági szabálya csak akkor alkalmazandó, ha az alperes valamely tagállamban rendelkezik lakóhellyel. Ha az alperes lakóhelye nem valamelyik tagállamban található, a rendelet a nemzeti jogra utal (kiegészítő joghatóság) azon helyzetek kivételével, amikor a rendelet 22. vagy 23. cikke értelmében a tagállami bíróságoknak kizárólagos joghatósága van, illetve amikor a különleges jogterületeket érintő viták egyes típusairól van szó (pl. közösségi védjegyek)[15].
A rendelet működése a nemzetközi jogrendben számos, az Európai Bírósághoz idézett előzetes kérdés tárgya volt. A 412/98. sz. ( Josi ) ügyben a Bíróság kifejtette, hogy a rendeletben (korábban az Egyezményben) meghatározott joghatósági szabályokat a valamely tagállamban lakóhellyel rendelkező alperes és harmadik országban lakóhellyel rendelkező felperes közötti vitákban kell alkalmazni. Ennek eredményeként a valamely tagállamban lakóhellyel rendelkező alperesek támaszkodhatnak a rendelet által nyújtott védelemre olyan vitákban, amelyek további felei harmadik országban rendelkeznek lakóhellyel. A C-281/02. sz. ( Owusu ) ügyben a Bíróság úgy vélekedett, hogy a rendelet szabályai, különösen az alperes lakóhelye szerinti bíróságok joghatóságára vonatkozó főszabályok jellegüknél fogva kötelezően alkalmazandóak, és ettől nem lehet a nemzeti jogra hivatkozva eltekinteni. Ez a helyzet – mégpedig nem csak a többi tagállammal kapcsolatban, hanem akkor is, amikor a vita harmadik országgal kapcsolatos és nem köti semmi egyéb tényező másik tagállamhoz. Végezetül a rendelet harmadik országok tekintetében megvalósuló működését a Bíróság az 1/03. véleményében elemezte. Ebben a Bíróság különösen azzal érvel, hogy a rendelet joghatóságra vonatkozó szabályait akkor kell alkalmazni, amikor olyan ügyben, ahol a 22. és 23. cikk értelmében kizárólagos joghatóságot előidéző kapcsoló tényezők harmadik államban vannak, az alperes lakóhelye valamelyik tagállamban található (nincs ún. visszaható hatás).
A kiegészítő joghatóságra vonatkozó harmonizált szabályok híján nem egyforma mértékű a közösségi polgárok igazságszolgáltatáshoz való joga. A kiegészítő joghatóságról szóló tanulmány szerint különösen igaz ez olyan helyzetekben, ahol az egyik fél nem élhetne a tisztességes eljárás vagy megfelelő védelem jogával harmadik állambeli bíróság előtt. A tanulmány azt is kimondja, hogy a harmadik állambeli alperessel szembeni joghatóságot meghatározó közös szabályok hiánya veszélyeztetheti a kötelező közösségi jog alkalmazását például a fogyasztóvédelem (pl. időmegosztás), a kereskedelmi ügynökök, az adatvédelem vagy a termékfelelősség terén. Az olyan tagállamokban, ahol nem létezik kiegészítő bírósági védelem, a fogyasztók nem indíthatnak pert harmadik állambeli alperessel szemben. Ugyanez igaz például az alkalmazottakra, kereskedelmi ügynökökre, a versenyjog vagy a termékfelelősség körébe tartozó jogsértések áldozataira és azokra a magánszemélyekre, akik élni kívánnának az EU adatvédelmi jogszabályai által biztosított jogokkal. E területek mindegyikén, ahol kötelező közösségi jogszabály létezik, a közösségi kérelmezőket esetlegesen megfoszthatják az őket a közösségi szabályok alapján megillető védelemtől.
Ráadásul a harmadik állambeli bírósági határozatok Közösségben okozott hatásaira vonatkozó közös szabályok hiánya olyan helyzetekhez vezethet, amelyekben harmadik állambeli bírósági határozatokat még akkor is elismernek és végrehajtanak, ha az ilyen határozatok sértik a kötelezően alkalmazandó közösségi jogot, illetve ha a közösségi jog a tagállami bíróságok kizárólagos joghatóságát írná elő.
Végezetül a kiegészítő joghatóságról szóló tanulmány rámutatott, hogy nagy mértékű zavart és bizonytalanságot idézhet elő, hogy nincsenek harmonizált szabályok az olyan ügyek meghatározására, amelyekben tagállami bíróságok a rendelet alapján lemondhatnak joghatóságukról harmadik állambeli bíróságok javára.
3.3. A joghatóság kikötése
A joghatósági megállapodásokra alkalmazandó jog . Noha a rendelet 23. cikke – az Európai Bíróság értelmezésében – széles körben meghatározza a joghatósági megállapodások érvényességére vonatkozó feltételeket, mégis maradnak fenn bizonytalanságok e feltételek kimerítő jellegét tekintve. A tanulmány szerint néhány esetben – a rendeletben meghatározott egységes feltételeken túl – a felek közös megállapodása reziduális alapon az eljáró bíróság országa szerinti jogra, illetve a jogviszonyra alkalmazandó nemzeti jogra történő hivatkozással a nemzeti jog hatálya alá kerül. Ez nemkívánatos következményekhez vezet a tekintetben, hogy a joghatósági megállapodást az egyik tagállamban érvényesnek, míg a másikban esetlegesen érvénytelennek tekintik.
A joghatóság megválasztása és a perfüggőség . Aggodalomnak adtak hangot a tekintetben, hogy a rendelet esetleg nem védi kielégítően a kizárólagos joghatósági megállapodásokat. Ezen aggodalmak abból a lehetőségből fakadnak, hogy az ilyen megállapodás egyik fele a joghatósági megállapodást megszegve egy tagállami bírósághoz fordul, megakadályozva ezáltal a választott bíróság előtti eljárást, amennyiben ez utóbbi kérelmet az első perindítást követően nyújtanák be. A C-116/02. sz. ( Gasser ) ügyben az Európai Bíróság megerősítette, hogy a rendeletben foglalt perfüggőségi szabály miatt a később megkeresett bíróság az elsőként megkeresett bíróság joghatóságának, illetve annak hiányának megállapításáig hivatalból felfüggeszti az eljárást. A C-159/02. sz. ( Turner ) ügyben a Bíróság úgyszintén megerősítette, hogy a nemzeti jogban meglévő és a joghatósági megállapodás hatályát esetlegesen támogató eljárási eszközök (mint például a perlési tilalom) összeegyeztethetetlenek a rendelettel, amennyiben indokolatlanul összeütközésbe kerülnek azon joghatóság megállapításával, amelyet más tagállamok bíróságai a rendelet alapján saját maguk számára állapítanak meg.
Az így kialakuló párhuzamos eljárások olyan késedelmeket eredményezhetnek, amelyek károkat okoznak a belső piac megfelelő működésében. Előfordulhat, hogy az egyik fél arra használja az ilyen késedelmeket, hogy sikeresen meghiúsítsa a joghatósági megállapodás érvényesítését, és ily módon tisztességtelen kereskedelmi előnyhöz jusson[16]. A párhuzamos perek ezenfelül többletköltség és bizonytalanság kialakulásához vezetnek. A vállalati hitelügyletek hitelezői oldalán olyan jelenségről is beszámolnak, hogy már idő előtt pert indítanak a megállapodásban meghatározott bíróság joghatóságának biztosítása érdekében, vállalva azt a hátrányos gazdasági következményt, amellyel ez a hitelmegállapodásokban szereplő, a díjfizetés elmulasztása miatti és a keresztfelmondásra vonatkozó rendelkezések életbeléptetése tekintetében jár. E helyzetek különösen kellemetlenek olyan különleges körülmények között, mint például amikor az első per csupán nemleges megállapítási ítélet meghozatalára irányul, ami aztán az érdemi eljárást teljes mértékben megakadályozza.
A joghatósági megállapodásokról szóló hágai egyezmény . A Bizottság javasolta a Hágai Nemzetközi Magánjogi Konferencia keretében 2005. június 30-án létrejött, a joghatósági megállapodásokról szóló egyezmény aláírását[17]. Az egyezményt valamennyi olyan ügyben alkalmazni kell, ahol legalább az egyik fél lakóhelye EU-tagállamtól eltérő szerződő fél államban van, míg a rendelet alkalmazására akkor kerül sor, ha legalább egyik fél lakóhelye valamely tagállamban található. Ezért biztosítani kell az egyezmény és a rendelet szabályainak egységes alkalmazását. A legfontosabb kérdés itt az, hogy a tagállami bíróságok joghatóságának összehangolása ellenére helyénvaló-e fenntartani két különböző jogi keretet, amelyek alkalmazása attól függ, hogy a felek harmadik államban rendelkeznek-e lakóhellyel vagy sem[18]. Tekintettel a párhuzamos eljárások kérdésére, az egyezmény nem tartalmaz közvetlen szabályt a perfüggőségre; a megállapodásban kikötött bíróság annak ellenére eljárhat, hogy valahol másutt párhuzamosan szintén pert kezdeményeznek. Bármely egyéb bíróságnak fel kell függesztenie vagy el kell utasítania az eljárás lefolytatását, az egyezményben meghatározott korlátozott számú helyzet kivételével.
3.4. Ipari tulajdon
A rendelet szabályainak működése az ipari tulajdont érintő kérdésekben nehézségeket keletkeztet az ilyen jogok birtokosai és az e jogokat vitatók számára egyaránt. Az első ilyen nehézség a perfüggőségi szabály működésével kapcsolatos. Az ipari tulajdonnal kapcsolatos bírósági eljárások az egyik olyan terület, ahol a felek oly módon próbálják meggátolni, hogy a joghatósággal rendelkező bíróság gyakorolhassa joghatóságát, hogy lehetőleg olyan – joghatósággal többnyire (bár nem kizárólag) nem rendelkező – másik bíróság előtt indítanak eljárást, amely olyan államban található, ahol a joghatóság kérdésében és/vagy érdemi kérdésekben el szokott húzódni az eljárás. Az ilyen taktika (az ún. torpedó-stratégia) különösen visszaélés jellegűnek tekinthető, ha az első eljárások célja a felelősség alóli mentesség kimondatása, megakadályozva ezáltal, hogy a másik fél egy joghatósággal valóban rendelkező bíróság előtt érdemi kérdésben eljárást kezdeményezhessen. Ez akár olyan helyzethez is vezethet, hogy egyáltalán nem lehet kártérítési pert indítani: például ha egy szabadalom bitorlása miatt indított keresettel megkeresett bíróság megtagadja az eljárást azon az alapon, hogy megállapítási ítéletre irányuló kérelmet már másik tagállamban benyújtottak, megtörténhet, hogy a jogsértési eljárást ezt követően már nem is lehet lefolytatni, és hogy a megállapítási ítélet meghozatalára kért bíróságnak nincs is joghatósága a jogsértési kérelem elbírálására.
A torpedó-stratégiát nem csak megállapítási ítéletek tekintetében alkalmazzák, hanem olyan jogsértési keresetekben benyújtott ellenkérelmeknél is, amelyek ipari tulajdonjogok, így például szabadalom érvénytelenségére alapulnak. A jogsértési eljárások alperesei sikeresen akadályozhatják meg ezen eljárások lefolytatását oly módon, hogy védekezésül a szabadalom állítólagos érvénytelenségére hivatkoznak[19]. Mivel a szabadalmak érvényességére vonatkozó pereket azon tagállam bíróságai előtt kell kezdeményezni, ahol a szabadalmat bejegyeztették, a jogsértéssel foglalkozó bíróságnak fel kell függesztenie az eljárást az érvényességre vonatkozó eljárás lezárásáig. Ez komoly késedelmeket okozhat, különösen ha az alperes nem (gyorsan) indítja el az érvényesség megállapítására vonatkozó eljárást. Ráadásul nincs is minden tagállamban lehetőség arra, hogy az ipari tulajdonjog megsértésének áldozata a szabadalom érvényességét kimondó megállapítási ítéletre kérelmet nyújthasson be.
A szabadalmi perek terén jelentett következő nehézség az, hogy nem lehet összevont eljárást indítani európai szabadalom több bitorlója ellen, ha e személyek vállalkozások csoportjához tartoznak és összehangolt politikának megfelelően járnak el[20]. A valamennyi érintett joghatóság előtti perindítási kötelezettség magas költségekkel járna az áldozat számára és gátolná a kérelem hatékony elbírálását.
3.5. Perfüggőség és összefüggő eljárások
A rendelet perfüggőségre és összefüggő eljárásokra vonatkozó szabályainak alkalmazása néhány egyéb esetben is gondokat okozott.
A rendelet 22. cikkében foglalt kizárólagos joghatóság tekintetében a tanulmány nem bizonyította, hogy a gyakorlatban feltétlenül szükség lenne a főszabály alóli kivételekre. Mindazonáltal torpedó-stratégiát más egyéb területen is jelentettek, így például a vállalati hitelezésnél és versenyjogi ügyekben. Ennek eredményeképpen meg kellene vizsgálni, hogy szükség van-e a meglévő perfüggőségi szabály általában vett olyan irányú javítására, amely által megelőzhetővé válnának a visszaélésszerű eljárási taktikák, valamint hatékonnyá válna az igazságszolgáltatás a Közösségben.
Az összefüggő eljárásokra vonatkozó szabálynál azon követelmény, amelynek értelmében mindkét pert fel kell függeszteni és az összefüggő eljárások összevonásának feltételeire a nemzeti jogot kell alkalmazni, akadályozza az eljárások hatékony, közösségi szintű összevonását. Jelenleg nem lehet a rendelet alapján csoportos kereseteket benyújtani, különösen az olyanokat nem, ahol egy tagállam bíróságai előtt több felperes áll ugyanazon alperessel szemben[21]. Ilyen összevonásra gyakran van szükség, így például a kollektív fogyasztói jogorvoslat érdekében, illetve az EK trösztellenes szabályainak megsértése miatt indított kártérítési keresetekben[22]. Amennyiben a másodikként megkeresett bíróság a 28. cikk (2) bekezdése értelmében megtagadja per lefolytatását, úgy az (ideiglenesen) negatív joghatósági ütközéshez vezethet, ha az elsőként megkeresett bíróság úgy ítéli meg, hogy nincs joghatósága az érintett kereset tekintetében.
A rendelet egyik legjelentősebb újítása azon időpont meghatározásának bevezetése volt, amikortól az eljárást a perfüggőségre és az összefüggő eljárásokra vonatkozó szabályok értelmében felfüggesztettnek kell tekinteni. E meghatározás működése általában véve kielégítőnek tűnik. Értelmezése körül azonban némi bizonytalanság merült fel, amelyet esetleg helyénvaló lenne tisztázni, például a kézbesítésért felelős hatóság, a bírósághoz való benyújtás dátuma és ideje, illetve a kézbesítésért felelős hatóság általi átvétel tekintetében.
3.6. Ideiglenes intézkedések
Az ideiglenes intézkedések továbbra is olyan területet képeznek, ahol a tagállamok nemzeti eljárási jogszabályainak sokfélesége megnehezíti az ilyen jellegű intézkedések szabad forgalmát.
Az első ilyen nehézséget azon védintézkedések jelentik, amelyeket az alperes idézése nélkül rendelnek el és amelyek célja az alperes előzetes értesítése nélküli végrehajtás. A C-125/79. sz. ( Denilauler ) ügyben a Bíróság úgy vélekedett, hogy az ilyen, a másik fél részvétele nélkül zajló intézkedések a rendelet elismerési és végrehajtási rendszerén kívül esnek. Nem teljesen egyértelmű azonban, hogy az ilyen intézkedéseket el lehet-e ismerni és végre lehet-e hajtani a rendelet alapján, ha az alperesnek ezt követően lehetősége van az intézkedést megtámadni.
Nehézségeket okoznak továbbá az információ és bizonyíték megszerzésére irányuló védintézkedések is. A C-104/03. sz. ( St. Paul Dairy ) ügyben a Bíróság megállapította, hogy egy tanú olyan célú meghallgatásának elrendelése, amely révén a kérelmező eldöntheti egy esetleges per elindításának célszerűségét, nem tartozik az ideiglenes, köztük a védintézkedések fogalma alá. Nem teljesen egyértelmű, hogy az ilyen rendelkezések – általában véve – milyen mértékben vannak kizárva a rendelet 31. cikkének hatálya alól. Az a javaslat született, hogy az igazságszolgáltatáshoz való hozzáférés javítása érdekében célszerű lenne, ha a rendelet az ilyen jellegű intézkedések meghozatalára – az ügy érdemében joghatósággal rendelkező bíróságok joghatóságán kívül – a keresett információ vagy bizonyíték helye szerinti tagállami bíróságok joghatóságát is kimondaná. Ez különösen jelentős a tengerjogi ügyekben, valamint a szellemi tulajdonnal kapcsolatos ügyekben, ahol a bizonyíték megszerzésére házkutatási parancs kibocsátásával, a bitorlás tárgyának részletes leírásával, illetve azok fizikai lefoglalásával kerül sor[23].
További nehézségekről számoltak be azon feltételek alkalmazásával kapcsolatban is, amelyeket Bíróság a C-391/95. sz. ( Van Uden ) és a C-99/96. sz. ( Mietz ) ügyben határozott meg az ügy érdemében joghatósággal nem rendelkező bíróság által elrendelt ideiglenes intézkedésekre vonatkozóan. Különösen az nem világos, ahogyan a „kért intézkedés tárgya és a területi joghatóság közötti valós kapcsolatot” értelmezni kellene. Különösen ez a helyzet akkor, amikor az intézkedés célja időközi kifizetést elérni, illetve még általánosabban véve, amikor az intézkedés nem a vagyontárgy zár alá vételére irányul.
Végezetül azon követelmény, hogy időközi kifizetés esetén a visszafizetést garantálni kell, értelmezési nehézségekhez vezet, és magas költségeket is eredményezhet, amennyiben úgy tekintik, hogy az ilyen visszafizetést a kérelmező részéről esetlegesen csak banki garanciával lehet biztosítani.
3.7. A rendelet és a választottbírósági eljárás érintkezési pontjai
A választottbírósági eljárás a rendelet hatályán kívül esik, amit az indokol, hogy a választottbírósági megállapodások és határozatok elismerését és végrehajtását az 1958. évi New York-i Egyezmény szabályozza, amelynek valamennyi tagállam szerződő fele. A kivételek széles köre ellenére a rendeletet néhány esetben úgy értelmezték, hogy kiterjedjen a választottbírósági eljárásokra, illetve a választottbírósági határozatok elismerésére/végrehajtására. A választottbírósági határozatot is magukban foglaló határozatokat a rendelettel összhangban majdnem mindig elismerik és végre is hajtják. Ha a vita érdemi része a rendelet hatálya alá tartozik, úgy a 31. cikk alapján meghozhatók[24] a választottbírósági eljárások érdemi részére vonatkozó ideiglenes intézkedések.
A tanulmány rámutatott, hogy a rendelet és a választottbírósági eljárás közötti érintkezési pontok miatt nehézségek merülhetnek fel. Különösen – noha az 1958. évi New York-i Egyezmény a tapasztalatok szerint kielégítően működik – párhuzamos bírósági és választottbírósági eljárások alakulnak ki, amikor a választottbírósági rendelkezés érvényességét a választott bíróság jóváhagyja, a bíróság azonban nem; a nemzeti jog alá tartozó, a választottbírósági megállapodások hatékonyságát megerősíteni szándékozó eljárási eszközök (mint például a perlési tilalom) összeegyeztethetetlenek a rendelettel, amennyiben indokolatlanul összeütközésbe kerülnek azon joghatóság megállapításával, amelyet más tagállamok bíróságai a rendelet alapján saját maguk számára állapítanak meg[25]; a joghatóság megállapítása nem egységes a választottbírósági eljárásokat kiegészítő, illetve támogató eljárásokban[26]; a választottbírósági rendelkezést figyelmen kívül hagyó bírósági határozatok elismerése és végrehajtása bizonytalan; a választottbírósági rendelkezés érvényességére vonatkozó, illetve választottbírósági határozatot elutasító bírósági határozatok elismerése és végrehajtása bizonytalan; választottbírósági határozatot magukban foglaló bírósági határozatok elismerése és végrehajtása bizonytalan; és végezetül a New York-i Egyezmény hatálya alá tartozó választottbírósági határozatok elismerését és végrehajtását kevésbé tartják gyorsnak és hatékonynak, mint a bírósági határozatok elismerését és végrehajtását.
3.8. Egyéb kérdések
A fent részletezetteken túl a további kérdések merültek még fel.
3.8.1. Hatály
A hatály tekintetében nem említettek jelentős gyakorlati problémát a választottbírósági eljárással kapcsolatban fent ismertetett ponton kívül. A Bíróság értelmező határozatai megfelelő iránymutatást nyújtanak a „polgári és kereskedelmi ügyek” fogalmának és a rendelet hatálya alóli kizárt területeknek az értelmezéséhez. Az általános tanulmány mindazonáltal nehézségekre mutat rá a 71. cikk gyakorlati alkalmazása terén, a rendelet és az egyes kérdéskörökre vonatkozó egyezmények közötti kapcsolat vonatkozásában.
3.8.2. A joghatósággal kapcsolatos egyéb kérdések
A „lakóhely” fogalma tekintetében a jelentés rámutat, hogy a gyakorlatban nem mutatkozott különbség olyankor, amikor a bíróságok a rendelet 59. cikkének (1) bekezdése alapján a „lakóhely” saját nemzeti joguk szerinti fogalmát alkalmazták. Nehéznek bizonyult ellenben a külföldi jog értelmében történő döntés a téren, hogy egy fél más tagállamban rendelkezik-e lakóhellyel (59. cikk (2) bekezdés).
Egyes joghatósági szabályok működését fejleszteni lehetne. Például a C-462/06. sz. ( Glaxosmithkline ) ügyben a Bíróság megerősítette, hogy a 6. cikk (1) bekezdése munkajogi kérdésekre nem vonatkozik. A tanulmány továbbá rámutatott, hogy esetleg szükség lenne olyan, nem kizárólagos joghatósági okra, amelyet az ingóságok fellelhetőségi helye alapozna meg. A dologi jogokat érintő kizárólagos joghatóságra vonatkozóan a tanulmány arról számol be, hogy az irodahelyiségek bérlésére tekintettel érdemes lenne a megállapodásokban választott bíróságot meghatározni, valamint szükség lenne némi rugalmasságra az üdülőbérlés tekintetében, hogy elkerülhetők legyenek a valamennyi féltől távol található bíróságok előtti perek. A társasági jog terén fennálló kizárólagos joghatósággal összefüggésben kérdések merülnek fel a kizárólagos joghatósági szabály hatályát, valamint a vállalkozás „székhelyének” hiányzó egységes meghatározását illetően, ami esetleg pozitív és negatív joghatósági összeütközéshez vezethet.
Nehézségeket eredményez az is, hogy nem egységesen alkalmazzák a 65. cikk értelmében a 6. cikk (2) bekezdését és 11. cikkét azon eljárásokban, amelyek harmadik személyek bevonásával folynak. Különösen amikor a tagállamok egyes nemzeti eljárási jogszabályai alapján alkalmaznak eltérő bánásmódot harmadik személyekkel, valamint harmadik személyeket perlő felekkel szemben. A bíróságoknak továbbá nehézségeket okoz felmérni a másik tagállami bíróságok által kibocsátott olyan határozatok joghatását, amelyek harmadik fél perbevonását követően keletkeznek.
Tengerjogi ügyekben nehézségekről számoltak be a felelősségbiztosítási alap létrehozására, illetve az egyéni felelősség megállapítására irányuló eljárások összehangolása terén. Művinek találták továbbá a szállítási szerződésre alkalmazandó jogra történő hivatkozást, hogy annak értelmében kellene meghatározni a hajórakjegyre vonatkozó joghatósági megállapodás kötő erejét a hajórakjegy harmadik személy birtokosa tekintetében[27].
Fogyasztóvédelmi ügyekben a 15. cikk (1) bekezdésének a) és b) pontja alá tartozó fogyasztói hitelmegállapodások típusai már nem felelnek meg a fogyasztói hitelmegállapodások egyre fejlődő piacának, amelyen azóta már különféle további hiteltermékek is megjelentek, amint az a fogyasztói hitelmegállapodásokról szóló 2008/48/EK irányelvben[28] tükröződik is.
Végezetül a közösségi szintű kollektív jogorvoslat vonatkozásában jelenleg folyó munka fényében felmerül a kérdés, hogy szükséges-e különös joghatósági szabályokat kialakítani e sajátos perekre.
3.8.3. Az elismerésre és végrehajtásra vonatkozó egyéb kérdések
Az Európai Parlament 2008. december 18-i állásfoglalásában felkérte a Bizottságot, hogy foglalkozzon a közokiratok akadálymentes elismerésének és végrehajtásának kérdésével[29]. Az általános tanulmány nehézségekről számol be a büntetések akadálymentes elismerése és végrehajtása terén is. Végezetül a tanulmány bemutat néhány megoldást, amelyekkel csökkenthetők lennének a végrehajtási eljárások költségei.
[2] HL C 27., 1998.1.26., 1. o.
[3] HL L 299., 2005.11.16., 62. o.
[4] HL L 319., 1988.11.25.
[5] HL L 339., 2007.12.21., 1. o.
[6] A tanulmányt (a továbbiakban: az általános tanulmány) Prof. Dr. B. Hess, Prof. Dr. T. Pfeiffer és Prof. Dr. P. Schlosser készítette. Megtalálható a
http://ec.europa.eu/justice_home/doc_centre/civil/studies/doc_civil_studies_en.htm címen.
[7] A tanulmányt Prof. A. Nuyts készítette. Megtalálható a
[8] A tanulmányt a GHK Consulting készítette. Megtalálható a
http://ec.europa.eu/dgs/justice_home/evaluation/dg_coordination_evaluation_annexe_en.htm címen.
[9] Lásd az Egyezmény aláírására vonatkozó bizottsági javaslatot COM(2008) 538 és SEC(2008) 2389, 2008.9.5.
[10] Tanulmány a bírósági határozatok Európai Unióban történő végrehajtása hatékonyságának javításáról: a kötelezett vagyona, a bankszámlák letiltása, az előzetes végrehajtás és a védintézkedések átláthatósága. A Prof. dr. B. Hess által készített tanulmány megtalálható a
http://ec.europa.eu/civiljustice/publications/docs/enforcement_judicial_decisions_180204_en.pdf címen.
[11] A statisztikák alapjául a főképpen 2003 és 2005 között gyűjtött adatok szolgáltak.
[12] A tanácsi következtetéseket a polgári ügyekben megvalósuló kölcsönös elismerés programjában (HL C 12., 2001.1.15.) és a hágai program végrehajtásáról szóló cselekvési tervben [COM(2006)331] hajtották végre.
[13] Ez különösen annak köszönhető, hogy törölték a rendeletből a rendszeres kézbesítés követelményét, mérsékelve ezáltal az alperes részéről tapasztalható visszaélések lehetőségét.
[14] Lásd például a C-7/98. sz. ( Krombach ) ügyben hozott ítéletet.
[15] A közösségi védjegyről szóló 40/94/EK rendelet (HL L 11., 1994.1.14., 1. o.).
[16] Meg kell azonban jegyezni, hogy nincsenek hozzáférhető statisztikák az ilyen magatartás gyakori előfordulásának bizonyítására.
[17] COM(2008)538, 2008.9.5.
[18] A Hágai Egyezményből és a rendeletből fakadó különféle helyzetek széles körű elemzése megtalálható a fent említett hatástanulmányban és különösen annak IV. mellékletében (vö. a 8. lábjegyzettel).
[19] A C-315/01. sz. ( GAT ) ügy.
[20] A C-539/03. sz. ( Roche Nederland ) ügy.
[21] A 6. cikk (1) bekezdése csak több alperes esetén teszi lehetővé az összevont tárgyalást.
[22] Lásd a kollektív fogyasztói jogorvoslatról szóló zöld könyvet [COM(2008)794, 2008.11.27.] és az EK trösztellenes szabályainak megsértésén alapuló kártérítési keresetekről szóló fehér könyvet [COM(2008)165, 2008.4.2.].
[23] E tekintetben lásd a 2004/48/EK irányelv 7. és 9. cikkét.
[24] A C-391/95. sz. ( Van Uden ) ügy.
[25] Lásd a C-185/07. sz. ( West Tankers ) ügyet.
[26] Lásd a C-190/89. sz. ( Marc Rich ) ügyet. Az ilyen kiegészítő eljárásokra példa a választott bíró kijelölésére, illetve elmozdítására, a választottbírósági eljárás helyszínének meghatározására, a határidők meghosszabbítására vagy a bizonyíték megóvása érdekében bírósági szakértő kijelölésére irányuló eljárás.
[27] Lásd a C-387/98. sz. ( Coreck Maritime ) ügyet.
[28] Az Európai Parlament és a Tanács 2008/48/EK irányelve (2008. április 23.) a fogyasztói hitelmegállapodásokról és a 87/102/EGK tanácsi irányelv hatályon kívül helyezéséről (HL L 133., 2008.5.22., 66. o.).
[29] Lásd a Bizottságnak szóló ajánlásokkal az európai közokiratról szóló, 2008. december 18-i európai parlamenti állásfoglalást, amely elérhető ahttp://www.europarl.europa.eu/sides/getDoc.do?pubRef=-//EP//TEXT+TA+P6-TA-2008-0636+0+DOC+XML+V0//HU címen.

matches: bíróság bíróság bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság bíróság Bíróság bíróság bíróság Bíróság bíróság bíróság Bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság Bíróság Bíróság Bíróság bíróság bíróság bíróság Bíróság Bíróság


text:
MTI | Sófár
Fel kell támasztani a zsidó kulturális egységet, meg kell menteni a városnegyed tömbrehabilitációja elõl azokat a házakat, üzleteket, szórakozó- és közösségi helyeket, amelyek az élõ zsidó kultúrát képviselik - mondta Katona Kálmán a sétát követõ sajtótájékoztatóján, a Blaha Lujza téri MDF-sátor Oxigén kávézójában.
Seres Attila megjegyezte, mivel "a zsidóság nem jobb- vagy baloldali, és nem is liberális szervezet", a három legesélyesebb fõpolgármester-jelöltet meghívta egy-egy sétára a kerületbe, hogy ne az újságokból értesüljenek a problémákról. Mint elmondta, Demszky Gábor fõpolgármester és a Fidesz által is támogatott független jelölt, Tarlós István idõhiányra hivatkozva nem fogadta el az invitálást.
A Wiesenthal központ nácivadász akciója, vélemények - HÁTTÉR
Az Utolsó esély elnevezésű akció keretében információkat és bizonyítékokat gyűjtenek - közölte előzetesen a központ, amely május közepén erősítette meg, hogy két hónapon belül elindítják magyarországi kampányukat.
Magyarország bevonását azzal indokolta, hogy "egyike azoknak az országoknak, amelyekben helybéliek is részt vette zsidók meggyilkolásában".
Karsai László történész, a magyarországi holokauszt ismert kutatója "totális csődnek" tartja a kilátásba helyezett nácivadász kampányt.
"Sok pénzt el fognak költeni, teljesen fölöslegesen és kontraproduktív módon: erősíteni fogja a magyarországi antiszemitizmust és egyetlen háborús bűnöst sem fognak tudni előkeríteni" - nyilatkozott a keddi bejelentést megelőzően az MTI-nek.
Akik ezt elkerülték, olyan országokba menekültek, ahol a Wiesenthal központ "gondosan nem indít" hasonló akciót, tehát ilyen agg emberek az Egyesült Államokban, Ausztráliában és Kanadában lelhetők fel - fűzte hozzá.
"Elképzelhetetlen, hogy a kommunista hatalom elől, amely először 1945 és 1948 között, majd 1956 után külön kereste a háborús és népellenes bűnökkel gyanúsíthatókat, bárki, aki komoly bűnt követett el, elmenekülhetett volna" - mondta Karsai László, utalva arra, hogy a Magyarországon maradottak közül több mint 60 ezer embert tartóztattak le, és 27 ezret felelősségre vontak.
Karsai László úgy látja, hogy ez az akció az elkövetkező években az "ismeretlenség homályába" fog süllyedni: legfeljebb egy-két "feljelentgetés" lesz, amelyek eredménytelensége után a kampány elhal.
Azt mondta, nem ismer olyan történészt, főként a holokauszttal vagy az 1945 utáni népbíráskodással foglalkozók körében, aki a legcsekélyebb esélyt adná a Wiesenthal-központnak. Mint hozzáfűzte: nem tud arról, hogy az akció megindítása előtt bármilyen magyarországi szakértőt megkerestek volna. Ő "természetesen" semmifajta együttműködésre nem hajlandó egy ilyen, PR-szempontból is csak negatívan értékelhető akcióval - szögezte le.
Gecsényi Lajos, a Magyar Országos Levéltár főigazgatója az MTI-nek májusban azt mondta: "történészi, állampolgári véleményem, hogy nagyon kétes értékű dolog (...) bemondásra, feljelentésre alapozni információt, mert ez vég nélküli, és részben védhetetlen folyamatot indít el". A jogi alap pedig bizonytalan - fűzte hozzá.
. Kifejtette, hogy háborús bűnösök keresése esetén a központnak az Igazságügyi Minisztériumhoz kell fordulni, az országos levéltár, illetve bármely levéltár csak ez alapján biztosíthatja a hozzáférést az iratokhoz, "mivel ezek személyes adatok, amelyek nemcsak a levéltári törvény, hanem az adatvédelmi törvény hatálya alá is tartoznak". Hozzátette ugyanakkor: a levéltárban elsősorban a már felelősségre vont háborús bűnösökre vonatkozó iratok találhatók.
Molnár Judit történész, a Páva utcai Holokauszt Emlékközpont állandó kiállítását szervező programiroda vezetője szintén fenntartásainak adott hangot, mint mondta, "szkeptikus vagyok azért, mert nagyon nehéz összeszedni olyan anyagokat, amelyekkel el lehetne indítani ezt az ügyet".
A Magyarországi Zsidó Hitközségek Szövetsége (Mazsihisz) természetesen együttműködő partner lesz a még élő háborús bűnösök felkutatásában, amennyiben ez ügyben megkeresi és segítséget kér a Simon Wiesenthal Központ; az emberiség elleni bűnöket ugyanis nem lehet megbocsátani - mondta Zoltai Gusztáv , a Mazsihisz ügyvezető igazgatója június elején az MTI-nek.
A Mazsihisz azonban nyilván csak elvi és eszmei segítséget tud majd nyújtani - mondta; hozzátéve, "információt nem igazán tudunk adni, mert ha információnk lenne olyanokról, akik vétkesek a holokausztban, ha mi erről tudnánk, akkor mi is megtettük volna a szükséges lépéseket, a feljelentést".
Irán legfőbb vezetője azt állítja, hogy amerikai és izraeli ügynökök felelősek az iraki túszszedési és lefejezési hullámért. Ali Hamenei kedden kijelentette: "komolyan azt gyanítjuk, hogy amerikai és izraeli ügynökök hajtják végre ezeket a szörnyűséges terrorcselekményeket. Nem hihetjük ugyanis, hogy például azok, akik Fülöp-szigeteki állampolgárokat rabolnak el vagy amerikai állampolgárokat fejeznek le, muzulmánok lehetnének" - mondta Go Csong Tong szingapúri miniszterelnökkel tárgyalva.
"A terrorizmus utálatos és szörnyűséges jelenség, és az Iráni Iszlám Köztársaság már évek hosszú sora óta saját bőrén tapasztalja következményeit. Ezért is véljük úgy, hogy a terrorizmus elleni hadjárat lényegbevágó, nagy fontosságú kérdés" - hangoztatta.
A bíróság állásfoglalásában biztonsági szempontból jogosnak ítélte a Ciszjordánia és Izrael határán épülő kerítést, hangsúlyozta ugyanakkor, hogy a biztonsági megfontolásokkal együtt meg kell vizsgálni a helyi lakosság érdekeit is. Ezért kimondta, hogy a Jeruzsálem közelében épített 40 kilométeres szakaszból 32 kilométernyit új nyomvonalra kell áthelyezni. A hágai Nemzetközi Bíróság pénteki állásfoglalásában ugyanakkor a fal lebontását sürgette. Az izraeli miniszterelnök vasárnap előbb a kormány ülésén jelentette ki, hogy Izrael teljes mértékben elutasítja a Nemzetközi Bíróság állásfoglalását, amelyet "a terrorizmus elleni harc arculcsapásának" nevezett. Hozzátette: a Tel-Avivban vasárnap végrehajtott merényletért a hágai Nemzetközi Bíróságot is felelősség terheli, mert a testület állásfoglalásával "pártfogásba vette a palesztin terrorizmust".
A Palesztin Hatóság vasárnap úgy döntött, hogy a védőfallal kapcsolatos hágai döntéssel összefüggésben az amerikai elnökválasztás előtt nem kíván az ENSZ Biztonsági Tanácsához fordulni. Egy névtelenséget kérő palesztin miniszter úgy fogalmazott, hogy "a palesztinok nem akarják provokálni az amerikaiakat, különösen nem az elnökválasztási kampány idején". - Jobb megvárni a választás végeredményét - mondta a miniszter, hozzátéve, hogy a védőkerítés ügyét addig is az ENSZ-közgyűlés elé viszik. Izrael arra számít, hogy az Egyesült Államok megvétóz bármiféle olyan határozatot a Biztonsági Tanácsban, amely a védőkerítés lebontására kényszerítené a zsidó államot.
Robbanás rázott meg egy izraeli buszt Tel-Avivban a központi buszpályaudvar közelében vasárnap reggel - jelentette az izraeli rádió. A detonáció következtében egy nő meghalt, legalább tízen megsebesültek. A robbanás elkövetését az al-Aksza Mártírjainak Brigádjai, a Jasszer Arafat palesztin elnök vezette Fatah mozgalom katonai szárnya vállalta magára. A merénylet "válasz az Izrael által Nábluszban és a Gázai övezetben elkövetett bűntettekre", ahol az izraeli hadsereg a közelmúltban gyilkos akciókat hajtott végre - közölte a szélsőséges csoport nevében telefonon egy férfi.
Valószínűleg Ciszjordániából beszivárgott palesztinok telepítették a robbanószerkezetet a Tel-Aviv-i buszmegállóba - mondta az izraeli védelmi miniszter helyettese. Zeév Boim hozzátette: a merénylők feltehetően ott jutottak Ciszjordániából izraeli területre, ahol a biztonsági kerítés még nem készült el. Utoljára négy hónappal ezelőtt történt merénylet Izraelben. Akkor nyolc ártatlan ember halt meg egy kettős öngyilkos merénylet következtében a Tel-Avivtól délre fekvő kikötővárosban, Asdodban.
- Önök pontosan tudják, mint ahogy Izrael, az Egyesült Államok is tudja, akárcsak az európaiak, ki áll az események hátterében - jelentette ki a palesztin vezető újságírók előtt anélkül, hogy kifejtette volna, mire gondol. - Elítéljük ezt az akciót, mint, ahogy minden esetben elítéljük a hasonló cselekményeket - tette hozzá. Arafat korábban egyértelműen az izraeli titkosszolgálat embereit vádolta azzal, hogy ők állnak a robbantásos merényletek hátterében.
Az izraeli kormány szokásos heti ülését megnyitva Saron kijelentette, hogy az egy halottat és húsz sebesültet követelő tel-avivi robbantást a hágai Nemzetközi Bíróság "védnöksége" alatt követték el. "Egy órával ezelőtt bűnöző palesztin terroristák meggyilkoltak egy izraeli nőt... A ma reggeli gyilkosság az első olyan, amelyet a hágai Nemzetközi Bíróság állásfoglalásának védnöksége alatt követtek el - hangoztatta Saron.
- A terrorizmus elleni küzdelemhez való természetes jog kapott pofont a hágai Nemzetközi Bíróságtól, amely törvényellenesnek minősítette a terroristaellenes védőkerítést és annak lebontására utasított - mondta Saron, aki szerint a bírók nem voltak hajlandóak meglátni mindazt, amit "a terroristák ma sietve bebizonyítottak nekik, ártatlan civileket megölve és megsebesítve". - A hágai bíróság pusztító üzenetével egyfelől bátorítja a terrorizmust, másrészt félreállítja a terrorizmussal szembesülő államokat - hangoztatta az izraeli kormányfő, és hozzátette: -
Arafat elkerülhetetlennek tartja az izraeli védőkerítés lebontását
2004. július 10. 15:55
Elkerülhetetlennek mondta Jasszer Arafat palesztin elnök szombaton az Izrael által épített védőkerítés lebontását, miután a hágai Nemzetközi Bíróság jogsértőnek mondta ki annak felhúzását. Az ENSZ legfőbb bírói szerve pénteken közzétett - nem kötelező érvényű - állásfoglalásában mondta ki: Izrael megsérti a nemzetközi jogot azzal, hogy védőkerítést épít a Jordán folyó nyugati partvidékén, palesztin területeken. A bíróság felszólította Izrael, hogy bontsa le a védmű már elkészült részeit. Arafat szombaton rámalláhi székhelyén, palesztin tisztek előléptetési ünnepségén hangsúlyozta, hogy senki nem kényszerítheti rá a palesztinokra az "apartheid falát", s elkerülhetetlennek mondta az építmény lebontását.
Hatvan évvel ezelőtt érkezett Raoul Wallenberg Budapestre
2004. július 9. 18:40
Hatvan évvel ezelőtt, 1944. július 9-én érkezett a svéd követség titkáraként Budapestre Raoul Wallenberg, aki diplomataként, munkatársaival zsidók ezreit mentette meg hamis útlevelekkel, menlevelekkel - erről Szita Szabolcs, a Holokauszt Dokumentációs Központ és Emlékgyűjtemény Közalapítvány tudományos vezetője beszélt pénteken Budapesten. "Ma van hatvan esztendeje, hogy Raoul Wallenberg 1944. július 9-én, vasárnap Budapestre érkezett" - mondta Szita Szabolcs azon a megemlékezéssel egybekötött sajtótájékoztatón, amelyet Raoul Wallenberg Budapestre érkezésének 60. évfordulója alkalmából tartottak a budai várnegyedben, az Úri utca 15. szám alatti házban. A történész rámutatott: a svéd diplomata már 1944. júliusában 20-30 magyar munkatárssal dolgozott, november-december körül pedig munkatársainak száma megközelítette a négyszázat. Az Úri utcai épületben Raoul Wallenberg és a háztulajdonos Berg család jóvoltából sok zsidó üldözött is menedékre talált a vészkorszak idején. A svéd követség egykori titkára első magyarországi munkaebédjét is itt tartotta megérkezését követő harmadik napon. Az egykor svéd diplomáciai védelem alatt álló házban, több neves személy is megfordult: a vendégnapló tanúsága szerint, a házban töltött el egy éjszakát 1930. december 12-én a fiatalon, repülőgépbalesetben elhunyt svéd Gusztáv Adolf herceg. A Berg család vendégszeretetét élvezhette - többek között - Ádám Lajos sebészprofesszor, Szentgyörgyi Albert, valamint Per Anger svéd diplomata, aki 1942 óta attaséként dolgozott Budapesten, 1944 júliusától, Wallenberg érkezésétől vele együtt segített zsidók mentésében.
Hágai döntés: ellentétes a nemzetközi joggal az izraeli védőkerítés
2004. július 9. 18:02
A hágai Nemzetközi Bíróság álláspontja szerint Izrael megsérti a nemzetközi jogot azzal, hogy védőkerítést épít a Jordán folyó nyugati partján, palesztin területeken. Az ENSZ legfőbb bírói szerve ezt pénteken mondta ki, amikor nyilvánosságra hozta tanácsadó véleményét. Az állásfoglalást a világszervezet közgyűlése egy tavaly december 8-án palesztin kezdeményezésre elfogadott határozat alapján kérte, maga az eljárás idén február 23-án kezdődött. A bíróság elismerte, hogy Izraelnek joga van az önvédelemre, de ez a jog nem szolgálhat alapul a védőkerítés legitimálására. A fal építése "nem igazolható katonai követelményekkel, nemzetbiztonsági szempontokkal vagy a közrend érdekével" - derült ki a 15 tagú bíróság kínai elnöke, Si Csiu-jung (Shi Jiuyong) által felolvasott hosszú és összetett állásfoglalásból, amelynek első pontjában a bíróság ismét kimondta önnön illetékességét annak megítélésében, jogszerűen épít-e Izrael védőkerítést Ciszjordánia és a zsidó állam között. Az izraeli kormány pénteken közleményben ismételte meg, hogy nem tartja illetékesnek a hágai Nemzetközi Bíróságot ebben az ügyben. Scott McClellan, a Fehér Ház szóvivője szintén azt közölte, hogy Washington szerint nem a Nemzetközi Bíróság a megfelelő fórum egy ilyen politikai kérdés megoldására. A palesztin vezetők viszont győzelemről beszélnek, történelmi napnak és történelmi döntésnek nevezték a hágai állásfoglalást, amelynek alapján máris nemzetközi büntetőintézkedések bevezetését szorgalmazzák Izrael ellen.
Külföldről is várnak rabbikat a vidéki hitközségek
2004. július 7. 16:39
A nehézkes magyarországi rabbi-utánpótlás miatt a vidéki zsidó hitközségek az országhatáron kívülre is tekintve próbálnak lelki vezetőket keresni - mondta a Magyarországi Zsidó Hitközségek Szövetségének (Mazsihisz) elnöke szerdán az MTI-nek. "A volt vallásellenes politikai miatt nagyon nehéz a rabbi- utánpótlás Magyarországon, ezért a taghitközségeknél felvetődött annak lehetősége, ha nem tudják Magyarországról megoldani rabbijuk kinevezését, akkor körbenéznek a világban" - mondta Heisler András , akit a Magyar Nemzet aznapi híre nyomán keresett meg az MTI. A napilap cikke szerint "a korábbi évtizedek vallásellenességének máig ható hatása miatti rabbihiányt az Országos Rabbiképző Zsidó Egyetemről kikerülő évi néhány új rabbi nem tudja pótolni, ez a magyarázata, hogy több vidéki hitközség határainkon túl, például Izraelben igyekszik rabbit keresni". A taghitközségek Európából, Amerikából és Izraelből is várnak rabbikat. A jelölteknek beszélniük kell magyarul, és feltétel az is, hogy magyarországi kötődésük legyen - jegyezte meg Heisler András.
Az izraeli hírszerzés szerint Iránnak 2007-re atomfegyvere lehet
2004. július 7. 08:23
Aharon Zeevi tábornok, az izraeli katonai hírszerzés főnöke az izraeli televízióban kedden kijelentette, hogy Iránnak 2007-ben atomfegyvere lehet. "Iránnak nincs szándékában nukleáris programjának leállítása. Ha sikerül 2005 tavaszáig folytatnia, akkor a következő két éven belül atomfegyvere lesz" - fogalmazott Zeevi tábornok, aki szerint ez nemcsak Izrael, de az egész világ számára nyugtalanító. A nyilatkozat azután hangzott el, hogy Mohamed el-Baradei, a Nemzetközi Atomenergia-ügynökség (NAÜ) főigazgatója kedden látogatást kezdett Izraelben. A látogatás célja, hogy a NAÜ vezetője meggyőzze házigazdáit, legalább hallgatólagosan ismerjék el, Izrael államnak van atomfegyvere, valamint a Közel-Kelet atomfegyver-mentesítéséről tárgyaljon.
Izrael az atomfegyverek ügyében kitart a kétértelműség stratégiája mellett
2004. július 6. 10:18
Izrael nem adja fel a "kétértelműség politikáját" nukleáris kérdésekben, mert erre szükség van az ország védelme szempontjából - jelentette ki kedden az izraeli kormányfő. Ariel Saron az izraeli katonai rádiónak nyilatkozott Mohamed el-Baradeinek, a Nemzetközi Atomenergia-ügynökség (NAÜ) főigazgatójának izraeli látogatása előtt. "Izraelnek rendelkeznie kell az ország védelméhez szükséges eszközök valamennyi összetevőjével. A nukleáris kérdésekkel kapcsolatban folytatott politikánk, a kétértelműség politikája bevált, éppen ezért folytatni kell" - jelentette ki Ariel Saron szűkszavú nyilatkozatában.
2004. július 4. 12:05
Gyertyagyújtással emlékeztek a holokauszt 600 ezer magyar áldozatára vasárnap Budapesten, a Wallenberg-emlékparkban. "Most ismét fordulóponthoz értünk. Hajoljunk meg a gesztus jelentősége előtt: először hallhattuk (...), hogy a holokauszt a magyar nemzet személyes tragédiája volt" - mondta a Magyarországi Zsidó Hitközségek Szövetsége (Mazsihisz) ügyvezető igazgatója, az eseményt szervező Emanuel Alapítvány titkára. Zoltai Gusztáv ugyanakkor hangsúlyozta, hogy a magyarországi zsidóság derűlátó és bizakodik; hazájának tekinti ezt a földet és testvéreinek az itt élő embereket. "Hatvan év emberöltői, históriai idő; a rossz történet végére végre pont kívánkozik" - közölte.
Zoltai Gusztáv kijelentette, "a merőben téves és geopolitikai valóságtól elrugaszkodott álomkép kergetése sodorta a II. világháborúba, s a torz, antiszemita mánia vezette a törvénykezőket egészen Auschwitzig". "Tudjuk, sajnos látjuk: hatvan év után is időszerű az okfejtés" - mondta, hozzátéve: "nyilas egyenruhában vonulnak kopasz apródok a Kossuth Lajos térre, ahol az ország első számú épületében a tiszta érv elvész a jog útvesztőiben; a fejekben, a lelkekben nem szólal meg a vészcsengő; a halálvonatok után áhítozik a szurkolótábor, és szobrot akarnak állítani egy kedden és csütörtökön amúgy rendes politikusnak, aki mellesleg pénteken aláírja a zsidótörvényt".
Polnauer Sándor főrabbi azt emelte ki: számban és egészségben megfogyatkozott ugyan a magyarországi zsidóság, de hite nem tört meg. "A megemlékezés a magyar nemzet becsületbeli ügye" - jelentette ki. Mint hozzátette, a később születettek nem bocsáthatnak meg a halottak, az áldozatok nevében senkinek, ezt nem is várják el tőlük, hatvan év után nem a megbocsátásról, hanem a megbékélésről beszélünk. "Egyedül nem tudjuk feldolgozni, ehhez a magyar nemzet egésze kell és az együttérzés" - mondta a főrabbi.
Hiller István kulturális miniszter, aki egy soproni holokauszt-emlékmű felavatása miatt nem tudott részt venni a budapesti megemlékezésen, levelet küldött az egybegyűltekhez. "Mint ahogy Auschwitzban és a 18-as magyar barakkban új kiállítást, és a Páva utcában dokumentációs központot avattunk, tovább harcolunk az emlék megőrzéséért és azért, hogy ne ismétlődhessen meg a borzalom" - írta. A miniszter üzenetében megismételte: a magyar zsidóságot ért borzalom nem zsidó, hanem magyar ügy, ezért mindannyiunk feladata az áldozatokra való megemlékezés és emlékeztetés.
Az eseményen a magyarországi zsidóság vezetői mellett jelen volt Judith Varnai Shorer, Izrael Állam távozó budapesti nagykövete és Hunvald György, az emlékparknak helyet adó VII. kerület polgármestere is.
Zoltai Gusztáv ugyanakkor a politikusok távolmaradása kapcsán az MTI-nek nyilatkozva azt mondta: "több részvétet várnánk". "Valamennyi miniszter, valamennyi parlamenti párt elnöke kapott meghívót; felháborító a részvétlenség" - jelentette ki. Hozzátette: "tudom, hogy nagyon, nagyon nehéz itt a meleg, tűző napon állni és könnyebb a hűtött parlament bársonyszékében, de nemcsak a kampányidőszakban kell megkeresni az embereket".
Az 1990-ben létrejött Emanuel Alapítvány minden évben július első vasárnapján emlékezik meg a holokauszt áldozatairól.

matches: bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság bíróság Bíróság bíróság Bíróság bíróság bíróság bíróság Bíróság


text:
HITELES MOZGALOM - Bíróság - Négy devizahiteles panaszt tárgyal az AB - márc 9
Négy devizahiteles panaszt tárgyal az AB - márc 9
Devizahitel témában alkotmányjogi panaszt tárgyal hétfőn, március 9.-én az Alkotmánybíróság:
Négy panaszt (három pénzintézet és egy adós) összevontak, fő téma az árfolyamrés...
Ismerjük meg elsőként az egyik névtelenséget kérő pénzintézet panaszát (utána következik a nevét vállaló adós).
A 2340. számú panasz
Részletek kommentelés nélkül:
A Kúria 2014. június 16-án, az Európai Unió Bírósága döntését követően, alkotta meg a jelen alkotmányjogi panasszal támadott PJE Határozatot, amelynek a Magyar Közlönyben való közzétételére 2014. július 3-án került sor. A PJE Határozat 3. pontja szerint: "A folyósításkor a pénzügyi intézmény által meghatározott vételi, a törlesztésekkor pedig az eladási árfolyamok (különnemű árfolyamok) alkalmazása tisztességtelen, mert ezekkel szemben nem áll a fogyasztónak közvetlenül nyújtott szolgáltatás, így az számára indokolatlan költséget jelent. E rendelkezések azért is tisztességtelenek, mert alkalmazásuk gazdasági indoka a fogyasztó számára nem világos, nem érthető, nem átlátható. A deviza alapú fogyasztói kölcsönszerződésekben szereplő vételi és eladási árfolyamok, mint átszámítási árfolyamok helyett a Magyar Nemzeti Bank hivatalos deviza árfolyama válik a szerződés részévé a Ptk. 231. § (2) bekezdésében meghatározott diszpozitív törvényi rendelkezésre tekintettel, mindaddig, amíg kógens törvényi rendelkezés nem lépett azok helyébe. " A PJE Határozat hatása ként az Indítványozó által kötött devizahitel- és kölcsönszerződések érintett kikötései tisztességtelennek minősülnek, helyettük a polgári törvénykönyv vonatkozó rendelkezése szerint a Magyar Nemzeti Bank hivatalos deviza árfolyama vált a szerződések részévé.
Az Országgyűlés 2014. július 4-én fogadta el a 2014. évi XXXVIII. törvényt (továbbiakban: "Kt.") amely 2014. július 19-én, a jelen alkotmányjogi panasszal támadott 3. §-a, 1. §(6) és (7) bekezdései 2014. július 26-án léptek hatályba. A Kt. 3. §-a a következőképp rendelkezik: ,,3. § (1) A fogyasztói kölcsönszerződésben - az egyedileg megtárgyalt szerződési feltétel kivételével - semmis az a kikötés, amely szerint a pénzügyi intézmény a kölcsön-, illetve a lízingtárgy megvásárlásához nyújtott finanszírozási összeg folyósítására a vételi, a tartozás törlesztésére pedig az eladási vagy egyébként a folyósításkor meghatározott árfolyamtól eltérő típusú árfolyam alkalmazását rendeli. (2) Az (1) bekezdés szerinti semmis kikötés helyébe - a (3) bekezdésben meghatározott kivétellel - mind a folyósítás, mind pedig a törlesztés (ide értve a törlesztőrészlet és a devizában megállapított bármilyen költség, díj vagy jutalék fizetését) tekintetében a Magyar Nemzeti Bank hivatalos deviza árfolyamának alkalmazására irányuló rendelkezés lép.
A Kt. indokolása szerint a Kt. célja a PJE Határozatban rögzített elvek jogszabályi szintre emelése, a Kúria jogértelmezésének kodifikálása.
A Kt. alapvetően a PJE Határozatban meghatározott elveket emelte jogszabályi szintre, új rendelkezésként kizárólag az átszámítás és elszámolás határidejére, valamint a Magyar Nemzeti Bank ellenőrzési hatáskörére vonatkozó szabályokat határozza meg, amelyek azonban szorosan összefüggenek a szerződési rendelkezések tisztességtelenségére vonatkozó, a PJE Határozatból következő rendelkezésekkel.
A jogbiztonság - az Alkotmánybíróság 11/1992 (111.5.) AB Határozatában és 16/2014 (V. 22.) AB Határozatában részletesen kifejtett értelmezés szerint - a jogalkotótól azt várja el, hogy a jog egésze, egyes részterületei és egyes szabályai is világosak, egyértelműek, hatásukat tekintve kiszámíthatóak és a norma címzettjei számára előre láthatóak legyenek. A kiszámíthatóság és előreláthatóság elvéből következően a jogalkotót minden jogviszonnyal kapcsolatban kötik a visszaható hatályú törvényhozás korlátai. Szintén a jogbiztonság elve követeli meg, hogy a jogalkotás során meglegyen a lehetőség arra, hogy a jogalanyok magatartásukat a jog előírásaihoz tudják igazítani, ennek érdekében a jogszabályok kihirdetésüket megelőző időre nézve ne állapítsanak meg kötelezettséget, illetőleg valamely jogszerű magatartást visszamenőleges érvénnyel ne minősítsenek jogellenesnek. Ezen követelmény figyelmen kívül hagyása sérti a jogállamiság követelményét.
Az Alkotmánybíróság a 8/2014. (III.20.) AB Határozatban (,,8/2014. AB határozat") kifejtette, hogy kivételes esetben az állam már megkötött szerződések tartalmát is meghatározhatja. Erre különösen a hosszú távra kötött szerződések esetén kerülhet sor, e hosszú távú magánjogi jogviszonyok esetén ugyanis fennáll annak a veszélye, hogy a szerződéskötéskor előre nem látott olyan gazdasági és társadalmi változások zajlanak le, amelyek lényegesen megváltoztathatják a szerződő felek helyzetét, a jogok és kötelezettségek arányát, és valamelyikük számára rendkívül terhessé vagy egyenesen lehetetlenné tehetik a szerződés változatlan tartalommal történő fenntartását, illetőleg a szerződés teljesítését. Ezekben a rendkívüli változást előidéző esetekben a törvények lehetővé teszik, hogy az egyes egyedi jogviszonyokba a bíróság beavatkozzék és módosítsa, a megváltozott körülményekhez igazítsa a tartós, hosszú lejáratú szerződések eredeti tartalmát. Ha a társadalmi méretű változások a szerződések nagy tömegét érintik, indokolt - és alkotmányosan nem kifogásolható -, hogy a jogviszonyok megváltoztatására, módosítására a törvényhozás dolgozzon ki általános megoldást. Az állam azonban jogszabállyal a fennálló szerződések tartalmát általában csak ugyanolyan feltételek fennállása esetén módosíthatja, változtathatja meg alkotmányosan, mint amilyen feltételek fennállását a bírósági úton való szerződésmódosítás megkövetel. Vagyis a tartós jogviszonyok jogszabállyal történő alakítására a c1ausula rebus sic stantibus tételének alkalmazásával kerülhet sor. Eszerint a jogalkotó - akárcsak a bíróság - akkor jogosult a fennálló és tartós szerződési jogviszonyokat módosítani, ha a szerződéskötést követően beállott valamely körülmény folytán a szerződés változatlan tartalommal történő fenntartása valamelyik fél lényeges jogos érdekét sérti, a körülményváltozás nem volt ésszerűen előrelátható, továbbá, ha az túlmegy a normális változás kockázatán. A jogszabályi beavatkozásnak pedig további feltétele, hogy a lényeges körülményváltozás társadalmi méretű legyen, vagyis a szerződések nagy tömegét érintse. A törvényi úton történő szerződésmódosításnak is, amennyire lehet, mindegyik fél méltányos érdekeit figyelembe kell vennie, vagyis az ilyen szerződésmódosításnak is érdekegyensúlyra kell törekednie a megváltozott körülmények mellett.
A PJE Határozat 3. pontja és a Kt. 3. §-a is sérti a visszamenőleges hatályú jogalkotás tilalmát. A támadott rendelkezések mind a múltra, mind pedig a jövőre nézve hátrányosan változtatják meg az indítványozó szerződéses jogosítványait.
A valódi visszaható hatály, azaz a múltra nézve azáltal következik be az indítványozó terhére történő visszamenőleges hatályú jogalkotás, hogy a PJE Határozat 3. pontja és a Kt. 3. ~-a által tisztességtelennek minősített szerződéses kikötések a létrejöttükre visszamenőleg semmisnek minősülnek. Ezzel a jogalkotó a múltra nézve jelentősen megváltoztatja a felek között létrejött jogviszony t, méghozzá a pénzügyi szolgáltató terhére. A PJE Határozat és a Kt. előtt ugyanis a magyar jogban nem minősültek tisztességtelennek az ilyen kikötések.
Amikor tehát a PJE Határozat 3. pontja és a Kt. 3. ~-a kimondja az árfolyamrés tisztességtelenségét, semmisségét, akkor olyan szabályt alkot, mely idáig a magyar jogrendben nem létezett. Ráadásul ez a megállapítás teljességgel figyelmen kívül hagyja az árfolyamrés alkalmazásának nyilvánvaló és a fogyasztók számára is átlátható, a devizaalapú hitel alapvető működési módjából eredő indokát, amely a következő. A deviza alapú hitelszerződéseknél a hitel fedezetét a pénzügyi szolgáltató egy devizában bonyolított ügylettel teremti meg, saját maga tehát devizát vált át azért, hogy a fogyasztónak forintban hitelt nyújthasson, és a fogyasztó forintban teljesített törlesztését pedig devizára váltja azért, hogy a háttérügyletből eredő tartozását devizában ki tudja egyenlíteni. Ebből következik az eltérő árfolyamok használata, hiszen a hitel folyósításakor a pénzügyi szolgáltató devizát ad el (tehát eladási árfolyam kerül alkalmazásra), a törlesztéskor pedig devizát vásárol (tehát vételi árfolyam kerül alkalmazásra). Ezen az sem változtat, hogya devizaalapú hitel és a háttérügylet nem szorosan kapcsolódik össze, egy háttérügylet több hitelszerződés fedezetét is nyújthatja, a háttérügylet törlesztése lehet más ütemezésű, mint a devizaalapú hitelszerződésé, és az átváltás sem szükségszerűen a törlesztéssel azonos időpontban történik. A lényeg az, hogya pénzügyi szolgáltató a devizaalapú hiteleknél szükségszerűen devizát ad el és devizát vásárol, és ennek során terheli az árfolyamkülönbözet.
A PJE Határozat 3. pontja és a Kt. 3. ~-a kivételt nem ismerő módon, általában mondják ki az árfolyamrés tisztességtelenségét. Ezzel nem a fennálló jogot értelmezik - hiszen a fennálló jog a fentiek szerint csak az egyedi körülmények vizsgálata alapján, egyedi esetben teszi lehetővé a tisztességtelenség kimondását - hanem jogot alkot, méghozzá visszamenőleges hatállyal.
A 8/2014. (III. 20.) AB határozatban összefoglalt teszt alapján sem minősülhet alkotmányosnak a Kt. 3. §-a. A már idézett teszt szerint „a jogalkotó - akárcsak a bíróság - akkor jogosult a fennálló és tartós szerződési jogviszonyokat módosítani, ha a szerződéskötést követően beállott valamely körülmény folytán a szerződés változatlan tartalommal történő fenntartása valamelyik fél lényeges jogos érdekét sérti, a körülményváltozás nem volt ésszerűen előrelátható, továbbá, ha az túlmegy a normális változás kockázatán. A jogszabályi beavatkozásnak pedig további feltétele, hogy a lényeges körülményváltozás társadalmi méretű legyen, vagyis a szerződések nagy tömegét érintse."
A jelen esetben, az árfolyamrés - azaz a folyósításkor alkalmazott vételi és a törlesztéskor alkalmazott eladási árfolyam közötti különbség - kapcsán nem mutatható ki olyan, a szerződéskötést követően beállott, ésszerűen előre nem látható, a normális változás kockázatán túlmenő olyan körülményváltozás, amely szerződéses jogosítványok jogszabályi megváltoztatását indokolná.
Az alkotmánybírósági gyakorlat szerint a törvényhozó feladata meghatározni és egyúttal felelőssége eldönteni, hogy melyek azok a területek, amelyeken a beavatkozás már jogalkotási követelmény, azt pedig, hogy a beavatkozás feltételei alkotmányosan fennállnak-e, köteles bizonyítani. Sem a PJE Határozat 3. pontja, sem a Kt. 3. §-a, illetve ezek indokolása nem tartalmaz olyan érveket, ami ennek a bizonyítási kötelezettségnek megfelelne. A PJE Határozat 3. pontjának indokolásában nem található olyan érv, amely szerint a szerződések tartalmának megváltoztatására a körülmények lényeges megváltozása miatt kerülne sor. A Kt. indokolása pedig csak általánosságban utal arra, hogy a 2008 után kibontakozó nemzetközi pénzügyi és gazdasági válság hatására ezeknél a szerződéseknél a szerződéskötéskor fennálló körülmények utóbb bekövetkezett megváltozása az adósok tömegeinek lényeges jogos érdekét sértette.
Az Alkotmánybíróság a 3048/2013. (II. 28.) AB határozatában azért fogadta el alkotmányosnak a végtörlesztés szabályozását, mert megítélése szerint ,,[aJz állam a körülményeknek az ésszerűen előre nem látható és a normális változás kockázatán túlmenő alakulása, az általa csak korlátozottan befolyásolható forint árfolyam gyengülése és ehhez kapcsolódóan a devizahitelesek jelentős számának nehéz helyzetbe kerülése, valamint az ország általános deviza-eladósodottsága miatt kényszerült gyors beavatkozásra egyes intézkedésekkel - köztük a végtörlesztési törvénnyel - az adósok érdekében, az országot fenyegető jelentős anyag; és szociális károk elkerülése céljából." [3048/2013. (II. 28.) AB határozat [35] pont] A végtörlesztés szabályozása óta ilyen események nem történtek. A forint árfolyama viszonylagosan állandó, új fenyegető károk nem mutatkoznak, és ilyenre a jogalkotó sem hivatkozik.
A 8/2014 AB Határozat által támasztott követelményrendszer alapján pedig az állam nem teheti meg, hogy a múltban bekövetkezett, magánjogi szerződésekbe való törvényhozói beavatkozással már kezelt helyzetekre hivatkozva újra és újra megváltoztassa magánjogi szerződések tartalmát. A clausula rebis sic stantibus elve tehát semmiképp sem ad folyamatos felhatalmazást a fennálló szerződések közhatalmi eszközökkel való megváltoztatására. Az a tény, hogy a jogalkotó a végtörlesztés következtében megszűnt szerződéseket kivette a Kt. hatálya alól szintén arra mutat, hogy a jogalkotó nem a korábbi hatályos jogi szabályozást kívánta megerősíteni és a korábbi jogellenesség következményeit rögzíteni, hanem hasonlóan a végtörlesztés intézményének bevezetéséhez a jogalkotói cél ismét egy új szerződéses egyensúly megtalálása volt.
A Kt. alkalmazása folytán az Indítványozó vagyonában csökkenés áll be. Indítványozó az üzleti tevékenységét a Kt. időbeli hatálya alatt a mindenkor érvényes jogszabályokkal összhangban folytatta, döntéseit az érvényes jogszabályok alapján hozta meg bízva az így megszerzett anyagi jogosultságok alkotmányos védelmében. Amint fentebb [lásd 4.1/b)/ii) pont] kifejtettük a nem valódi visszaható hatályú jogalkotás bizonyos esetekben megengedett lehet, ha a jogalkotó betartja annak Alaptörvényből eredő korlátait, nevezetesen a szerzett jogok védelmét. A szerzett jogok sem abszolút érvényűek megfelelő nyomós indok esetén korlátozhatóak, azonban ezen korlátozások általában a clausula rebus sic stantibus elvével összhangban a jövőre nézve történhetnek. [3062/2012 (VII.26) AB Határozat] Álláspontunk szerint jelen esetben nem állt fenn a szerzett jogok védelmét korlátozó ilyen nyomós indok, továbbá a jogalkotó a Kt. megalkotásakor a c1ausula rebus sic stantibus elvének érvényre juttatását sem biztosította.
Azon pénzügyi intézmények, amelyek - mint az Indítványozó - hitelezési tevékenységre jogosult pénzügyi vállalkozásnak minősülnek, nem jogosultak saját árfolyam jegyzésre, és pénzváltási tevékenységre. Ebből az okból kifolyólag, nem vonhatók ugyanazon megítélés alá, mint a kereskedelmi bankok, amelyek pénzváltásra és saját árfolyam jegyzésére jogosult pénzügyi intézmények. Indítványozó olyan pénzügyi intézmény, amely betét gyűjtési, deviza kereskedelmi és pénzváltási tevékenységet nem folytat, ebből következően saját árfolyamot nem jegyez. Indítványozó az általa nyújtott deviza alapú hitelek forrásait hitel portfólió, és nem pedig egyedi hitel-ügylet alapon, időszakonként előre oly módon köteles biztosítani, hogy az az Indítványozó üzleti tevékenységét folyamatosan biztosítsa. Ennek során elsősorban a rendelkezésére álló forint forrásokat használja fel, ha pedig ez a forintban jelentkező fizetési kötelezettségeinek (mint például a deviza alapú hitelek összegének forintban folyósítása) fedezésére nem elegendő a rendelkezésére álló hitelkeret szerződések alapján hitelt vesz fel piaci feltételekkel (forintban, vagy devizában). Az így felvett hitelek devizaösszegét az indítványozónak az Unicredit banknál vezetett bankszámláján írják jóvá. Mivel az indítványozó az üzleti könyveit forint devizanemben köteles vezetni, a hitelkeret szerződések alapján idegen devizában jelentkező, portfólió szintű kitettség eit kockázatcsökkentő tőke- és pénzpiaci ügyletekkel igyekszik csökkenteni.
Kijelenthetjük, hogy az Indítványozó által nyújtott deviza alapú hitelek forrás előteremtésekor Indítványozóval szemben is árfolyamrés alkalmazására került sor és - akárcsak ügyfelei - ő maga is piaci árfolyamkockázatnak van kitéve.
Nem igazak az Indítványozó esetében a Kúria PJE Határozat 3. pontjához fűzött indoklásában megfogalmazott azon kijelentések, melyek szerint: "Tekintve, hogy egy adott időpontban a vételi árfolyam mindig alacsonyabb, mint az eladási, így a fenti szerződéses rendelkezés alapján a pénzügyi intézménynek bevétele, míg a fogyasztónak kiadása keletkezik." "A folyósításkor vételi, a törlesztésekkor pedig eladási árfolyam alkalmazása tisztességtelen, mivel ez az átszámítási árfolyam meghatározás egyoldalú és indokolatlan hátrányt jelent a fogyasztó számára a jóhiszeműség és a tisztesség követelményének megsértésével. " Emellett, mivel a hitelezéshez szükséges forint források biztosítása portfólió szinten, és időben előre történik, a normál üzleti működés során is előfordul, hogy a forrásbiztosítás és a hitelnyújtás közötti időszakban a forint és az adott idegen deviza árfolyama olyan ingadozást mutat, hogy azt még a deviza vételi és a deviza eladási árfolyamok közötti rés sem ellensúlyozza, és árfolyam rés okán haszon nem jelentkezik, vagy éppenséggel veszteség keletkezik.
http://public.mkab.hu/dev/dontesek.nsf/0/d134597eac9f5c27c1257ddd005d94c1/$FILE/IV_2340_0_2014_inditvany.anonim.pdf
Az 1821. számú panasz Faddi Tiboré
A kölcsönszerződésem miatt a megsemmisíteni kért jogszabályi rendelkezés közvetlenül érint, mivel az olyan fogyasztói kölcsönszerződés, amely szerint a Hitelező, mint pénzügyi intézmény a 6.500.000 forint kölcsönösszeg folyósítására a vételi, a tartozás törlesztésére pedig az eladási árfolyam alkalmazását rendelte el.
A 2014. évi XXXVIII. törvény kimondja, hogy a folyósításkor a vételi, a törlesztésekkor pedig az eladási árfolyamok alkalmazása tisztességtelen és semmis kikötések. A fentebb idézet szerződési feltételekből megállapítható, hogy a kölcsönszerződés a semmis kikötések (az átszámítási árfolyamok) alkalmazása nélkül is teljesíthető marad, mert az összegszerűen tartalmazza a kölcsön összegét (6.500.000.-Ft) és a törlesztő részletek összegeit (havi 42.970.-Ft) is forintban, ezáltal a szerződés minden lényeges tartalmi eleme megmarad.
A fogyasztókkal kötött szerződésekben alkalmazott tisztességtelen feltételekről szóló 1993. április 5-i 93/13/EGK tanácsi irányelv 6. cikke (l) bekezdésének szövege a következő: ,,A tagállamok előírják, hogy fogyasztókkal kötött szerződésekben az eladó vagy szolgáltató által alkalmazott tisztességtelen feltételek a saját nemzeti jogszabályok rendelkezései szerint nem jelentenek kötelezettséget a fogyasztóra nézve, és ha a szerződés a tisztességtelen feltételek kihagyásával is teljesíthető, a szerződés változatlan feltételekkel továbbra is köti a feleket."
Az ALKOTMÁNYBÍRÓSÁG X/1769/2013. határozat II. pont utolsó mondata szerint: "Az állam jogszabállyal a szerződések tartalmát általában csak ugyanolyan feltételek fennállása esetén változtathatja meg alkotmányosan, mint amilyen feltételek fennállását a bírósági úton való szerződésmódosítás is megköveteli. "
Értelemszerű, hogy a fogyasztói szerződésben a tisztességtelensége miatti semmis kikötést csak akkor helyettesítheti visszamenőlegesen jogszabály, ha a semmis kikötés kihagyásával a szerződés teljesíthetetlenné válna. A kölcsönszerződésemre ez nem áll fenn, így abban a semmis kikötések törvény általi helyettesítése, megváltoztatása alaptalan, a szabad szerződéskötéshez való alkotmányos jogomat sérti, és az alábbiak miatt alkotmányellenes is.
A semmis feltételek nélküli, a Ptk.) 239. § (2) bekezdés szerinti kölcsönszerződés forintban nyújtott, forintban nyilvántartott fogyasztói kölcsönszerződésként továbbra is teljesíthető. Ez a megoldás nyilvánvalóan sokkal inkább a fogyasztó érdekét szolgálja a fogyasztó szempontjából kedvezőtlen és nagymértékű árfolyamváltozás (ez ügyben a folyósításkori 168 forintos CHF árfolyamról a jelenlegi 254 forintos árfolyamra való növekedés) miatt, mint a megsemmisíteni kért jogszabályi rendelkezés szerinti, devizaalapú elszámolás. A Ptk.) 239. § (2) bekezdése a fogyasztói szerződésekre vonatkozó, fogyasztói jogot biztosító jogszabályi rendelkezés, mert a fogyasztó esetében nem azt kell vizsgálni, hogy a semmis kikötések nélkül a szerződő felek megkötötték volna-e a szerződést, hanem azt, hogy azok nélkül is teljesíthető marad-e a szerződés. Ez utóbbi a fogyasztónak kedvezőbb előírás. A megsemmisíteni kért jogszabályi rendelkezés megkülönböztetés nélkül, egyöntetűen, minden hatálya alá tartozó fogyasztói szerződésre vonatkozóan figyelmen kívül hagyja a Ptk.) 239. § (2) bekezdését. Ezáltal a fogyasztók meglévő jogait csökkenti.
A 2014. évi XXXVIII. törvény visszamenőleges hatállyal helyettesíti a deviza alapú fogyasztói kölcsönszerződésekben a vételi és eladási árfolyamok használatát, mint tisztességtelen általános szerződési feltételeket a 2/2014 PJE határozatban előírt feltétellel, vagyis az MNB hivatalos deviza árfolyamával.
Ez a helyettesítés közvetve megváltoztatja az érintett kölcsön szerződés tárgyát, vagyis az Adósnak a kölcsönszerződésből fakadó, devizában meghatározott pénztartozását, továbbá a devizában meghatározott, Adós által fizetendő törlesztőrészletek összegeit is. Ezek az egyedileg megtárgyalt és lényeges szerződési feltételek, mint a felek akaratának kölcsönös és egybehangzó kifejezései visszamenőlegesen nem helyettesíthetőek, mert a semmis kikötések oka nem a szerződéskötést követően következet be a szerződéses jogviszonyban, hanem már a szerződéskötéskor fennállt (ezért is semmiségi ok).
Az Alaptörvény M) cikk (2) bekezdésének első mondatából következik, hogy a (tisztességetlen szerződési feltételt alkalmazó) tisztességtelen gazdasági verseny szereplőjének (jelen esetben a Hitelezőnek), viselnie kell a tisztességtelenségének (a szerződési kikötés semmisségének és a Ptk. 239. § (2) szerinti) következményeit, azért hogy a tisztességes gazdasági verseny szereplőjével szemben ne kerüljön gazdasági előnybe. De az állam e helyett (a Ptk. 205.§ (1), 239. § (2) bekezdéseit sértő) törvénnyel segíti (menti) meg a tisztességtelen Hitelezőt, és a tisztességes gazdasági verseny szereplőjével teszi egyenlővé. A fogyasztókkal szemben tisztességtelenül eljáró Hitelezőnek nagyobb büntetésben kellene részesülnie annál, mint hogy egyszerűen csak vissza kell neki szolgáltatnia azt, amit az ügyfeleitől, a fogyasztóktól tisztességtelenül megszerzett. Ugyanis ha csak azt kell visszaszolgáltatnia, amit tisztességtelenül nyert, akkor nem áll gazdasági érdekében tisztességesnek lennie, mert úgysem veszít semmit a tisztességtelenségével.
Magyarország biztosítja a tisztességes gazdasági verseny feltételeit. Magyarország fellép az erőfölénnyel való visszaéléssel szemben, és védi a fogyasztók jogait. - - Alaptörvény M) cikk (2)
A 2014. évi XXXVIII. törvény a semmis szerződési kikötések MNB közép árfolyammal való helyettesítésével úgy hivatkozik a szerződés semmisségére. ahogyan az nem áll a fogyasztó érdekében. Hiszen ha a helyettesítés helyett meghagyná az érintett szerződéses kikötéseket semmisnek, akkor a Hitelezőnek a fogyasztóval (az Adóssal) szemben nem deviza alapon, hanem forint alapon kellene elszámolnia, amely forint alapú elszámolás után a fogyasztónak (Adósnak) nemcsak az árfolyamréssel, hanem az egész árfolyam különbözettel, azaz lényegesen kevesebb lenne a fennmaradó tartozása. A Hpt. 213.§ kógens rendelkezései a fogyasztó jogait tartalmazza, mely jogok figyelmen kívül hagyásával a 2014. évi XXXVIII. törvény 3.§ (2) bekezdése a fogyasztó k védelmi szintjét leszállítja. így az Alaptörvény M) cikkének (2) bekezdését sérti.
http://public.mkab.hu/dev/dontesek.nsf/0/0a7bade4a5d3f99dc1257da9005df49f/$FILE/IV_1821_0_2014_inditvany.002.pdf/IV_1821_0_2014_inditvany.pdf
Az 1681. számú panasz egy pénzintézeté
Ezt már tárgyalta az Alkotmánybíróság. Itt lehet olvasni erről a panaszról:
https://hitelesmozgalom.eoldal.hu/cikkek/birosag/harom-devizahiteles-panaszt-targyal-hetfon-az-alkotmanybirosag.html
http://public.mkab.hu/dev/dontesek.nsf/0/cb87090bd63cd003c1257d6b0032088f/$FILE/IV_1681_0_2014_inditvany_anonim.pdf
Az 1915. számú panasz egy nevét nem vállaló pénzintézeté, a panaszból kiderül, hogy az Aegoné
Itt lehet olvasni erről a panaszról:
https://hitelesmozgalom.eoldal.hu/cikkek/birosag/aegon-alkotmanyjogi-panasza---arfolyamres.html

matches: Bíróság Kúria Kúria bíróság bíróság bíróság Kúria


text:
Házasság felbontása (válóper) – Dr. Váraljai Kinga & Dr. Almási Zsuzsanna
A bíróság a házasságot bármelyik házastárs kérelmére felbontja, ha az teljesen és helyrehozhatatlanul megromlott.
A házasságot a bíróság valamelyik házastárs kérelmére (házasság felbontása teljes körű bizonyítás alapján, ún. "tényállásos bontás"), vagy a házastársak közös kérelmére - egyező akaratnyilvánítás alapján - bontja fel (ún. "megegyezésen alapuló bontás").
A házasság felbontása iránt a pert az alperes lakóhelyén vagy a házastársak utolsó közös lakóhelyén illetékes bíróságon kell megindítani. A per a keresetlevél benyújtásával indul.
A házassági bontóper eljárási illetékének a mértéke 30 000 forint, melyet felperes köteles megfizetni a keresetlevél benyújtásával egyidejűleg, ha nem kapott személyes költségmentességet a bíróságtól. Amennyiben jövedelme nem haladja meg a 28.500 Ft-ot és vagyona nincs vagy egyéb körülményei miatt létfenntartása veszélyeztetett az illetékes bíróságtól formanyomtatvány becsatolásával egyidejűleg személyes költségmentességet kérhet.
Amennyiben a keresetlevél tartalma alapján megfelel a jogszabályoknak a bíróság kitűzi az első tárgyalást. A bíróság a válóper során a feleket személyesen hallgatja meg. Amennyiben a felperes (aki a keresetlevelet benyújtotta a bíróságra) az első tárgyaláson nem jelenik meg, és nem menti ki magát, a bíróság a pert megszünteti.
Amennyiben a házastársaknak nem született közös kiskorú gyermeke és minden járulékos kérdésben megegyeztek az első tárgyaláson kimondja a bíróság a házasság felbontását.
Amennyiben a feleknek közös kiskorú gyermeke született a bíróság kísérletet tesz a felek békítésére. Amennyiben a békítés eredményre vezet, a bíróság a pert megszünteti. Ha a bíróság által megkísérelt békítés sikertelen volt, a bíróság a tárgyalást elhalasztja és egyúttal felhívja a felek figyelmét arra, hogy amennyiben az eljárás folytatását kívánják, úgy a tárgyalást követő 3 hónapon belül írásban kell kérniük azt, ellenkező esetben ugyanis a per megszűnik.
A házasság felbontásáról a bíróság ítélettel határoz. A házasság felbontása esetén a bíróságnak a közös kiskorú gyermekek tekintetében a szülői felügyelet kizárólagos gyakorlójáról és tartása felől - szükség esetén - az erre irányuló kereseti kérelem hiányában is rendelkeznie kell. A házasság bírósági felbontása esetén a házasság a felbontást kimondó ítélet jogerőre emelkedésének napján szűnik meg.
Megegyezésen alapuló bontás esetében a feleknek az alábbi járulékos kérdésekben kell megegyezniük:
a különélő szülő és a gyermek közötti kapcsolattartás
valamint igény esetén a házastársi tartás kérdésében.
Amennyiben a házastársak közös szülői felügyeletben állapodnak meg, a kapcsolattartás kérdésében nem kell megegyezniük, a gyermek lakóhelyét azonban meg kell határozniuk.
A házastársak a házassági bontóper megindítása előtt vagy a bontóper alatt – saját elhatározásukból vagy a bíróság kezdeményezésére – kapcsolatuk, illetve a házasság felbontásával összefüggő vitás kérdések megegyezésen alapuló rendezése érdekében közvetítői eljárást vehetnek igénybe. A közvetítői eljárás eredményeként létrejött megállapodásukat perbeli egyezségbe foglalhatják. A gyermeket érintő kérdésekben, így például a szülői felügyelet rendezése során a bíróság, vagy a gyámhatóság kötelezheti a feleket, hogy forduljanak bírósági közvetítőhöz. Ez persze nem azt jelenti, hogy megállapodniuk kötelező, de követelmény, hogy elmenjenek az úgynevezett előkészítő ülésre, amelyen szakképzett mediátor tájékoztatja a feleket, és afelé tereli őket, hogy keressék a megegyezéshez vezető utat.

matches: bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság


text:
Az alapítvány jogi szabályozása az új Ptk.-ban | hírek | Jogi Fórum
2010.04.30. Jogi Fórum / dr. Nagy Csilla
A hatályos szabályok alapján alapítványt tartós, közérdekű célra lehet csak létrehozni. A bírói gyakorlat – kiterjesztő értelmezéssel – egy park létrehozását, vagy egy szobor felállítását tartós, egy-egy személy meggyógyítását pedig közérdekű célnak minősít. Az új kódex alapítványi szabályai mögött meghúzódó jogalkotói szándék azt a koncepciót tükrözi, miszerint az állam támogatási politikájának nem az alapítvánnyá minősítés feltételeiben, hanem a közhasznúvá nyilvánításban, illetve az ahhoz kapcsolódó adókedvezményekben kell érvényesülnie. Mindemellett eltűnik az alapítvány és az egyesület közti azon különbségtétel is, hogy az egyesületi szabályozás csupán nem jogellenes célt kíván meg, az alapítványok esetében viszont kizárólag tartós és közérdekű célt ismer el hatályos magánjogunk.
Az új kódex szerint természetes személy és jogi személy meghatározott célra alapítványt hozhat létre. Az alapító okiratban az alapítvány javára, céljának megvalósításához vagyont kell rendelni, melyet az alapító az alapítvány működése során nem vonhat el, és nem követelhet vissza. Az új szabályozásból kikerül tehát a tartós és közérdekű cél megjelölése: alapítványrendelés magán és közcélra egyaránt történhet. A cél közérdekűségét ezentúl az adó- és egyéb kedvezményeket szabályozó jogszabályok ismerhetik el. A cél tartósságának követelménye is megszűnik. Új elemként rögzíti a törvény, hogy alapítvány nem hozható létre jogszabályba ütköző, jogszabály megkerülésére irányuló vagy a jóerkölcsöt sértő célra, továbbá elsődlegesen üzletszerű gazdasági tevékenység folytatására sem. Expressis verbis kimondja, hogy alapítvány nem irányulhat olyan célra, amelynek kedvezményezettje az alapító, az alapítványhoz csatlakozó személy, az alapítvány kezelője vagy kuratóriumának tagja, valamint ezen személyek hozzátartozója. Újdonság továbbá, hogy az alapító az alapítványt üzletszerű gazdasági tevékenység folytatására is feljogosíthatja, azonban az alapítvány által folytatott ilyen tevékenység az alapítványi cél megvalósítását nem veszélyeztetheti.
A hatályos szabályozás alapján az alapító okirat kötelező tartalmi elemei a név, a székhely, a cél, valamint a vagyon és annak felhasználási módja. Az új kódex szerint az alapító okiratban rendelkezni kell - az előbbieken felül - az alapítványhoz csatlakozás lehetőségéről (nyílt alapítvány) vagy éppen ezen lehetőség kizárásáról (zárt alapítvány), továbbá az alapítványt kezelő szerv, illetve a kuratórium összetételéről is. Az alapító a jövőben feljogosíthatja az alapítványt üzletszerű gazdasági tevékenység végzésére, valamint kedvezményezetteket is meghatározhat. Ha az alapító okirat az alapítványt üzletszerű gazdasági tevékenység folytatására is feljogosítja, az alapítvány javára rendelt vagyon nem lehet kevesebb a gazdasági társaságokról szóló törvény szerint a korlátolt felelősségű társaság alapításához előírt jegyzett tőke legkisebb összegénél.
Változatlan maradt az alapító okirat módosításának kivételessége: csak, ha az az alapítvány céljának megvalósítását nem veszélyezteti, de az alapítvány vagyona az alapító okirat módosításával továbbra sem csökkenthető. Nyílt alapítvány javára a működése megkezdéséhez, zárt alapítvány javára pedig az alapítványi cél megvalósításához szükséges vagyont kell rendelni. A pénzbeli juttatást az e célra nyitott bankszámlán, a nem pénzbeli juttatást pedig az alapító okiratban meghatározott módon kell az alapítvány rendelkezésére bocsátani.
Alapítvány - az alapító okirat mellett - írásbeli végrendeletben vagy öröklési szerződésben is létesíthető (ilyenkor az alapító okiratot a végintézkedésnek kell tartalmaznia), továbbá az örökhagyó meghagyásban is elrendelheti alapítvány létesítését. A végintézkedéssel létesített alapítvány esetében az alapítvány nyilvántartásba vétele iránt a végrendeleti végrehajtó (hiányában kirendelt ügygondnok) köteles eljárni. Meghagyás esetén az örökhagyó meghatározza a létesítendő alapítvány célját és vagyonát, valamint kijelöli azt a személyt, aki az alapítvány létrehozására köteles. A jelenlegi szabályok szerint, ha az alapítvány létrehozása végrendeletben történt, arról a bíróságot értesíteni kell és az alapítványt közérdekű meghagyásnak kell tekinteni.
Az alapítványt annak székhelye szerint illetékes megyei bíróság, illetve a Fővárosi Bíróság az alapító kérelme alapján veszi nyilvántartásba. 2011. január 1-jétől a kérelem elektronikus úton is előterjeszthető, ebben az esetben a bíróság elektronikus nyilvántartásba vételi eljárás keretében határoz. A bíróság az alapítvány adatait számítógépen rögzíti, a fennálló és a törölt adatok, valamint a bírósághoz benyújtott iratok nyilvánosak, azokat 2011. január 1-jétől bárki ingyenesen megtekintheti, azokról feljegyzést készíthet.
Az üzletszerű gazdasági tevékenységet folytató alapítvány általános jogutód nélkül történő megszűnése esetén a vállalkozások felszámolására vagy végelszámolására vonatkozó szabályok az irányadóak. Az ilyen tevékenységet nem folytató alapítványok esetében a megszűnéskor egyszerűsített követelésrendezési eljárásra kerül sor. Az eljárás szabályait az új Ptk. hatálybalépéséről és végrehajtásáról szóló 2010. évi XV. törvény (Ptké.) tartalmazza. Eszerint az egyszerűsített követelésrendezési eljárás megindításáról az alapító határozattal dönt és az alapítvány kezelőjének kéttagú elszámoló bizottságot választ. Az eljárás megindításának kezdő időpontja az erről szóló alapítói határozat kelte. A határozatot meg kell küldeni – többek között - az alapítványt nyilvántartó bíróságnak, a felügyeletet ellátó ügyészségnek, az illetékes adó- és vámhatóságnak, valamint a munkaerőpiaci szervnek és a számlavezető pénzforgalmi szolgáltatónak. Az elszámoló bizottság az eljárás megindításáról tájékoztatást tesz közzé az alapítvány honlapján vagy legalább egy országos napilapban. Az alapítványt nyilvántartó megyei bíróság az eljárás tényét a nyilvántartásba bejegyzi, az eljárást az alapítvány neve mellett az „e.k.e” rövidítés jelzi. Az elszámoló bizottság gondoskodik a vagyon kezeléséről, elkészíti a nyitó mérleget, nyilvántartásba veszi a hitelezői követeléseket, kezdeményezi a szerződések megszüntetését, elkészíti a zárómérleget, a záró adóbevallást, a vagyonfelosztási javaslatot, valamint jelentést tesz az alapítónak az egész követelésrendezési eljárásról. Amennyiben az alapító elfogadja a jelentést, akkor az eljárást határozattal befejezettnek nyilvánítja, és erről értesíti a bíróságot, amely a határozat alapján nyilvántartásából törli az alapítványt. Ha a mérlegből megállapítható, hogy az alapítvány vagyona nem fedezi a hitelezői követeléseket, az elszámoló bizottság értesíti az alapítót. Amennyiben az alapító a hiányzó összeget 30 napon belül nem bocsátja az elszámoló bizottság rendelkezésére, akkor a bizottság felszámolási eljárást kezdeményez.
Új szabály, hogy az alapítvány jogutód nélküli megszűnése esetére az alapító okiratban előírható, hogy a hitelezők kielégítése után megmaradó vagyon az alapítót vagy az általa meghatározott személyt illeti meg (szemben a hatályos szabályozással, amely alapján a megszűnt alapítvány vagyonát a bíróság hasonló célú alapítvány támogatására köteles fordítani). Egy megkötés azért maradt: ez a vagyonrész nem haladhatja meg az alapító által juttatott vagyont. Sőt az alapító még a jogutód nélküli megszűnéskor is határozhat az általa juttatott vagyon sorsáról. A megmaradt vagyont hasonló célú alapítvány akkor szerezheti meg, ha az alapító nem rendelkezett a megszűnő alapítvány vagyonáról, vagy az általa megjelölt személy a vagyont nem fogadja el, vagy azt nem szerezheti meg.
Új szabály, hogy alapítványhoz csatlakozni a nyilvántartásba vett alapítvány javára szolgáltatott vagyoni értékű hozzájárulással lehet, a személyes szolgáltatás nyújtására, munka végzésére vonatkozó kötelezettségvállalás csak akkor minősül csatlakozásnak, ha az alapító okirat így rendelkezik. Nyílt alapítványhoz bárki csatlakozhat, zárt alapítvány esetén a csatlakozás kizárt. A csatlakozó nem vonhatja vissza a vagyoni hozzájárulását, ha azt az alapítvány rendelkezésére bocsátotta.
Változatlan maradt az a szabály, mely szerint az alapító az alapító okiratban az alapítói jogok gyakorlására maga helyett más személyt is kijelölhet, és az alapítói jogok gyakorlására kijelölt személyt az alapítvány alapítójának kell tekinteni. Az új szabályok szerint az alapító az alapítvány kuratóriumát is kijelölheti, azonban kijelölését az alapító csak abban az esetben vonhatja vissza, ha e jogát fenntartotta, és a kijelölt kuratórium az alapítvány cél szerinti működését veszélyezteti. Ha az alapító jogait a maga számára fenntartó alapító vagy a kijelölt személy meghalt, megszűnt vagy egyébként a jogok gyakorlására tartósan vagy véglegesen képtelenné, továbbá, ha az alapítói jogok gyakorlására kijelölt kuratórium határozatképtelenné vált, az alapítói jog gyakorlására jogosultat a bíróság jelöli ki. A hatályos szabályok szerint ez utóbbi esetben az alapítói jogosultságok a bíróságot illetik meg.
Az alapítványra vonatkozó új szabályok (az elektronikus nyilvántartásba vétel és a nyilvántartásba történő betekintés szabályainak kivételével) 2010. május 1-jén léptek volna hatályba és a hatálybalépést követően nyilvántartásba vett alapítványok vonatkozásában lettek volna alkalmazandók. Az Alkotmánybíróság április 26-án elfogadott határozatában alkotmányellenessé nyilvánította az új Polgári törvénykönyv (új Ptk.) hatálybaléptetéséről szóló törvény (Ptké.) egyes rendelkezéseit, így a hatálybalépés még egy kicsit várat magára...
Öröklési jogi újdonságok az új Ptk.-ban →

matches: Bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság