5. § - 6. §
7. §-9. §
10. § - 11. §
12. § -14. §
1. A jelen, „Kórházi Biztonság” elnevezésű biztosításra vonatkozó általános szerződési feltételek, melyeket a Red Sands Insurance Company (Europe) Limited ügyvezető testülete 2016. november 25. napján fogadott el – a továbbiakban úgy is, mint ÁSZF -, az aznaptól megkötött szerződésekre irányadó.
A jelen ÁSZF-ben használt fogalmak jelentése (amennyiben azokra az ÁSZF a jelen pont szerinti tartalommal hivatkozik, a szavakat dőlt betű jelzi):
4Life Direct – 4Life Direct Kft. (Budapesten bejegyzett székhelye: 1138 Budapest, Madarász Viktor utca 47-49.), a biztosító biztosításközvetítője, mely a 212092570558 sorszámon szerepel a Magyar Nemzeti Bank által vezetett biztosításközvetítői és biztosítási szaktanácsadói nyilvántartásban;
betegség – a szervezetnek a kórokozókra való, működési zavarokhoz, a szervezetben a szövetek, szervek, illetve rendszerek elváltozásához vezető, az orvosi diagnózis alapját képező reagálása, amely a szerződés tartama alatt alakul ki és kezdődik;
előzetesen fennálló állapot – a biztosított által a szerződés kockázatviselésnek kezdőnapja előtt elszenvedett, kórházi ápolást, orvosi szaktanácsot, kezelést vagy orvosi ellátást igénylő betegség, betegségek, baleset vagy testi sérülés;
gyermek / gyermekek – a biztosított fél által eltartott természetes vagy örökbefogadott, 6 (hat) hónaposnál idősebb, de 18 (tizennyolc) évesnél fiatalabb, a biztosítási kötvényben megjelölt gyermekek. Gyermeknek minősül a 3. § 3. c) pont szerinti családi módozat esetében a házastársak velük egy háztartatásban élő, a biztosított fél által eltartott természetes vagy örökbefogadott gyermeke akkor is, ha az nem minősül közös gyermeknek az együtt élő házastárssal;
kemoterápia - rendszeres módja a rák kezelésének rákellenes szererekkel, melyeket vagy intravénás módszerrel, vagy szájon át alkalmaznak. A kezelés járó-és/vagy fekvőbeteg kezelés során is nyújtható. A rákellenes gyógyszerek alatt azon gyógyszereket értjük, amelyek rákos sejteket rombolnak vagy a daganatok növekedését akadályozzák (citotoxikus szerek, célzott vagy immunterápiás szerek). A jelen szerződés értelmében a rák kezelésére önállóan alkalmazott hormonterápia nem tekinthető kemoterápiának;
kórházi ápolás – orvosi rendeletre bekövetkező kórházi tartózkodás a beteg egészsége megőrzésének, helyreállításának vagy javításának elősegítése céljából, mely a felvétel napját is magában foglalja. Az ÁSZF értelmezésében a kórházi ápolás az elbocsátás napját nem foglalja magában;
orvos – megfelelően képzett, az egészségügyről szóló 1997. évi CLIV. törvény szerint bejegyzett és engedéllyel rendelkező gyakorló orvos, aki gyakorlatát Magyarország törvényei szerint folytatja;
baleset – az egészségi állapoton kívül eső és a biztosított fél által nem befolyásolható olyan erőszakos és hirtelen a szerződés kockázatviselésének kezdőnapját követően bekövetkező esemény, mely külső és független ok eredménye, s a biztosított fél testi sérüléséhez és kórházi ápolásához vezet;
Dupla Baleseti Fedezet – a napi biztosítási összeget megduplázó kiegészítő biztosítási szolgáltatás, mely abban az esetben kerül kifizetésre, ha a kórházi ápolás baleset eredménye, balesetenként maximum 14 (tizennégy) napra;
biztosítási kötvény – a biztosító nevében a 4Life Direct által a szerződés megkötésének igazolásaként kiállított dokumentum;
sugárkezelés - rosszindulatú daganatok ionizáló sugárzással történő kezelése;
biztosítási díj – a szerződés alapján fizetendő, a biztosítási kötvényben a Magyarország hivatalos pénznemében meghatározott összeg, mely az ajánlat benyújtásának napján irányadó biztosítási díjszabás alapján került megállapításra;
kórház – az egészségügyről szóló 1997. évi CLIV. törvény 3. § ga) pontjában meghatározott fekvőbeteg-szakellátást nyújtó egészségügyi intézmény, amely jó állapotban van, teljes munkaidőben szakképzett egészségügyi dolgozókból álló személyzetet alkalmaz, és Magyarország területén található. A kórház fogalmába a szociális gondozási célú létesítmények, az ápolási létesítmények, a gyógyfürdők, a TBC elkülönítők, a hospice ellátást nyújtó létesítmények, gyógyüdülők, a fürdők, a hidroterápia-szolgáltatók, a kábítószer-élvezőket kezelő központok, a szanatóriumok és idősek ápolási otthonai és az elmebetegségek kezelési központjai még akkor sem tartoznak bele, ha azok a magyar törvények értelmében fekvőbeteg-szakellátást nyújtó egészségügyi szolgáltatónak minősülnek;
biztosítási összeg – biztosítási esemény esetén a biztosított félnek járó összeg, melyet a szerződés feltételei szerint kell megfizetni;
kiegészítő biztosítási szolgáltatás – a „Kórházi Biztonság” elnevezésű biztosítási szerződést kiegészítő (választható) szerződés, amely az előbbihez kiegészítő biztosítási díjjal adódik hozzá, s a biztosítási kötvényben ily módon van feltüntetve;
napi biztosítási összeg – a hatályban levő biztosítási kötvényben meghatározott, biztosított félnek a kórházi ápolás minden egyes napjára járó összeg, melyet a szerződés feltételei szerint kell megfizetni;
szerződő fél – a biztosítóval szerződést kötő természetes személy;
biztosított fél – a biztosítási kötvényben megjelölt természetes személy, akinek a javára a szerződést kötötték;
biztosító – Red Sands Insurance Company (Europe) Limited, melynek címe: Level 3 Ocean Village Business Centre, 23 Ocean Village Promenade, Gibraltár;
szerződés – a Kórházi Biztonság biztosítási szerződés, mely az ajánlat alapján, az ÁSZF-fel összhangban került megkötésre;
testi sérülés / sérülés – biztosított fél általában mechanikai erő, vegyszer vagy hőmérséklet okozta olyan fizikai, testi sérülése, amely orvosi szaktanácsadást, kezelést, ápolást vagy kórházi ápolást tesz szükségessé;
ajánlat – a biztosító által készített, szerződés megkötésére irányuló ajánlat, melyet a szerződő fél és a biztosított fél aláír;
házastárs – a biztosítási kötvényen megjelölt személy, akivel a biztosított fél a szerződés megkötésekor házastársi viszonyban van, illetőleg akivel a biztosított fél ezen a napon élettársi viszonyt folytat és olyan közös háztartásban él, ahol egyik félnek sem áll fenn mással házassági életközössége, bejegyzett élettársi életközössége vagy élettársi kapcsolata;
készpénz-visszafizetési bónusz – a szerződés 5. évfordulóját követően, majd ez után ötévente a 9. § 5. pont szerint a biztosító által visszafizetett összeg.
igénybejelentő - azon személy, aki jogosult a biztosítási összegre.
A SZERZŐDÉS TÁRGYA ÉS MÓDOZATAI
1. A biztosítás tárgya a biztosított fél kórházi ápolása.
2. A biztosítás a biztosított félnek a szerződés időtartama alatt baleset vagy betegség eredményeként bekövetkezett kórházi ápolására terjed ki a jelen ÁSZF feltételei szerint, azzal a kikötéssel, hogy a baleset következményeként szükségessé váló kórházi ápolásra a balesetet követő 30 (harminc) napon belül sor kerül;
3. A szerződés négy lehetséges módon köthető meg:
a) kizárólag egy főre vonatkozó módozat, egyetlen biztosított félre vonatkozóan;
b) egy fő és házastársra vonatkozó módozat, a házastársra, mint kiegészítő biztosított félre vonatkozóan;
c) családi módozat, házastársra és maximum 3 (három) gyermekre, mint a biztosítási kötvényben megjelölt kiegészítő biztosított felekre vonatkozóan. A családi módozat keretében 3 (három)-nál több gyermek biztosítására akkor van lehetőség, ha az egyes további gyermekek után kiegészítő biztosítási díj kerül befizetésre. A szerződés megkötésének napján egyik szülő sem töltheti be még a 60. (hatvanadik) életévét;
d) szülői módozat, egy szülő és maximum 3 (három) gyermekre, mint a biztosítási kötvényben megjelölt kiegészítő biztosított felekre vonatkozóan. A szülői módozat keretében 3 (három)-nál több gyermek biztosítására akkor van lehetőség, ha az egyes további gyermekek után kiegészítő biztosítási díj kerül befizetésre. A szerződés megkötésének napján a szülő nem töltheti be még a 60. (hatvanadik) életévét.
a) a szerződés megkötésének napján biztosított fél érvényes TAJ (Társadalombiztosítási azonosító)-számmal rendelkezik;
b) a szerződő fél a biztosító részére magyarországi lakcímet adott meg, mely a felek közti levelezés során értesítési címként funkcionál;
c) a szerződés megkötésének napján mind a szerződő fél, mind pedig a biztosított fél betöltötte a 18. (tizennyolcadik) életévét (kivéve, ha a biztosítási kötvényben gyermekként szerepel a biztosított fél), valamint a biztosított fél a 76. (hetvenhatodik) életévét illetve családi és szülői módozat esetében a 60. (hatvanadik) életévét még nem töltötte be;
d) a biztosító a szerződő fél és a biztosított fél által aláírt ajánlatot megkapta;
e) a biztosító az ajánlatot megvizsgálta és elfogadta, valamint a szerződés létrejöttének igazolására a biztosítási kötvényt kiállította.
2. A szerződés telefonon történő megkötése esetén az aláírt ajánlatot a szerződő fél által a telefonon közölt szóbeli elfogadó nyilatkozat helyettesíti, azzal azonban, hogy a szerződés biztosító általi megfelelő teljesítéséhez szükséges az aláírt, 4. § 1. d) pont szerinti ajánlat megküldése.
3. A biztosító fenntartja annak jogát, hogy a szerződés megkötését elutasítsa, vagy, hogy a szerződés feltételeinek módosítására tegyen javaslatot, a jogszabályoknak megfelelően.
4. Egy gyermekre, mint biztosítottra vonatkozóan a különböző Kórházi Biztonság szerződések alapján elérhető maximális napi biztosítási összeg az ajánlat benyújtásakor irányadó díjszabásban meghatározottak szerint alakul.
1. A szerződés a biztosítási kötvényben meghatározott kezdőnapon lép hatályba, ez lesz a biztosítás kockázatviselésnek kezdete.
2. A szerződő fél a szerződéstől jogosult a biztosítónak a szerződés megkötésére vonatkozó értesítése kézhezvételét követő 30 (harminc) napon belül azonnali hatállyal felmondani. Szerződő fél általi azonnali hatályú felmondás esetén a biztosító köteles a szerződő fél részére minden biztosítási díjat visszafizetni, feltéve, hogy az felmondást írásban közölték.
3. A szerződés a kockázatviselés kezdőnaptól számított 5 (öt) éves időtartamra jön létre az alábbi 6. és 7. §-nak megfelelően. Amennyiben a biztosító a szerződő felet ettől eltérően nem tájékoztatja, ekkor a szerződés változatlan feltételekkel további 5 (öt) évre automatikusan meghosszabbodik.
4. Amennyiben szerződő fél a biztosítási díjat a biztosító által javasolt módosítások érvényesítése után is megfizeti, ez szerződő fél részéről a szerződéshosszabbítás elfogadásának minősül. Szerződő fél jogosult a szerződés javasolt módosítását elutasítani és a biztosítási díj befizetését megtagadni, amely esetben a szerződés nem hosszabbodik meg, hanem az arra vonatkozó utolsó megfizetett biztosítási díjjal lefedett időszak végén megszűnik.
5. Szerződő fél jogosult a szerződést 30 napos felmondási idővel bármikor, azon időszak végével felmondani, amelyre vonatkozóan az utolsó biztosítási díj megfizetésre került. Felmondás (kivéve az 5. § 2. pont szerinti felmondás esetét) esetében a biztosító nem téríti vissza a biztosítási díjat.
6. Amennyiben a jogosult gyermekek a 18. (tizennyolcadik) életévüket elérik, a jelen szerződés feltételei szerint a rájuk vonatkozó fedezet megszűnik. Amennyiben biztosított fél vagy a házastárs a 80. (nyolcvanadik) életévét eléri, a fedezet az ezen életkort meghaladó megfelelő személy vonatkozásában megszűnik. A fedezet mindkét esetben azon biztosítási időszak lejártával szűnik meg, amelyre az utolsó biztosítási díjat az életkor elérését megelőzően megfizették.
1. Az alábbi 2. pontnak megfelelően a szerződés biztosított fél halálával, illetve azon a napon lejár, amikor biztosított fél a 80. (nyolcvanadik) életévét eléri, az 5. § 6 pont szerint.
2. Ha a szerződés egy fő és házastársra vonatkozó vagy családi módozattal kerül megkötésre, a házastársak egyikének halála esetén vagy abban az esetben, ha az egyik házastárs a 80. (nyolcvanadik) életévét eléri, a szerződés nem szűnik meg, hanem azt a másik házastárs fenntarthatja, amennyiben a biztosítási díjakat esedékességének megfelelően megfizeti. Ilyen esetben az egy fő és házastársra vonatkozó szerződés változatlan napi biztosítási összeg mellett egy főre vonatkozó módozatú szerződéssé alakul át, míg a családi módozat változatlan marad. Az egy fő és házastársra vonatkozó, illetve családi módozattal megkötött szerződés a második házastárs halálával, illetve azon a napon szűnik meg, amikor a második házastárs a 80. (nyolcvanadik) életévét betölti.
3. Ha a szerződés egy fő és házastársra vonatkozó módozattal kerül megkötésre, a 2. § 23. pontjában hivatkozott házasság vagy élettársi közösség megszűnését követően a biztosítottak jóváhagyását követően a szerződés egy fő és házastársra vonatkozó módozattal, annak meglévő feltételei mellett, vagy pedig a biztosító által szolgáltatott feltételekkel minden egyes biztosított fél vonatkozásában csak egy főre vonatkozó módozatként folytatható.
4. Ha a szerződés családi módozattal kerül megkötésre, a 2.§ 23. pontjában hivatkozott házasság vagy élettársi közösség megszűnését követően a gyermeknek nem minősülő biztosítottak jóváhagyását követően a szerződés családi módozattal, annak meglévő feltételei mellett, vagy pedig a biztosító által szolgáltatott egyéb feltételekkel folytatható.
6. A biztosított félnek nem minősülő szerződő fél halála esetén a biztosított fél jogosult a szerződésbe szerződő félként belépni. A belépéstől fogva a szerződő fél jogai és kötelezettségei a biztosított felet illetik.
A biztosítási díjak a szerződő fél választása szerinti a biztosítási kötvényben meghatározott összegben és a szerződő fél által a szerződéskötéskor választott fizetési határidőben havonta esedékesek.
Amennyiben a biztosító által közölt előzetes tájékoztatás ellenére a szerződő fél egy lejárt esedékességű biztosítási díjat a felszólítás kézhezvételének napjától számított 30 (harminc) napon belül nem fizet meg, a szerződés további értesítés nélkül az eredeti esedékesség utolsó napjára visszamenőleges hatállyal megszűnik.
A biztosítási díjak fizetésében mutatkozó hátralék esetén az átutalt összegek elsődlegesen a hátralék összegére kerülnek elszámolásra.
A szerződő fél a 4Life Direct-en keresztül kezdeményezheti a szerződés módosítását. A biztosító ezután átadja azokat a feltételeket, amelyek alapján a biztosítási kötvénybe újabb gyermeket lehet belefoglalni, illetve a módozatot és a biztosítási kötvényben meghatározott napi biztosítási összeget változtatni lehet, amennyiben a biztosító által a 8. § 1. pont szerint átadott feltételeket a szerződő fél írásban elfogadta, és azokhoz a biztosított fél írásban hozzájárult.
A biztosítási kötvény említett módosításainak visszaigazolásaként biztosító szerződő félnek új biztosítási kötvényt ad át.
Amennyiben a biztosítási kötvénybe újabb biztosított személy kerül be, a 9. §-ban hivatkozott feltételek, kizárólag az újabb hozzáadott személyre vonatkozólag, az említett újabb biztosított személy belépésének időpontjától számítanak.
A napi biztosítási összeg növelése esetén a 9. § 5. pontjában hivatkozott feltételeket a biztosítási kötvényben meghatározott napi biztosítási összeg növelésének időpontjától számítanak, azonban kizárólag arra az összegre vonatkozóan, amellyel a napi biztosítási összeg növekedett.
A napi biztosítási összeg emelését a szerződő fél addig kezdeményezheti, amíg a biztosított fél a 4.§ 1. c) pontban foglalt 76. (hetvenhatodik) életévét be nem tölti.
1. Biztosító a biztosítási összeget abban az esetben fizeti ki, ha biztosított fél baleset vagy betegség eredményeként legalább 3 egymást követő éjszakán át kórházi ápolásra szorul. Az ÁSZF értelmezésében a kórházi ápolás az elbocsátás napját nem foglalja magában.
2. 5 (öt) év alatti gyermekek vonatkozásában a napi biztosítási összeg a biztosítási kötvényben meghatározott napi biztosítási összeg 50%-a.
3. A biztosítási összeg a kórházi ápolás egymást követő napjaira kifizetett napi biztosítási díjjal egyezik meg, de egy meghatározott betegségre vagy sérülésre illetve az ezekkel kapcsolatos további betegségre, testi sérülésre vagy balesetre maximum 90 (kilencven) nap vehető figyelembe.
4. A szerződés tartama alatt a biztosító a kötvényen feltüntetett napi biztosítási összeg ötszörösének megfelelő egyszeri kifizetést teljesít, ha a biztosított felet kemoterápiával vagy sugárkezeléssel kezelik. Ez az egyszeri kifizetés a szerződés tartalma alatt egy biztosított fél számára csak egy alkalommal nyújtható, és figyelembe kell venni a 9. § 5. b) pont és a kizárásokra vonatkozó 11. § rendekezéseit.
5. A következő esetekben „várakozási időt” kell figyelembe venni:
a) Kórházi ápolás baleset következtében – a fedezetet a kockázatviselés kezdőnapjától azonnal biztosítjuk (azaz várakozási idő nincs);
b) Kórházi ápolás betegség következtében – a fedezetet a kockázatviselés kezdőnapját követően 6 (hat) hónappal biztosítjuk;
c) Abban az esetben, ha a kórházi ápolás teljes időtartama a 90 (kilencven) napot meghaladta, az ugyanazon okból bekövetkező egymást követő kórházi ápolási periódusokat ugyanazon balesetből vagy betegségből eredőnek kell tekinteni, kivéve, ha az utolsó olyan kórházi ápolási napra, amelyre biztosítási összeg került kifizetésre, a 12 (tizenkettő) hónap eltelt.
6. Minden egyes 5 (öt) éves évfordulón a szerződés megelőző 5 (öt) éves tartama alatt befizetett összes biztosítási díj 10%-ával megegyező összegű készpénz-visszafizetési bónuszra vonatkozó fizetési kötelezettség keletkezik, és ezen összeget a biztosító köteles a szerződő félnek megfizetni, ha a szerződés az 5 (öt) éves évforduló végén érvényben van és nem került felmondásra, és a megelőző 5 (öt) év folyamán követelés kifizetésére nem került sor.
7. A biztosító vállalja a biztosítási díj megfizetésének a kötelzettségét a „Kórházi Biztonság” szerződésre vonatkozóan azon hónapra,, amikor a 10. §. 1. pont alapján a biztosítási összeg kifizetésére alapot adó kórházi ápolás következtében a kórházból elbocsátásra kerül a biztosított fél.
8. Abban az esetben, ha azon hónapra, amelyben biztosítási összeg került kifizetésre, már megfizetésre került a biztosítási díj, a biztosító a biztosítási összeget és a megfizetett biztosítási díjat fizeti meg.
A biztosítási összeg kifizetésére vonatkozó kötelezettség a biztosított félnek a szerződés időtartama alatt a kockázatviselés kezdőnapját követően bekövetkezett kórházi ápolása esetén keletkezik. A biztosítási összeg kifizetésére 7 (hét) munkanapon belül kerül sor azt az időpontot követően, hogy a 4Life Direct-hez a 4Life Direct weboldalán bemutatott minta szerinti hiánytalan szolgáltatási igénybejelentő lap és az ott valamint a 10. § 9-10. pontban felsorolt iratok benyújtásra kerültek. A kifizetett biztosítási összeg a biztosítási kötvényben és a 9. §-ban meghatározottak szerint alakul.
A 9. § 4. pontban meghatározott egyösszegű biztosítási összeg kifizetésére vonatkozó kötelezettség akkor keletkezik, ha a biztosított félnél a szerződés tartama alatt rákos megbetegedést diagnosztizálnak, melyet kemoterápiával vagy sugárkezeléssel kezelnek. A biztosítási összeg kifizetésére 7 (hét) munkanapon belül kerül sor azt az időpontot követően, hogy a 4Life Direct-hez a 4Life Direct weboldalán bemutatott minta szerinti hiánytalan szolgáltatási igénybejelentő lap és az ott valamint a 10. § 9-10. pontban felsorolt iratok benyújtásra kerültek.
A biztosítási összeg kifizetésére vonatkozó eljárás megkezdése érdekében a biztosított fél köteles felvenni a kapcsolatot a biztosítóval a 4Life Direct –en keresztül.
A 10. §-ban meghatározott hiánytalan és aláírt szolgáltatási igénybejelentő lap benyújtása és dokumentumok csatolása az igénybejelentő fél kötelezettsége, mely benyújtás egyben az igény elbírálásának előfeltétele. A dokumentumok a nyomtatványon meghatározott formátumban csatolandók, de a biztosító, amennyiben a biztosítási összeg kifizetésének jogossága vonatkozásában indokoltnak látja, a dokumentumok eredeti példányait is jogosult bekérni.
Igénybejelentő fél köteles a biztosítót a 4Life Direct-en keresztül a biztosítási összeg kifizetését megalapozó eseményről a bekövetkezés időpontjától számított 7 (hét) napon belül értesíteni, vagy amennyiben az igénybejelentő az egészségi állapotából eredő, említett bejelentés megtételére képtelen, e képtelenség megszűnését követő 7 (hét) napon belül, de legkésőbb a biztosítási összeg kifizetését megalapozó esemény bekövetkeztét követő 1 éven belül.
Amikor bizonyossá válik, hogy a biztosított fél azonos okból bekövetkező kórházi ápolása a 30 (harminc) napot túllépi, az igénybejelentő fél köteles erről a biztosítót a 4Life Direct-en keresztül értesíteni.
Igénybejelentő köteles minden információt a valóságnak megfelelően megadni. Jogszabályba ütköző vagy valótlan állításokra alapozott igénybejelentés esetén biztosítónak joga van ennek megakadályozására bármely lépést megtenni.
A biztosító fenntartja magának a jogot, hogy a biztosított felet kijelölt orvos által történő vizsgálatra kötelezze, mely vizsgálat költségeit a biztosító megtéríti. A jelen ÁSZF alapján fizetendő bármely biztosítási összeg kifizetésére vonatkozó döntés a jelen pont szerinti orvosi vizsgálat eredménye alapján kerül meghozatalra.
Az igénybejelentő különösen az alábbi iratok csatolására vagy bemutatására köteles: (i) a biztosítási összeget igénylő személy személyazonosságát igazoló iratok, (ii) biztosított fél kezelőorvosa vagy az őt ellátó egészségügyi szolgáltató által kitöltött, a 4Life Direct weboldalán elérhető formanyomtatvány a biztosított fél biztosítási eseménnyel kapcsolatos egészségügyi adatairól, illetve esetleges ezzel kapcsolatos kórelőzményi adatairól, (iii) a kórházi kezelésről szóló orvosi jelentés, (iv) a kórházi kezelés, kemoterápia vagy sugárkezelés okát igazoló egyéb orvosi dokumentumok. Ha a biztosítási szolgáltatásra gyermek jogosult, az igénybejelentő az alábbi dokumentumok csatolására is köteles: (v) a gyermek születési anyakönyvi kivonata, (vi) a szülők házassági anyakönyvi kivonata, (vii) örökbefogadás esetében a szülői felügyeleti jogot igazoló dokumentumok. Ha a kórházi kezelés oka baleset volt, az igénybejelentő az alábbi dokumentumok csatolására is köteles: (viii) rendőrségi baleseti jegyzőkönyv, amennyiben készült, (ix) a munkáltató által készített baleseti jegyzőkönyv, amennyiben készült, (x) tanúvallomás a baleset körülményeiről teljes bizonyító erejű magánokirati formában, ha a (viii)-(ix) pontban foglaltak egyike sem készült.
A biztosító a fenti iratokon túl további iratokat is bekérhet, kifejezetten, de nem kizárólagosan ideértve az Eütv. rendelkezéseinek megfelelő olyan felhatalmazást, amely birtokában a biztosító vagy képviseletében a 4Life Direct jogosult beszerezni azokat az egészségügyi adatokat, amelyek a szerződésből származó igények elbírálásával közvetlenül összefüggenek, amennyiben a biztosító ezt a biztosítási összeg kifizetésének jogossága vonatkozásában indokoltnak látja.
A BIZTOSÍTÓ FELELŐSSÉGÉNEK KIZÁRÁSA
A biztosítási összeg kifizetésére vonatkozó kötelezettség nem áll be, ha az igény közvetlen vagy közvetett módon az alábbiak miatt merül fel:
9. § 5.c)-nek megfelelően biztosított fél ugyanazon vagy ahhoz kapcsolódó okból 12 (tizenkettő) hónapon belül ismét kórházba kerül;
Olyan sérülés, mely bármilyen katonai, védelmi, rendőrségi szervnél, személyek és vagyon védelmét biztosító fegyveres szervezeteknél, illetőleg katonai jellegű testületnél teljesített aktív szolgálat vagy ügyeletesi kötelezettség vagy kiképzés teljesítése közben keletkezett;
Külső ellenség cselekményei, (akár hadüzenettel bejelentett, akár be nem jelentett) háború, polgárháború, lázadás, terrorcselekmény, sztrájk, munkavégzés megtiltása (lock-out), zendülés, felkelés, forradalom, hatalom bitorlása, fegyveres – katonai vagy katonai jellegű – erők bevetése;
A biztosított fél által önmagának szándékosan okozott sérülés, öngyilkosság vagy öngyilkossági kísérlet;
veszélyes munkakör ellátása, mint pl. kifejezetten, de nem kizárólag 40 (negyven) méteres föld- vagy vízfelszín alatti mélységben vagy e szint alatt végzett munka, 20 (húsz) méteres felszín feletti magasságban, vagy ennél magasabban végzett munka (kivéve a normál irodai környezetet), robbanószerekkel végzett munka;
Hegymászás, víz alatti tevékenységek, barlangászat, ejtőernyőzés, sárkányrepülés, bungee jumping, téli, vízi-, illetve motoros sportok, profi sporttevékenység;
Légi utazás, a repülés díját megfizető olyan utast kivéve, aki szabályos engedélyekkel rendelkező pilótával, rögzített szárnyú, érvényes repülési alkalmassági tanúsítvánnyal rendelkező repülőgépen utazik, melyet szabályos engedélyekkel rendelkező légitársaság vagy charter-társaság üzemeltet, és amely nyilvántartásba vett kereskedelmi repülőterek között közlekedik;
A biztosított fél bármilyen jogszabályellenes magatartása;
A biztosított fél alkoholos befolyásoltsága vagy gyógyszer Magyarország jogszabályai által előírt módon nyilvántartásba vett egészségügyi szakember által felírt módtól eltérő szedése miatt bekövetkezett baleset, betegség vagy kórházi ápolás;
Rutinszerű vagy egyéb opcionális vizsgálat céljából igénybe vett kórházi ápolás, amely nem baleset vagy betegség közvetlen következménye;
Előzetesen fennálló állapot;
Kábítószerrel való visszaélés, drogfüggőség, szenvedélybetegség, pszichológiai vagy pszichiátriai természetű betegség vagy rendellenesség kezelése;
Szépészeti jellegű illetve egészségügyi célú fogászati kezelés;
Kozmetikai vagy plasztikai sebészeti kezelés, terméketlenség, mesterséges megtermékenyítés, fogamzásgátlás, terhesség-megszakítás, elhízás vagy a biztosított fél saját választása szerint igénybevett kezelés, kivéve, ha ezek baleset során elszenvedett sérülés következményei;
Egészségvédő vagy ápolási intézményekben, szanatóriumban, prevenciós és hospice intézményekben, gyógycentrumokban és gyógyfürdőkben való tartózkodás, hidroterápia vagy karanténban való tartózkodás;
Magyarország vonatkozó jogszabályai alapján nyilvántartásba vett orvos által nem javasolt kórházi ápolás;
Veleszületett és születéssel összefüggő állapotok vagy rendellenességek, amelyekben biztosított fél már a szerződés kockázatviselésének kezdőnapja előtt is szenvedett;
Az illetékes magyarországi szervek által járványnak minősített megbetegedések;
Sugárzás, nukleáris reakció, radioaktív szennyezés, kémiai szennyezés, a mérgekkel, mérges gázokkal vagy gőzökkel való szennyeződést is beleértve;
Orvosi műhiba;
Az ÁSZF értelmezésében a rehabilitációs célú kórházi tartózkodás nem minősül kórházi ápolásnak.
1. Minden a szerződéssel kapcsolatos panasz, sérelem és kérdés a biztosítónak a 4Life Direct 2. § 1. pontban megnevezett címén keresztül teendő meg. A panaszok és kérésekkel kapcsolatos levelezés írásban, szóban, vagy elektronikus formában történik a felek között. Minden esetben a nyilatkozatot tevő fél köteles feltüntetni a kötvényszámot, vagy egyéb olyan adatot, amely a nyilatkozattal érintett szerződést azonosítja. A panaszkezelés részletes szabályait a 4Life Direct weboldalán elérhető panaszkezelési szabályzat tartalmazza.
A szerződő fél és a biztosított fél (a jelen fejezetben érintett) a vonatkozó ajánlati lapon szereplő hozzájárulás aláírásával, illetve bármely egyéb módon tett hozzájárulással, vagy a 4Life Directtel folyatott rögzített telefonbeszélgetésben tett szóbeli hozzájárulással hozzájárulnak az információs önrendelkezési jogról és az információszabadságról szóló 2011. évi CXII. tv. (a továbbiakban: Info tv.) 5. §-a alapján, ahhoz hogy a biztosító és a 4Life Direct (a továbbiakban együtt: adatkezelők), az ajánlati lapon illetve a telefonhívásban megadott személyes adataikat kezeljék, és azt manuális vagy automatizált módszerrel feldolgozzák. Az adatkezelés és-feldolgozás alapja az érintett hozzájárulása. Az adatkezelők az ügyfeleik személyes adatait és biztosítási titkait jogosultak kezelni.
Az adatkezelők mindaddig jogosultak az adatok kezelésére és feldolgozására, amíg az adott adatkezeléssel és –feldolgozással kapcsolatos cél a 13. § 3. pontban leírtak szerint fennáll.
A kezelt és feldolgozott adatok az alábbiak: az ügyfél személyes adatai, a biztosítási összeg és annak kifizetésével kapcsolatos adatok, minden egyéb körülmény, amely a szerződés megkötésével, teljesítésével, nyilvántartásával és az adatkezelők által nyújtott szolgáltatással kapcsolatos. Személyes adat: az érintettel kapcsolatba hozható adat - különösen az érintett neve, azonosító jele, valamint egy vagy több fizikai, fiziológiai, mentális, gazdasági, kulturális vagy szociális azonosságára jellemző ismeret -, valamint az adatból levonható, az érintettre vonatkozó következtetés. Biztosítási titok: minden olyan - minősített adatot nem tartalmazó -, az adatkezelők rendelkezésére álló adat, amely az ügyfeleiknek - ideértve a károsultat is - személyi körülményeire, vagyoni helyzetére, illetve gazdálkodására vagy a biztosítóval kötött szerződéseire vonatkozik. A jelen bekezdés tekintetében az ügyfél: a szerződő, a biztosított, a kedvezményezett, a károsult, a biztosító számára szerződéses ajánlatot tett és a biztosító szolgáltatására jogosult más személy.
Az adatkezelők az érintettek adatait olyan mértékben továbbítják amennyiben a biztosítási dokumentáció nyomtatásához és kézbesítéséhez az szükséges. Adatfeldolgozó igénybevételére az adatkezelők mindenkori adatkezelési szabályzata az irányadó.
Az érintett kérelmére az adatkezelők tájékoztatást adnak az érintett általa kezelt, illetve az általa vagy rendelkezése szerint megbízott adatfeldolgozó által feldolgozott adatairól, azok forrásáról, az adatkezelés céljáról, jogalapjáról, időtartamáról, az adatfeldolgozó nevéről, címéről és az adatkezeléssel összefüggő tevékenységéről, az adatvédelmi incidens körülményeiről, hatásairól és az elhárítására megtett intézkedésekről, továbbá - az érintett személyes adatainak továbbítása esetén - az adattovábbítás jogalapjáról és címzettjéről.
Az érintettek biztosítási titoknak is minősülő személyes adatai abban az esetben kezelhetők, amennyiben azok szerződéssel, annak létrejöttével, nyilvántartásával, a szolgáltatással összefüggnek. Az adatkezelés célja csak a biztosítási szerződés megkötéséhez, módosításához, állományban tartásához, a biztosítási szerződésből származó követelések megítéléséhez szükséges, vagy a 2014. évi LXXXVIII. törvény által meghatározott egyéb cél lehet. Külön hozzájárulás esetében az érintett személyes adatai közvetlen üzletszerzési célokra is felhasználhatók.
2. A szerződő fél, a biztosított fél vagy a kedvezményezett általi valamennyi értesítést illetve nyilatkozatot magyar nyelven, a 4Life Direct fenti 2. § 1. pontjában megadott címére kell küldeni. Abban az esetben, amennyiben a biztosítási összegek kifizetésére vonatkozó dokumentumok magyar nyelvre történő fordítása szükséges, a hiteles magyar fordítások benyújtásának kötelezettsége az igénybejelentőt terheli.
3. A biztosított fél és a szerződő fél köteles 4Life Direct –et az ajánlatban szereplő értesítési adatok minden változásáról tájékoztatni.
4. Az ÁSZF a biztosítási kötvénnyel és az ajánlattal együtt alkotja a szerződést és egy dokumentumként kell őket értelmezni.
8. A szerződő felek között felmerülő jogvita esetén a felek az illetékes magyar bíróságokhoz fordulhatnak vagy a szerződő fél vagy a biztosított fél vagy biztosítási szerződés birtokosa lakóhelye szerinti rendes bíróságokhoz.
KB/ÁSZF/v7/2016.11.25.


text:
Regula Ede az edelényi rém - egy bűntény naplójából - Szemelvények Miskolc város történelméből
Csaknem pontosan 108 éve történt ez a bűntény. Először egy képeslap (!) formájában találkoztam ezzel az esettel. Elég bizarr szerintem egy brutális gyilkosságról ilyesmit kiadni, de ezek szerint abban a korban ez elfogadott volt. A múltkori kalapácsos ügy után azt írtam, hogy Miskolc legvéresebb bűntényéről van szó, hát ebben az esetben ugyanaz igaz itt is, annyi különbséggel, hogy ez a bűntény Edelényben történt. Ami Miskolchoz köti az az, hogy itt történt a tárgyalás, és itt hajtották végre a halálos ítéletet is.
A bizarr képeslap. Balra az elítélt, jobbra a hóhér, közepén a bitófa. Forrás: Miskolc a múltban Facebook csoport.
1911. augusztus 5-éről 6-ára virradó éjszaka történt a megdöbbentő bűncselekmény. Regula Ede egy baltával három emberi életet oltott ki Edelényben, a helyi csárda tulajdonosa és a családja volt az áldozat.
A tragédiát 1911. augusztus 6-án reggel hatkor fedezték fel, furcsa volt, hogy a csárda még nincs nyitva, ugyanis Czeisler Henrik már reggel négykor ki szokott nyitni. Ezért mentek be a házba a tulajdonost keresve. Ekkor fedezték fel az áldozatokat, borzalmas látvány tárult a szemük elé.
Henriket és feleségét Deutsch Rozát holtan találták, Henrik húga Gizella azonban még élt. Életéért hosszasan küzdöttek a miskolci - a helyi sajtó a többi forrással ellentétben, akik az Erzsébet kórházat említik, a Szent István kórházat emlegeti - kórházban, de sajnos őt sem lehetett megmenteni, négy nap után adta fel a küzdelmet a szervezete. Mindössze 15 évet élt... Henrik fél éve nősült meg, és a felesége áldott állapotban volt...
Regula Edét erős csendőri kísérettel vitték Miskolcra. Forrás: Miskolc a múltban Facebook csoport.
Regula Ede verziója
Regula - aki asztaloslegény volt - először tagadott, majd részben beismerte tettét. Még az utolsó óráiban is Kovács Antalt nevezte meg tettestársként. Az elmondása szerint vele együtt tervelték ki a bűncselekményt. (A vallomása egyik verziójában egy Zöldi István és egy Rusz(f)kó Mihály nevezetű inast is bűntársukként emleget, később már nem, zárójel bezárva.)
A ház pincéjébe jutottak be először. Ott bögreszámra itták a bort, hogy részegek legyenek. Megbeszélték, hogy csak rabolnak, de ha kell, az erőszaktól sem riadnak vissza. Itt Regula - elmondása szerint - visszakozni akart, de Kovács ezt ekkor már nem engedte. A pincéből az előszobába jutottak, ahol az ott talált csirkék lármázni kezdtek, ezért lehajtották őket a pincébe. A lakás ajtajáig mentek, ott egymást biztatták, hogy a másikuk menjen előre. Végül bementek, meg is találták a pénzes fiókot. Ennek kifosztása közben, a zajra ébredt fel a kocsmáros.
- Te vagy az Giza? - kérdezte. A testvérét szólította.
Ekkor Regula megijedt és kétszer sújtott a védekezésre képtelen áldozatára a magával vitt baltával. Ekkor a másik szobából csak annyit hallott, hogy egy női hang felkiált:
- Kovács?! - aztán egy halk sikoly, majd síri csend...
Összeszedték a pénzt és elmenekültek a házból. Regula 100 koronát kapott, Kovács 735 koronát tett el. Elmondása szerint ő nem bántotta a két nőt. Meg is jegyezte neki Kovács:
- No, Edus, nem valami kellemes munka volt.
Regula szerint Kovács találta ki az egészet, azzal győzte meg őt, hogy meggazdagodnak, megnősülnek, gondtalanul élhetnek majd tovább.
A nyomozásról csak annyit mondott, hogy először az ózdi csendőrmester folytatta az eljárást, aki korrekt volt, de az edelényi csendőrmesterrel - Daróczyval - neki sok személyes konfliktusa volt, ezért mindent az ő nyakába akar varrni, amikor a szabadságáról visszatérve átvette a nyomozás irányítását.
Egy minden szempontból érdekes írást - és kemény kritikát - közöl a Miskolczi Napló a kivégzés kapcsán:
,,A rendőrség és a mai kivégzés
A mai izgalmas, szenzációs nap sajnos, nem mullott el anélkül, hogy a miskolczi rendőrség meg ne mutassa, hogy nem tud és nem képes eleget tenni legelemibb feladatának: a rend betartásnak. Korán reggel kezdődött már a rendnek legteljesebb felbomlása a törvényszéki palota előtt. A közönség bebocsáttatása a palotába a lehető legbotrányosabb körülmények között ment végbe. Egymást taposták, öklözték az emberek. Maga Szendeffy Károly bíró, aki mint a törvényszék delegáltja, kihirdette a halálos ítéletet, ökölharc után jutott be a palotába. Kövér Miklós jegyző, akinek szintén funkciója volt az aktusnál, a legnehezebben tudott a palotába bejutni. A vesztőhelyen szintén felbomlott minden rend. Ilyen alkalomkor, amikor előreláthatólag nagy utcai tumultus lesz, Dr. Rimóczy József főkapitánynak személyesen kellett volna az összes rendfenntartási intézkedéseket vezetni. Ott volt ugyan a kivégzésnél, de nem ő intézkedett. Ott volt különben a legtöbb rendőrségi tisztviselő, a biztosok és rendőrök, ugy, hogy az utca ezen izgalmas, veszedelmes napon ugyszólván rendőr nélkül állott. Azt is emulasztották, hogy a szomszédos házakat lezárják, megakadályozva, hogy a háztetőre mászszanak a kíváncsiskodók. Általában a mai nap a rendőrség tehetetlenségét bizonyította. Csupa kapkodás, fejetlenség volt minden intézkedése." (Miskolczi Napló - 1912. március 14., 3. oldal)
Erdekes összegzés, mindenesetre egy kivégzés napját szenzációsnak nevezni...
A nyomozóhatóság szerint
A hatóságnak ettől eltérő az álláspontja. Szerintük Regula Ede egyedül követte el a gyilkosságot. A pincén át jutott a lakásba, ahol Czeisler úr még egyértelműen ébren volt, hiszen felöltözve találták meg a holttestét is. A gyilkos bement, ölt, és elmenekült, a mindössze 200 korona zsákmányával együtt.
A gyilkos fegyvert a Bódva patakban találták meg, ez a nyom vezetett szinte azonnal Regulához, mivel a balta egyértelműen az apja által gyártott szerszám volt.
Edének volt egy szerelme, akivel a rabolt pénzből akart új életet kezdeni, ez volt az első számú indíték ellene, a tárgyi bizonyíték mellett.
A Regula által gyanúsított Kovács Antalt és háziasszonyát, Farkas Józsefnét is letartóztatták, kihallgatták, de mindkettejüket kiengedték, miután tisztázták magukat.
Amikor Regula Edét Miskolcra szállították nagy tömeg várta, úgyhogy inkább a csendőrlaktanyába szállították, mert féltek a lincselés eshetőségétől.
,,Mikor a rablógyilkossággal gyanúsított asztaloslegényt a városháza felé vitték, tömeg szenvedélyes szitkokban tört ki:
- Gyilkos! Gazember!
- Agyon kell verni!
- Fenevad!"
(Délmagyarország - 1911. augusztus 10., 3. oldal)
A gyilkosság helyszíne. Forrás: magyarnoir.blogspot.com.
1911. október 31-én a bíróság Regula Edét bűnösnek mondta ki három rendbeli gyilkosság és rablás bűntettében, ami miatt kötél általi halálra ítélte. A bíróság közel 50 tanút is meghallgatott, köztük a teljes edelényi csendőrséget. Egy ideig szegény idősebb Regula Edét és Regula Károlyt, ifjabb Ede öccsét is őrizet alatt tartották.
Ede a gyilkosság után hazament, majd - valószínűleg gyalog - Miskolcra vezetett az útja. Reggel nyolc órakor - egy Grün Oszkár nevezetű fodrászsegéd vallomása szerint - már egy miskolci borbélynál volt, ahol észrevették, hogy véres a ruhája és a nyakán is alvadt vért találtak.
A tárgyaláson az is kiderült, hogy Regulának szabad bejárása volt Czeislerékhoz, hiszen volt, hogy egész nap a csárdában múlatta az időt, segédkezett a csapolásban, kiszolgálásában. Inni nem ihatott betegsége miatt, ezért egy pohár szódavíz mellett egész nap elüldögélt. Jól ismerte mind a három áldozatát.
Magánvélemény, de minél többet olvasok az esetről, az a meglátásom, hogy ez a vézna, tüdőbeteg fiú egyedül tényleg nem vihette véghez ezt a szörnyű tettet, bár fizikai ereje nem volt kicsi, hiszen a helyi csendőrkapitány szerint több verekedéses ügye volt a múltban.
1912. január 23-án a miskolci esküdtbíróság jóváhagyta az ítéletet, innentől kezdve Regula már csak a király kegyelmében bízhatott.
Regula Ede a tárgyaláson. A tavalyi évben az Edelényi kastélysziget adott otthont egy bíróságtörténeti tárlatnak, ahol Regula Ede büntetőperéről is sokmindent megtudhattak az érdeklődők. Forrás: az Edelényi kastélysziget Facebook oldala.
A kegyelmi kérvény elutasítása
,,491. szám 1912 B
A magyar kir. Curia három rendbeli gyilkosság bűntette és rablás bűntette miatt vádolt ifju Regula Ede ellen a miskolczi kir. törvényszék mint esküdtbíróság előtt folyamatba tett és ugyanott 1911. évi október hó 31-ik napján 7007. sz alatt elintézett bűnvádi pert a vádlottnak és védőjének írásban is indokolt semmiségi panasza folytán 1912. évi január hó 23-ik napján tartott nyilvános tárgyalás alapján, a koronaügyészek meghallgatása után vizsgálat alá vévén, következő
A Bp. 385 paragrafus 1. b) és 2-ik pontja alapján bejelentett semmiségi panasz visszautasítatik; a többi okra fektetett semmiségi panasz pedig elutasíttatik." (Miskolczi Napló - 1912. március 13., 4. oldal)
,,1730-1912
Ő császári és apostoli kir. Felsége folyó hó március hó 4-én kelt legfelsőbb határozatával megengedni méltóztazott, hogy három rendbeli gyilkosság és egy rendbeli rablás bűntette miatt halálbüntetésre ítélt ifj. Regula Ede irányában a törvény és igazságszolgáltatás rendes lefolyása akadálytalanul bekövetkezzék.
Kelt Budapesten, 1912. március 8-án.
(Miskolczi Napló - 1912. március 13., 4. oldal)
1912. március 12-én reggel ismertették Regula Edével, hogy a kegyelmi kérvényét elutasították. Az ezt követő 24 órában végre kellett hajtani a bíróság által hozott ítéletet a törvény szerint.
Erről a végzésről már napokkal előtte tudott Bali Mihály hóhér, aki Faddról indult útnak, hogy Miskolcon végezze el kötelességét. A Miskolczi Napló újságírójának elmondta, hogy ez a 27. kivégzése lesz a hosszú évek során. Két segédjével érkezett városunkba. Az egyik, Gold nevezetű segédjének azonban már a 89. esete, mivel már az előző hóhérnak is pribékje volt.
Egy újabb kép arról a bizonyos bíróságtörténeti kiállításról. Érdekesség, hogy az eset bizony nem augusztus 8-án történt és én 1000 korona eltűnéséről sem olvastam a bírósági tudósításokban. Forrás: az Edelényi kastélysziget Facebook oldala.
Az ítélet meghozatala után, délután két óra körül szólt az elítélt, hogy újságírókkal kíván beszélni. A tollforgatók több kérdést is feltettek neki:
,,-Bízott-e Regula a kegyelemben?
- Nem bíztam. Láttam én a tárgyalási hangulatokból. Legyaláztak a sárga földig. Rám kentek mindent. Nekem kell fizetni a más bűnéért is. Az én számlámra írták a más számláját is. Én lakolok másért is.
- Ma tudta meg, hogy a Kúria mit határozott?
- Tudtam én már szombaton. Egy rab megsúgta. A nevét nem árulom el. Nem lepett meg, el voltam készülve a halálra. A rosszakaróim dolgoztak ellenem. Kovácsnál is volt fejsze, de azért nem beszéltem erről a csendőrök előtt, mert azt hittem, lesz benne annyi tisztesség, hogy ő maga is megmondja.
- Nem nyugtalan ma, Regula?
- Nem. Hiszen hiába lennék. Úgy se segíthetek magamon. Mindennek az oka az volt, hogy Daróczyék nem szivleltek engem. (...) Nem félek a haláltól. Nyugodtan várom, csak más is legyen majd ilyen nyugodt.
- Fog-e aludni?
- Miért akár katholikus lenni?
- Ebben a vallásban nevelkedtem. Nem akartam én hittérítő lenni (egyik újság ezt írta, a szerk.), csak katholikus. Jó lutheránus nem is lehettem, mert nincs lutheránus templom Edelényben.
- Milyen kívánsága van még?
- Asszubort szeretnék még inni.
- Virágot is kért délután?
- Igen... (halkan, elfojtott zokogástól remegő hangon folytatja): A testvéremnek küldtem, préselje le.
- Beteg a testvére?
- Igen... szegény.
- Írt leveleket?
- Az ismerőseimtől búcsúzok. De még fogok írni...
- Hogy ebédelt?
- Jól. Levest, meg húst ettem.
A fogházfelügyelő közbe szól:
- Meg tésztát is pecsenyét is hozattam.
- Kiket sajnál legjobban?
- Szegény jó apámat, meg anyámat. Rágondolok, hogy most, amikor megnőttem - 20-án lettem volna 25 éves - nekem kellett volna támogatnom őket és ehelyett bajt hoztam rájuk és mennyi keserűséget..." (Miskolczi Napló - 1912. március 14., 4. oldal)
Belépőjegy a kivégzésre. Forrás: Miskolczi Napló.
Fogadott meg látogatókat Regula délután. A keresztapja és annak két gyermeke látogatta meg, aztán jött az édesapja és édesanyja. A leírások alapján szívszorító volt búcsújuk. Összeborultak fiukkal és sírtak, jajveszékeltek...
Ilyen előzmények után vágott neki az utolsó éjjelének a bűnös. Tollat, papírt kért, és elkezdte búcsúleveleit írni ismerőseinek.
Dr. Lengyel Zoltán - Regula Ede ügyvédje -visszaemlékeznéseiből:
„Abban az időben a kitűnő minőségű, illatos, egyiptomi Hyksos-cigarettát szívtam. Tárgyalás előtt, tárgyalás alatt Regulát is megkínáltam. Nagyon megszerette. A kivégzés reggelén is elszívott már egyet. Az utolsó percben kért még egyet. A finom cigaretta füstjét hosszan, mélyen, valóságos kéjjel szívta be tüdejébe. A második szippantásnál bejött a prófosz és hangosan rászólt: Dobja el a cigarettát, gyerünk! Regula rám nézett, eldobta a cigarettát és azt mondotta: Az én életemért, képviselő úr, nem kár, de ezért a Hyksos-cigarettáért biz’ Isten, nagy kár!” (magyarnoir.blogstar.hu - Hóhéros üdvözlet, akasztófás Miskolcról)
A vacsorája után Musits Anzelm római katolikus pap ment be hozzá. Egészen éjfélig beszélgettek, gyónt is, majd elbúcsúztak.
Aludni akart ugyan, de nem tudott a háromszoros gyilkos. Félóránként papot kért, egyik cigarettát szívta a másik után. A kivégzés előtt is egy cigarettába szippantott bele egy utolsót.
Reggel hét óra előtt érkezett a siralomházba ügyvédje, Dr. Lengyel Zoltán. Tőle is cigarettát kért. Neki ezt mondta:
,,- Megérdemlem a nagy büntetést. Beismerem, hogy nagy bűnt követtem el. Megbántam a bűnömet. A töviseket kihúztam a más lábából és a magam fejét eljátszottam." (Miskolczi Napló - 1912. március 14., 4. oldal)
Nem sokkal hét óra előtt jött Göbölös Sándor fogházfelügyelő az elítéltért, az ítélet végrehajtása okán:
,,- Készüljön Regula, megyünk!"
Gyanús viselkedés a borbélynál
„Kiderült, hogy Miskolcon borbélynál járt, ahol történetesen az edelényi szabó épp a szörnyű tett részleteit mesélte a többi vendégnek. Hallgatva az elbeszélést, Regula izgatottsága egyre csak növekedett, ellepte a veríték, amelynek szagát nem állta az inas, ezért sietett a beretválkozással. Később látta azt is, hogy Regula térdig sáros, pedig akkor napok óta tikkasztó, száraz idő volt. Cipőjét maga tisztította, a vérnyomokat körmével kaparta le. Mosakodás közben látható volt nyakán háromujjnyi vastag alvadt vér. Új gallért és nyakkendőt kötött remegő kezével, miskolci urakat felülmúlva, negyven filléres borravalót adott. Mindezen furcsaságok után nem csoda, hogy a borbélyüzlet teljes személyzete felismerte ábrázatát, amikor a csendőrök bemutatták Regula fényképét” (magyarnoir.blogstar.hu - Hóhéros üdvözlet, akasztófás Miskolcról)
Már hajnali öt órakor óriási tömeg szeretett volna bejutni az Igazságügyi palotába. Egymást taposták az emberek. Csak fél hétkor vonul ki a rendőrség, Dr. Rimóczy József főkapitány vezetésével, tizenhat gyalogos és két közrendőrrel egyetemben.
Hat óra után érkezik Bulyovszky Gusztáv kir. főügyészhelyettes, Ebneth Lajos kir. főügyész, ekkor érkezik Bali Mihály is, a hóhér, az ítélet végrehajtója, két segédje társaságában.
Gyakorlatilag ostrom alatt van a palota. Mindenki látni szeretné a kivégzést. Hét óra előtt engedik be a jeggyel rendelkezőket. Az udvar gyorsan megtelik, mintegy 200 ember szorong a szűk udvaron. A bíróság tagjai is szinte ökölharcok árán tudtak bejutni a kivégzésre. Az utolsó ilyen eseményre Miskolcon 1878-ban került sor, ezért volt ekkora az érdeklődés.
Szinte pontosan hét órakor érkezik az elítélt. Göbölös Sándor vezeti a bitóhoz Regulát, aki itt is rideg volt és nyugodt. De a hófehér arca sok mindent elárult, és a tartása is kissé megrogyodt volt már.
Szendeffy Károly kir. törvényszéki bíró ismerteti a jelenlévőkkel az ítéletet, majd a Kúria végzését, végül a királyi kegyelmet illetően az elutasító végzést.
Rezignáltan hallgatta végig az ítéletet is Ede, és amikor Bali Mihály a kötelet a nyakába helyezte, csak annyit mondott:
- Csak minél előbb! - ez volt az utolsó szava.
Bali Mihály teljesítette kötelességét. A halál beálltát 7 óra 37 perckor állapítja meg a két orvos, Dr. Sassy János és Dr. Dobos József. Ezután még fél órát kellett a bitón maradnia az áldozatnak az előírtak szerint.
A kivégzést megtekintette Czeisler Ferenc, Henrik édesapja és az áldozat egyik testvére is.
Nyolc óra körül már senki sincs az udvaron, a tömeg szétszéledt, mindenki ment a dolgára. Tíz órakor szállítják el Regula Ede élettelen testét a kórházba. Édesapja nyilatkozik arról is, hogy fiát nem kívánják Edelénybe hazavinni.
Regula Ede emlékezete
Érdekes, hogy erről is szólnom kell. Regula Ede történetét több vers, ballada is őrzi, sőt nyomtatásban is megjelent, már-már hőst faragtak belőle. A temetéséről megdöbbenve ír a Miskolczi Napló tudósítója. Először is, a törvény szerint meg volt határozva, hogy a halálraítélteknek a temetése egyszerű, feltűnést nem keltő módon történjen. Nos, ez nem így történt városunkban. Erősen kifogásolja a cikkíró, hogy a temetési menetet 10 000 fős "népség" kísérte. Mintha egy ünnepelt nemzeti hős, vagy a város magas rangú tisztviselője hunyt volna el.
,,A város intelligens közönsége megbotránkozással tárgyalja ezt a botrányos temetést, amely valósággal glorifikálása volt a bűnnek, amelyet a törvény halálbüntetéssel sújtott." (Miskolczi Napló - 1912. március 16., 4. oldal)
A legismertebb ballada, amely az ügyről keletkezett:
Regula Ede, az edelényi rablógyilkos históriája
Forrás: Borsodi Tájház Közleményei 29-30. sz.
Az utolsó halálos ítélet Miskolcon a múlt század nyolcvanas éveiben volt, egy bizonyos Kohányi Ferenc volt az elítélt. Erről sem volt könnyű írni, de arról az esetről szerintem képtelen lennék.
Regula Ede sírján az evangélikus sírkertben meg 1924-ben is gyújtottak gyertyát valakik a Reggeli Hírlap szerint. A ferde fejfába szöggel karcolta bele valaki a gyilkos nevét. A temetőőr is megerősíti azt, hogy a temetés után síró asszonyok hordták a koszorúkat, virágokat a sírra...
Miskolczi Napló - 1912. március 12., 1912. március 13., 1912. március 14., 1912. január 15., 1912. március 16.
Felsőmagyarország - 1911. augusztus 7., 1911. október 30., 1911. november 1.
magyarnoir.blogstar.hu - Hóhéros üdvözlet, akasztófás Miskolcról
Borsodi Tájház Közleményei 29-30. sz. (2011)
Délmagyarország - 1911. augusztus 10. 1911. október 26.
Szamos - 1911. október 25.
Északkelet - 1912. március 15.
Reggeli Hírlap - 1924. december 25.
https://miskolciszemelvenyek.blog.hu/api/trackback/id/tr8914968570
Gábor Ármin Barna · https://patibulum.blog.hu/ 2019.09.04. 10:46:26
Azt érdemes tudni, hogy a korszellem antiszemita hangulata miatt is kapott ekkora figyelmet Regula. A zsidóság azt sem hitte, hogy egyáltalán felakasztják, Regula pedig a zsidókat hibáztatta sorsa miatt.

matches: bíróság bíróság bíróság Kúria bíróság Kúria


text:
Dell’Adami Rezső 1888-ban a Magyar Jogászegylet teljes ülésén előadást tartott A nemzetközi magánjog haladása címmel.[1] Figyelemfelkeltőnek szánta ezt az előadást, olyan fejlődés megindulására kívánt rámutatni, mely „párhuzamban áll a nemzetközi forgalom és jogszükséglet szüntelen fokozásával és mindinkább kilátást enged a világgazdaság világjogának eszményére”. Megállapítja, hogy a nemzetközi magánjog fejlődésének „eszmeáramlata nálunk csaknem teljesen ismeretlen” és „irodalmunk e részben még vajmi keveset nyújthat”. A továbbiakban a hazai fejlődés indításához a nemzetközi magánjog külföldi legújabb eredményeit ismertette átfogóan. A hazai joggal, annak emlékeivel tovább nem foglalkozott.
Dell’Adami a magyar magánjog európai szintű újjáteremtésének harcosa volt, tőle nem is volt várható, hogy a nálunk meglevő régi joganyag összehordásával foglalkozzék. Meglepő, hogy mások sem tették, akik pedig a magyar magánjog területén igyekeztek a tradíciókat felkutatni, és a mai kutatót az előzmények feltárásának e teljes elmaradása arra indíthatja, hogy azt vélje: e téren a mi jogunk előzményekkel nem rendelkezik, a magyar nemzetközi magánjog megalkotása valamikor az első hágai nemzetközi magánjogi konferencián való részvétellel kezdődött.
Ez annál különösebb, mert a magyar jogfejlődésben szinte szükségszerűen kellett volna kifejlődniök olyan normáknak, amelyek a különböző territoriális vagy államjogok ütközése esetére rendelkeznek. Magyarország a XIV. század óta szinte állandóan perszonálunióban állott más országokkal, Lengyelországgal, Cseh- és Morvaországgal, Sziléziával, Ausztriával, balkáni államokkal, reálunióban Horvát-, Szlavón- és Dalmátországgal; a XVI. századtól állami önállósága, külön törvényhozása volt Erdélynek. Az országon belül is több népnek, területnek, vallásnak volt önálló saját joga, ezekkel a törvényhozásnak és az igazság-szolgáltatásnak számolnia kellett. Ha nem így történt, annak okát is érdemes keresni – de már a teljesség igénye nélküli vizsgálat is megállapíthatja, hogy voltak e jogterületek ütközési pontjain kollíziós normáink, amelyeket általában a nemzetközi magánjog korai megjelenési formáinak minősít a tudomány.[2]
A középkori keresztény magyar állam megszervezésekor tudatosan kereste és vette át az európai ius commune tételeit: Szent István ajánlása az idegenekről, akik „diversas linguas et consuetudines, diversa documenta (…) secum ducunt”, legalább-is a consuetudo, de esetleg a documenta említésével az idegen jog importját ajánlja.[3] Ez az importált, recipiált jog azonban hamarosan hazai szokássá, consuetudóvá vált abban az értelemben, hogy a civiljog és kánonjog gazdag tárházából a szükségest és hasz-nost, nem is mindig szakszerűen, kiszemelték és gyakorlattá tették (Trip. II. 6.). A gyakorlat az ország egyes részein eltérő volt és így a kollízió szükségszerűen felmerülhetett. 1361-ben I. Lajos úgy rendelkezett, hogy egy királyi vitéz perében a dalmát-horvát bán ne a horvát, hanem a magyar szokásjogot alkalmazza: királyi parancsra a lex forival szemben a lex personae kerül előtérbe. Ez egyúttal bizonyítja azt is, hogy a szokás ellenkező lett volna, mert az ügyben erőszakos birtokszerzésről van szó, és itt a lex rei sitae, amely a lex forival volt azonos, lett volna irányadó.[4] Okleveles adatunk van arra, hogy Horvátországban 1376-ban szicíliai bírák szicíliai szokás szerint hoztak ítéletet, ezt Durazzói Károly herceg horvát tanácsosai kérésére a hazai jog alapján megsemmisítette.[5]
A XV. század közepéről ismeretes Gergely krakkói polgár esete, akinek vásárolt rezét Lőcsén elkobozták, bár késznek nyilatkozott bizonyítani, hogy a hazai consuetudo sérelme nélkül szerezte azt. (Ez az eset tanulságos nemcsak a lex loci contractus – lex fori alkalmazására, hanem éppen arra, hogy a külföldivel szemben még a hazai jogot sem mindig tartották kötelezőnek.)[6]
A XV. század végéig terjedő időszakra elmondhatjuk, hogy Magyarország készséggel vett fel idegen jogi behatásokat. A századfordulóval tapasztalható ennek az irányzatnak megfordulása, a hazai consuetudo szűkkeblű őrzése. (Mennyiben függ ez össze a civiljog birodalmi recepciójával, illetve a magyar államiság fenyegetettségével, más elemzésre tartozik, a tény bizonyítható.)[7] Ettől kezdve kell tehát keresnünk azokat az eseteket, amikor az általános szemlélettel szemben mégis elismerik a külföldi jog érvényességét belföldi viszonylatban is.
A belföldi honos és a külföldi jövevény törvény előtti egyenlősége korántsem volt még természetes e korban: amint az idegen per- és jogképességét elismertük, úgy kellett, szükségképp, a személyállapotára vonatkozó jogok, az ún. perszonális statútumok vonatkozásában hazai jogát is figyelembe venni. Werbőczy még inkább negatív ízzel, a hazai törvénynek való alávetettség szempontjából vizsgálja a külföldiek helyzetét, mondván, hogy a hazai jognak alávetettek az uralkodó jurisdictiója alá tartozók, az „alattvalók”, de azok is, akik mint idegenek az országban tartózkodnak. Utóbbiak számára azonban a rájuk hátrányos jog megismerésére 3 hó, egyébként 1 hó türelmi idő jár, azontúl „aki Rómában van, éljen római szokás szerint”.[8] Ez azonban csak az országos jogra áll; a helyi szokásnak nincs alávetve, aki nem helyi illetőségű.[9] A helyi illetőséget azonban nem annyira a születés, vagy a lakás határozza meg, hanem az, hogy valaki possessionatus-e: az ingatlan szerinti bírói illetékesség megelőzi a személy szerintit. Birtokosnak lenni rendi hovatartozást, közjogi állást is jelent, így a személyi jogokra is kihat. Természetes, hogy a bírói illetékesség elsősorban a birtok szerint igazodik. A birtokosokat illeti meg a törvény előtti egyenlőség,[10] a birtokhoz, a dologhoz igazodik a jurisdictio, még a rendi hovatartozást is előző módon.[11]
Ahhoz tehát, hogy a személyállapotra szóló kérdésekben a külföldi jogot hazai bíróságaink az idegenre nézve elismerjék, az idegen jogképességének elismerésére volt szükség, és ez a XVI. század folyamán fokozatosan utat is tör előbb az ingó jogokra és a kereskedésre, lassabban a birtokjogokra. A bíróság előtti egyenlőség mindenesetre 1613-ban Kitonich munkáinak megírásakor már általánosnak tekinthető, amint ezt az idézett Werbőczy helyhez a Centuria utolsó tételében írott magyarázat tanúsítja.[12]
Álljon itt elsőnek Mátyás király 1486. évi 32. tc.-ben foglalt rendelkezése az olaszokkal és lengyelekkel szemben, amely, ha pillanatnyi politikai helyzet is szülte, sokszor került később is felvetésre – habent sua fata leges. „A velenceiek és lengyelek ismertek arról, hogy mindenféle mesterkedéssel meg akarják vetni lábukat a szentkoronához tartozó birtokokban és azokat bitorolni kívánják. Így egy országlakó sem adhat, ruházhat át, zálogosíthat el, juttathat nekik bármi módon hazai ingatlant.”[13]
Ezt a törvényt eseti indokból hozták, de általános érvényű szabály volt: sem egyes országlakók, sem a király nem juttathatott tetszés szerint idegennek birtokot, azaz indigenaturát, csak a király és a rendek közös akarattal.[14] Többször találunk példát arra, hogy a XVI. szászadban még nehezen adták az ilyen kedvezményt, és nemcsak olasznak, lengyelnek.[15] A bécsi béke 1606-ban mutatja, hogy az idegen tőke behatolása ellen védekeznek, nem kívánják a birtokok külföldről történő felvásárlását, noha elismerik az idegen hitelező jogát követelései megtérítésére. Ebben nem nemzetiségi kérdések játszottak szerepet.[16] Ha a Mátyás idején kimondott tilalom újra meg újra felbukkan (1575:18. tc.; 1647:94. tc.) és végül külön törvénnyel kell a XIX. században hatályon kívül helyezni (1827:22. tc.), abban az játszott közre, hogy a tőkebeáramlás veszélyét északról a lengyel-sziléziai, délről a velencei-olasz jelentette, elsősorban ezek ellen kívántak a rendek védekezni. Azonos a helyzet Erdélyben; az indigenatust nem nyert birtokos külföldiek pedig, ha nemesi rendek levők is otthon, Magyarországon és Erdélyben adókötelesek.[17] Megjegyzendő, hogy a magyarok, erdélyiek és horvátok kölcsönösen belföldinek voltak egymás országában mindvégig tekintendők, amint ezt törvények, döntések és irodalom sorozatosan hangsúlyozzák – az uralkodó egyéb tartományainak és országainak lakosai azonban extraneusok maradtak.[18] Míg az ingatlan megszerzésének lehetővé tételében törvényeink szűkkeblűek voltak, és az ingatlannal kapcsolatos minden kérdésben minden egyéb joghatósággal szemben az ingatlan szerinti bíróság volt illetékes, a területi jog érvényes volt, a kereskedőkkel szemben törvényeink általában lényegesen barátságosabbak és előzékenyebbek: itt az Európa-szerte érvényesülő comitas hatása tapasztalható. A magyar kereskedő is igényelte külföldön az egyenlő vagy előnyös elbírálást, de ugyanezt adták meg a mindenkori államérdeket mérlegelve, a külföldinek is. A pénzkövetelés elismerését a bécsi béke már idézett pontja (16. lábjegyzet) és az 1723:64. törvénycikkely (17. lábjegyzet) is mutatják; egész világosan tükrözi az ezzel kapcsolatos szemléletet az Appr. Const. III. LII. fejezete. Ami e törvényhelyből számunkra legérdekesebb, hogy a belföldön lakhellyel rendelkező kereskedő az ország rendes bírája elé tartozik, de a külföldi lakosnak Erdélyben saját bírósága, a „görögök bírája” volt, külön fellebbezési fórummal. A karlócai béke külön kikötése szerint a határvidéken ugyancsak külön bíróság alá tartoztak a török földről jövő kereskedők, akiknek szabad kereskedését ez a nemzetközi megállapodás biztosította.
A belföldi bíró előtti egyenlőséget biztosítja a külföldi részére a Comp. Const. II., VIII., XIII. is és az 1715:99. törvénycikkely 3. §-a. Az erdélyi törvények a XVI. században rendelkeznek már az ilyen kereskedelmi perekben az alkalmazandó jogról is, a lex loci contractus alapján; emellett megszabják az idegennel szembeni végrehajtás sorrendjét is: pénz, ingók, belföldi ingatlan, személyes szabadság sorrendjében.
Az illetékes bíróság a lakóhely szerinti mellett a teljesítés helye szerinti: a belföldi hitelező a külföldi adóst az erdélyi bíróság elé is citálhatja.[19]
Ez az erdélyi törvényes rendelkezés, bár magyar párhuzama nincs, megfelelt a korabeli gyakorlatnak. Ugyanilyen elv alapján citálták a teljesítés helyének bírósága elé a magyar kereskedőt is; előfordultak esetek, amikor más követelést is érvényesítettek külföldön magyar féllel szemben a felperesi bíróság előtt, elvonva őket az alperesi illetékességtől.[20]
Még sérelmesebb volt, ha külföldi bíróságok a magyar felek követeléseit nem hajtották végre, vagy elhúzták az ilyen pereket, ami a hitelezőnek jelentős többletköltséget okozott; a rendek ilyen irányú panaszai az uralkodóhoz sorozatosan ismétlődnek.[21] Végül azok az intézkedések, amikor külföldön, főleg Lengyelországban, magyar adósokkal szembeni követelések behajtására nemcsak az adóst, hanem más magyar utasokat tartóztattak le, fogva tartották őket, amíg az adósságot ki nem egyenlítették, és rájuk bízták, hogy otthon hogyan érvényesítik a követelést a tényleges adóssal szemben, adtak okot sok panaszra.[22]
Ennek megelőzésére és az ilyen behajtások elkerülésére már a XVI. században is küldtek ki vegyesbizottságokat elsősorban lengyel és sziléziai, de morva és dalmát, valamint osztrák tartományok lakosai és magyarok közti jogviták rendezésére is. Rendkívül érdekes lenne ezek esetleges irathagyatékának feltárása az alkalmazott jog szempontjából. Forrásaink azt érzékeltetik, hogy ezek a vegyesbizottságok általuk megállapított jogelvek szerint, rövidített eljárással dolgoztak. Időnként az alattvalók érdekei egyeztetésére az uralkodónak diplomáciai úton kellett beavatkoznia, ami ugyancsak a perbeni egyenlőség kiforratlanságát mutatja a XVI–XVII. században.[23]
Lengyel források mutatják, hogy elsősorban Lengyelországban és Sziléziában nyúltak a magyar adósokkal szemben időnként generális retorziókhoz: ha egy követelést nem tudtak behajtani, elfogták a tartományban utazó magyar kereskedőket és kényszerítették őket, hogy fizessék ki honfitársuk tartozását, rájuk bízva, hogy a maguk részéről a követelést otthon érvényesítsék. Nyilván akadt olyan külföldi pénzember is, aki az ilyen bizonytalan követeléseket engedményes áron összevásárolta és aztán összeköttetései révén a követelést Magyarországon érvényesítette. Ez ellen a magyar országgyűlés tiltakozott, és mind a hitelezőt, mind a követelések megszerzőjét a követelés elvesztésével sújtotta.[24]
A XVII. század végén a császári udvar több kísérletet tervezett a magyar jog és közigazgatás egységesítésére az osztrák tartományok intézményeivel (Kollonich Einrichtungswerk, Hoﬀmann György Quintopartitum, Novum Tripartitum stb.). Ezek a reformok nem vezettek eredményre, de a Rákóczi-szabadságharc után a magyar országgyűlések is hoztak olyan jogszabályokat, amelyek már anyagi nemzetközi magánjogi szabályoknak is tekinthetők végrendelet, hagyaték, külföldön kelt okirat vonatkozásában.[25] Ezen túl egy rendkívül érdekes kísérlet történik a kereskedelmi jog egységesítésére: külön felkérik az udvart, hogy az osztrák tartományok jogával egyeztetett javaslatokat terjesszenek a rendek elé.[26] (Vö. 1723:53, 1723:117. tc., 1729:24. törvénycikkelyek.) Ugyanezen reformországgyűlések törekedtek az igazságszolgáltatást is rendes működésbe hozni, hogy ezáltal a perek menetét beláthatóvá tegyék. A külföldinek még sorelsőséget is adtak (1729:31. törvénycikkely).
A magyar, erdélyi és tengermelléki joghatóságok belső sokrétűsége mellé ekkoriban lép be a katonai határőrvidék jogszolgáltatása, valamint a szerbek önálló jogszolgáltatása, újabb belső kollíziós szabályok szükségét vetve fel, főleg a határőrvidék vonatkozásában.[27]
József, mint tudjuk, megkísérelte a magyar korona országainak jogát és igazságszolgáltatását az osztrák tartományokéval azonos szintre hozni. Ez nem sikerült, de mint az előző század végén, úgy most is a rendeket a visszavert kísérlet egy magyar jogi reform felé indította.
Egyúttal sor került a Józsefi provizórium felszámolásához szükséges intertemporális szabályok megalkotására mind Magyarországon, mind Erdélyben.[28] (Vö. 1790:44–53., Art. Nov. 1791:34–49. törvénycikkelyek) E szabályok lényege: a családjogi döntések hatályban maradnak; a jogerősen eldöntött vagyoni ügyek is, de azok ellen újrafelvételi vagy rendkívüli perorvoslati kérelem lehetséges; a folyó ügyek az újjáalakított régi bíróságok előtt folytathatók, de határidőn belül újra is kezdhetők. Ezen túl azonban főleg a kereskedelmi és váltójog megteremtése és az osztrák joggal való egységesítése iránt ébredt fel az igény. Addig is, míg a kiküldött regnikoláris bizottságok működésétől eredményt lehetett várni, az országgyűlés lehetővé tette ilyen ügyekben a kölcsönös alávetést akár az osztrák, akár a magyar bíróságoknak (utóbbira nem volt persze példa), és az osztrák bíróságok határozatait az alávetett ügyekben Magyarországon is, Erdélyben is végrehajthatókká tették (1792:17., Art. Nov. 1792:2. törvénycikkelyek).[29] Hozzáigazították a végrehajtásban az osztrák jogot a magyar joghoz; így a személyi jogállást alávetés esetén is lex patriae, az ingatlanvégrehajtást lex rei sitae szerint lehetett foganatosítani (osztályosok jogainak védelme, nemesi birtokra csak zálogjog, idézés az udvari kancellária útján).[30]
Még József reformjára vezethető vissza a nem nemes de szabad külföldiek perlési lehetőségének megadása magyar bíróságok előtt kötelmi és öröklési ügyek-ben (1802:20. törvénycikkely).[31] A kereskedelmi és váltójoggal együtt a szerzői és iparjog kezdeti elemei, a csőd, a találmányi jog is kölcsönös elismerésre találnak Ausztriával. Anélkül, hogy bevezetnők az intézményt, a charta biancát, találunk jogszabályt annak hamisítására; kölcsönös elismerésre találnak császári-királyi rendelet alapján a kiadói jogok Ausztriával, és ugyanígy a találmányok is.[32]
A tengervidéken az illír királyságban átmenetileg érvényessé lesz a Code Na-poléon és a Code de Commerce olasz nyelvű változata; előbbit 1814-ben felvált-ja az osztrák polgári törvénykönyv (OPTK), utóbbi azonban érvényben marad mint helyi szokásjog. 1827-ben a tengerpart és Horvátország visszatér a magyar jog területéhez és újabb intertemporális szabályok rendezik az átmenetet (1827:14. tc., 1830:12. tc.). Egyes esetekben az ügyletekben alkalmazható a lex loci et temporis contractus, ha nem ellenkezik a lex forival, tehát belefér a szerződéses szabadságba; a személyállapotú és családi ügyekben pedig az újonnan behozott jognak nincs visszaható hatálya.
Az 1836:25. törvénycikkely egy érdekes jogszabályt alkot a külföldi vállalkozó felelősségéről károkozás esetén, és az irányadó mind a kártérítés, mind az alkalmazott és alkalmazója között lex fori lesz, a károkozás helye szerinti jog.[33]
Mélyreható szabályozást azonban az általunk vizsgált területen az 1840. évi váltó- és kereskedelmi jog szabályai hoztak. Váltójogosultság lex patriae szerint, minden egyéb esetre lex adimpleti contractus. A külföldi jogot bizonyítania kell annak, aki arra hivatkozik. Az idézésnél a külföldi kedvezményezett, a végrehajtásnál a viszonosság elve érvényesül. Külföldi kereskedőkre, cégbejegyzésre, csődre ugyancsak jogszabályok születnek. A törvények az 1833. évi osztrák javaslatra támaszkodnak; a kodifikációs bizottságban a magyar jogászok mellett ott a bécsi ügyvéd, Wildner, aki ezért utóbb indigenaturát is kap.[34]
A XIX. század első felére jegecesedett ki a magyar–erdélyi, magyar–horvát, a határőrvidéki, de az örökös tartományokban és Magyarországon egyaránt possessionátus személyek jogi viszonylatában, ahol a lex patriae nem lehetett elhatároló, az illetőség fogalma. Ez nem azonos a lex domiciliivel, és a magyar nemzetközi, ill. területközi magánjogban később is elhatároló szerepe volt. Ahol valakinek birtoka, lakása, üzlete van, vagy közterheket visel, ott van az illetősége, azzal a joggal élhet. Kivált a válásoknál volt ennek előbb Erdély és Magyarország, utóbb horvát, osztrák és magyar viszonylatban nagy szerepe.
1850 után az osztrák jog érvényesül a Habsburg birodalom összes országaiban, így a magyar korona országaiban is. Az osztrák polgári törvénykönyv idevonatkozó rendelkezései tehát Magyarországon is hatályba léptek, és ismét – ezúttal császári pátensekkel – intertemporális jog született az átmenet megteremtésére, amely ezúttal a kapitalista jogra való átmenetet is jelentette.
Így például az ősiségi pátens hozta be Magyarországon a teljes jogegyenlőséget a külföldieknek, a szabadalmi pátens rendelkezett a külföldiek találmányi jogáról, az osztrák kereskedelmi és váltótörvény, valamint csődtörvény az ide vonatkozó nemzetközi jogi szabályokról is.[35]
Így egy sor jogszabály intézkedik a nemzetközi magánjogról (mint a magánjog vonatkozásában általában) érintőlegesen, a perrendtartás, a bírósági hatásköri szabályzat, a kereskedelmi törvény, a váltótörvény, a hagyatéki eljárás, a csődtörvény, a végrehajtási törvény, a szerzői jogi törvény, a szabadalmi és védjegytörvény.[38]
A legjelentősebbek az ilyen vonatkozású törvények közül a múlt században mégis a HT és annak társtörvényei voltak, amelyek a külföldiek vonatkozásában részletes szabályokat tartalmaztak és rendezték a magyar állampolgárok külföldivel és külföldön létrejött kapcsolatait is.[39] Emellett számos kereskedelmi és jogsegélyegyezmény is született, amelyek egyre részletesebben és finomabban szabták meg a viszonosságot a magánjogi jogsegély és jogalkalmazás különböző területein.[40]
Talán a legnehézkesebben, a legtöbb bajjal Ausztriával való kapcsolatunk alakult, minthogy ezt a kiegyezést ellenző pártok esetről esetre politikai kérdéssé tették. A közös törvényhozásra szánt jogterületeken ez a közös rend egyre másra mondott csődöt: a tengerhajózási jog kodifikálása több kölcsönös kísérlet után sem történt meg, a szabadalmi törvények csak akkor születtek meg, mikor kivettük a közös jogszabályalkotás köréből, a részvénytársaságok kölcsönös működésének engedélyezése körül is sok vita volt.[41]
Gyakorlatilag csak jelentéktelen egyezményeket tudott a két állam tető alá hozni a század utolsó évtizedében és e század elején. Jellemző a hangulatra a bíróságok iratváltásaival kapcsolatos vita, amely a parlamentbe is került és az igazságügyminiszter elleni támadások alapja lett, noha kifejezetten magyar érdekeket védett.[42]
Így a magánjogi interterritoriális normákat az egymás mellett élő OPTK és magyar szokásjogi területek között a bírói gyakorlatnak kellett megteremtenie és ugyancsak a bírói gyakorlatnak kellett a nemzetközi magánjog elveit eseti döntéseken keresztül megfogalmazni mindazon esetekben, ahol nemzetközi egyezmények nem nyújtottak támpontot.
Nyilván a jogtudomány késői érdeklődésének tudható be, ha mindazok után, amiket itt felsorolhattam, Dell’Adami negatív megítélése a magyarországi nemzetközi magánjogról megszülethetett. Valóban, az első tételes irodalmi összefoglalást Johann Vesque von Püttlingen adta Bécsben 1878-ban megjelent munkájában ,,Handbuch des in Österreich–Ungarn geltenden internationalen Privatrechtes” címmel; ez azonban alig több, mint a szerzőnek az osztrák jogról a kiegyezés előtt megjelent könyve új cím alatt, itt-ott kibővítve a szerzőnek a Magyarországon érvényesülő jogelvekre vonatkozó véleményével.[43]
Jellinek Artúr a Magyar magánjog mai érvényében című, 1885-ben megjelent munkájában összefoglalta a pozitív magyar magánjogban érvényesülő s a nemzetközi magánjogot érintő elveket öt pontban: a) személyállapot – honosság; b) jogügylet alaki kellékei – lex loci, de legalább a belföldi joga; c) közrendi klauzula; d) ingatlan jog – lex rei sitae; e) házassági jog – mindkét fél saját joga az anyagi, kötés helye az alaki vonatkozásban.[44]
Ugyancsak 1885-ben a IX. magyar jogászgyűlés foglalkozott a nemzetközi magánjog hazai alapelveivel, és Biermann véleménye alapján, a lex domiciliivel szemben személyállapotnál a lex patriaet fogadta el. Biermann álláspontját 1886-ban publikálta is.[45] Nem volt hát már teljes a csend Dell’Adami felszólalásakor sem, de tény, hogy ez idő tájt kezdett csak a nemzetközi magánjog irodalma megindulni.
Canstein összehasonlító váltójoga és Jancsó „Magyar házassági vagyonjoga” már megjelent, mikor az Akadémia pályázatot írt az 1892. évre „Nemzetközi magánjog megírására, különös tekintettel hazai viszonyainkra”. Szántó Mihály erre nyújtotta be az első idevágó összefogó magyar munkát, melyet így méltán tekinthetünk a magyar nemzetközi magánjog, ha nem is tételes, de tudományos megteremtőjének. [46]
Magyarország a századvég és a századforduló nemzetközi forgalmat és jogbiztonságot, polgári jogsegélyt, fuvarozási jogot, szerzői jogot, részvény- és értékpapírjogot stb. tárgyaló konferenciáin épp úgy, mint a négy hágai nemzetközi magánjogi konferencián élénken részt vett, már csak azért is, hogy Ausztria háttérbe ne szorítsa. Ezek fellendítették a hazai irodalmat, amely most már egyre-másra termette az újabb és újabb értekezéseket. A következő teljes összefoglalásra 1911-ben kerül sor, Ferenczy Árpád kézikönyvével,[47] amely már kiforrott, ha nem is kodifikált magyar nemzetközi magánjogot mutathatott be.
[1] In: Magyar Jogászegyleti értekezések. Franklin-Társulat, 1888.
[2] Max L. Gutzwiller: Geschichte des Internationalprivatrechts. Von den Anfängen bis zu den grossen Kodifikationen. Basel–Stuttgart, Helbing und Lichtenhahn 1977.
[3] Bónis György: Középkori jogunk elemei. Budapest, Közgazdasági és Jogi Könyvkiadó, 1972. 16.
[4] Uo., 190.
[5] Uo., 191.
[6] Uo., 192.
[7] Uo., 65. Zlinszky János: Ein Versuch zur Rezeption des Römischen Rechts; in Ungarn. Festgabe für A. Herdlitzika. München, W. Fink, 1972, 324.; továbbá 1569:41: „Constitutum est, ut quoniam externi quidam procuratores, causas, in sede spirituali agentes, dicantur, introductis quibusdam novis abusibus (...) causantes; graviter vexare et lites (...) in immensum protrahere; 1 §. Tales imposterum procuratores et causas (...) agere non possint (...) 3 §. Judices vero (...) non externos, sed indigenas regni esse debere decretum est.
[8] Trip. II. 5. 1–5.
[9] Trip. III. 2, 7.: „Huiusmodi eorum statuta solummodo inter eos et in eorum media valent atque tenent. Ad exteros tamen et aliarum comitatuum nobiles, qui bona et jura possessionaria in ipsorum medio non habent, se non extendunt.”
[10] Trip. II. 11. 4: „Omnes enim domini…; caeteri etiam possessionati utriusque sexus, qui in hoc regno Hungariae bona ac iura possessionaria gubernant, pari lege, unaque et eadem consuetudine in ipsorum jurium possessionariorum conservatione, uti debent.
[11] Trip. II. 52. szerint a birtokot érintő eskü vagy végrendelet, bár egyébként az ezzel kapcsolatos jogvita egyházi bíróság előtt vihető perbe: „semper enim standum est eius iudicio, ad cuius jurisdictionem res ipsa (pro qua promissio vel testamentum emittitur) principaliter spectat. „accessorium debet sequi forum sui principalis”. Trip. III. 12–19. szerint a városi perekben hagyaték és birtok tárgyában idegen még tanúként sem léphet fel – a városi birtokra joghatályos nyilatkozat csak a város bírósága előtt tehető – városon kívüli birtokuk tárgyában azonban a polgárok is a birtok szerinti illetékes joghatóság alá tartoznak.
[12] Joannes Kitonich: „Centuria certarum contrarietatum et dubietatum ex Decreto Tripartito desumptarum et resolutarum. Posonii, 1619, Dubietas C: Sed quaeritur, an indigenae externis, si quando pecunias suas ipsis mutuas ad tempus dederint cum ea conditione, ut talem usuram, vel quod vulgo dici solet interesse, ex certa pecuniarum propositione, quotannis illis dent, eam exolvere debeant? Prout scilicet et nuper vidimus, in negotio oppidarum S Georgii et Bazin, obligationem factam fuisse, multisque in visum exstitisse, ut externis quidem tale interesse exsolvi debuisset, domesticis vero sive indigenis non. Resolutio. Iniuriosa sane habita fuit et etiamnum haberi debet praemissa limitatio, cum de omnium regnorum et Provinciarum municipali Jure et consuetudine omnes quoquo modo in iis negotiantes, eorundem juribus et consuetudinibus sese accomodare et non illa ac illos ad se detorquere debeant, iuxta illud: si fueris Romae, Romano vivito more. Etsi es alibi, vivito sicut illi. Ergo omnes tam scilicet externos quam indigenos Jura Regni ligant, necillis mater, his autem noverca esse debent.”
[13] Matthias I. 1486:32: „Item, quia Veneti et Poloni, omni arte, omnique via, et technis, conati sunt, et semper conantur, ad terras, et dominia, ad sacram coronam pertinentia pedem inferre et illa usurpare, prout, etiam aliquam partem de facto usurparunt. § 1. Proinde statutum et sancitum est, sub nota perpetuae infidelitatis: ut nemo regnicolarum audeat illis, aut eorum alicui, castra, fortalitia, civitates, oppida, possessiones, aut alia bona immobilia, vendere, inscribere, impignorare, commendare, donare, vel aliter qualitercunque dare, vel assignare.”
[14] 1550:77. törvénycikkely: ne majestas sua externos homines in Hungaros, absque consensu et approbatione ordinum regni et statuum, assumere dignaretur; ad supplicationes (…) majestas sua
(…) responderit: sese imposterum, cum (…) creare externum in Hungarum voluerit, cum scitu et participatione (…) ordinum regni et statuum id facturam.”
[15] 1550:73. törvénycikkely: „egregius Fridericus Malatesta (…) ab ineunte aetate in Hungaria fere continuo permanendo linguiam Hungaricam et mores Hungaricos probe didicerit, suamque fidem et studium gravissimis quibusque rebus regni pertractandis a multis annis cunctis regni statibus probaverit, decretaque ipsa regni aliquot annis conscripserit”; 1575:18. törvénycikkely: „dominum Albertumi Laszky… Polonum (…) qui (…) maiestati suae et regno quoque Hungarie haud contemnenda servitia exhibuisset (…) ordines regni, persuasum habentes eundem (…) bonum et utilem civem futurum (…) pro hac sola vice (…) receperunt”.
[16] Pacificatio Viennensis a. 1606:15: „bona et arces extraneis inscriptas per Hungaros restituta, eis pecunia ipsorum… redimere liceat. § 1. Privilegia autem liberarum civitatum (in quorum usu fuerant) conserventur. Et imposterum illis privilegiis tam Hungari, quam Germani et Bohemi inhabitatores indiﬀerenter et aequali iure gaudeant, fruantur et utantur. § 2. Querelae vero contra illos (…) per regnicolas vel iudices regni iudicentur.
[17] Appr. Const. III. XLI. I.: „valamely nemes (…) emberek ez hazában meg akarnak telepedni és jószágot bírni, mindjárt (…) a fejedelemnél és ország statusainál (…) igyekezzék impetrálni, hogy hazának fiai közé magokat incorporáltathassák; (...) különben se jószágot ne bírhassanak, se tiszteket ne viselhessenek. Más birodalomban vagy országokban lakók pedig, kiknek jószágok ez hazában vagyon, jószágokról tartozzanak praestálni azt, mivel mások is a végzések szerint tartoznak.” 1723:63. törvénycikkely: „extranei, non indigenae in regno et partibus eidem annexis fundos quospiam tenentes, ab iisdem aliisque facultatibus suis in regno habitis (non tamen a capitalibus ad interesse elocatis) contribuant.
[18] 1741:61. törvénycikkely; Art. Nov. 1791:17. törvénycikkely.
[19] „Görögöknek, örményeknek, rácoknak, bolgároknak, dalmatáknak és egyéb nemzeteknek is, kik ki-váltképpen a török birodalomból szoktanak jönni, menni és kereskedni, mind kiknek az országban való szabados járások néha hasznos, néha pedig káros, (...) annak okáért kereskedéseknek megengedése vagy némely időikben való megtiltása áll a fejedelmeik dispositiójokbam (...) addig is, míg szabados, járások engedtetik, ily conditiókkal szabadultassanak: Elsőben is, hogy tilalmas utakon és ösvényeken ne járjanak, hanem csak a derekas szabados ország útján. Másodszor, hogy ex omnibus educendis et introducendis az igaz harmincadot megadják. Harmadszor, hogy az igaz kereskedésen kívül egyéb dolgokba (...) magokat ne elegyítsék (…) és ezek mellett, ha az országi emberekkel való comtroversiájuk emergál, vagy adósság dolgából, vagy egyebekből, ugyan itt tartozzanak törvényt is állani: ha residentiás emberek, coram suo judice competenti, ha residentiátlanok, a görögök bírája előtt és onnét per appellationem fő komornyik eleibe menjen, ott finaliter decidáltassék.” 1715:99. törvénycikkely: „De negotiatoribus extraneis (…) si suspecti fuerint, per easdem civitaties amoveri poterunt. § 1. Reliqui magistratui civili subiiciendi erunt citra ullam militarium oﬃcialium protectionem. § 2. Turcarum tamen (quibus etiam vi patificationis Carlovicensis commercium per Hungariam quoque liberum est) dum ex limitaneis confiniis accedere voluerint, admissio et danda securitas ac in ipsis duntaxat confiniariis praesidiis respectu ejusmodi quaestorum Turcarum etiam jurisdictio solis militaribus caesareo-regiis commendantibus competet. § 2. In aliis (...) interioribus (...) locis (...) etiam Turcae a jurisdictione legitimi magistratus provincialis dependent.” Appr. Const. IV. IV. I. Adósságról: „Az adósság dolgában valakinek mint vagyon az ő költése és végzése, azon szerént légyen az elégtétel is, (…) hogyha valaki az ő adósát az elégtételre nem vihetne különben, competens bírája eleibe idézze (…) Az elégtétel az adósnak (...) arany ezüst és pénzbeli javai... bora, búzája, fel nem érvén az adósnak örökségéből legyen elégtétel, (…) ha az is fel nem érné, személyében megfogassák az adós”.
[20] 1662:41. törvénycikkely 1. 7.: „regnicolae in causis, debitorum et aliis ad judicia istius regni spectantibus neglecta prima ipsorum instantia ad forum externum extra regnum non trahantur et consequenter si regnicolae qui neglecta prima ipsorum instantia ad forum externum in similibus hactenus in causam attracti essent; ii quoque ad primam suam instantiam relegentur.”
[21] 1659:120. törvénycikkely is. 211647:94. tc.; 1655:33. tc. § 1; 1715:64. tc.
[22] 1638:55. tc.; 1647:72. törvénycikkely: „super mutuis etiam inter regnicolas et Polonos arrestationibus invicem moderandis certus aliquis modus tractandus et concludendus erit.” 1647:94. tc. § 1.: „arrestationesque devitari queant, simul ac domini quoque Poloni ab illicitis arrestationibus abstineant.” 1655:33. tc.: „De non fiendis in vicinis suae maiestatis provinciis arrestationibus: – 1662:41. tc.; – 1715:64. tc.”
[23] 1569:42. törvénycikkely: ”deputatis ex utraque parte idoneis commissariis electoque et prafi xo apto ad id tempore revisiones et rectificationes... perficiantur.” 1647:72. tc.: „legatio instituenda esse cernitur”. 1647:94. tc.: ”sua majestas (...) dignetur de huiusmodi debitorum celeriori executione modum adinvenire”. 1655:33. tc.: „contenti redduntur regnicolae, ut sua majestas ad peculiarem cujusvis instantiam congrua remedia mandatis inhibitoriis et relaxatoriis (...) adhibeat”. 1723:54. tc.: „Sua majestas authoritatem suam (...) apud (...) regem et rempublicam Polonam in eo interponere resolvit: ut ordinata (...) pro suﬀerendis Polonorum gravaminibus praestandaque laesis satisfactione ex parte regni Hungariae existente commissione ex parte quoque Polonorum paris authoritatis instituantur commissio: quae regni Hungariae incolis seu intra regnum Poloniae pro personarum aut bonorum arrestatione, eorundemque ve liquidorum debitorum detentione, sive alias per Poloniae incolas quomodocunque laesis et damnificatis juri et aequitati conformem reali executione mediante satisfactionem impendat; et actiones... civiles... summario processu citra omnem municipalium prorogationum considerationem decidat executionique mancipet.”
[24] 1662:41.tc. § 2.: „Debita vero regnicolarum extranei praeemere vel coemere nec possint nec debeant: et si qui extranei debita regnicolarum praeemissent vel coemissent, aut in futurum praeemerent vel coemerent: tales in acquisitione hujusmodi debitorum tam intra quam extra regnum incompetentes habeantur; ac tam emptor quam venditor huiusmodi debitum amittat; salva tamen propriorum debitorum per ipsomet creditores in legitimis instantiis acquirendorum facultate permanente.”
[25] 1723:53. törvénycikkely a kereskedelmi könyvek alakszerűségeinek helyi szokás szerinti elfogadásáról és e könyvkivonatok alapján történő perlés az „auszugalis processus” lehetőségéről; 1729:24. törvénycikkely az országon kívül keletkezett meghatalmazások, végrendeletek és okiratok alak-szerű érvényességéről. Mind a külföldi, mind a belföldi jog szerinti érvényesség elfogadható. A külföldi jogot az tartozik bizonyítani, aki hivatkozik rá. Szegedi János: Tripartitum Juris Hungarici Tyrocinium Tyrnaviae, 1751. 514., szerint a külföldön kelt végrendelet alakiságának elfogadását a külföldi jog szerint az egyházi és civiljogon alapuló bírói gyakorlat fogadta el; ezt a gyakorlatot szentesítette az 1729:24. tc.
[26] 1723:117. törvénycikkely: „sua majestas (…) specifica instituendorum commerciorum elaborabit et suae majestati sacratissimae submittet: ut eadem vicinis etiam provinciis et regnis communicari, et cum eodem concursu commercia ipsa meliori successu institui et continuari valeant.”
[27] Vö. 1715:99. (19. jegyzet); – 1741:38. törvénycikkely: „De personis militaribus, fundos civiles tenentibus. Aequum justumque esse agnoscitur: ut militares personae, eorundemque haeredes, fundos civiles tenentes, non solum intuitu hujusmodi fundorum, sed etiam quoad debita apud cives contracta, potissimum fundos civiles respicientia, subsint locorum magistratibus, ibidemque judicium recipere teneantur. § 1. Ut praeterea sistatus militaris, post mortem personae, ad jurisdictionem militarem spectantis, ad occupationem fundorum civilium, eorumque distractionem semet immittere haud quaquam attentet.”; 1765:8. tc. ugyanúgy; – 1830:8–9. tc.: Tar-talékos katona öröklése a polgári bíróság, tényleges katona öröklése a katonai bíróság elé tartozik; ingatlan öröklése az ingatlan fekvése szerint illetékes polgári bírósághoz; külföldön elhalt katonai személy hagyatéka átteendő a polgári hatósághoz. Katonai végrendelet kiváltságos.
[28] 1790:44–53. tc., Art. Nov. 1791:34–49. tc.
[29] 1792:17. tc., Art. Nov 1792:2. tc.
[30] 1792:17. törvénycikkely: „Az igazság és a nemzetek s országok közti kereskedés, mely a hitel biztonsága nélkül nem állhat fönn, kívánván, hogy a törvényesen megkötött szerződések teljesíttessenek és azoknak bírói hatalommal való végrehajtásáról gondoskodva legyen: addig is, míg törvények által hathatósabb intézkedés tétetnék, Ő szent felsége kegyes előterjesztéséhez képest elhatározták a karok és rendek, hogy valamint azok, a kik kereskedésben és nyerészkedés okából váltólevelet adnak ki és szerződést kötnek, magukat egyenesen az örökös tartományok váltóbíróságainak vetvén alá, vagy pénzfizetés teljesítésére az örökös tartományok valamely helyén határozottan kötelezték magukat, vagy az örökös tartományoknak a váltóbíróság alá tartozó kereskedőivel a kik saját bírói illetőségökről való le-mondás és az idegennek elismerése mellett csak egyszerű kölcsönt kötnek, azon bíróság ítéletét, melyet maguknak a kötelezvényben kifejezettéin választottak, elfogadni; Magyarország és a hozzá kapcsolt részek törvényszékei pedig a magukat ilyenképpen kötelezők ellen hozott és átküldő-levél mellett a magyar királyi udvari kanczellária útján kiadandó ítéleteket végrehajtani tartoznak. De hogy valamint egyrészről a hitelezők biztonságáról intézkedés tétetik, úgy másrészről a csalásoknak eleje vétessék és harmadik személyek joga is meg legyen óva, jónak látszott elrendelni:
Harmadik személyek joga, a, hazai törvények értelmében érintetlen legyen; és ha ilyen jog a végrehajtás alkalmával alaposan jelentetett be, vagy a kötelező-levél törvénytelensége állíttatott, akkor a győztes és a végrehajtást sürgető külföldi a végrehajtó bíró előtt előlegesen biztosítékot adni és kötelezettséget vállalni tartozzék arra nézve, hogy a kötelemnek az eljáró bíróság előtt kimutatandó semmisége esetében, vagy ha az ország törvényes bíróságai előtt harmadik személy joga vagy elsősége akár a kötelezőlevél keltének idejéből, akár a betáblázásiból, akár a dolog természetéből bebizonyíthatólag kitűnik, elégtételt fog szolgáltatni.
Az ingatlan jószágokban foganatosítandó végrehajtás csak zálog erejével bírjon, úgy hogy a nemesi javakat bármikor, a polgári telkeket pedig egy év és egy nap alatt vissza lehessen váltani. (…)
Hogy a per indítását meg lehessen tudni, s nehogy valaki talán költött kötelezettség alapján külföldi bíróság előtt megtámadtatván vagyoni értéke veszedelemben forogjon: az örökös tartományok illető bíróságai elé teendő idézés, megfelelő határidő kitűzése mellett, a magyar királyi udvari kanczelláriának azon megyéhez, hol az adós lakik, intézett rendeletével adassék tudtára, mely neki a közgyűlés bevárása nélkül lesz kézbesítendő. Viszont Ő szent felsége kegyelmesen intézkedni fog, hogy addig is, míg váltó-törvényszék itt is állítani fog, midőn többi örökös országainak lakosai valamit Magyarországban vásá-rolnak és a fizetést szintén Magyarországon ígérik, vagy egyébként magukat valamely most létező vagy ezután fölállítandó magyar bíróságnak egyenesen alávetik, a magyar bíróság által hozandó ítéleteknek készséges, és pontos, végrehajtásáról a többi örökös tartományok törvényszékei gondoskodjanak.” Hóman Bálint – Szekfű Gyula: Magyar történet VII. kötet. A tizenkilencedik és huszadik század. Királyi Magyar Egyetemi Nyomda. In: Hóman Bálint – Szekfű Gyula: Magyarország története tíz kötetben és 5/1 k. Budapest. 1980. 319. Magyar bíróságok e törvény ellenére, mintegy a közrendi klauzula alapján tagadták meg a nemesi birtokkal szemben a végrehajtást osztrák ítéletek alapján.
[31] 1802:20. tc.
[32] Az 1729:37. törvénycikkely említi a – sehol nem szabályozott – charta bianca-t. Erdélyben 1772. július 22-én bevezetik az 1763. évi osztrák váltótörvényt és az 1734. évi csődtörvényt. (Schuler von Libloy: Siebenbürgische Rechtsgeschichte. Nagyszeben, 1854, II. 242.). Hogy ezt magyar szokásként alkalmazták, mutatja az 1807: 12 tc. a hamis csődről rendelkezve. 1793. november 4-én pátens hozza be Magyarországon a nyomtatott művek utánnyomásának tilalmát, amely 1794. január 7-től az örökös tartományokra is érvényes. (Boytha György: A szerzői jog kialakulása. In: Benárd Aurél– Tímár István (szerk.): A szerzői jog kézikönyve. Budapest, Közgazdasági és Jogi Könyvkiadó, 1973. 20–28.) 1820-tól alkalmazták Magyarországon az osztrák szabadalmi törvényt. (Szita János: Die Entwicklung de Patentrechts in Ungarn. Rechtsgeschichtliche Studien zum Zivilrecht. Jogtörténeti Értekezések 6. Budapest, 1974. 131.)
[33] A törvény a belföldi, a vállalkozás helye szerinti bíróság előzetes egyeztetés utáni sommás el-járását rendeli az ilyen ügyekben; a vállalkozó felel az alkalmazott által okozott kárért is hazai jog szerint.
[34] 1840:15. törvénycikkely 3., 4., 5., 6., 53., 158., II. 116., 192–193., 213. §§. 1840:22. tc. 31. §.
[35] 1850. január 25. Pátens az osztrák általános váltótörvény bevezetéséről; 1852. november 26. Pátens az egyesülésekről; 1852. november 29. Pátens a szerzői jogokról; 1852. november 20. Rendelet a szabadalmi pátens bevezetéséről; 1853. július 18. Igazságügyminiszteri rendelet az ideiglenes csődeljárás bevezetéséről.
[36] Kereskedelmi egyezmény az Egyesült Államokkal, 1929. augusztus. 27.; kereskedelmi egyezmény Görögországgal 1835. március. 4.; 1854. augusztus 9.; 1856. június 2.; kereskedelmi egyezmény az Orosz Császársággal 1860. szeptember 2.; kereskedelmi egyezmény Franciaországgal 1866. december 11.
[37] 1867:XII. törvénycikkely a magyar korona országai és az Ő Felsége uralkodása alatt álló többi országok között fennforgó közös érdekű viszonyokról, s ezek elintézésének módjáról; 1867:XVI. törvénycikkely vám- és kereskedelmi szövetség Ausztriával; 1868:XXX. törvénycikkely Magyarország, s Horvát- Szlavón- és Dalmátországok közt fennforgott közjogi kérdések kiegyenlítése iránt létrejött egyezményről.
[38] 1868:LIV. törvénycikkely a perrendtartásról, 1869:IV. törvénycikkely 25. § a bel- és külföldi bíróságok hatásköréről és illetékességéről; a személyjogi kollíziónál lex patriae, illetve az illetőség irányadó, az örökjogban az örökhagyó lakhelye szerinti jog, a vagyonjogban lex rei sitae; a házas-sági jogban mindkét félre a saját egyházának joga irányadó, a perrend csak sorelsőséget állapít meg az alperes javára. – 1876:XVI. törvénycikkely 34., 36–38. § a külföldön kelt végrendelet érvényéről; 1876:XXVII. törvénycikkely 95–97. § a külföldi váltóról és adósságról; 1877:XX. törvénycikkely 60, a külföldiek és külföldön élők gyámságáról; 1879:L. törvénycikkely az állampolgárságról; 1881:XVII. törvénycikkely 73–75. § csődeljárás külföldiek és azok vagyona ellen; 1881:LX. tör-vénycikkely 3–5. § külföldi és horvát bíróságok ítéleteinek végrehajtása; 1884:XVI. törvénycikkely a szerzői jogról; 1890:11. törvénycikkely 32. § a külföldi védjegy védelméről; 1894:XVI. törvénycikkely 7–9., 71–107. § az örökösödési eljárásról.
[39] 1894:XXXI. törvénycikkely 108–120. §, 147. § a külföldiek és külföldiekkel kötött házasságról; 1894:XXXIII. törvénycikkely az anyakönyvekről. Ezek oly tömegben jelennek meg, hogy felsorolásuk hely hiányában lehetetlen, s számos magánjogi, kereskedelmi jogi, eljárásjogi kérdést szabályoznak e téren.
[40] 1895:XXXVII. törvénycikkely 15–16. § a külföldi szabadalomról; 1895:XLI. törvénycikkely 5. § külföldi védjegyekről; 1887:IX. törvénycikkely szerzői jogi egyezmény az osztrák tartományokkal;
[41] 1878:XXII. törvénycikkely egyezmény Ausztriával a részvénytársaságok bejegyzésének kölcsönösségéről; 1908:XII. törvénycikkely kereskedelmi egyezmény Ausztriával.
[42] 4237/1881. IM r.; 55905/1885. IM r.; 16873/1897. IM r. arról, hogy a magyar bíróságok megkereséseiket Ausztriának német fordítással küldjék: eredetileg ugyanis mindkét fél saját nyelvén levelezett, de az osztrák megkereséseket Magyarországon értették és azonnal megválaszolták, míg a magyar megkereséseket a bécsi legfelsőbb bíróságon előbb le kellett többnyire fordíttatni, a magyar felek kárára és késedelmére.
[43] Johann Vesque von Püttlingen: Handbuch des in Österreich–Ungarn geltenden internationalen Privatrechts. Bécs, Wilhelm Braumüller, 1860.
[44] Jellinek Artúr: A magyar magánjog mai érvényében. Budapest, Kilián F. Bizománya, 1885.; Zlinszky Imre – Reiner János: A magyar magánjog mai érvényében. VIII. kiadás. Budapest, Franklin Társulat, 1902. 8–9.
[45] Biermann Mihály: A honossági elv a nemzetközi magánjogban. Budapest, 1886. Raban Canstein: Das Wechselrecht Österreichs und die Abweichungen der Wechselrechte Deutschlands, Ungarns, der Schweiz, Italiens, Frankreichs und Englands. Berlin, C. Heymann, 1903.; Jancsó György: A magyar házassági vagyonjog. Budapest, Hornyánszky V., 1888.
[46] Szántó Mihály: Nemzetközi magánjog, különös tekintettel hazai viszonyainkra. Budapest, Nagy Sándor Könyvnyomdája, 1893.
[47] Ferenczy Árpád: A nemzetközi magánjog kézikönyve. Budapest, Benkő G., 1911.

matches:
bíróság
bíróság
bíróság
bíróság
bíróság
bíróság
bíróság
§ 1
§ 1
§ 2
§ 1
§ 2
§ 2
§ 1
§ 1
§ 2
§ 1
bíróság
bíróság
bíróság
bíróság
bíróság
bíróság