text:
Az Európai Unió C 80/2012
doi:10.3000/19770979.C_2012.080.hun
Az Európai Unió Bíróságá utolsó kiadványa az Európai Unió Hivatalos LapjábanHL C 73., 2012.3.10.
C-545/09. sz. ügy: A Bíróság (első tanács) 2012. február 2-i ítélete — Európai Bizottság kontra Nagy-Britannia és Észak-Írország Egyesült Királysága (Az Európai Iskolák alapszabályát megállapító egyezmény — A 12. cikk (4) bekezdése a) pontjának és a 25. cikk (1) bekezdésének értelmezése és alkalmazása — A kiküldött tanároknak a jogállás és az illetmény tekintetében nemzeti tanártársaikkal azonos előmenetelhez való hozzáférési joga — Az Egyesült Királyság által az Európai Iskolákba kiküldött bizonyos tanároknak a nemzeti tanártársaik részére biztosított kedvezőbb illetménycsoportokhoz és más kiegészítő kifizetésekhez való hozzáférés alóli kizárása — A 12. cikk (4) bekezdésének a) pontjával és a 25. cikk (1) bekezdésével való összeegyeztethetetlenség)
C-210/10. sz. ügy: A Bíróság (első tanács) 2012. február 9-i ítélete (a Hajdú-Bihar Megyei Bíróság (Magyarország) előzetes döntéshozatal iránti kérelme) — Urbán Márton kontra Vám- és Pénzügyőrség Észak-alföldi Regionális Parancsnoksága (Közúti közlekedés — A menetíró készülék használatára vonatkozó szabályokkal kapcsolatos jogsértések — A tagállamok arányos szankciók megállapítására irányuló kötelezettsége — Átalányösszegű bírság — A szankció arányossága)
C-249/10 P. sz. ügy: A Bíróság (harmadik tanács) 2012. február 2-i ítélete — Brosmann Footwear (HK) Ltd, Seasonable Footwear (Zhongshan) Ltd, Lung Pao Footwear (Guangzhou) Ltd, Risen Footwear (HK) Co. Ltd. kontra Az Európai Unió Tanácsa, Európai Bizottság, Confédération européenne de l’industrie de la chaussure (CEC) (Fellebbezés — Dömping — 1472/2006/EK rendelet — A Kínai Népköztársaságból és Vietnámból származó, bőr felsőrésszel rendelkező lábbelik behozatala — 384/96/EK rendelet — A 2. cikk (7) bekezdése, a 9. cikk (5) bekezdése és a 17. cikk (3) bekezdése — Piacgazdasági feltételek alapján működő vállalkozás jogállása — Egyéni elbírálás — Mintavétel)
C-277/10. sz. ügy: A Bíróság (harmadik tanács) 2012. február 9-i ítélete (a Handelsgericht Wien (Ausztria) előzetes döntéshozatal iránti kérelme) — Martin Luksan kontra Petrus van der Let (Előzetes döntéshozatal iránti kérelem — Jogszabályok közelítése — Szellemi tulajdon — Szerzői jog és szomszédos jogok — 93/83/EGK irányelv, 2001/29/EK irányelv, 2006/115/EK irányelv és 2006/116/EK irányelv — Valamely filmalkotás felhasználási jogainak szerződéses úton való felosztása a mű főrendezője és előállítója között — Olyan nemzeti szabályozás, amely ezeket a jogokat kizárólagosan és a törvény erejénél fogva a filmelőállítóra telepíti — Arra vonatkozó lehetőség, hogy ettől a szabálytól a felek megállapodással eltérjenek — Kapcsolódó díjigények)
C-553/11. sz. ügy: Bundesgerichtshof (Németország) által 2011. november 2-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — Bernhard Rintisch kontra Klaus Eder
C-601/11. P. sz. ügy: A Törvényszék (harmadik kibővített tanács) T-257/07. sz., Franciaország kontra Bizottság ügyben 2011. szeptember 9-én hozott ítélete ellen a Francia Köztársaság által 2011. november 28-án benyújtott fellebbezés
C-609/11. P. sz. ügy: A Törvényszék (hatodik tanács) T-427/09. sz., centrotherm Clean Solutions GmbH & Co. KG kontra Belső Piaci Harmonizációs Hivatal (védjegyek és formatervezési minták) (OHIM) ügyben 2011. szeptember 15-én hozott ítélete ellen a Centrotherm Systemtechnik GmbH által 2011. november 29-én benyújtott fellebbezés
C-610/11. P. sz. ügy: A Törvényszék (hatodik tanács) T-434/09. sz., Centrotherm Systemtechnik GmbH kontra Belső Piaci Harmonizációs Hivatal (védjegyek és formatervezési minták) (OHIM) ügyben 2011. szeptember 15-én hozott ítélete ellen a Centrotherm Systemtechnik GmbH által 2011. november 29-én benyújtott fellebbezés
C-614/11. sz. ügy: Az Oberster Gerichtshof (Ausztria) által 2011. november 30-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — Niederösterreichische Landes-Landwirtschaftskammer kontra Anneliese Kuso
C-628/11. sz. ügy: Az Oberlandesgericht Braunschweig (Németország) által 2011. december 7-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — International Jet Management GmbH ellen kiszabott pénzbírság
C-642/11. sz. ügy: Az Administrativen Sad — Varna (Bulgária) által 2011. december 15-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — Stroy Trans EOOD kontra Direktor na Direktsia Obzhalvane i upravlenie na izpalnenieto — Varna pri Tsentralno Upravlenie na Natsionalnata Agentsia za Prihodite
C-643/11. sz. ügy: Az Administrativen Sad — Varna (Bulgária) által 2011. december 15-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — LVK-56 EOOD kontra Direktor na Direktsia Obzhalvane i upravlenie na izpalnenieto — Varna pri Tsentralno Upravlenie na Natsionalnata Agentsia za Prihodite
C-645/11. sz. ügy: A Bundesgerichtshof (Németország) által 2011. december 16-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — Land Berlin kontra Ellen Mirjam Sapir és társai
C-665/11. sz. ügy: A Juzgado Mercantil de Barcelona (Spanyolország) által 2011. december 30-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — Alfonso Carlos Amselem Almor kontra NCG Banco, S.A.
C-4/12. sz. ügy: Tribunale Amministrativo per la Sardegna (Olaszország) által 2012. január 2-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — Danilo Tola kontra Ministero della Difesa
C-23/12. sz. ügy: Az Augstākās tiesas Senāts (Lett Köztársaság) által 2012. január 17-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — Mohamad Zakaria
C-48/12. sz. ügy: 2012. január 31-én benyújtott kereset — Európai Bizottság kontra Lengyel Köztársaság
C-50/12. sz. ügy: A Törvényszék (negyedik tanács) T-54/06. sz., Kendrion kontra Bizottság ügyben 2011. november 16-án hozott ítélete ellen a Kendrion NV által 2012. február 1-jén benyújtott fellebbezés
T-76/08. sz. ügy: A Törvényszék 2012. február 2-i ítélete — EI du Pont de Nemours és társai kontra Bizottság (Verseny — Kartellek — A kloroprén gumi piaca — Az EK 81. cikk EGT-Megállapodás 53. cikkének megsértését megállapító határozat — Az árak rögzítése — A piac felosztása — A jogsértő magatartás betudhatósága — Közös vállalat — Bírságkiszabási iránymutatás — Enyhítő körülmények — Együttműködés)
T-77/08. sz. ügy: A Törvényszék 2012. február 2-i ítélete — Dow Chemical kontra Bizottság (Verseny — Kartellek — A kloroprén gumi piaca — Az EK 81. cikk EGT-Megállapodás 53. cikkének megsértését megállapító határozat — Az árak rögzítése — A piac felosztása — A jogsértő magatartás betudhatósága — Közös vállalat — Bírságkiszabási iránymutatás — Enyhítő körülmények — Együttműködés)
T-83/08. sz. ügy: A Törvényszék 2012. február 2-i ítélete — Denki Kagaku Kogyo és Denka Chemicals kontra Bizottság (Verseny — Kartellek — A kloroprén gumi piaca — Az EK 81. cikk EGT-Megállapodás 53. cikkének megsértését megállapító határozat — Az árak rögzítése — A piac felosztása — Kartellben való részvétel bizonyítása — A kartelltől való elhatárolódás bizonyítása — A jogsértés időtartama — Védelemhez való jog — Iratbetekintés — Bírságkiszabási iránymutatás — Visszaható hatály tilalma — Jogos bizalom — Arányosság elve — Enyhítő körülmények)
T-321/09. sz. ügy: A Törvényszék 2012. február 2-i ítélete — skytron energy kontra OHIM (arraybox) (Közösségi védjegy — Az arraybox közösségi szóvédjegy bejelentése — Feltétlen kizáró ok — Leíró jelleg — A megkülönböztető képesség hiánya — A 207/2009/EK rendelet 7. cikke (1) bekezdésének b) és c) pontja)
T-469/09. sz. ügy: A Törvényszék 2012. február 2-i ítélete — Görögország kontra Bizottság (EMOGA — Garanciarészleg — A közösségi finanszírozásból kizárt kiadások — A paradicsom-feldolgozó és a rizstároló ágazatok — Alapvető ellenőrzések — Bizonyos közösségi támogatási programokra vonatkozó integrált igazgatási és ellenőrzési rendszer — Az arányosság elve)
T-305/10. sz. ügy: A Törvényszék 2012. február 7-i végzése — Hartmann-Lamboy kontra OHIM — Diptyque (DYNIQUE) (Közösségi védjegy — Felszólalási eljárás — A DYNIQUE közösségi szóvédjegy bejelentése — A DIPTYQUE korábbi közösségi szóvédjegy — Viszonylagos kizáró ok — Összetéveszthetőség — A 207/2009/EK rendelet 8. cikke (1) bekezdésének b) pontja)
T-387/10. sz. ügy: A Törvényszék 2012. február 2-i ítélete — Goutier kontra OHIM — Euro Data (ARANTAX) (Közösségi védjegy — Felszólalási eljárás — Az ARANTAX közösségi szóvédjegy bejelentése — Az ANTAX korábbi nemzeti szóvédjegy — Viszonylagos kizáró ok — Összetéveszthetőség — A 207/2009/EK rendelet 8. cikke (1) bekezdésének b) pontja — A korábbi védjegy tényleges használata — A 207/2009 rendelet 42. cikkének (2) és (3) bekezdése)
T-424/10. sz. ügy: A Törvényszék 2012. február 7-i ítélete — Dosenbach-Ochsner kontra OHIM — Sisma (Elefántok ábrázolása egy téglalapban) (Közösségi védjegy — Törlési eljárás — Elefántokat egy téglalapban ábrázoló közösségi ábrás védjegy — Elefántot ábrázoló korábbi nemzetközi és nemzeti ábrás védjegyek, és elefanten korábbi nemzeti szóvédjegy — Viszonylagos kirázó ok — Összetéveszthetőség — A megjelölések hasonlósága — A 207/2009/EK rendelet 8. cikke (1) bekezdésének b) pontja — Korábbi védjegyek megkülönböztető képessége)
T-596/09. sz. ügy: A Törvényszék 2012. február 2-i ítélete — Almmunia Textil kontra OHIM — FIBA-Europe (EuroBasket) (Közösségi védjegy — Felszólalási eljárás — EuroBasket közösségi szóvédjegy bejelentése — Basket korábbi közösségi ábrás védjegy — Viszonylagos kizáró ok — Összetéveszthetőség — A 207/2009/EK rendelet 8. cikke (1) bekezdésének b) pontja)
T-64/11. sz. ügy: A Törvényszék 2012. február 7-i ítélete — Run2Day Franchise kontra OHIM — Runners Point (Run2) (Közösségi védjegy — Felszólalási eljárás — A Run2 közösségi ábrás védjegy bejelentése — A korábbi, RUN2DAY közösségi szó- és ábrás védjegyek — A korábbi, RUN2DATE benelux ábrás védjegy — Viszonylagos kizáró ok — Összetéveszthetőség — A megjelölések hasonlósága — A 207/2009/EK rendelet 8. cikke (1) bekezdésének b) pontja)
T-315/10. sz. ügy: A Törvényszék 2012. január 20-i végzése — Groupe Partouche kontra Bizottság (Megsemmisítés iránti kereset — Összefonódások — Az összefonódást a közös piaccal összeegyeztethetőnek nyilvánító határozat — A Törvényszék eljárási szabályzata 44. cikke 1. §-ának c) pontja — Elfogadhatatlanság)
T-607/11. R. sz. ügy: A Törvényszék elnökének 2012. január 23-i végzése — Henkel és Henkel France kontra Bizottság (Ideiglenes intézkedés iránti kérelem — Verseny — Nemzeti versenyhatóságtól dokumentumok megküldését megtagadó bizottsági határozat — Ideiglenes intézkedések iránti kérelem — Az eljáráshoz fűződő érdek hiánya — Az alaki követelmények megsértése — A kért intézkedések ideiglenes jellegének hiánya — Elfogadhatatlanság)
T-637/11. R. sz. ügy: A Törvényszék elnökének 2012. január 25-i végzése — Euris Consult kontra Parlament (Ideiglenes intézkedés iránti kérelem — Szolgáltatásnyújtásra irányuló közbeszerzési szerződések — Közbeszerzési eljárás — Máltai nyelvre történő fordítási szolgáltatások — Valamely ajánlattevő ajánlatának elutasítása — A kommunikáció szabályai — A végrehajtás felfüggesztése iránti kérelem — Esély elvesztése — Súlyos és helyrehozhatatlan kár hiánya — A sürgősség hiánya)
T-674/11. sz. ügy: 2011. december 30-án benyújtott kereset — TV2/Danmark kontra Bizottság
T-1/12. sz. ügy: 2012. január 2-án benyújtott kereset — Franciaország kontra Bizottság
T-18/12. sz. ügy: 2012. január 9-én benyújtott kereset — Interbev kontra Bizottság
T-22/12. sz. ügy: 2012. január 16-án benyújtott kereset — Fomanu kontra OHIM (Qualität hat Zukunft)
T-26/12. sz. ügy: 2012. január 20-án benyújtott kereset — PT Musim Mas kontra Tanács
T-29/12. sz. ügy: 2012. január 17-én benyújtott kereset — Bauer kontra OHIM — BenQ Materials (Daxon)
T-33/12. sz. ügy: 2012. január 23-án benyújtott kereset — Piotrowski kontra OHIM (MEDIGYM)
T-34/12. sz. ügy: 2012. január 25-én benyújtott kereset — Herbacin cosmetic kontra OHIM — Laboratoire Garnier (HERBA SHINE)
T-36/12. sz. ügy: 2012. január 20-án benyújtott kereset — Athens Resort Casino kontra Bizottság
T-43/12. sz. ügy: 2012. január 30-án benyújtott kereset — Hamcho és Hamcho International kontra Tanács
T-298/11. sz. ügy: A Törvényszék 2012. január 18-i végzése — Ghost Brand kontra OHIM — Procter & Gamble International Operations (GHOST)
T-300/11. sz. ügy: A Törvényszék 2012. január 18-i végzése — Otto kontra OHIM — Nalsani (TOTTO)
T-362/11. sz. ügy: A Törvényszék 2012. január 18-i végzése — Stichting Greenpeace Nederland és PAN Europe kontra Bizottság
T-397/11. sz. ügy: A Törvényszék 2012. január 26-i végzése — Symfiliosi kontra FRA
HL C 73., 2012.3.10.
HL C 65., 2012.3.3.
HL C 58., 2012.2.25.
HL C 49., 2012.2.18.
HL C 39., 2012.2.11.
HL C 32., 2012.2.4.
HL C 25., 2012.1.28.
A Bíróság (első tanács) 2012. február 2-i ítélete — Európai Bizottság kontra Nagy-Britannia és Észak-Írország Egyesült Királysága
(C-545/09. sz. ügy) (1)
(Az Európai Iskolák alapszabályát megállapító egyezmény - A 12. cikk (4) bekezdése a) pontjának és a 25. cikk (1) bekezdésének értelmezése és alkalmazása - A kiküldött tanároknak a jogállás és az illetmény tekintetében nemzeti tanártársaikkal azonos előmenetelhez való hozzáférési joga - Az Egyesült Királyság által az Európai Iskolákba kiküldött bizonyos tanároknak a nemzeti tanártársaik részére biztosított kedvezőbb illetménycsoportokhoz és más kiegészítő kifizetésekhez való hozzáférés alóli kizárása - A 12. cikk (4) bekezdésének a) pontjával és a 25. cikk (1) bekezdésével való összeegyeztethetetlenség)
Felperes: Európai Bizottság (képviselők: J. Currall és B. Eggers meghatalmazottak)
Alperes: Nagy-Britannia és Észak-Írország Egyesült Királysága (képviselők: H. Walker meghatalmazott és J. Coppel barrister)
Tagállami kötelezettségszegés — Az európai iskolák alapszabályát megállapító egyezmény (HL L 212., 1994. 8. 17., 3. o.; magyar nyelvű különkiadás 16. fejezet, 1. kötet, 16. o.) 12. cikke 4.a) pontjának megsértése — Az európai iskolákban állományba helyezett tanárok illetménye — Állományba helyezésük időtartama alatt a nemzeti iskolákban alkalmazott tanárok számára nyújtott illetmény-kiigazításból való kizárás.
Az „Európai Iskolák” alapszabályát megállapító 1994. június 21-i egyezmény 12. cikke (4) bekezdése a) pontjának utolsó mondatát akként kell értelmezni, hogy az kötelezi az egyezményben részes tagállamokat annak biztosítására, hogy Európai Iskolákba kiküldött vagy kinevezett tanárok kiküldésük vagy kinevezésük időtartama alatt a származási tagállamuk szerinti szabályozás alapján a nemzeti tanártásaikra alkalmazandókkal azonos, szakmai előmenetelhez és nyugdíjhoz való jogokat élvezzenek.
Nagy-Britannia és Észak-Írország Egyesült Királysága azzal, hogy az Európai Iskolákba kinevezett vagy kiküldött angliai és walesi tanárokat kinevezésük vagy kiküldésük ideje alatt kizárta a kedvezőbb illetménycsoportokhoz — különösen a „threshold pay-hez”, „excellent teacher systemhez”, illetve „advanced skills teacherekhez” — való hozzáférésből, valamint a „School Teachers Pay and Conditions Documentben” előírt „teaching and learning responsibility paymentekhez” hasonló más kiegészítő kifizetésekhez való hozzáféréséből, helytelenül alkalmazta az egyezmény 12. cikke (4) bekezdésének a) pontját és 25. cikkének (1) bekezdését.
A Bíróság (első tanács) 2012. február 9-i ítélete (a Hajdú-Bihar Megyei Bíróság (Magyarország) előzetes döntéshozatal iránti kérelme) — Urbán Márton kontra Vám- és Pénzügyőrség Észak-alföldi Regionális Parancsnoksága
(C-210/10. sz. ügy) (1)
(Közúti közlekedés - A menetíró készülék használatára vonatkozó szabályokkal kapcsolatos jogsértések - A tagállamok arányos szankciók megállapítására irányuló kötelezettsége - Átalányösszegű bírság - A szankció arányossága)
Felperes: Urbán Márton
Alperes: Vám- és Pénzügyőrség Észak-alföldi Regionális Parancsnoksága
Előzetes döntéshozatal iránti kérelem — Hajdú-Bihar Megyei Bíróság — A közúti szállításra vonatkozó egyes szociális jogszabályok összehangolásáról, a 3821/85/EGK és a 2135/98/EK tanácsi rendelet módosításáról, valamint a 3820/85/EGK tanácsi rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 2006. március 15-i 561/2006/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet (HL L 102., 1. o.) 19. cikke (1) és (4) bekezdésének, valamint a közúti közlekedésben használt menetíró készülékekről szóló, 1985. december 20-i 3821/85/EGK tanácsi rendelet (HL L 370., 8. o.; magyar nyelvű különkiadás 7. fejezet, 1. kötet, 227. o.) 13–16. cikkének értelmezése — Nemzeti szabályozás, amely a menetíró készülék használatára vonatkozó előírások megsértése esetére azonos összegű bírság kiszabását írja elő anélkül, hogy figyelembe venné a szóban forgó jogsértés súlyát, és bármilyen kimentési lehetőséget engedne — A tagállamok arányos szankciók előírására vonatkozó kötelezettsége.
Az arányosságnak a közúti szállításra vonatkozó egyes szociális jogszabályok összehangolásáról, a 3821/85/EGK és a 2135/98/EK tanácsi rendelet módosításáról, valamint a 3820/85/EGK tanácsi rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 2006. március 15-i 561/2006/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet 19. cikke (1) és (4) bekezdésében foglalt követelményét akként kell értelmezni, hogy azzal ellentétes az 57/2007 kormányrendelettel bevezetetthez hasonló szankciórendszer, amely az 561/2006 rendelettel módosított, a közúti közlekedésben használt menetíró készülékekről szóló, 1985. december 20-i 3821/85/EGK tanácsi rendelet 13–16. cikke szerinti adatrögzítő lapok használatával kapcsolatos szabályok megsértése esetére — a jogsértések súlyától függetlenül — átalányösszegű bírság kiszabását írja elő.
Az arányosságnak az 561/2006 rendelet 19. cikke (1) és (4) bekezdésében előírt követelményét akként kell értelmezni, hogy azzal nem ellentétes az objektív felelősséget bevezető 57/2007 kormányrendeletben előírthoz hasonló szankciórendszer. Azzal azonban ellentétes a szankcióknak az e rendszerben előírt mértéke.
A Bíróság (harmadik tanács) 2012. február 2-i ítélete — Brosmann Footwear (HK) Ltd, Seasonable Footwear (Zhongshan) Ltd, Lung Pao Footwear (Guangzhou) Ltd, Risen Footwear (HK) Co. Ltd. kontra Az Európai Unió Tanácsa, Európai Bizottság, Confédération européenne de l’industrie de la chaussure (CEC)
(C-249/10 P. sz. ügy) (1)
(Fellebbezés - Dömping - 1472/2006/EK rendelet - A Kínai Népköztársaságból és Vietnámból származó, bőr felsőrésszel rendelkező lábbelik behozatala - 384/96/EK rendelet - A 2. cikk (7) bekezdése, a 9. cikk (5) bekezdése és a 17. cikk (3) bekezdése - Piacgazdasági feltételek alapján működő vállalkozás jogállása - Egyéni elbírálás - Mintavétel)
Fellebbezők: Brosmann Footwear (HK) Ltd, Seasonable Footwear (Zhongshan) Ltd, Lung Pao Footwear (Guangzhou) Ltd, Risen Footwear (HK) Co. Ltd (képviselik őket: L. Ruessmann, A. Willems, S. De Knop és C. Dackö ügyvédek)
A többi fél az eljárásban: az Európai Unió Tanácsa (képviselők: J.-P. Hix és R. Szostak, meghatalmazottak, G. Berrisch Rechtsanwalt, N. Chesaites barrister), Európai Bizottság (képviselők: T. Scharf és H. van Vliet meghatalmazottak), Confédération européenne de l’industrie de la chaussure (CEC)
Fellebbezés a Törvényszék (nyolcadik tanács) T-401/06. sz., Brosmann Footwear (HK) Ltd és társai kontra az Európai Unió Tanácsa ügyben 2010. március 4-én hozott ítélete ellen, amelyben a Törvényszék elutasította a Kínai Népköztársaságból és Vietnamból származó, egyes bőr felsőrésszel rendelkező lábbelik behozatalára vonatkozó végleges dömpingellenes vám kivetéséről és a kivetett ideiglenes vám végleges beszedéséről szóló, 2006. október 5-i 1472/2006/EK tanácsi rendelet (HL L 275., 1. o.) részleges megsemmisítése iránti keresetet
A Bíróság az Európai Unió Törvényszékének a T-406/06. sz., Brosmann Footwear (HK) és társai kontra Tanács ügyben 2010. március 4-én hozott ítéletét hatályon kívül helyezi.
A Bíróság a Kínai Népköztársaságból és Vietnamból származó, egyes bőr felsőrésszel rendelkező lábbelik behozatalára vonatkozó végleges dömpingellenes vám kivetéséről és a kivetett ideiglenes vám végleges beszedéséről szóló, 2006. október 5-i 1472/2006/EK tanácsi rendeletet megsemmisíti a Brosmann Footwear (HK) Ltd-re, a Seasonable Footwear (Zhongshan) Ltd-re, a Lung Pao Footwear (Guangzhou) Ltd-re és a Risen Footwear (HK) Co. Ltd-re vonatkozó részében.
Az Európai Unió Tanácsa viseli a Brosmann Footwear (HK) Ltd-nek, a Seasonable Footwear (Zhongshan) Ltd-nek, a Lung Pao Footwear (Guangzhou) Ltd-nek és a Risen Footwear (HK) Co. Ltd-nek az elsőfokú eljárás és a jelen eljárás során felmerült költségeit.
Az Európai Bizottság és a Confédération européenne de l’industrie de la chaussure (CEC) maguk viselik az elsőfokú eljárás és a jelen eljárás során felmerült költségeiket.
(1) HL C 209., 2010.7.31.
A Bíróság (harmadik tanács) 2012. február 9-i ítélete (a Handelsgericht Wien (Ausztria) előzetes döntéshozatal iránti kérelme) — Martin Luksan kontra Petrus van der Let
(C-277/10. sz. ügy) (1)
(Előzetes döntéshozatal iránti kérelem - Jogszabályok közelítése - Szellemi tulajdon - Szerzői jog és szomszédos jogok - 93/83/EGK irányelv, 2001/29/EK irányelv, 2006/115/EK irányelv és 2006/116/EK irányelv - Valamely filmalkotás felhasználási jogainak szerződéses úton való felosztása a mű főrendezője és előállítója között - Olyan nemzeti szabályozás, amely ezeket a jogokat kizárólagosan és a törvény erejénél fogva a filmelőállítóra telepíti - Arra vonatkozó lehetőség, hogy ettől a szabálytól a felek megállapodással eltérjenek - Kapcsolódó díjigények)
Az alapeljárások felei
Felperes: Martion Luksan
Alperes: Petrus van der Let
Előzetes döntéshozatal iránti kérelem — Handelsgericht Wien (Ausztria) — A bérleti jogról és a haszonkölcsönzési jogról, valamint a szellemi tulajdon területén a szerzői joggal szomszédos bizonyos jogokról szóló, 1992. november 19-i 92/100/EGK tanácsi irányelv (HL L 346., 61. o.; magyar nyelvű különkiadás 17. fejezet, 1. kötet, 120. o.) 2. cikke (2), (5) és (6) bekezdésének, valamint 4. cikkének, a műholdas műsorsugárzásra és a vezetékes továbbközvetítésre alkalmazandó egyes szerzői és szomszédos jogi szabályok összehangolásáról szóló, 1993. szeptember 27-i 93/83/EGK tanácsi irányelv (HL L 248, 15. o.; magyar nyelvű különkiadás 17. fejezet, 1. kötet, 134. o.) 2. cikkének, az információs társadalomban a szerzői és szomszédos jogok egyes vonatkozásainak összehangolásáról szóló, 2001. május 22-i 2001/29/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL L 167., 10. o.; magyar nyelvű különkiadás 17. fejezet 1. kötet 230. o.) 2. és 3. cikkének, valamint az 5. cikke (2) bekezdése b) pontjának és a szerzői jog és egyes szomszédos jogok védelmi idejéről szóló, 2006. december 12-i 2006/116/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (kodifikált változat) (HL 2006. L 372., 12. o.) 2. cikke (1) bekezdésének értelmezése — Valamely filmalkotás felhasználási jogainak szerződéses úton való felosztása a film szerzője és előállítója között — Olyan nemzeti rendelkezés, amely szerint ezen jogok teljes egészükben a filmelőállítót illetik
Úgy kell értelmezni egyrészt a műholdas műsorsugárzásra és a vezetékes továbbközvetítésre alkalmazandó egyes szerzői és szomszédos jogi szabályok összehangolásáról szóló, 1993. szeptember 27-i 93/83/EGK tanácsi irányelv 1. és 2. cikkét, másrészt a bérleti jogról és a haszonkölcsönzési jogról, valamint a szellemi tulajdon területén a szerzői joggal szomszédos bizonyos jogokról szóló, 2006. december 12-i 2006/115/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv 2. és 3. cikkével és a szerzői jog és egyes szomszédos jogok védelmi idejéről szóló, 2006. december 12-i 2006/116/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv 2. cikkével összefüggésben értelmezve az információs társadalomban a szerzői és szomszédos jogok egyes vonatkozásainak összehangolásáról szóló, 2001. május 22-i 2001/29/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv 2. és 3. cikkét, hogy a filmalkotáshoz fűződő olyan felhasználási jogok, mint amilyenek az alapeljárásban szerepelnek (a műholdas sugárzás joga, többszörözési jog és a hozzáférhetővé tétel útján történő egyéb nyilvánossághoz közvetítés joga), a törvény erejénél fogva, közvetlenül és eredetileg a főrendezőt illetik meg. Következésképpen ezeket a rendelkezéseket úgy kell értelmezni, hogy azokkal ellentétes az olyan nemzeti szabályozás, amely az említett felhasználási jogokat a törvény erejénél fogva és kizárólagosan a szóban forgó mű előállítója részére biztosítja.
Az uniós jogot úgy kell értelmezni, hogy az lehetővé teszi a tagállamok számára, hogy a filmalkotás előállítója részére történő átruházásra vonatkozó vélelmet állítsanak fel a filmalkotáshoz fűződő olyan felhasználási jogok vonatkozásában, mint amilyenek az alapeljárásban szerepelnek (a műholdas sugárzás joga, többszörözési jog és a hozzáférhetővé tétel útján történő egyéb nyilvánossághoz közvetítés joga), feltéve hogy az ilyen vélelem nem megdönthetetlen, és így nem zárja ki azt, hogy az említett mű főrendezője ettől eltérően is megállapodhasson.
Az uniós jogot úgy kell értelmezni, hogy a filmalkotás főrendezője szerzői minőségében a törvény erejénél fogva, közvetlenül és eredetileg jogosult a 2001/29 irányelv 5. cikke (2) bekezdésének b) pontjában az ún. „magáncélú többszörözésre” vonatkozó kivétel címén biztosított méltányos díjazásra.
Az uniós jogot úgy kell értelmezni, hogy az nem teszi lehetővé a tagállamok számára arra irányuló vélelem felállítását, miszerint a filmalkotás főrendezője az őt megillető méltányos díjazáshoz való jogot a film előállítójára ruházta át, függetlenül attól, hogy ez a vélelem megdönthetetlen, vagy el lehet térni tőle.
(1) HL C 246., 2010.9.11.
Bundesgerichtshof (Németország) által 2011. november 2-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — Bernhard Rintisch kontra Klaus Eder
(C-553/11. sz. ügy)
Úgy kell-e értelmezni a 89/104/EGK irányelv (1) 10. cikkének (1) bekezdését és (2) bekezdésének a) pontját, hogy e rendelkezéssel általánosságban ellentétes az olyan nemzeti rendelkezés, amely szerint akkor is valamely védjegy (1. védjegy) használatából kell kiindulni, ha a védjegyet (1. védjegy) olyan alakban használják, amely a lajstromozott alaktól csak a védjegy (1. védjegy) megkülönböztető képességét nem érintő módon tér el, és a védjegyet a használt alakban szintén lajstromozták (2. védjegy)?
Összeegyeztethető-e az 1. pontban megjelölt nemzeti rendelkezés a 89/104/EGK irányelvvel, ha a nemzeti rendelkezést megszorítóan úgy értelmezik, hogy az nem alkalmazandó az olyan védjegyre (1. védjegy), amelyet csak abból a célból lajstromoztak, hogy valamely másik olyan lajstromozott védjegy (2. védjegy) oltalmát biztosítsák vagy kiterjesszék, amelyet a használt alakban lajstromoztak?
Az első kérdésre adandó igenlő válasz vagy a második kérdésre adandó nemleges válasz esetén:
Nem áll-e fenn valamely lajstromozott védjegynek (1. védjegy) a 89/104/EGK irányelv 10. cikkének (1) bekezdése és (2) bekezdésének a) pontja szerinti használata,
amennyiben a védjegy jogosultja valamely megjelölés olyan alakját használja, amely a védjegy (1. védjegy) lajstromozott alakjától és a védjegy jogosultja valamely másik védjegyének (2. védjegy) lajstromozott alakjától csak a védjegyek (1. és 2. védjegy) megkülönböztető képességét nem érintő elemekben tér el;
amennyiben a védjegy jogosultja megjelölések két olyan alakját használja, amelyek közül egyik sem felel meg a lajstromozott védjegynek (1. védjegy), amelyek közül azonban az egyik használt alak (1. alak) azonos a védjegyjogosult valamely másik lajstromozott védjegyével (2. védjegy), és a védjegyjogosult által használt második alak (2. alak) a két lajstromozott védjegytől (1. és 2. védjegy) csak a védjegyek megkülönböztető képességét nem érintő elemekben tér el, és ha ez az alak (2. alak) mutat nagyobb hasonlóságot a védjegyjogosult másik védjegyével (2. védjegy)?
Alkalmazhat-e valamely tagállami bíróság egy irányelv valamely rendelkezésével (jelen ügyben a 89/104/EGK irányelv 10. cikkének (1) bekezdésével és (2) bekezdésének a) pontjával) ellentétes nemzeti rendelkezést (jelen ügyben a MarkenG 26. §-a (3) bekezdésének második mondatát) olyan esetekben, amelyekben a tényállás az Európai Unió Bíróságának olyan határozata előtt lezárult, amelyből először következnek támpontok a tagállami rendelkezésnek az irányelv rendelkezésével való összeegyeztethetőségére vonatkozóan (jelen ügyben a C-234/06. sz., II Ponte Finanziaria kontra OHIM [BAINBRIDGE] ügyben 2007. szeptember 13-án hozott ítélet [EBHT 2007., I-7333. o.]), amennyiben a nemzeti bíróság nagyobb értéket tulajdonít az eljárásban részt vevő valamely félnek az alkotmányjogilag biztosított helyzete érvényességébe vetett bizalmának, mint az irányelv valamely rendelkezésének átültetéséhez fűződő érdeknek?
(1) A védjegyekre vonatkozó tagállami jogszabályok közelítéséről szóló, 1988. december 21-i 89/104/EGK első tanácsi irányelv (HL L 40., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 17. fejezet, 1. kötet, 92. o.).
A Törvényszék (harmadik kibővített tanács) T-257/07. sz., Franciaország kontra Bizottság ügyben 2011. szeptember 9-én hozott ítélete ellen a Francia Köztársaság által 2011. november 28-án benyújtott fellebbezés
(C-601/11. P. sz. ügy)
Fellebbező: Francia Köztársaság (képviselők: E. Belliard, G. de Bergues, C. Candat, S. Menez és R. Loosli-Surrans meghatalmazottak)
A többi fél az eljárásban: Európai Bizottság, Nagy-Britannia és Észak-Írország Egyesült Királysága
helyezze hatályon kívül az Európai Unió Törvényszéke T-257/07 sz., Franciaország kontra Bizottság ügyben 2011. szeptember 9-én hozott ítéletét;
hozzon jogerős határozatot az ügyben, és semmisítse meg az egyes fertőző szivacsos agyvelőbántalmak megelőzésére, az ellenük való védekezésre és a felszámolásukra vonatkozó szabályok megállapításáról szóló 999/2001/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet VII. mellékletének módosításáról szóló, 2008. június 17-i 746/2008/EK bizottsági rendeletet (1), vagy utalja vissza az ügyet a Törvényszékhez; és
Keresetének alátámasztása érdekében a francia kormány négy jogalapra hivatkozik.
A fellebbező az első jogalapjában azt állítja, hogy a Törvényszék megsértette az indokolási kötelezettségét, amikor nem válaszolt a jogilag megkövetelt módon egyfelől a rendelkezésre álló tudományos adatok Bizottság általi figyelemvételének hiányára alapított kifogásaira, amennyiben a Törvényszék — tévesen — úgy ítélte meg, hogy e kifogások arra irányulnak, hogy a Bizottságnak azt róják fel, hogy nem volt ezen adatokról tudomása; másfelől a francia kormánynak a 999/2001 rendelet 24a. cikkének megsértésére alapított kifogásaira, amennyiben a Törvényszék úgy ítélte meg, hogy e kifogások annak igazolására irányulnak, hogy a vitatott intézkedések alkalmasak voltak a magas szintű egészségvédelem biztosítására.
A második jogalapjában, amely három részből áll, a francia kormány azt állítja, hogy a Törvényszék elferdítette az előtte felhozott tényeket. Így a fellebbező elsőként azt állítja, hogy a Törvényszék elferdítette az Európai Élelmiszerbiztonsági Hatóság (EFSA) 2007. március 8-i és 2008. január 24-i véleményét, amikor megállapította, hogy a Bizottság nyilvánvaló mérlegelési hiba elkövetése nélkül vonhatta le azt a következtetést e véleményekből, hogy a BSE-n kívüli TSE-k emberre való átvihetőségének kockázata rendkívül alacsony (a jogalap első része). A jogalap második részében a fellebbező ezt követően azt állítja, hogy a Törvényszék elferdítette az EFSA 2005. május 17-i és szeptember 26-i véleményét, amikor megállapította, hogy a Bizottság nyilvánvaló mérlegelési hiba elkövetése nélkül ítélhette meg úgy, hogy a gyorstesztek megbízhatóságára vonatkozó, e véleményekben szereplő értékelés érvényes e teszteknek a juh-és kecskehús emberi fogyasztásra bocsátásának ellenőrzése keretében történő alkalmazására is. A jogalap harmadik részében a francia kormány végül azt állítja, hogy a Törvényszék elferdítette az elé terjesztett tényeket, amikor megállapította, hogy a Bizottság által a 746/2008 rendeletben szereplő vitatott intézkedések elfogadásának igazolása céljából hivatkozott tudományos adatok összessége új elemnek minősül a korábbi megelőző intézkedésekhez képest.
A francia kormány a harmadik jogalapjában azt állítja, hogy a Törvényszék hibát vétett a tények jogi minősítése során, amikor a Bizottság által hivatkozott tudományos adatokat olyan jellegű új tényeknek minősítette, mint amelyek módosítják a kockázat megítélését, vagy bizonyítják, hogy e kockázat a meglévő intézkedéseknél kevésbé korlátozó intézkedésekkel is megelőzhető lett volna.
A negyedik jogalapjában, amely három részből áll, a fellebbező úgy ítéli meg, hogy a Törvényszék tévesen alkalmazta a jogot az elővigyázatosság elvének alkalmazása során. Ezzel kapcsolatban a fellebbező elsőként azt állítja, hogy a Törvényszék tévesen alkalmazta a jogot, amikor megállapította, hogy a Bizottság nem sértette meg a 999/2001 rendelet 24a. cikkének rendelkezéseit, mivel a Törvényszék szerint a Bizottság tiszteletben tartotta az EK 152. cikk (1) bekezdésében foglalt, az egészségvédelem magas szintű fenntartására irányuló kötelezettséget. E jogalap második részében ezt követően a francia kormány azt állítja, hogy a Törvényszék tévesen alkalmazta a jogot, amikor feltételezte, hogy a Bizottság által a 746/2008 rendelet elfogadásának igazolására felhozott tudományos adatok mindenképpen az elfogadhatónak ítélt kockázati szint növekedését eredményezik. Másodlagosan a francia kormány azt állítja, hogy a Törvényszék tévesen alkalmazta a jogot, amikor elmulasztotta megvizsgálni, hogy az elfogadhatónak ítélt kockázati szint meghatározásakor a Bizottság figyelembe vette-e a TSE emberi egészségre gyakorolt káros hatásainak súlyát és visszafordíthatatlanságát. A jogalap harmadik részében a francia kormány végül azt állítja, hogy a Törvényszék tévesen alkalmazta jogot, amikor nem vette figyelembe azt, hogy a 746/2008 rendelet nem a korábbi megelőző intézkedéseket váltja fel, hanem azokat enyhébb alternatív intézkedésekkel egészíti ki.
(1) HL L 202., 11. o.
A Törvényszék (hatodik tanács) T-427/09. sz., centrotherm Clean Solutions GmbH & Co. KG kontra Belső Piaci Harmonizációs Hivatal (védjegyek és formatervezési minták) (OHIM) ügyben 2011. szeptember 15-én hozott ítélete ellen a Centrotherm Systemtechnik GmbH által 2011. november 29-én benyújtott fellebbezés
(C-609/11. P. sz. ügy)
Fellebbező: Centrotherm Systemtechnik GmbH (képviselők: A. Schulz és C. Onken ügyvédek)
A többi fél az eljárásban: Belső Piaci Harmonizációs Hivatal (védjegyek és formatervezési minták) (OHIM), centrotherm Clean Solutions GmbH & Co. KG
a Bíróság helyezze hatályon kívül az Európai Unió Törvényszéke által a T-427/09. sz. ügyben 2011. szeptember 15-én hozott ítéletet;
utasítsa el a centrotherm Clean Solutions GmbH & Co. KG által a Belső Piaci Harmonizációs Hivatal (védjegyek és formatervezési minták) (OHIM) negyedik fellebbezési tanácsának az R 6/2008-4. sz. ügyben 2009. augusztus 25-én hozott határozatával szemben benyújtott keresetet;
a centrotherm Clean Solutions GmbH & Co. KG-t kötelezze az eljárás költségeinek viselésére.
A jelen fellebbezés a Törvényszéknek a fellebbező által a Belső Piaci Harmonizációs Hivatal (védjegyek és formatervezési minták) negyedik fellebbezési tanácsának 2009. augusztus 25-i, a centrotherm Clean Solutions GmbH & Co. KG és a Centrotherm Systemtechnik GmbH közötti, megszűnés megállapítása iránti eljárás tárgyában hozott határozatával szemben benyújtott keresetét elutasító ítélete ellen irányul.
A fellebbező fellebbezését a következő jogalapokra alapítja:
A megtámadott határozat a 207/2009 rendelet (1) 65. cikkébe és a Törvényszék eljárási szabályzata 134. cikkének 2. és 3. §-ába ütközik. E rendelkezések szerint a Törvényszék köteles a fellebbező által előterjesztett valamennyi jogalapot figyelembe venni.
A megtámadott ítélet továbbá a 207/2009 rendelet 51. cikke (1) bekezdésének a) pontjával és 76. cikkével sem egyeztethető össze. Az ítélet abból a téves előfeltevésből indul ki, hogy a fellebbezőt terheli a vitatott védjegy jogfenntartó használatára vonatkozó bizonyítás. Valójában azonban a 207/2009 rendelet 51. cikkének (1) bekezdése szerinti megszűnés megállapítása iránti eljárásban a 207/2009 rendelet 76. cikkének (1) bekezdése alapján a hivatalból történő vizsgálat elve érvényesül. Másrészt a 207/2009 rendelet rendelkezéseiből és rendszertanából — különösen a megszűnésre vonatkozó szabályoknak a felszólalásra és a viszonylagos kizáró okok miatti törlésre vonatkozó szabályokkal való összehasonlításából — az tűnik ki, hogy főszabály szerint nem a vitatott védjegy jogosultjának kell igazolnia a használatot a megszűnés megállapítása iránti eljárásban.
Ebből különösen az következik, hogy nem igazolt az, hogy az OHIM az elkésettnek vélt előterjesztés miatt nem vette figyelembe a bizonyítási eszközöket.
A Törvényszék tévesen értelmezte a 207/2009 rendelet 51. cikkének (1) bekezdését azáltal, hogy ítélkezési gyakorlatával ellentétesen, tévesen feltételezte azt, hogy a tényleges használat fogalma a csekély mértékű használat fogalmának az ellentéte.
Végül helytelen és a Törvényszék ítélkezési gyakorlatával ellentétes az OHIM-nak a Törvényszék által nem cáfolt azon állítása, miszerint a fellebbező ügyvezetőjének eskü alatt tett nyilatkozata esetében nincsen szó a 207/2009 rendelet 78. cikke (1) bekezdésének f) pontja szerint elfogadható bizonyítási eszközről.
A Törvényszék (hatodik tanács) T-434/09. sz., Centrotherm Systemtechnik GmbH kontra Belső Piaci Harmonizációs Hivatal (védjegyek és formatervezési minták) (OHIM) ügyben 2011. szeptember 15-én hozott ítélete ellen a Centrotherm Systemtechnik GmbH által 2011. november 29-én benyújtott fellebbezés
(C-610/11. P. sz. ügy)
a Bíróság helyezze hatályon kívül az Európai Unió Törvényszéke által a T-434/09. sz. ügyben 2011. szeptember 15-én hozott ítéletet;
utasítsa el a Belső Piaci Harmonizációs Hivatal (védjegyek és formatervezési minták) (OHIM) negyedik fellebbezési tanácsának az R 6/2008-4. sz. ügyben 2009. augusztus 25-én hozott határozatát abban a részében, amelyben helyt ad az 1 301 019. számú CENTROTHERM közösségi védjegy megszűnésének megállapítása iránti kérelemnek,
a Belső Piaci Harmonizációs Hivatalt (védjegyek és formatervezési minták) és a centrotherm Clean Solutions GmbH & Co. KG-t kötelezze az eljárás költségeinek viselésére.
A megtámadott határozat a 207/2009 rendelet (1) 51. cikkének (1) bekezdésébe ütközik, mivel tévesen ítéli meg a fellebbező ügyvezetőjének a törlési osztály elé terjesztett, eskü alatt tett nyilatkozatának bizonyító erejét. A fellebbezési tanács és a Törvényszék véleményével ellentétben ez az eskü alatt tett nyilatkozat még a Törvényszék ítélkezési gyakorlata szerint is elfogadható bizonyítási eszköznek minősül a 207/2009 rendelet 78. cikke (1) bekezdésének f) pontja értelmében.
A Törvényszék ezenkívül tévesen értelmezte a 207/2009 rendelet 76. cikkének (1) bekezdését is. Az alsóbb fórumok álláspontjával ellentétben a 207/2009 rendelet 76. cikke (1) bekezdésének egyértelmű szövege, valamint a 207/2009 rendelet megszűnésre vonatkozó szabályainak rendszertana alapján a 207/2009 rendelet 51. cikkének (1) bekezdése szerint a hivatalból történő vizsgálat elve érvényesül.
A fellebbező által a fellebbezési tanács előtti eljárásban előterjesztett dokumentumokat nem lett volna szabad elkésettként elutasítani. Ez egyrészt a 207/2009 rendelet rendszertanából, különösen a megszűnés megállapítása iránti eljárásban érvényesülő, használatra vonatkozó szabályoknak a felszólalásra és a viszonylagos kizáró okok miatti törlésre vonatkozó szabályokkal való összehasonlításából, másrészt a bizonyítási teher megosztására vonatkozó általános elvekből következik.
Ezekre a körülményekre tekintettel a 2868/95 rendelet (2) 40. szabálya (5) bekezdésének teleológiai redukciója szükséges.
Amennyiben a Törvényszék elutasítja a 2868/95 rendelet 40. szabálya (5) bekezdésének teleológiai redukcióját, úgy az nem alkalmazható, mivel ellentétben áll a 207/2009 rendelet rendelkezéseivel és rendszertanával, és az arányosság általános jogállami alapelvébe ütközik.
(2) A közösségi védjegyről szóló 40/94/EK tanácsi rendelet végrehajtásáról szóló, 1995. december 13-i 2868/95/EK bizottsági rendelet (HL 1995., L 303., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 17. fejezet, 1. kötet, 189. o.).
Az Oberster Gerichtshof (Ausztria) által 2011. november 30-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — Niederösterreichische Landes-Landwirtschaftskammer kontra Anneliese Kuso
(C-614/11. sz. ügy)
Felperes: Niederösterreichische Landes-Landwirtschaftskammer
Alperes: Anneliese Kuso
Ellentétes-e a 2002/73/EK irányelvvel módosított 76/207/EGK irányelv (1) 3. cikke (1) bekezdésének a) és c) pontjával az olyan nemzeti szabályozás, amely szerint a nemen alapuló — a munkaviszonynak az említett irányelv hatálybalépése (a jelen esetben: Ausztria Európai Unióhoz történő csatlakozása) előtt kötött határozott idejű egyedi munkaszerződés alapján kizárólag az idő múlása következtében történő megszűnésével összefüggő — hátrányos megkülönböztetés kérdése nem a határozott időtartamra vonatkozó, a csatlakozás előtt rögzített szerződéses kikötés alapján — „elbocsátás[i feltételként]” —, hanem csak a szerződés meghosszabbítása iránti kérelem elutasításával összefüggésben — „munkaerő-toborzás[i] feltétel[ként]” — vizsgálandó?
(1) A 2002. szeptember 23-i 2002/73/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvvel módosított, a férfiak és a nők közötti egyenlő bánásmód elvének a munkavállalás, a szakképzés, az előmenetel és a munkakörülmények terén történő végrehajtásáról szóló, 1976. február 9-i 76/207/EGK tanácsi irányelv (HL L 39., 40. o.; magyar nyelvű különkiadás 5. fejezet, 1. kötet, 187. o.)
Az Oberlandesgericht Braunschweig (Németország) által 2011. december 7-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — International Jet Management GmbH ellen kiszabott pénzbírság
(C-628/11. sz. ügy)
Kiterjed-e a megkülönböztetés EUMSZ 18. cikkben (korábban EKSZ 12. cikk) szabályozott tilalmának hatálya arra az esetre, ha valamely tagállam (a Németországi Szövetségi Köztársaság) a Közösségben a légi járatok működtetésére vonatkozó közös szabályokról szóló, 2008. szeptember 24-i 1008/2008[/EK] európai parlamenti és tanácsi rendelet 3. és 8. cikke értelmében vett, valamely másik tagállamban (az Osztrák Köztársaságban) kiadott érvényes működési engedéllyel rendelkező légi fuvarozótól berepülési engedélyt követel meg a harmadik országokból a tagállam területére tartó (kereskedelmi célú) nem menetrend szerinti járatok vonatkozásában?
Az első kérdésre adandó igenlő válasz esetén az engedélyezési követelmény már önmagában ellentétes-e az EUMSZ 18. cikkel (korábban EKSZ 12. cikk) abban az esetben, ha a berepülési engedélyt, amelynek beszerzése pénzbírság kiszabása útján kényszeríthető ki, a harmadik országokból induló légi járatok vonatkozásában csak a többi tagállamban közlekedési engedélyt (működési engedélyt) kapott légi fuvarozóktól követelik meg, a Németországi Szövetségi Köztársaságban szerzett közlekedési engedéllyel rendelkező légi fuvarozóktól azonban nem?
Abban az esetben, ha az EUMSZ 18. cikk (korábban EKSZ 12. cikk) alkalmazandó ugyan (első kérdés), de az engedélyezési követelmény önmagában nem tekinthető megkülönböztető jellegűnek (második kérdés), a berepülési engedélynek az érintett fél harmadik országokból a Németországi Szövetségi Köztársaságba indított légi járatai vonatkozásában történő — pénzbírság terhe melletti — kiadása a megkülönböztetés tilalmának megsértése nélkül függővé tehető-e attól, hogy a tagállam légi fuvarozója igazolja-e az engedélyező hatóság előtt, hogy a Németországi Szövetségi Köztársaságban szerzett közlekedési engedéllyel rendelkező légi fuvarozók nem képesek a repülések lebonyolítására (rendelkezésre nem állási nyilatkozat)?
Az Administrativen Sad — Varna (Bulgária) által 2011. december 15-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — Stroy Trans EOOD kontra Direktor na Direktsia „Obzhalvane i upravlenie na izpalnenieto” — Varna pri Tsentralno Upravlenie na Natsionalnata Agentsia za Prihodite
(C-642/11. sz. ügy)
Felperes: Stroy Trans EOOD
Úgy kell-e értelmezni a közös hozzáadottértékadó-rendszerről szóló, 2006. november 28-i 2006/112/EK tanácsi irányelv (1) 203. cikkét, hogy a valamely személy által a számlán feltüntetett HÉA-t attól függetlenül meg kell fizetni, hogy e feltüntetés indokolt-e (az értékesítés, a szolgáltatás vagy a kifizetés meghiúsulása), valamint úgy, hogy a Zakon za danak varhu dobavenata stoynost (HÉA-törvény) alkalmazását ellenőrző szervek arra a nemzeti rendelkezésre tekintettel, amely szerint a számlát csak annak kibocsátója helyesbítheti, nem jogosultak az adott személy által feltüntetett adó helyesbítésére?
Sérti-e az adósemlegesség, az arányosság és a bizalomvédelem elvét az a közigazgatási és ítélkezési gyakorlat, amely szerint az egyik féllel (a számlán megjelölt beszerzővel vagy igénybevevővel) szemben adóellenőrzési határozat útján megtagadják az adólevonási jogot, míg a másik fél (a számla kibocsátója) esetében — ugyancsak adóellenőrzési határozat útján — mellőzik a feltüntetett HÉA helyesbítését, mégpedig a következő esetekben:
a számla kibocsátója a nála végzett adóellenőrzés során nem mutatott be okiratokat;
a számla kibocsátója az adóellenőrzési eljárásban bemutatott okiratokat, az értékesítői azonban nem terjesztettek elő bizonyítékokat, vagy az előterjesztett bizonyítékok alapján nem állapítható meg, hogy ténylegesen sor került a termékértékesítésre vagy a szolgáltatásnyújtásra;
a számla kibocsátójával szembeni adóellenőrzési eljárás során nem ellenőrizték az értékesítési láncban érintett ügyleteket?
Az Administrativen Sad — Varna (Bulgária) által 2011. december 15-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — LVK-56 EOOD kontra Direktor na Direktsia „Obzhalvane i upravlenie na izpalnenieto” — Varna pri Tsentralno Upravlenie na Natsionalnata Agentsia za Prihodite
(C-643/11. sz. ügy)
Felperes: LVK-56 EOOD
A HÉA helytelen felszámításának valamennyi esetére kiterjed-e a közös hozzáadottértékadó-rendszerről szóló, 2006. november 28-i 2006/112/EK tanácsi irányelv (1) 203. cikkének hatálya, ideértve azokat az eseteket is, amelyekben adóztatandó tényállás megvalósulása nélkül bocsátották ki a HÉA-t feltüntető számlát? Az e kérdésre adandó igenlő válasz esetén: megköveteli-e a 2006/112 irányelv 203. és 273. cikke, hogy a tagállamok kifejezetten szabályozzák, hogy meg kell fizetni az olyan számlán feltüntetett HÉA-t, amelynek tekintetében az ügylet nem valósult meg, vagy elegendő az irányelv azon általános szabályának átültetése, amely szerint az adót bármely olyan személynek meg kell fizetnie, aki adót tüntet fel a számlán?
Megköveteli-e a 2006/112 irányelv 73., 179. és 203. cikke a 2006/112 irányelv (39) preambulumbekezdésére tekintettel és az adólevonások pontosságának biztosítása érdekében, hogy abban az esetben, ha adóztatandó tényállás megvalósulása nélkül tüntettek fel HÉA-t a számlán, az adóbeszedési szervek elvégezzék az adóalap és a felszámított adó helyesbítését?
A 2006/112 irányelv 395. cikke szerinti különös intézkedéseknek minősülhet-e az olyan adózási gyakorlat, mint az alapügybeli, amely szerint az adóbeszedési szervek az adólevonások ellenőrzése céljából csak az elvégzett adólevonást vizsgálják felül, miközben a teljesített ügyletek utáni adót már pusztán azért feltétlenül megfizetendőnek tekintik, mert azt feltüntették a számlán? Az e kérdésre adandó igenlő válasz esetén: lehetőség van-e a 2006/112 irányelv 203. cikke alapján arra — és ha igen, mely esetekben —, hogy ugyanazon ügylet tekintetében először — azért, mert adót tüntetett fel a számlán — az értékesítőre vagy a szolgáltatóra, másodszor pedig — azáltal, hogy megtagadják tőle az adólevonási jogot — az értékesítés beszerzőjére vagy a szolgáltatás igénybevevőjére vessenek ki HÉA-t?
Sérti-e a HÉA halmozódásának tilalmát, és ellentétes-e a jogbiztonság, az egyenlő bánásmód és az adósemlegesség elvével az olyan adózási gyakorlat, mint az alapügybeli, amely szerint valamely adóköteles értékesítés beszerzőjétől vagy valamely adóköteles szolgáltatás igénybevevőjétől „az ügylet teljesítését alátámasztó bizonyíték hiányában” anélkül tagadják meg az adólevonási jogot, hogy figyelembe vennék azokat a korábban tett megállapításokat, amelyek szerint az értékesítőt vagy a szolgáltatót terhelő adófizetési kötelezettség keletkezett, és az adót annak meg kell fizetnie, miközben az adólevonási jog keletkezésének értékeléséig az érintett adóellenőrzési határozatot nem módosították, illetve nem merült fel ezt szükségessé tevő ok, és nem nyert megállapítást, hogy azt az állam által előírt módon meg kellene változtatni?
Lehetőség van-e a 2006/112 irányelv 167. cikke és 168. cikkének a) pontja alapján arra, hogy megtagadják az adólevonási jogot valamely adóköteles értékesítés olyan beszerzőjétől vagy valamely adóköteles szolgáltatás olyan igénybevevőjétől, aki, illetve amely az irányelv 178. cikkének valamennyi feltételét teljesíti, miután az értékesítővel vagy a szolgáltatóval szemben hozott és jogerőre emelkedett adóellenőrzési határozat nem helyesbítette az adott ügylet tekintetében felszámított HÉA-t „az adóztatandó tényállás megvalósulásának hiánya” miatt, hanem elismerte az adófizetési kötelezettség létrejöttét, és azt figyelembe vette az érintett adómegállapítási időszak elszámolási eredményének megállapítása során? Jelentőséggel bír-e e kérdés megválaszolása szempontjából az a körülmény, hogy az értékesítő vagy a szolgáltató az adóellenőrzés során nem mutatott be számviteli bizonylatokat, és az ezen időszak adóelszámolási eredményét kizárólag a HÉA-bevallások, valamint a beszerzésre és értékesítésre vonatkozó nyilvántartások adatai alapján állapították meg?
Az előző kérdésekre adandó válaszoktól függően: úgy kell-e értelmezni a 2006/112 irányelv 167. cikkét és 168. cikkének a) pontját, hogy olyan körülmények között, mint az alapügyben, a HÉA semlegessége megköveteli, hogy az adóalany levonhassa az ügyletek tekintetében felszámított adót?
A Bundesgerichtshof (Németország) által 2011. december 16-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — Land Berlin kontra Ellen Mirjam Sapir és társai
(C-645/11. sz. ügy)
Felperes: Land Berlin
Alperesek: Ellen Mirjam Sapir, Michael J. Busse, Mirjam M. Birgansky, Gideon Rumney, Benjamin Ben-Zadok, Hedda Brown
A jogalap nélkül teljesített kifizetés visszakövetelése akkor is a 44/2001/EK rendelet (1) 1. cikkének (1) bekezdése értelmében vett polgári ügynek minősül-e, ha valamely hatóság a szövetségi tartományok egyikét arra utasítja, hogy kárpótlás céljából fizesse ki a károsultaknak a földterületre vonatkozó adásvételi szerződésből származó bevétel egy részét, a tartomány azonban ehelyett tévedésből a teljes vételárat átutalja a károsultaknak?
Akkor is fennáll-e a keresetek között a 44/2001/EK rendelet 6. cikkének 1. pontja szerint szükséges szoros kapcsolat, ha az alperesek további kárpótlási igényekre hivatkoznak, amelyek tárgyában csak egységes határozat hozható?
Azokra az alperesekre is alkalmazható-e a 44/2001/EK rendelet 6. cikkének 1. pontja, akiknek lakóhelye nem az Európai Unióban van? Ha igen: akkor is így van-e ez, ha az ítélet elismerése az alperes lakóhelye szerinti államban a kibocsátó állammal kötött kétoldalú egyezmény alapján joghatóság hiányában megtagadható?
A Juzgado Mercantil de Barcelona (Spanyolország) által 2011. december 30-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — Serveis en Impressio i Retolacio Vargas, S.L. kontra NCG Banco, S.A.
(C-664/11. sz. ügy)
Felperes: Serveis en Impressio i Retolacio Vargas, S.L.
Alperes: NCG Banco, S.A.
Befektetési tanácsadási szolgáltatásnak kell-e tekinteni a MiFID-irányelv (1) 4. cikke (1) bekezdésének 4. pontjában foglalt meghatározás alapján, ha a hitelintézet ügyfelének kamatswap-ügyletet kínál fel korábbi pénzügyi ügyletek kamatváltozásaiból eredő kockázat fedezésére?
Meg kell-e állapítani a befektető és a tanácsadó hitelintézet által megkötött kamatswap–ügylet semmisségét a hivatkozott irányelv 19. cikkének (4) bekezdésében foglalt, lakossági befektetőre vonatkozó alkalmassági teszt elmulasztása esetén?
Amennyiben a nyújtott szolgáltatás a fentiek értelmében nem minősül befektetési tanácsadásnak, a magával a hitelintézettel kötött szerződés semmisségének megállapításával jár-e önmagában az a körülmény, hogy egy olyan összetett pénzügyi eszközt, mint a kamatswap-ügylet, a hitelintézetnek felróható okból a MiFID-irányelv 19. cikkének (5) bekezdésében foglalt megfelelőségi teszt elvégzése nélkül szereznek meg?
Önmagában az a körülmény, hogy a hitelintézet az általa vagy más hitelintézet által nyújtott jelzáloghitelhez kapcsolódó összetett pénzügyi eszközt kínál, a MiFID-irányelv 19. cikkének (9) bekezdése alapján elegendő oknak bizonyul-e a hivatkozott 19. cikkben foglalt, a lakossági befektető esetében a hitelintézet által elvégzendő alkalmassági és megfelelőségi teszt lefolytatására vonatkozó kötelezettség alkalmazásának kizárására?
A MiFID-irányelv 19. cikkében meghatározott kötelezettségek kizárása érdekében szükséges-e, hogy a befektetők védelmét biztosító — a hivatkozott irányelvben foglaltakhoz hasonló — jogszabályi rendelkezések hatálya alá tartozzon az a pénzügyi termék, amelyhez a felkínált pénzügyi eszközök kapcsolódnak?
(1) A pénzügyi eszközök piacairól, a 85/611/EGK és a 93/6/EGK tanácsi irányelv, és a 2000/12/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv módosításáról, valamint a 93/22/EGK tanácsi irányelv hatályon kívül helyezéséről szóló, 2004. április 21-i 2004/39/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL L 145., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 6. fejezet, 7. kötet, 263. o.).
A Juzgado Mercantil de Barcelona (Spanyolország) által 2011. december 30-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — Alfonso Carlos Amselem Almor kontra NCG Banco, S.A.
(C-665/11. sz. ügy)
Felperes: Alfonso Carlos Amselem Almor
Alperes: NCG Banco S.A.
Befektetési tanácsadási szolgáltatásnak kell-e tekinteni a MiFID-irányelv (1) 4. cikke (1) bekezdésének 4. pontjában foglalt meghatározás alapján, ha a hitelintézet a vele előzetesen jelzáloghitel-szerződést kötő ügyfelének kamatswap-ügyletet kínál fel az eredeti ügylet kamatváltozásaiból eredő kockázat fedezésére?
Meg kell-e állapítani a befektető és a tanácsadó hitelintézet által megkötött kamatswap-ügylet semmisségét a hivatkozott irányelv 19. cikkének (4) bekezdésében foglalt, lakossági befektetőre vonatkozó alkalmassági teszt elmulasztása esetén?
Önmagában az a körülmény, hogy a hitelintézet jelzáloghitelhez kapcsolódó összetett pénzügyi eszközt kínál, a MiFID-irányelv 19. cikkének (9) bekezdése alapján elegendő oknak bizonyul-e a hivatkozott 19. cikkben foglalt, a lakossági befektető esetében a hitelintézet által elvégzendő alkalmassági és megfelelőségi teszt lefolytatására vonatkozó kötelezettség alkalmazásának kizárására?
Tribunale Amministrativo per la Sardegna (Olaszország) által 2012. január 2-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — Danilo Tola kontra Ministero della Difesa
(C-4/12. sz. ügy)
Felperes: Danilo Tola
Alperes: Ministero della Difesa
Az előzetes döntéshozatal iránti kérelem 2012. január 5-én történt visszavonása következtében a Bíróság 2012. január 18-i végzésével elrendelte az ügy törlését.
Az Augstākās tiesas Senāts (Lett Köztársaság) által 2012. január 17-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — Mohamad Zakaria
(C-23/12. sz. ügy)
Fellebbező: Mohamad Zakaria
A személyek határátlépésére irányadó szabályok közösségi kódexének (Schengeni határ-ellenőrzési kódex) létrehozásáról szóló, 2006. március 15-i 562/2006 európai parlamenti és tanácsi rendelet (1) 13. cikkének (3) bekezdése biztosítja-e az érintett számára, hogy ne csak az országba történő beléptetését megtagadó határozattal szemben élhessen jogorvoslattal, hanem a belépését engedélyező határozat meghozatalát megelőző eljárás során elkövetett szabálysértésekkel szemben is?
Az első kérdésre adott igenlő válasz esetén, figyelemmel az 562/2006 rendelet (20) preambulumbekezdésében és 6. cikkének (1) bekezdésében, valamint az Európai Unió Alapjogi Chartájának 47. cikkében foglaltakra, előírja-e a hivatkozott jogszabály a tagállam számára a bíróság előtti hatékony jogorvoslat biztosítására vonatkozó kötelezettséget?
Az első kérdésre adott igenlő, és a második kérdésre adott nemleges válasz esetén, figyelemmel az 562/2006 rendelet (20) preambulumbekezdésében és 6. cikkének (1) bekezdésében, valamint az Európai Unió Alapjogi Chartájának 47. cikkében foglaltakra, előírja-e ugyanezen rendelet 13. cikkének (3) bekezdése a tagállam számára az olyan közigazgatási szerv előtti hatékony jogorvoslat biztosítására vonatkozó kötelezettséget, amely intézményi és funkcionális szempontból ugyanazokat a garanciákat nyújtja, mint egy bíróság?
(1) HL L 105., 1. o.
2012. január 31-én benyújtott kereset — Európai Bizottság kontra Lengyel Köztársaság
(C-48/12. sz. ügy)
Felperes: Európai Bizottság (képviselők: P. Hetsch, S. Petrova és K. Herrmann meghatalmazottak)
A Bíróság állapítsa meg, hogy a Lengyel Köztársaság, mivel nem fogadta el azokat a törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezéseket, amelyek szükségesek ahhoz, hogy megfeleljen a környezeti levegő minőségéről és a Tisztább levegőt Európának elnevezésű programról szóló, 2008. május 21-i 2008/50/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvnek, vagy legalábbis e rendelkezések elfogadásáról nem értesítette a Bizottságot, a Lengyel Köztársaság nem teljesítette az említett irányelv 33. cikkének (1) bekezdéséből eredő kötelezettségeit;
a Bíróság az EUMSZ 260. cikk (3) bekezdése alapján kötelezze a Lengyel Köztársaságot a jelen ügyben hozott ítélet kihirdetésétől számítva napi 71 521,38 euró büntetés megfizetésére, a 2008/50/EK irányelvet átültető intézkedések közlésére vonatkozó kötelezettség nem teljesítése miatt;
A Bizottság azt állítja, hogy a Lengyel Köztársaság nem teljesítette a 2008/50/EK irányelv (a továbbiakban: CAFE irányelv) 33. cikkének (1) bekezdéséből eredő kötelezettségeit.
A CAFE irányelv a légszennyezés terén uniós szinten elfogadott fő jogi eszköz, célja tehát a környezet és az emberi egészség védelme. Többek között vizsgálati és mérési szabályokat ír elő, valamint a levegőben található részecskék, az emberi egészségre legártalmasabb anyagok koncentrációjának csökkentését. Előírja a tagállamok számára a PM2,5-expozíciókoncentráció 20 μg/m3-re csökkentését 2015-ig. Emellett az irányelv a PM2,5-re vonatkozóan 2010. január 1-jéig elérendő 25 μg/m3 célértéket határoz meg. Azt is megköveteli a tagállamoktól, hogy 2015-ig a PM2,5-re vonatkozóan érjék el a 25 μg/m3 határértéket (1. szakasz) miközben a 2. szakaszban a határértéknek 25 μg/m3–nek kell lennie (2020-ra). Emellett a CAFE irányelv kötelezi a tagállamokat, hogy hozzák nyilvánosságra a levegő minőségére és az irányelv értelmében hozott egyéb intézkedésekre vonatkozó információkat (26. és azt követő cikkek).
A CAFE irányelv 33. cikkének (1) bekezdése értelmében a Lengyel Köztársaságnak el kellet fogadnia és hatályba kellett léptetnie azon nemzeti jogszabályi rendelkezéseket, amelyek szükségesek ahhoz, hogy 2010. június 11-ig megfeleljen az irányelvnek.
A Lengyel Köztársaság nem építette be a lengyel jogba és nem léptette hatályba a szükséges rendelkezéseket. A környezetvédelmi minisztérium részéről a környezetvédelmi törvény és más jogszabályok módosítására vonatkozó törvénytervezet irányvonalainak kidolgozása nem elegendő a 2008/50/EK irányelv 33. cikkének (1) bekezdése alapján fennálló kötelezettség teljesítéséhez.
A lengyel hatóságok arról tájékoztatták a Bizottságot, hogy a kén-dioxid (SO2) és a nitrogén-oxidok (NO) kibocsátásának kezelésére vonatkozó rendszernek és a csökkentés nemzeti tervének kidolgozására vonatkozó kötelezettségnek köszönhetően az üvegházhatású gázok és más anyagok kibocsátása kezelésének rendszeréről szóló 2009. július 17-i törvény 13. és 15. cikke révén részlegesen végrehajtották a CAFE irányelv 6. cikke (1) bekezdését és 23. cikkét.
A Törvényszék (negyedik tanács) T-54/06. sz., Kendrion kontra Bizottság ügyben 2011. november 16-án hozott ítélete ellen a Kendrion NV által 2012. február 1-jén benyújtott fellebbezés
(C-50/12. sz. ügy)
Fellebbező: Kendrion NV (képviselők: P. Glazener és T. Ottervanger ügyvédek)
a Bíróság a felhozott jogalapok alapján részben vagy egészben helyezze hatályon kívül az ítéletet;
a fellebbező tekintetében egészben vagy részben semmisítse meg a határozatot;
törölje vagy csökkentse a fellebbezővel szemben kiszabott bírságot;
másodlagosan: utalja vissza az ügyet a Törvényszék elé, hogy az a Bíróság jogi álláspontja alapján ismét határozzon;
a Bizottságot kötelezze a jelen eljárásban, valamint a Törvényszék előtti eljárásban felmerült költségek viselésére.
A fellebbező az első jogalap keretében azt kifogásolja, hogy a Törvényszék tévesen értelmezte az uniós jogot, továbbá ellentmondásos és hiányos az ítélet indokolása abban a részében, amelyben a Törvényszék úgy határozott, hogy a Bizottság jogi szempontból megfelelően mutatta be, hogy miért magasabb a Kendrion társasággal szemben kiszabott bírság, mint az a bírság, amelyet a Fardem társasággal szemben szabott ki.
A fellebbező a második jogalap keretében azt kifogásolja, hogy a Törvényszék annak megítélése során, hogy a Bizottság megállapíthatta-e, hogy a Kendrion egyetemlegesen felel a korábbi leányvállalatával, a Fardem társasággal szemben kiszabott bírságért, tévesen alkalmazta a jogot, és a Törvényszék tévedett a bizonyítékok konkrét értékelése során is, ezáltal pedig eljárási hibát vétett. Ítéletében a Törvényszék tévesen osztotta meg a bizonyítási terhet, nyilvánvalóan tévesen ítélte meg a tényeket és nyilvánvalóan tévesen értékelte a bizonyítékokat. Ezenkívül a Törvényszék hiányosan indokolta álláspontját és nem tért ki megfelelően a Kendrion előterjesztésére.
A fellebbező a harmadik jogalap keretében a megtámadott ítéletben szereplő azon megfontolásokat kifogásolja, amelyek keretében a Törvényszék a Kendrion második, negyedik és ötödik jogalapját vizsgálta, majd elutasította. A Törvényszék az uniós jog téves értelmezéséből indult ki, amikor kimondta, hogy a Kendrion anyavállalattal szemben, amely a jogsértésben részt sem vett, olyan önálló pénzbírságot lehet kiszabni, amely magasabb, mint a jogsértést elkövető Fardem leányvállalattal szemben kiszabott bírság. A Törvényszék megsértette továbbá az egyenlő bánásmód elvét, az álláspontját pedig ellentmondásosan és hiányosan indokolta.
A fellebbező a negyedik jogalap keretében azt kifogásolja, hogy a Törvényszék jogsértő módon utasította el „hatástalanként” a Kendrion azon érvét, hogy a Törvényszék előtti eljárás túlságosan elhúzódott. Úgy tűnik, hogy a Törvényszék úgy véli, hogy nincs hatásköre az előtte folyó eljárás szabálytalanságainak megítélésére. Ha pedig maga a Törvényszék valóban nem jogosult arra, hogy az előtte folyó eljárás elhúzódása miatt csökkentse a bírság összegét, akkor bizonyára a Bíróság feladata, hogy ezt a jogbiztonság szempontjából fontos kérdést megítélje, és ebből a szükséges következményeket levonja.
A Törvényszék 2012. február 2-i ítélete — EI du Pont de Nemours és társai kontra Bizottság
(T-76/08. sz. ügy) (1)
(Verseny - Kartellek - A kloroprén gumi piaca - Az EK 81. cikk EGT-Megállapodás 53. cikkének megsértését megállapító határozat - Az árak rögzítése - A piac felosztása - A jogsértő magatartás betudhatósága - Közös vállalat - Bírságkiszabási iránymutatás - Enyhítő körülmények - Együttműködés)
Felperesek: EI du Pont de Nemours and Company (Wilmington, Delaware, Egyesült Államok); DuPont Performance Elastomers LLC (Wilmington); és DuPont Performance Elastomers SA (Grand-Saconnex, Svájc) (képviselők: J. Boyce és A. Lyle-Smythe solicitors)
Alperes: az Európai Bizottság (képviselők: kezdetben X. Lewis és Bottka V., később Bottka V. és V. Di Bucci, végül Bottka V., S. Noë és A. Biolan meghatalmazottak)
Egyrészt a 2008. június 23-i C(2008) 2974 végleges bizottsági határozattal módosított, a[z EK 81. cikk] és az EGT-Megállapodás 53. cikkének alkalmazására vonatkozó 2007. december 5-i C(2007) 5910 végleges bizottsági határozat (COMP/38.629 „kloroprén gumi”-ügy) 1. és 2. cikkének az EI du Pont de Nemours and Companyra vonatkozó részében történő megsemmisítése, másrészt a felperesekkel szemben e határozattal egyetemlegesen kiszabott bírság összegének csökkentése iránti kérelem.
A Törvényszék az EI du Pont de Nemours and Company-t, a DuPont Performance Elastomers LLC-t és a DuPont Performance Elastomers SA-t kötelezi a költségek viselésére.
(1) HL C 116., 2008.5.9.
A Törvényszék 2012. február 2-i ítélete — Dow Chemical kontra Bizottság
(T-77/08. sz. ügy) (1)
Felperes: Dow Chemical Company (Midland, Michigan, Egyesült Államok) (képviselők: D. Schroeder és T. Graf ügyvédek)
Elsődlegesen a 2008. június 23-i C(2008) 2974 végleges bizottsági határozattal módosított, a[z EK 81. cikk] és az EGT-Megállapodás 53. cikkének alkalmazására vonatkozó 2007. december 5-i C(2007) 5910 végleges bizottsági határozat (COMP/38.629 „kloroprén gumi”-ügy) felperest érintő részének megsemmisítése, másodlagosan az e határozattal a felperessel szemben kiszabott bírság összegének csökkentése iránti kérelem.
A Törvényszék a Dow Chemical Company-t kötelezi a költségek viselésére.
A Törvényszék 2012. február 2-i ítélete — Denki Kagaku Kogyo és Denka Chemicals kontra Bizottság
(T-83/08. sz. ügy) (1)
(Verseny - Kartellek - A kloroprén gumi piaca - Az EK 81. cikk EGT-Megállapodás 53. cikkének megsértését megállapító határozat - Az árak rögzítése - A piac felosztása - Kartellben való részvétel bizonyítása - A kartelltől való elhatárolódás bizonyítása - A jogsértés időtartama - Védelemhez való jog - Iratbetekintés - Bírságkiszabási iránymutatás - Visszaható hatály tilalma - Jogos bizalom - Arányosság elve - Enyhítő körülmények)
Felperes: Denki Kagaku Kogyo Kabushiki Kaisha (Tokió, Japán) és Denka Chemicals GmbH (Düsseldorf, Németország) (képviselők: kezdteben G. van Gerven, T. Franchoo és D. Fessenko, később T. Franchoo, B. Bär-Bouyssière és A. de Beaugrenier ügyvédek)
Alperes: az Európai Bizottság (képviselők: S. Noë és Bottka V. meghatalmazottak)
Elsődlegesen a[z EK 81. cikk] és az EGT-Megállapodás 53. cikkének alkalmazására vonatkozó 2007. december 5-i C(2007) 5910 végleges bizottsági határozat (COMP/38.629 „kloroprén gumi”-ügy) felpereseket érintő részében történő megsemmisítése, valamint másodlagosan a felperesekkel szemben e határozattal kiszabott bírság összegének csökkentése iránti kérelem.
A Törvényszék a Denki Kagaku Kogyo Kabushiki Kaishát és a Denka Chemicals GmbH-t kötelezi a költségek viselésére.
A Törvényszék 2012. február 2-i ítélete — skytron energy kontra OHIM (arraybox)
(T-321/09. sz. ügy) (1)
(Közösségi védjegy - Az arraybox közösségi szóvédjegy bejelentése - Feltétlen kizáró ok - Leíró jelleg - A megkülönböztető képesség hiánya - A 207/2009/EK rendelet 7. cikke (1) bekezdésének b) és c) pontja)
Felperes: skytron energy GmbH & Co. KG (Berlin, Németország) (képviselők: H. J. Omsels és C. Danziger ügyvédek)
Az OHIM első fellebbezési tanácsának az arraybox szómegjelölés közösségi védjegyként történő lajstromozása tárgyában 2009. június 4-én hozott határozata (R 1680/2008-1. sz. ügy) ellen benyújtott kereset.
A Törvényszék a skytron energy GmbH & Co. KG-t kötelezi a költségek viselésére.
A Törvényszék 2012. február 2-i ítélete — Görögország kontra Bizottság
(T-469/09. sz. ügy) (1)
(EMOGA - Garanciarészleg - A közösségi finanszírozásból kizárt kiadások - A paradicsom-feldolgozó és a rizstároló ágazatok - Alapvető ellenőrzések - Bizonyos közösségi támogatási programokra vonatkozó integrált igazgatási és ellenőrzési rendszer - Az arányosság elve)
Felperes: Görögország (képviselők: I. K. Chalkias és S. Papaïoannou meghatalmazottak)
Alperes: Európai Bizottság (képviselők: P. Rossi és A. Markoulli meghatalmazottak)
Az Európai Mezőgazdasági Orientációs és Garanciaalap (EMOGA) Garanciarészlege, az Európai Mezőgazdasági Garanciaalap (EMGA) és az Európai Mezőgazdasági Vidékfejlesztési Alap (EMVA) terhére a tagállamok által kifizetett egyes kiadásoknak a közösségi finanszírozásból való kizárásáról szóló, 2009. szeptember 24-i 2009/721/EK bizottsági határozat (HL L 257., 28. o.) megsemmisítése iránti kérelem.
A Törvényszék 2012. február 7-i végzése — Hartmann-Lamboy kontra OHIM — Diptyque (DYNIQUE)
(T-305/10. sz. ügy) (1)
(Közösségi védjegy - Felszólalási eljárás - A DYNIQUE közösségi szóvédjegy bejelentése - A DIPTYQUE korábbi közösségi szóvédjegy - Viszonylagos kizáró ok - Összetéveszthetőség - A 207/2009/EK rendelet 8. cikke (1) bekezdésének b) pontja)
Felperes: Marlies Hartmann-Lamboy (Westerburg, Németország) (képviselő: R. Loos ügyvéd)
Alperes: Belső Piaci Harmonizációs Hivatal (védjegyek és formatervezési minták) (OHIM) (képviselők kezdetben: A. Pohlmann, később: G. Schneider meghatalmazottak)
A másik fél az OHIM fellebbezési tanácsa előtti eljárásban: Diptyque SAS (Párizs, Franciaország)
Az OHIM első fellebbezési tanácsának a Diptyque SAS és Marlies Hartmann-Lamboy közötti felszólalási eljárással kapcsolatban 2010. május 7-én hozott határozata (R 1217/2009-1. sz. ügy) ellen benyújtott kereset.
A Törvényszék Marlies Hartmann-Lamboyt kötelezi a költségek viselésére.
A Törvényszék 2012. február 2-i ítélete — Goutier kontra OHIM — Euro Data (ARANTAX)
(T-387/10. sz. ügy) (1)
(Közösségi védjegy - Felszólalási eljárás - Az ARANTAX közösségi szóvédjegy bejelentése - Az ANTAX korábbi nemzeti szóvédjegy - Viszonylagos kizáró ok - Összetéveszthetőség - A 207/2009/EK rendelet 8. cikke (1) bekezdésének b) pontja - A korábbi védjegy tényleges használata - A 207/2009 rendelet 42. cikkének (2) és (3) bekezdése)
Felperes: Klaus Goutier (Frankfurt am Main, Németország) (képviselő: E. Happe ügyvéd)
A másik fél a fellebbezési tanács előtti eljárásban, beavatkozó a Törvényszék előtti eljárásban: Euro Data GmbH & Co. KG, Datenverarbeitungsdienst (Saarbrücken, Németország) (képviselő: D. Wagner ügyvéd)
Az OHIM negyedik fellebbezési tanácsának 2010. július 1-jén, az Euro Data GmbH & Co. KG, Datenverarbeitungsdienst és Klaus Goutier közötti felszólalási eljárással kapcsolatban hozott határozata (R 126/2009-4. sz. ügy) ellen benyújtott kereset.
A Törvényszék Klaus Goutiert kötelezi a költségek viselésére.
A Törvényszék 2012. február 7-i ítélete — Dosenbach-Ochsner kontra OHIM — Sisma (Elefántok ábrázolása egy téglalapban)
(T-424/10. sz. ügy) (1)
(Közösségi védjegy - Törlési eljárás - Elefántokat egy téglalapban ábrázoló közösségi ábrás védjegy - Elefántot ábrázoló korábbi nemzetközi és nemzeti ábrás védjegyek, és »elefanten« korábbi nemzeti szóvédjegy - Viszonylagos kirázó ok - Összetéveszthetőség - A megjelölések hasonlósága - A 207/2009/EK rendelet 8. cikke (1) bekezdésének b) pontja - Korábbi védjegyek megkülönböztető képessége)
Felperes: Dosenbach-Ochsner AG Schuhe und Sport (Dietikon, Svájc) (képviselő: O. Rauscher ügyvéd)
A másik a fellebbezési tanács előtti eljárásban, beavatkozó a Törvényszék előtti eljárásban: Sisma SpA (Mantova, Olaszország) (képviselő: F. Caricato ügyvéd)
Az OHIM negyedik fellebbezési tanácsának a Dosenbach-Ochsner AG Schuhe und Sport és a Sisma SpA közötti törlési eljárással kapcsolatban 2010. július 15-én hozott határozatával (R 1638/2008-4. sz. ügy) szemben benyújtott kereset.
A Törvényszék hatályon kívül helyezi a Belső Piaci Harmonizációs Hivatal (védjegyek és formatervezési minták) (OHIM) negyedik fellebbezési tanácsának 2010. július 15-i határozatát (R 1638/2008-4. sz. ügy).
Az OHIM saját költségein túl viseli a Dosenbach-Ochsner AG Schuhe und Sport részéről felmerült költségeket is.
A Sisma SpA maga viseli saját költségeit.
(1) HL C 317., 2010.11.20.
A Törvényszék 2012. február 2-i ítélete — Almmunia Textil kontra OHIM — FIBA-Europe (EuroBasket)
(T-596/09. sz. ügy) (1)
(Közösségi védjegy - Felszólalási eljárás - EuroBasket közösségi szóvédjegy bejelentése - Basket korábbi közösségi ábrás védjegy - Viszonylagos kizáró ok - Összetéveszthetőség - A 207/2009/EK rendelet 8. cikke (1) bekezdésének b) pontja)
Felperes: Almunia Textil, SA (La Almunia de Doña Godina, Spanyolország) (képviselő: J.E. Astiz Suárez ügyvéd)
Alperes: Belső Piaci Harmonizációs Hivatal (védjegyek és formatervezési minták) (OHIM) (képviselő: R. Manea meghatalmazott)
A másik fél a fellebbezési tanács előtti eljárásban, beavatkozó a Törvényszék előtti eljárásban: FIBA-Europe eV (München, Németország) (képviselő: T. Hogh Holub)
Az OHIM első fellebbezési tanácsának az Almunia Textil, SA és a FIBA-Europe eV közötti felszólalási eljárással kapcsolatban 2010. október 6-án hozott határozata (R 280/2010-1. sz. ügy) ellen benyújtott kereset.
Az Almunia Textil, SA maga viseli saját költségeit, valamint a Belső Piaci Harmonizációs Hivatal (védjegyek és formatervezési minták) (OHIM) és a FIBA-Europe eV részéről felmerült költségeket, ideértve az utóbbinak a fellebbezési tanács előtti eljárásban felmerült költségeit.
A Törvényszék 2012. február 7-i ítélete — Run2Day Franchise kontra OHIM — Runners Point (Run2)
(T-64/11. sz. ügy) (1)
(Közösségi védjegy - Felszólalási eljárás - A Run2 közösségi ábrás védjegy bejelentése - A korábbi, RUN2DAY közösségi szó- és ábrás védjegyek - A korábbi, RUN2DATE benelux ábrás védjegy - Viszonylagos kizáró ok - Összetéveszthetőség - A megjelölések hasonlósága - A 207/2009/EK rendelet 8. cikke (1) bekezdésének b) pontja)
Felperes: Run2Day Franchise BV (Utrecht, Hollandia) (képviselő: H. Koenraad ügyvéd)
A másik fél a fellebbezési tanács előtti eljárásban, beavatkozó a Törvényszék előtti eljárásban: Runners Point Warenhandels GmbH (Recklinghausen, Németország) (képviselő: H. Prange ügyvéd)
Az OHIM első fellebbezési tanácsának a Run2Day Franchise BV és a Runners Point Warenhandels GmbH közötti felszólalási eljárással kapcsolatban 2010. november 11-én hozott határozata (R 349/2010-1. sz. ügy) ellen indított kereset.
A Törvényszék a Belső Piaci Harmonizációs Hivatal (védjegyek és formatervezési minták) (OHIM) első fellebbezési tanácsának (az R 349/2010-1. sz. ügyben) 2010. november 11-én hozott határozatát hatályon kívül helyezi.
Az OHIM és a Runners Point Warenhandels GmbH viseli — saját költségein felül — a Run2Day Franchise BV költségeit.
A Törvényszék 2012. január 20-i végzése — Groupe Partouche kontra Bizottság
(T-315/10. sz. ügy) (1)
(Megsemmisítés iránti kereset - Összefonódások - Az összefonódást a közös piaccal összeegyeztethetőnek nyilvánító határozat - A Törvényszék eljárási szabályzata 44. cikke 1. §-ának c) pontja - Elfogadhatatlanság)
Felperes: Groupe Partouche (Párizs, Franciaország) (képviselő: J-J. Sebag ügyvéd)
Alperes: az Európai Bizottság (képviselők: A. Biolan, F. Ronkes Agerbeek és N. von Lingen ügyvédek)
Az alperest támogató beavatkozók: La française des jeux (Boulogne-Billancourt, Franciaország) és Groupe Lucien Barrière (Párizs, Franciaország) (képviselők: D. Théophile és P. Mèle ügyvédek)
A Newco vállalkozás felett a Française des Jeux és a Groupe Lucien Barrière közös irányításszerezésre vonatkozó összefonódási tervezetet a belső piaccal és az Európai Gazdasági Térségről szóló megállapodással összeegyeztethetőnek nyilvánító 2010. május 21-i C(2010) 3333 bizottsági határozat (COMP/M.5786 Française des jeux/Groupe Lucien Barrière/JV ügy) megsemmisítése iránti kérelem.
A Törvényszék elutasítja a keresetet.
A Törvényszék a Groupe Partouche-t kötelezi saját költségeinek, valamint az Európai Bizottság, a Française des Jeux és a Groupe Lucien Barrière felmerült költségeinek viselésére.
A Törvényszék elnökének 2012. január 23-i végzése — Henkel és Henkel France kontra Bizottság
(T-607/11. R. sz. ügy)
(Ideiglenes intézkedés iránti kérelem - Verseny - Nemzeti versenyhatóságtól dokumentumok megküldését megtagadó bizottsági határozat - Ideiglenes intézkedések iránti kérelem - Az eljáráshoz fűződő érdek hiánya - Az alaki követelmények megsértése - A kért intézkedések ideiglenes jellegének hiánya - Elfogadhatatlanság)
Felperesek: Henkel AG & Co. KGaA (Düsseldorf, Németország) és Henkel France (Boulogne-Billancourt, Franciaország) (képviselők: R. Polley, T. Kuhn, F. Brunet és É. Paroche ügyvédek)
Alperes: Európai Bizottság (képviselők: N. Khan és P. J. O. Van Nuffel meghatalmazottak)
A Bizottság 2011. szeptember 30-i azon határozatával (COMP/39.579 — „háztartási mosószerek”-ügy — és 09/0007. F. sz. ügy) kapcsolatos ideiglenes intézkedések iránti kérelem, amely elutasította a francia versenyhatóság arra irányuló kérelmét, hogy a mosószerek francia ágazatával kapcsolatos 09/0007. F. sz. ügy keretében küldjenek meg számára néhány, a COMP/39.579 ügyben keletkezett dokumentumot.
A Törvényszék elnökének 2012. január 25-i végzése — Euris Consult kontra Parlament
(T-637/11. R. sz. ügy)
(Ideiglenes intézkedés iránti kérelem - Szolgáltatásnyújtásra irányuló közbeszerzési szerződések - Közbeszerzési eljárás - Máltai nyelvre történő fordítási szolgáltatások - Valamely ajánlattevő ajánlatának elutasítása - A kommunikáció szabályai - A végrehajtás felfüggesztése iránti kérelem - Esély elvesztése - Súlyos és helyrehozhatatlan kár hiánya - A sürgősség hiánya)
Felperes: Euris Consult Ltd. (Floriana, Málta) (képviselő: F. Moyse ügyvéd)
Alperes: Európai Parlament (képviselők: L. Darie és F. Polivache meghatalmazottak)
Az Európai Parlamentnek a máltai nyelvre történő fordítási szolgáltatások nyújtására irányuló közbeszerzési eljárásában (HL S 56-090372) hozott, a felperes által benyújtott ajánlatot elutasító 2011. október 18-i határozata végrehajtásának felfüggesztése iránti kérelem
2011. december 30-án benyújtott kereset — TV2/Danmark kontra Bizottság
(T-674/11. sz. ügy)
Felperes: TV2/Danmark (Odense, Dánia) (képviselő: O. Koktvedgaard)
Elsődleges kereseti kérelem: a Törvényszék semmisítse meg a Dánia által a TV2/Danmark javára végrehajtott intézkedésekről szóló, 2011. április 20-i bizottsági határozatot (C 2/2003. sz. ügy) abban a részében, amelyben az megállapítja, hogy a vizsgált intézkedések az EUMSZ 107. cikk (1) bekezdése értelmében vett állami támogatásnak minősülnek (a (101) és a (153) preambulumbekezdés, valamint a határozat következtetéseinek első bekezdése).
Vagylagos kereseti kérelem: a Törvényszék semmisítse meg a Dánia által a TV2/Danmark javára végrehajtott intézkedésekről szóló, 2011. április 20-i bizottsági határozatot (C 2/2003. sz. ügy) abban a részében, amelyben az megállapítja, hogy:
a vizsgált intézkedések új támogatásnak minősültek, amelyet következéseképpen be kellett jelenteni (a (154) preambulumbekezdés, valamint a határozat következtetéseinek első bekezdése);
az előfizetési díjak, amelyeket az 1997-től 2002-ig terjedő évek során a TV2-n keresztül utaltak át a régióknak, a TV2 részére nyújtott állami támogatásnak minősültek (a határozat (194) preambulumbekezdése); valamint
a reklámbevételek, amelyeket 1995-ben és 1996-ban, valamint a TV2 Alap 1997-ben történő felszámolásának idején a TV2 Alaptól a TV2-nek utaltak át, a TV2 részére nyújtott állami támogatásnak minősültek (a (90), (92), (193) és (195) preambulumbekezdés, az 1. táblázattal együtt).
Keresetének alátámasztása érdekében a felperes azt állítja, hogy a megtámadott határozat ellentétes az EUMSZ 107. cikk (1) bekezdésével, az EUMSZ 14. cikkel és az Amszterdami Jegyzőkönyvvel. A felperes a következőkre hivatkozik:
a felperes nem részesült állami támogatásban, amennyiben a vizsgált intézkedések nem biztosítottak az EUMSZ 107. cikk értelmében vett előnyt a TV2/Danmark számára, hanem csupán ellentételezték a TV2/Danmark által nyújtott közszolgáltatásokat. A felperes előadja, hogy a Bizottság az Altmark-feltételeket nem az eredeti szellemüknek és céljuknak megfelelően alkalmazta, és tévesen azt állapította meg, hogy az Altmark-ügyben meghatározott második és negyedik feltétel nem teljesült;
a TV2/Danmark részére előfizetési díjak és társaságiadó-mentességek formájában nyújtott állítólagos támogatás nem minősült a 659/1999 rendelet (1) értelmében vett új támogatásnak, mivel ezen intézkedésekre Dánia EU-hoz történő csatlakozása előtt került sor;
az előfizetési díjakat, amelyeket az 1997-től 2002-ig terjedő évek során a TV2/Danmark-on keresztül utaltak át a régióknak, nem lehet a TV2/Danmark részére nyújtott állami támogatásnak minősíteni, mivel e forrásoknak nem a TV2/Danmark volt a tényleges címzettje; valamint
a reklámidők értékesítéséből származó azon források, amelyeket a TV2 Reklame A/S-től a TV2 Alapon keresztül a TV2 részére utaltak át, nem minősültek állami támogatásnak, mivel ez a hirdetéseknek a TV2/Danmark által a TV2/Danmark műsorszolgáltató hálózatán keresztül történő sugárzásáért fizetett ellenérték volt.
(1) Az [EUMSZ 108. cikk] alkalmazására vonatkozó részletes szabályok megállapításáról szóló, 1999. március 22-i 659/1999/EK tanácsi rendelet (HL 1999., L 83., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 8. fejezet, 1. kötet, 339. o.).
2012. január 2-án benyújtott kereset — Franciaország kontra Bizottság
(T-1/12. sz. ügy)
Felperes: Francia Köztársaság képviselők: E. Belliard, G de Bergues és J. Gstalter meghatalmazottak)
teljes egészében semmisítse meg a megtámadott határozatot;
A felperes a 2011. október 24-i C(2011) 7808 végleges bizottsági határozat megsemmisítését kéri, amelyben a Bizottság a belső piaccal összeegyeztethetetlennek nyilvánította a francia hatóságok által a SeaFrance SA részére, tőkeemelés és a SeaFrance által az SNCF részére biztosított kölcsön formájában nyújtandó szerkezetátalakítási támogatásokat.
Az első, az EUMSZ 107. cikk szerinti állami támogatás fogalmának akkor történt téves értelmezésére alapított jogalap, amikor a Bizottság megállapította, hogy az SNCF által tervezett két kölcsön körültekintő jellegét a megmentési célú és szerkezetátalakítási támogatással együtt kell értékelni. E jogalap két részre oszlik:
egyrészt azon tényre, hogy a Bizottság tévesen értelmezte a Törvényszék T-11/95. sz., BP Chemicals kontra Bizottság ügyben 1998. szeptember 15-én hozott ítéletét [EBHT 1998., II-3235. o.], és
másrészt, másodlagosan arra a tényre, hogy a Bizottság tévesen alkalmazta a Törvényszék említett ítéletét.
A második, az EUMSZ 107. cikk szerinti állami támogatás fogalmának akkor történt téves értelmezésére alapított jogalap, amikor a Bizottság a teljesség kedvéért megállapította, hogy a francia hatóságok nem bizonyították, hogy külön értékelve az SNCF által tervezett két kölcsönt piaci kamatláb mellett nyújtották. E jogalap két részre oszlik:
egyrészt azon tényre, hogy a Bizottság tévesen kizárta a referencia-kamatláb és a leszámítolási kamatláb megállapítási módjának módosításáról szóló bizottsági közlemény (1) alkalmazását a szóban forgó két kölcsön vonatkozásában, és
másészt azon tényre, hogy a Bizottság tévesen állította, hogy a piacnak való megfelelés érdekében a szóban forgó kamatlábaknak 14 % körülieknek kellett volna lenniük.
A harmadik, az akkor történt téves jogalkalmazásra, valamint ténybeli hibára alapított jogalap, amikor a Bizottság megállapította, hogy a szerkezetátalakítási támogatás összeegyeztethetetlen a megmentési célú és szerkezetátalakítási támogatásokra vonatkozó iránymutatásokkal összefüggésben értelmezett EUMSZ 107. cikk (3) bekezdésének c) pontjával.
A negyedik, az EUMSZ 345. cikk megsértésére alapított jogalap, amely cikk előírja, hogy Szerződések nem sérthetik a tagállamokban fennálló tulajdoni rendet.
(1) HL C 14., 6. o.
2012. január 9-én benyújtott kereset — Interbev kontra Bizottság
(T-18/12. sz. ügy)
Felperes: Association Nationale Interprofessionnelle du Bétail et des Viandes (Interbev) (Párizs, Franciaország) (képviselők: P. Morrier és A. Bouviala ügyvédek)
semmisítse meg az Európai Bizottság 2011. július 13-i, az SA.14974 (C 46/2003) állami támogatás — Franciaország — az INTERBEV részére fizetett hozzájárulásokról szóló C(2011) 4923 végleges határozatát, amelyet az Európai Unió Hivatalos Lapjában még nem tettek közzé, amennyiben állami támogatásnak minősíti egyfelől az INTERBEV által 1996 és 2004 között reklám, promóció, technikai segítségnyújtás és kutatás-fejlesztés terén végzett tevékenységeket, másfelől a fent hivatkozott állami támogatások szerves részét képező, állami forrásokból származó, ezen tevékenységek finanszírozását szolgáló kiterjesztett önkéntes hozzájárulásokat;
másodlagosan semmisítse meg az Európai Bizottság 2011. július 13-i, az SA.14974 (C 46/2003) állami támogatás — Franciaország — az INTERBEV részére fizetett hozzájárulásokról szóló C(2011) 4923 végleges határozatát, amelyet az Európai Unió Hivatalos Lapjában még nem tettek közzé, amennyiben felhívja a nemzeti bíróságokat, hogy rendeljék el a kiterjesztett önkéntes hozzájárulások visszatérítését (a megtámadott határozat 201. és 202. pontja);
Az első jogalapot a megtámadott határozatnak az EUMSZ 296. cikkére tekintettel elégtelen indokolására alapítja, különösen ami i) a szarvasmarha és juh-ágazatban működő gazdasági szereplők javára fennálló szelektív gazdasági előnnyel, ii) a felperes által folytatott tevékenységek állami eredetével, iii) a verseny veszélyeztetésével és a tagállamok közötti kereskedelem érintettségével, továbbá iv) a felperes tevékenysége és az 1996 és 2004 között beszedett, kötelező önkéntes hozzájárulásnak is nevezett kiterjesztett önkéntes hozzájárulások közötti kötelező kapcsolattal kapcsolatos feltételeket illeti.
A második jogalapot az EUMSZ 107. cikke (1) bekezdésének megsértésére alapítja, amennyiben a felperes által 1996 és 2004 között folytatott tevékenységek:
nem tudhatók be az államnak, és az azok finanszírozását szolgáló kiterjesztett önkéntes hozzájárulások nem állami forrásból származnak és semmiképpen sem tudhatók be a francia államnak;
nem minősülnek egy vagy több kedvezményezett javára szóló gazdasági előnynek;
még potenciálisan sem érintik a versenyt és a tagállamok közötti kereskedelmet.
A másodlagosan előterjesztett harmadik jogalapot a felperes tevékenysége és a kiterjesztett önkéntes hozzájárulások közötti kötelező hozzárendelési kapcsolat létezésével kapcsolatos nyilvánvaló értékelési hibára alapítja.
A harmadlagosan előterjesztett negyedik jogalapot a nemzeti bíróságok által a kiterjesztett önkéntes hozzájárulások bejelentésének elmaradásából levonandó következtetésekkel kapcsolatos nyilvánvaló értékelési hibára alapítja. Álláspontja szerint a Bizottság a megtámadott határozat 202. pontjában arra hívja fel a nemzeti bíróságokat, hogy rendeljék el a kiterjesztett önkéntes hozzájárulások visszatérítését, és a támogatásokat nyilvánítsák érvénytelennek, az érintetteket pedig arra, hogy forduljanak a nemzeti bírósághoz, holott a nemzeti bíróságok nem kötelesek elrendelni a támogatások és a kiterjesztett önkéntes hozzájárulások visszatérítését az ilyen visszatérítés alkalmatlan jellege és gyakorlati lehetetlensége miatt.
2012. január 16-án benyújtott kereset — Fomanu kontra OHIM (Qualität hat Zukunft)
(T-22/12. sz. ügy)
Felperes: (Neustadt a.d. Waldnaab, Németország) (képviselő: T. Raible ügyvéd)
helyezze hatályon kívül a Belső Piaci Harmonizációs Hivatal (védjegyek és formatervezési minták) (OHIM) első fellebbezési tanácsának 2011. október 27-i határozatát (R 1518/2011-1. sz. ügy);
az OHIM-ot kötelezze a fellebbezési eljárás és a jelen eljárás költségeinek viselésére.
Az érintett közösségi védjegy: a „Qualität hat Zukunft” szóvédjegy a 9., 16. és 40. osztályba tartozó áruk és szolgáltatások vonatkozásában.
Az elbíráló határozata: az elbíráló a bejelentést elutasította.
Jogalapok: A 207/2009 rendelet 7. cikke (1) bekezdése b) pontjának megsértése, mivel az érintett közösségi védjegy nem alkalmas a megkülönböztetésre.
2012. január 20-án benyújtott kereset — PT Musim Mas kontra Tanács
(T-26/12. sz. ügy)
Felperes: PT Perindustrian dan Perdagangan Musim Semi Mas (PT Musim Mas) (Medan, Indonézia) (képviselő: D. Luff ügyvéd)
semmisítse meg az Indiából, Indonéziából és Malajziából származó egyes zsíralkoholok és keverékeik behozatalára vonatkozó végleges dömpingellenes vám kivetéséről és a kivetett ideiglenes vám végleges beszedéséről szóló, 2011. november 8-i 1138/2011/EU tanácsi végrehajtási rendelet (HL L 293., 1. o.; a továbbiakban: a vitatott rendelet) 1. és 2. cikkét a felperesekre vonatkozó részükben;
az alperest kötelezze a felperes költségeinek a viselésére.
Az első jogalap azon alapul, hogy
a Törvényszék rendelkezik hatáskörrel a vitatott rendelet 1. és 2. cikkének és azoknak az Európai Közösségben tagsággal nem rendelkező országokból érkező dömpingelt behozatallal szembeni védelemről szóló, 2009. november 30-i 1225/2009/EK tanácsi rendelettel (1) (a továbbiakban: alaprendelet), illetve az európai jog általános elveivel való összeegyeztethetőségének vizsgálatára.
A második jogalap azon alapul, hogy
a Tanács megsértette az alaprendelet 2. cikke (10) bekezdésének i) pontját azzal, hogy:
nyilvánvaló hibát követett el a tények értékelésében és visszaélt hatáskörével, amikor megtagadta annak elismerését, hogy a felperes és szingapúri értékesítő leányvállalatai „egy gazdasági egységet” alkotnak. A Bizottság a vizsgálata során szándékosan figyelmen kívül hagyta a felperesnek a kapcsolódó leányvállalatokra vonatkozó állításait.
a Tanács nem nyújtott elegendő bizonyítékot annak alátámasztására, hogy teljesülnek az alaprendelet 2. cikke (10) bekezdésének i) pontjában foglalt feltételek. Visszaélt hatáskörével és nyilvánvaló értékelési hibát követett el az alaprendelet 2. cikke (10) bekezdésének i) pontja alkalmazása során azzal, hogy helytelen és rosszul értelmezett tényekre hivatkozott annak alátámasztására, hogy teljesülnek az alaprendelet 2. cikke (10) bekezdésének i) pontjában foglalt feltételek. A Tanács figyelmen kívül hagyta azokat a tényeket, amelyeket a felperes a Bizottság elé terjesztett, és amelyeket ez utóbbi ellenőrzött és nem cáfolt meg a vizsgálati eljárás egyetlen szakaszában sem.
A harmadik jogalap azon alapul, hogy
a Tanács megsértette az alaprendelet 2. cikke (10) bekezdésének első albekezdését azzal, hogy:
nem végzett tisztességes összehasonlítást az exportár és a rendes érték között. Nem bizonyította kellően azon tényezőkben rejlő különbséget, amelyek az árakat és az árak összehasonlíthatóságát befolyásolják. Az ítélkezési gyakorlattól eltérve, a Tanács — a kifizetett jutalékok kiigazításának hiányában — nem bizonyította a rendes érték és az exportár közötti aránytalanságot. A Tanács figyelmen kívül hagyta azon információkat és bizonyítékokat, amelyeket a felperes kérdőívre adott válaszai tartalmaztak és az ellenőrző látogatások során előadott, és amelyek bizonyították, hogy az ICOF S belföldi értékesítéseket is bonyolít. Nem jelölte meg kellő mértékben azokat az okokat, amelyek miatt nem vette figyelembe ezen információkat és bizonyítékokat. Ezzel a Tanács nyilvánvaló hibát követett el a tények értékelésében és visszaélt hatáskörével. Nem indokolta kellően a kiigazítás szükségességét, és ez a felperes szempontjából hátrányos megkülönböztetést valósít meg.
a Tanács a nyereségek exportárból való levonása során nem kerülte el a kettős levonást. A Tanács először — az alaprendelet 2. cikkének (9) bekezdése alapján — levonta az ICOF E vélelmezett 5 %-os haszonkulcsát, majd másodjára az ICOF S vélelmezett 5 %-os haszonkulcsát, ezzel a csoporton belüli ügyletek tekintetében összesen 10 %-os, ésszerűtlen haszonkulcsot vont le. Ez nyilvánvalóan ellentétes az ilyen típusú kereskedelmi ügyletekre jellemző tényekkel és gyakorlattal. A Bizottságnak, mint vizsgálatot végző hatóságnak tudnia kellett erről. A Tanács következésképpen nyilvánvaló hibát követett el a csoporton belüli nyereségekre vonatkozó tények értékelésében, valamint helytelenül, hátrányosan megkülönböztető módon és ésszerűtlenül alkalmazta az alaprendelet 2. cikkének (10) bekezdését.
A negyedik jogalap azon alapul, hogy
a Tanács a felperes helyzetének értékelése során megsértette a gondos ügyintézés elvét. Nem vett figyelembe olyan információkat, bizonyítékokat és érveket, amelyeket a vizsgálat során a Bizottság rendelkezésére bocsátottak. Ehelyett a Tanács összefüggésükből kiragadott szabályos számlákra, kifizetett jutalékokra és szerződésekre alapozva mesterségesen növelte a felperes dömpingkülönbözetét. A Bizottságnak és a Tanácsnak nagyobb gondosságot kellett volna tanúsítania és pontosabb elemzést kellett volna végeznie a következtetéseik levonása során.
Az ötödik jogalap azon alapul, hogy
a megtámadott rendelet elfogadása sérti az egyenlőség elvét és a hátrányos megkülönböztetés tilalmát. A felperes által alkalmazott exportár kiigazításával a Tanács — egyedül a felperes vállalati és adózási szerkezetére tekintettel — aránytalanságot hozott létre az exportár és a rendes érték között. Ezenkívül a felperestől e szerkezet miatt a vélelmezett haszonkulcsot kétszer vonták le. Mindkét helyzet hátrányos megkülönböztetést valósít meg a felperessel szemben a többi olyan vizsgált vállalkozáshoz képest, amelyek hasonló, nem kiigazított költségeket viselnek.
(1) HL L 343., 51. o.
2012. január 17-én benyújtott kereset — Bauer kontra OHIM — BenQ Materials (Daxon)
(T-29/12. sz. ügy)
Felperes: Erika Bauer (Schaufling, Németország) (képviselő: A. Merz Rechtsanwältin)
A másik fél a fellebbezési tanács előtti eljárásban: BenQ Materials Corp. (Gueishan, Taoyuan, Tajvan)
teljes egészében helyezze hatályon kívül a Belső Piaci Harmonizációs Hivatal (védjegyek és formatervezési minták) második fellebbezési tanácsának 2011. november 9-én az R 2191/2010-2. sz. ügyben hozott határozatát;
A közösségi védjegy bejelentője: BenQ Materials Corp.
Az érintett közösségi védjegy: a „Daxon” szóvédjegy a 3., 5. és 10. osztályba tartozó áruk vonatkozásában.
A hivatkozott védjegy vagy megjelölés: a „DALTON” szóvédjegy a 3., 5., 18., 25., 35., 41. és 44. osztályba tartozó áruk és szolgáltatások vonatkozásában.
A fellebbezési tanács határozata: a fellebbezési osztály a fellebbezést elutasította.
Jogalapok: a 207/2009 rendelet 8. cikke (1) bekezdése b) pontjának megsértése, mivel az ütköző védjegyek között nem áll fenn az összetévesztés veszélye.
2012. január 23-án benyújtott kereset — Piotrowski kontra OHIM (MEDIGYM)
(T-33/12. sz. ügy)
Felperes: Elke Piotrowski (Viernheim, Németország) (képviselő: J. Albrecht Rechtsanwalt)
teljes egészében helyezze hatályon kívül a Belső Piaci Harmonizációs Hivatal (védjegyek és formatervezési minták) negyedik fellebbezési tanácsának 2011. november 18-án az R 734/2011-4. sz. ügyben hozott határozatát;
Az érintett közösségi védjegy: a „MEDIGYM” szóvédjegy a 10. osztályba tartozó áruk vonatkozásában.
Jogalapok: a 207/2009 rendelet 75. cikkének megsértése, mivel a fellebbezési tanács határozata olyan érveken és bizonyítékokon alapult, amelyekre vonatkozóan a felperesnek nem volt módja nyilatkozatot tenni, valamint a 207/2009 rendelet 7. cikke (1) bekezdése b) és c) pontjának megsértése, mivel az érintett közösségi védjegy oltalmát a 207/2009 rendelet 154. cikkének (3) bekezdése, és 37. cikkének (1) bekezdése alapján elutasították, jóllehet a védjegyre sem a 207/2009 rendelet 7. cikke (1) bekezdésének b) pontja szerinti, sem az e rendelet 7. cikke (1) bekezdésének c) pontja szerinti kizáró ok nem vonatkozik.
2012. január 25-én benyújtott kereset — Herbacin cosmetic kontra OHIM — Laboratoire Garnier (HERBA SHINE)
(T-34/12. sz. ügy)
Felperes: Herbacin cosmetic GmbH (Wutha-Farnroda, Németország) (képviselő: J. Eberhardt ügyvéd)
A másik fél a fellebbezési tanács előtti eljárásban: Laboratoire Garnier et Cie (Párizs, Franciaország)
A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék
helyezze hatályon kívül a Belső Piaci Harmonizációs Hivatal (védjegyek és formatervezési minták) első fellebbezési tanácsának 2011. november 22-én az R 2255/2010-1. sz. ügyben hozott határozatát;
A közösségi védjegy bejelentője: Laboratoire Garnier et Cie.
Az érintett közösségi védjegy: a „HERBA SHINE” szóvédjegy a 3. osztályba tartozó áruk vonatkozásában.
A hivatkozott védjegy vagy megjelölés: a „HERBACIN” nemzeti, közösségi és nemzetközi szóvédjegy a 3. osztályba tartozó áruk vonatkozásában.
A fellebbezési tanács határozata: a fellebbezési tanács a fellebbezésnek helyt adott.
Jogalapok: a 207/2009 rendelet 42. cikke (2) bekezdése első mondatának megsértése azáltal, hogy nem intéztek már az első fokú felszólalási határozat meghozatalának időpontjában hatályos kérelmet a bejelentőhöz a használat igazolása iránt; a 207/2009 rendelet 15. cikke (1) bekezdése második mondata b) pontjának megsértése azáltal, hogy az alperes fellebbezési tanácsa tévesen alkalmazva a jogot figyelmen kívül hagyta a felszólalási eljárásban hivatkozott „HERBACIN” védjegy jelentős exportforgalmát; valamint a 207/2009 rendelet 15. cikke (1) bekezdése első mondatának megsértése azáltal, hogy a közösségi vásárlók tekintetében a használat igazolására vonatkozóan előterjesztett bizonyítékokat nem helytállóknak értékelték.
2012. január 20-án benyújtott kereset — Athens Resort Casino kontra Bizottság
(T-36/12. sz. ügy)
Felperes: Athens Resort Casino AE Symmetochon (Maroussi, Görögország) (képviselők: N. Niejahr, Q. Azau, F. Spyropoulos, I. Dryllerakis és K. Spyropoulos ügyvédek, valamint F. Carlin, Barrister)
A Törvényszék semmisítse meg a Görög Köztársaság által egyes görög kaszinóknak nyújtott C 16/10. (korábbi NN 22/10., korábbi CP 318/09.) számú állami támogatásról szóló, 2011. május 24-i 2011/716/EU bizottsági határozatot (HL 2011., L 285., 25. o.) (a továbbiakban: megtámadott határozat); vagy
másodlagosan, a megtámadott határozatot annyiban semmisítse meg, amennyiben az a felperesre vonatkozik; vagy
harmadlagosan, a megtámadott határozatot annyiban semmisítse meg, amennyiben az elrendeli bizonyos összegeknek a felperessel történő visszatéríttetését; valamint
az alperest kötelezze a saját költségei és a felperes részéről ezen eljárásokkal összefüggésben felmerült költségek viselésére.
az alperes megsértette az EUMSZ 107. cikk (1) bekezdését, amikor az alábbiak szerint állapította meg, hogy a szóban forgó intézkedés támogatási intézkedést képez:
kijelentette, hogy a felperes belépőjegyenként 7,20 euró összegű „adóügyi hátrányos megkülönböztetés” formájában gazdasági előnyben részesült;
úgy vélte, hogy az intézkedés állami forrásokból származott;
megállapította, hogy az intézkedés a felperes javára szelektív volt; továbbá
arra a következtetésre jutott, hogy az intézkedés torzította a versenyt, valamint hatással volt a tagállamok közötti kereskedelemre.
az alperes megsértette az EUMSZ 296. cikket, amennyiben elmulasztott megfelelő indokolást nyújtani ahhoz, hogy a lehetővé tegye azon indokoknak a felperes általi megértését, valamint a Törvényszék általi felülvizsgálatát, amelyek alapján megállapította, hogy a felperes szelektív előnyben részesült, továbbá, hogy bármely ilyen előny állami forrásból származott, valamint alkalmas a verseny torzítására, és hatással lehet a tagállamok közötti kereskedelemre.
arra az esetre, ha a Bíróság megállapítja, hogy a felperesnek a közös piaccal összeegyeztethetetlen támogatást nyújtottak, a Bíróságnak meg kell semmisítenie a megtámadott határozatot annyiban, amennyiben az elrendeli bizonyos összegeknek a felperessel történő visszatéríttetését, mivel e visszatéríttetés megsérti:
a 659/1999 tanácsi rendelet (1) 14. cikke (1) bekezdésének első mondatát, amelynek értelmében a visszatéríttetés a kedvezményezett által kapott támogatásra vonatkozik, mivel az alperes a megtámadott határozatban elmulasztotta megfelelően számszerűsíteni azt a támogatási összeget, amelyben a felperes állítólag részesült; valamint
a 659/1999 tanácsi rendelet 14. cikke (1) bekezdésének második mondatát, mivel a visszatéríttetés a jelen esetben sérti az uniós jog általános elveit, nevezetesen: a bizalomvédelem elvét, a jogbiztonság elvét, valamint az arányosság elvét.
(1) Az EK-Szerződés 93. cikkének alkalmazására vonatkozó részletes szabályok megállapításáról szóló, 1999. március 22-i 659/1999/EK tanácsi rendelet (HL 1999., L 83., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 8. fejezet, 1. kötet, 339. o.).
2012. január 30-án benyújtott kereset — Hamcho és Hamcho International kontra Tanács
(T-43/12. sz. ügy)
Felperesek: Mohamad Hamcho (Damaszkusz, Szíria) és Hamcho International (Damaszkusz) (képviselő: M. Ponsard ügyvéd)
A felperesek azt kéri, hogy a Törvényszék:
a jelen keresetről gyorsított eljárásban határozzon;
semmisítse meg az alábbi aktusokat a felperesekre vonatkozó részükben:
a 2011/273/KKBP határozatot a mai napig történt kiegészítésekkel és módosításokkal, beleértve a keresetlevél 17. fejezetében hivatkozott valamennyi határozatot is;
a 442/2011 rendeletet, a mai napig történt kiegészítésekkel és módosításokkal, beleértve a keresetlevél 18. fejezetében hivatkozott valamennyi rendeletet is;
a 2011/782/KKBP határozatot a mai napig, különösen a 2012/37/KKBP végrehajtási határozat által történt kiegészítésekkel és módosításokkal, a keresetlevél 19. fejezete szerint;
a 36/2012 rendeletet, a mai napig, különösen az 55/2012 végrehajtási rendelet által történt kiegészítésekkel és módosításokkal, a keresetlevél 20. fejezete szerint;
semmisítse meg a Tanácsnak a felpereseknek címzett 2011. december 21-i közleményében foglalt határozatát, amennyiben az továbbra is szerepelteti a felpereseket a vitatott listákon;
Keresetük alátámasztása érdekében a felperesek két jogalapra hivatkoznak, amelyek lényegében azonosak a T-653/11. sz., Jaber kontra Tanács ügy keretében hivatkozott jogalapokkal, vagy azokhoz hasonlók.
A Törvényszék 2012. január 18-i végzése — Ghost Brand kontra OHIM — Procter & Gamble International Operations (GHOST)
(T-298/11. sz. ügy) (1)
(1) HL C 238., 2011.8.13.
A Törvényszék 2012. január 18-i végzése — Otto kontra OHIM — Nalsani (TOTTO)
(T-300/11. sz. ügy) (1)
A Törvényszék 2012. január 18-i végzése — Stichting Greenpeace Nederland és PAN Europe kontra Bizottság
(T-362/11. sz. ügy) (1)
A Törvényszék 2012. január 26-i végzése — Symfiliosi kontra FRA
(T-397/11. sz. ügy) (1)

matches: Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság bíróság bíróság Bíróság Bíróság Bíróság bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság