text:
A nagy precíziós buli – 4. rész: A Kamara esete a Curiával | Darvas Béla
A nagy precíziós buli – 4. rész: A Kamara esete a Curiával
2018. 08. 13. 2018. 09. 10.
(Biotechnológikaland No54)
Nem kínálok könnyű olvasmányt ezzel a résszel, mert látszólag különféle eseményekről szólok majd, amelyek egymás felé mutogatnak. Nem vitás, hogy a vélt és valós összefüggések – ebben az esetben ez különösen izgalmas – sokféle megoldásra nyújtanak lehetőséget. A tényekre építve, ez itt alább az én olvasatom, de az olvasó előtt szabad a pálya.
2017 őszén a Nemzeti Agrárgazdasági Kamara (NAK) vezetősége egy angol nyelvű dokumentum magyar fordítása alapján mintha arról szavazott volna, hogy a biotechnológia biogazdaságban való alkalmazása felé vezethet a jövő. Nehéz ennek a minőségnek a valóságos tartalmát elképzelni, hiszen afféle lehet ez akár a mesebeli kentaur (címkép): GMO-termelés természetes vegyszerek felhasználásával. Dudits Dénes is provokálta hasonló ötletekkel az ökogazdákat, de azok nem értékelték a humorát. A glyphosate-tűrő növények – a GMO-terület legnagyobb üzlete – ezért a rajtkőnél kilőve, bár olyan informatikus is akad ma, aki a glyphosate felhasználását az ökológiai gazdáknak is ajánlja. Viszont az így létrehozott termékek mennyiben követik az ökológiai gazdálkodás alapelveit? A Bt-növények Cry-toxinjai is csak közelítőleg természetesek. A kurtított génforma előaktivált toxint termel, viszont a növénybe a cry-gén nem kerülhet át természetes úton, mert a Bacillus thuringiensis és a kukorica párzását (pl. MON 810) még nem sikerült a természetben tetten érni.
Több telefon után megtudtam, hogy on line szavazást rendeztek, amelyben Győrffy Balázs, Zászlós Tibor, Éder Tamás és Kiss Miklós Zsolt urak igennel szavaztak, csak ifjabb Hubai Imre nem, aki biogazdaként fejtette ki az ellenző álláspontját. Először szavazott, de a többiek szavazatát mindez nem befolyásolta. A szavazás előtt nem történt széleskörű tájékozódás és megvitatás sem, hanem a NAK vezetősége – mert hivatalból mindenhez értenie kell –, hoppsza, belevágott. Akarhatja vajon ezt a vegyes kategóriát a hazai biomozgalom? Miként befolyásolja majd ez a hitelességüket? Ilyen zavaros kezdeményezést éppen az ökológiai termesztés felől kellene elindítani, amely a GMO-kérdésben az alapelvei szerint az ellen oldali legszélső ponton áll.
A GMO-mentesség képviselete a Nemzeti Agrárgazdasági Kamarában
A GMO-mentes Magyarországért Egyesület (GmME) elnöke Zászlós Tibor (166. kép) is igennel szavazott, vagyis innentől minden lehetséges. Nem abszurdba hajló fejleménynek tűnik ez? A NAK deklaráltan GMO-ellenes alelnökének elgondolkodtató reakciójára gondolok, akivel az FM stratégiai partnerségi megállapodást kötött, és a GMO-kérdés igen széles körére kapott felhatalmazást Fazekas minisztertől. A megállapodás olyan területekre is kiterjed, mint természet- és környezetvédelem, ami önmagában is elég különös egy takarmányokra összpontosító GONGO esetében, ahol máig nem jelent meg a nyilvánosság számára az a hiteles szakember, aki szakmailag (itt genetika, nemesítés, dietétika) artikulálni tudná a civilszervezet törekvéseit. Nagy István államtitkár volt – nem is mellékesen – a GmME fő kormányzati támogatója, akinek a megszólalásai ezen a területen szerintem mindig is kihívásokkal küzdöttek.
A GmME tevékenységének fókuszában a GMO-mentes állati termékek (pl. tojás, tej) jelölése szerepelt. Úgy, hogy a mai műszerezettség az állati termékekben nem tudja kellő érzékenységgel kimutatni a GMO-tartalmat. Természetesen az is lehetőség, hogy a takarmány összetevőit vizsgáljuk, és az alapján adunk garanciát. Csakhogy ehhez ellenőrző/tanúsító szervezet kellene, mint ahogy azt az ökológiai termesztésnél látjuk. A jelenlegi plecsni – amely azt állítja, hogy a termék GMO-mentes takarmánnyal etetett állattól származik – mögül a hitelesítés hiányzik, mert így kereskedelmi oldalról kétes értékű önbevallásra épül (167. kép), de ezt a vásárló aligha tudja. Egyféle igazoltan vásárolt takarmány „GMO-mentessége” nem jelenti azt, hogy az állattenyésztő csak ilyet etetett, és ha esetleg mást is, akkor e elővigyázatos felfogás szerint más a leányzónak a fekvése.
A Mezőfalva Invest Zrt. (a Mezőfalvai Zrt. közvetett többségi tulajdonosa) sokirányú törekvésében a biotechnológiai tevékenységet is ott találjuk. Ez az írásom szempontjából azért fontos, mert Zászlós Tiborról, a Mezőfalvai Zrt vezérigazgatójáról van szó, a GMO-mentes Magyarországért Egyesület későbbi elnökéről, aki a jövőben – persze feltételezve, de nem megengedve – akár ilyen termékek ügyében is utazhat, másrészt viszont nekem is módomban állt azt tapasztalni, hogy a NAK elnökségi ülésén tartott pro-GMO típusú előadás nagyon tetszett neki. A 2018-as NAK elnökségi ülésén az alelnök úr Balázs Ervin (Sági László tartotta) előadását honorálta feltűnő tapssal, amihez alig volt csatlakozó. Mindez lehet egy nagyon udvarias, alkalmazkodó típusú ember attitűdje is, de nekem ezt elég nehéz elhinnem, hiszen a III. Parlamenti Nyílt Napokhoz felkérést küldtem neki a GMO-mentes Magyarországért Egyesület nevében való hozzászólásra, de azt elutasította. Zászlós úr ott nem szándékozott elmondani a géntechnológiával kapcsolatos egyesületi véleményét.
166.kép: Zászlós Tibor egykori jeles rabgazdasági szakember, a GMO-mentes Magyarországért Egyesület elnöke (Fotó: agrotrend.hu)
Egy előadás, ami per tárgyát képezte
Az itt beszúrt bekezdés vázlatolásához a felperesi keresetlevelet és az ügyben hozott nem fellebbezhető másodfokú ítéletet használtam fel. Zászlós úr (I. rendű felperes) és a Mezőfalvai Zrt. (II. rendű felperes) jó hírnevük megsértése miatt 2013-ban pert indított a Kishantosi Vidékfejlesztési Központ (II. rendű alperes: Ács Sándorné) ellen. Témája – a 2013. április 24-én Kishantos ügyében tartott sajtótájékoztatón – Ács Sándorné ügyvezető egyik előadása volt és több ezt követő sajtóközlemény – Greenfo és Green R – is felsorolásra került, amelyek a földpályázat nyerteseit és ügyeiket járták körül. A peres ügyet a kishantosi sikertelen földpályázat motiválta, de Helmut Gsuk a Mezőfalva Invest Zrt. vezérigazgatójának szerepéről is olvashatunk bennük Ángyán József elemző írásában. A felperes beadványa szerint a Mezőfalvai Zrt. részvényei Dorogi Árpádhoz (Béta-Center Kft.) tartoznak, vagyis Gsuk nem tulajdonos, bár Zászlós szerint az sem ütközne a magyar törvényekkel, ha közvetve az lenne. A pert első fokon a felperes megnyerte, de másodfokon, és a Kúria előtt elveszítette. A Kúria ítélete szerint Ács Sándorné tényeket ismertetett, s azt véleményezte, ami nem haladta meg a véleménynyilvánítás szabadságához fűződő jogát; Zászlós Tibor viszont közszereplő, akinek a kritikai tűrőképessége az átlagot meghaladónak kell lennie. Esetében szakszerűen érvelni kell és a bizonyítékait nyilvánosan bemutatni, vagyis nem peres úton érvényesíteni.
A beadványban találhatjuk azt a nem lényegtelen szálat, hogy a Mezőfalvai Zrt. közvetett többségi tulajdonosának (Mezőfalva Invest Zrt.) tevékenységi körében a biotechnológiai kutatás-fejlesztés (vö. géntechnológia) is szerepel. A tényt a keresetlevelében a felperes nem is tagadta, sőt pontosította, hogy 2008-tól ez állt a cég Alapító Okiratában, amit a Cégközlöny 2008/15 számában találhatunk meg. Zászlós szerint azonban ez nem „génmanipulációs tevékenységre” vonatkozik, vagyis nincs köze GMO-előállításához. Ennek feltételezése aligha lehetett az alperes elképzelése, hiszen erre jelenleg a nemzetközi vállalatok szakértelme és tőkeereje képes csupán, azonban sokfajta egyéb módja van az efféle termékekkel való foglalatosságoknak, amire vonatkozott szerintem a vélelmezés. Az alperesi vélemény szerintem az érdekütközésről szólt, ha a biotechnológia területe is egy vállalkozás komplex kitűzött célja, akkor annak vezetője lehet-e hitelesen a GMO-mentesség nemzeti hirdetője? A Kúria szerint Ácsné előadásában a tényekből levont véleményével állunk szemben, amely nem büntethető.
Tény viszont, hogy ezt követően, hogy a GmME (elnöke Zászlós Tibor) szorgalmazta, hogy 0,4% vagy 0,9% GMO-tartalom erejéig is valamit GMO-mentes jelöléssel lehessen ellátni, ami egyáltalán nem szilárd elveken nyugvó GMO-mentességet jelent, csupán az üzleti lehetőség meglátását és kiaknázását, ami ilyesféle ügyekben mégiscsak képtelenség. Bármely PCR-t használó, referencia-anyaggal rendelkező GMO-labor mennyiségében határozza meg a 0,1% fölötti GMO-tartalmat, míg 0,01-0,1% között igen vagy nem választ ad. Nem para, hogy a „GMO-mentes” plecsnivel ellátott magyar termékekről kiderül majd, hogy GMO-tartalmuk van, és ehhez elégséges egy átlagosan felkészült labor vizsgálata?
167.kép: GMO-mentes takarmánnyal etetett tyúkoktól származó tojás (Fotó: kemenytojas.com)
Bioökonómia és biogazdaság
A NAK számára addig elveiben is ismeretlen bioökonómia-ügy egy angol nyelvű dokumentációhoz vezet, amelynek magyar fordítása alapján az elnökség a támogatás mellett döntött. A dokumentációt 2016. áprilisa óta olvashatjuk az interneten „European Bioeconomy Stakeholders Manifesto” névvel. A program 2017. májusi bemutatásban már jelentős szerepet kapott az ún. körkörös gazdaság elképzelése amelyről éppen Székács András írt cikket, ami termékeink újra hasznosítását helyezi előtérbe, és észszerűbb környezetgazdálkodást sürget. Ennek az előterjesztésnek egy változata került most a NAK vezetősége elé, s aminek magyar fordítását ifjabb Hubai Imre (a NAK egyik alelnöke) a rendelkezésemre bocsátotta. Ez utóbbit fogom röviden tárgyalni, bár a NAK vezetősége az angol verziót is megkapta.
A magyar fordításban az alábbit olvashatjuk: „Az Európai Biogazdaság Szereplőinek Bizottsága tagjaiként a kontinens kis- és nagyvállalatait, civil szervezeteit, biomassza-előállítóit, régióit és tudományos kutatóközpontjait képviseljük. Ezt a nyilatkozatot az Európai Tanács soros holland elnöksége által 2016 első felében készült alapdokumentumra építettük. Mindannyian hiszünk abban, hogy Európa vezető szerepet tölthet be a fenntartható biogazdaság fejlesztésében.” Az utolsó mondat eredetije így hangzik: „Collectively, we believe that Europe can be a leader in the development of a sustainable bioeconomy”.
A probléma az, hogy a dokumentáció kulcsszavát helytelenül fordították. Az eredeti dokumentum bioökonómiáról szól, míg a magyar fordítása biogazdaságról. A két fogalom teljesen más tartalomra vonatkozik. A biogazdaság nálunk egyértelműen az ökológiai gazdálkodás területe. A bioökonómia megújítható biológiai erőforrások termesztése, valamint ezeknek és hulladékaiknak hozzáadott értékkel bíró termékekké, így élelmiszerré, takarmánnyá, biológiai alapú portékákká és bioenergiává történő átalakítását jelenti, vagyis a gazdálkodás egészére fókuszál, és a fenntarthatóság/újrahasznosítás szempontjait tartja szem előtt.
Ki fordította a NAK számára a szakanyagot? Ezt homály fedi. A teljes magyar nyelvű anyagban következetesen ez a jelentést másító fordítási hiba fordul elő. Miként és miben foglalt állást a NAK vezetősége, mert a fordítás alapján bizonyosan nem arról, amiről az angol szöveg alapján kellett volna. El is olvasta vajon és értelmezte is a NAK vezetősége az eredeti angol nyelvű szöveget, mert az alapján a támogatás akár helyes döntés is lehet, míg a fordítás alapján botrányos következményű?
A Manifesto harmadik pontjában ezt olvashatjuk: „A biotechnológia és a biológiai ismeretek hatalmas lehetőséget jelenthetnek új termékek és szolgáltatások létrehozásához.” Úgy értelmezhetjük ezért a szöveget, hogy az ökológiai gazdálkodásnak a biotechnológia káprázatos lehetőségeket kínál. Mindennek Urs Niggli 2016-os megengedő gondolatai kellőn megágyaztak. A NAK elnökségének 2017-es ügye tehát formálisan a kulcsszó helytelen fordításából származott, mégis elgondolkodtató miként talált ennek lelepleződése előtt többségi támogatásra.
2017. novemberében a Magyar Ökotoxikológiai Társaság (MÖTT) nevében hivatalos levelet írtam a NAK elnökségének, amelyben magyarázatot kértem a történtekre, hiszen a MÖTT (amely környezettudományi területen a GMO-Kerekasztal munkáját folytatja) elnökeként ez mindenképpen érintett. Éder Tamás alelnök válaszolt csupán, amennyiben azt közölte, hogy semmilyen előterjesztést és javaslatot nem tett ebben az ügyben, de arra a kérdésemre, hogy akkor ezt ki és milyen módon intézte, már nem válaszolt. Arról tájékoztatott, hogy hamarosan hivatalos választ kapok majd a levelemre. Rosszul tudta, most 2018. augusztusa van, de az ígért NAK elnökségi válasz máig nem érkezett meg. Ez akkor egy ilyen hivatal, arra válaszol csak, amire kedve tartja?
Összefoglalom: az ügyre Ács Sándorné (IFOAM EU Group) hívta fel a figyelmemet, akit Czeller Gábor (Biokultúra Szövetség) tájékoztatott. Czeller Gábor információi ifjabb Hubai Imre alelnöktől (NAK) származtak. A NAK vezetőségének fogalmazott levelem előtt felvettem a kapcsolatot Roszík Péterrel (Biokontroll Hungária), aki érdemben semmit sem tudott az ügyről, és Czeller Gáborral, aki megerősítette azt, amit leírtam. Ezt követően ifjabb Hubai Imre alelnököt kérdeztem. Tőle utólag az alábbi üzenetet kaptam: „Én magam is érdeklődéssel várom a NAK válaszát, mivel nyilvánvalóan komoly következményei lehetnek a hazai biogazdálkodás jövőjére és a GMO biogazdaságokkal való összemosására a témában hozott ügyvezetői döntésnek. Felém egyelőre semmilyen jelzés nem érkezett, ami a válasz időpontját, valamint minőségét illeti.” Van tehát egy angol nyelvű dokumentum és annak hibás tartalmú fordítása, van egy tüsténkedő hivatal, aminek van elnöke (Győrffy Balázs), de az ügyintézés szempontjából ez esetben nincs felelőse, és így nincsenek válaszai? Ennyire gondban lennénk (168. kép)?
168.kép: Gondban vagyunk? (Fotó: hirhatar.com)
Az ombudsmani hivatal és a genomszerkesztés
2018. február 19-én már az Alapvető Jogok Biztosának Hivatalában Bándi Gyula elnöksége alatt tanácskoztunk a genomszerkesztés ügyéről. A bevezetőben a magyar géntechnológiai hatóság (FM) nevében Fejes Ágnes jelentette be, hogy a földművelésügyi tárca álláspontja szerint a genomszerkesztés is egyértelműen a GMO-szabályozás alá tartozó részterület. Székács András (NAIK AKK) ismertette a független kutatókat tömörítő ENSSER állásfoglalását. Eszerint a genomszerkesztéssel készült fajtacsoportok is szigorúan GMO-szabályozás alá kell, hogy essenek. Dudits Dénes az MTA (és IMBE, hajdani BZBE) képviseletében arról beszélt, hogy a mezőgazdaságban mi mindenben segíthet a genomszerkesztés. Az US Food and Drug Administration (FDA) több fajtacsoportot kivett a GMO-ügyek közül, és deregulációs státuszba helyezte azokat. Szerinte hazánknak az FDA döntéseit kellene követnie, amihez hasonlóan foglalt állást – részben az ő tanácsára – az MTA is. Hozzáteszem, hogy a tudományos elvek szempontjából méltatlanul, hazai kutatási tapasztalatok nélkül született az MTA hivatal döntése, hiszen nálunk nem állítottak még elő a gyakorlatba kerülő genomszerkesztett növényt, és máshol előállított fajtákkal sem végeztek hazai mellékhatás-vizsgálatokat. Ez tehát a svindli nevű kártyajáték egy jelenkori változata, amit már nemcsak a Hatlépcsősben játszanak.
Darvas Béla (MÖTT) az összefüggéseket vette szemügyre. Az ENSSER és az ökológiai termesztőket tömörítő IFOAM nem értettek egyet a pro-GMO körök javaslatával, s az ellenzők véleményéhez csatlakozott a hazai környezetanalitikusokat és ökotoxikológusokat tömörítő MÖTT is. Ez utóbbi azonban azt javasolta, hogy a GMO, GEO és GSO csoportokat elkülönítve kezelje az átdolgozott, új géntörvény, amely biológiai/genetikai értelemben végletesen elavult. Az ombudsmani anyagot Fazekas Sándor miniszter megfontolta, és 2018. márciusában abban az értelemben fogalmazott jelentést a kormány számára, hogy a genomszerkesztés kiemelése a GMO-törvények hatásköréből nem célszerű, sőt hazánk GMO-mentességre vonatkozó stratégiája szempontjából veszélyes is. A miniszteri jelentés azonban a választások miatt már nem járhatta be a számára szükséges politikai utat. Az ombudsmani meghallgatást 2018. szeptember 11-én hasonló szereplőkkel ismételten szervezik, s ez nekem meglehetősen új fejlemény, mert miben változhattak félév alatt a vélemények?
169.kép: Nagy István válaszol: 2016-ban az ökológiai gazdálkodásról (Fotó: Agroinform), 2018-ban a genomszerkesztésről (Fotó: HVG)
A Nemzeti Agrárgazdasági Kamara akcióban
A választások után – 2018. májusában – Nagy István miniszterjelölt már az Országgyűlés Mezőgazdasági Bizottsága (OMB) előtti bemutatkozásán szembefordult a korábbi miniszter, Fazekas Sándor elképzelésével (169. kép). Ez azért nagyon különös, mert korábban helyetteseként dolgozott. Az OMB előtt elmondott szövege a jegyzőkönyv szerint nyíltan genomszerkesztés-párti, és a magyar GMO-mentességi stratégia vonatkozásában semmilyen veszéllyel nem számol. A két miniszter eltérő nyilatkozata között azonban semmi rendkívüli nem következett be a világ tudományosságában, nem látott napvilágot a kérdés megítélhetőségét megváltoztató korszakos tanulmány, csak egy sima politikai választáson voltunk túl, amit az nyert, aki előtte is kormányzott. Sőt, köztudott volt, hogy az Európai Unió Bírósága (Curia) 2018. július 25-ére irányozta elő azt, hogy a kérdésben a jogi felülvizsgálat eredményét közzéteszi. Szerintem kisiskolás stratégiai hiba volt ezelőtt a miniszternek és a NAK vezetőknek nyilatkozni. Mi tehát a megoldás? Milyen politikai érdek, lobbicsoport érte el ezt a kapkodást, és mi volt vele a célja?
A NAK elnökségének 2018. június 20-ai elnökségi ülésén, amelyen a genomszerkesztés támogatásának megbeszélése volt a téma, – mások mellett – előadás tartására kértek fel. Az előadások azonban nyilvánvalóan nem képezhették a megfontolás tárgyát, ugyanis már előtte készen volt egy kétoldalas állásfoglalás, ami a genomszerkesztés támogatása mellett érvelt, ahogyan ez Gyuricza Csaba (NAIK) előadásából – aki az állásfoglalást hibátlan megoldásnak tartotta – egyértelműen kiderült. Az ülés zárt részén azonban nem született döntés, hanem azt elhalasztották, illetve a megyei szervezeteket (a Hajdú-Bihar, valamint a Jász-Nagykun-Szolnok megyei rendezvényeken voltam ezt követően előadó) kérték arra, hogy a területi véleményeket megfogalmazzák. Egyik helyen sem találkoztam a genomszerkesztés mellett érvelő hallgatósággal, bár előadókkal (Fári Miklós, Hiripi László) igen. Fentiek alapján a 2017-es akció és a mostani között elég könnyű megegyezőséget találni abban, hogy a NAK elnökség többsége a mezőgazdaság-politika ebbéli fordulatát gond nélkül támogatná. Miért olyan biztos vajon a NAK elnöksége abban, hogy ez a magyar gazdálkodók többségi véleménye is, mikor a fogyasztók minősített többsége elutasítja a GM-élelmiszereket? A kérdésben Győrffy Balázs elnök, Petőházi Tamás és Mártonffy Béla NAK osztályvezetők személyesen is annak a véleményüknek adtak a sajtóban hangot, hogy a genomszerkesztést ki kellene vonni a GMO-szabályozás alól, és ez lehet a magyar mezőgazdaság számára a jövő. Konkrét gyakorlati példákkal való indoklás persze sehol sem fordult elő, csak hurrá-optimista véleményterelés.
Az Európai Unió Bírósága közzéteszi az álláspontját
A megyei rendezvények szervezése közben – 2018. július 25-én, ahogy ígérte – foglalt állást az ügyben az Európai Unió Bírósága (Curia), amelyet 111/18. sz. sajtóközleményében hozott nyilvánosságra. Eszerint a mutagenezis útján nyert GM-növények is GMO besorolásba tartozók. Nézzük a szinte meghökkentően egyértelmű állásfoglalás kulcsmondatait:
„A mutagenezis útján nyert szervezetek GMO-knak minősülnek, és főszabály szerint vonatkoznak rájuk a GMO-król szóló irányelvben szereplő kötelezettségek.” Jogi értelemben tehát a genomszerkesztés (vö. precíziós nemesítés) termékei is GMO-besorolásúak, így azonos jogszabályok vonatkoznak rájuk. Hazánkban ezek az Alaptörvényben, a géntörvényben és a büntető törvényben vannak lefektetve.
„Azok a mutagenezis útján nyert szervezetek azonban, amelyeket hagyományosan számos alkalmazásban használtak, és amelyek biztonságossága régóta bebizonyosodott, mentesülnek e kötelezettségek alól, azzal hogy a tagállamok azokat az uniós jog tiszteletben tartása mellett az irányelvben meghatározott vagy más kötelezettségeknek vethetik alá.” Ezt úgy értelmezem, hogy visszamenőleg is felülvizsgálhatók a mutagenezissel előállított fajtacsoportok, ha azokat a tagországon kívül állították elő.
„A transzgenezistől eltérően a mutagenezis olyan technikák összessége, amely valamely élő faj genomjának idegen DNS beültetése nélkül történő megváltoztatását teszi lehetővé.” Ez a meghatározás világosan elválasztja a fajra jellemző örökítőanyag-alapú mutagenitással létrehozott fajtákat.
„A mai napon hozott ítéletében a Bíróság először is megállapítja, hogy a mutagenezis révén nyert szervezetek a GMO-irányelv értelmében vett GMO-knak minősülnek, ha a mutagenezis technikái, illetve módszerei olyan módon módosítják valamely szervezet genetikai anyagát, amely a természetben nem fordul elő.” Ez tehát jelen idő, nem arra vonatkozik, hogy ez a változat később majd talán elfordulna, hanem hogy már létezik és bemutatható. A megfogalmazás nem tér ki az idegen genetikai elemekre, amelyek az átalakításokat végzik, pedig azokban a bakteriális eredet nyilvánvaló. Nem tér ki a sejtbe plazmidokon bevitt idegen génekre sem (pl. ZFN, TALEN). Minden esetben viszont bizonyítani kell a természetben való előfordulást, ami géncsendesítés (GSO) esetén lesz a legnehezebb. A géncsendesítés végeredményének pontos (az elrontás helyei) genetikai vizsgálata elkerülhetetlen (vö. genomanalízis). A CRISPR/Cas9 nagyfokú felismerési és vágási tévesztései miatt a genomanalízis komoly próbatétel lehet az így előállított fajtacsoportok számára.
„…a GMO-irányelvet a mutagenezis azon technikái útján nyert szervezetekre is alkalmazni kell-e, amelyek az említett irányelv elfogadása óta jelentek meg, a Bíróság megállapítja, hogy a mutagenezis új technikáinak alkalmazásához kapcsolódó veszélyek hasonlónak bizonyulhatnak azokhoz, amelyek a GMO-k transzgenezis útján történő előállításából és kibocsátásából erednek, mivel valamely szervezet genomjának mutagenezis útján elért közvetlen módosítása ugyanolyan hatások elérését teszi lehetővé, mint egy idegen génnek az említett szervezetbe történő behelyezése (transzgenezis)…” Mindez szerintem az európai elővigyázatosság elvéből egyértelműen következik.
„Ebből következik, hogy a GMO-irányelvet a mutagenezis azon technikái útján nyert szervezetekre is alkalmazni kell, amelyek az említett irányelv elfogadása óta jelentek meg.” A mutagenezis nemesítésre való alkalmazása tehát szabályozásra kerül, vagyis az eddig csak Kanada törvénykezésében lévő jogi elemnek az EU területén befogadott fajtacsoportokra is ki kell terjednie.
„Végül a Bíróság azt a kérdést vizsgálja, hogy a mutagenezis technikái útján nyert, géntechnológiával módosított fajtáknak teljesíteniük kell-e egy másik uniós irányelv által támasztott feltételt, amely szerint valamely géntechnológiával módosított fajta csak akkor ismerhető el az »azon mezőgazdasági növényfajok közös fajtajegyzékébe való felvétele céljából, amelyek vetőmagjai és szaporítóanyagai forgalomba hozhatók«, ha valamennyi megfelelő intézkedést megtettek az emberi egészséget és a környezetet érő káros hatások kiküszöbölésére.” Mindez rendkívüli kísérletes tevékenységet igényelne hazánk területén is, hiszen a kb. 350 genetikai esemény (ezek tekintélyes része változatos okokból kereskedelmi forgalomban nem érhetők el) közül jó, ha féltucattal voltak hazánkban vizsgálatok. Hazánkat tehát a tudatlanság (e nélkül sehol sem megy) és nem a tudás jellemzi ezen a területen. Ennek fő oka, hogy a nemzetközi fajtatulajdonosok a független vizsgálatokhoz nem adnak vetőmagot, így akadályozzák a problémák tisztázását. Ez ellen például az MTA elnökei nyilvánosan sohasem szólaltak fel, bár Vizi E. Szilveszter levelet írt a fajtatulajdonosoknak, amelyet azok érdemi válasz nélkül hagytak. Ezen a jogi alapon a glyphosate-tűrő szóját az EFSA talán nem is engedélyezhette volna takarmányozási célra sem, hiszen a környezet-egészségügyi vizsgálatok nem záródtak le. A glyphosate rákkeltéssel való gyanúsítása ugyanis kérdőjelessé teszi a glyphosate-szermaradékos takarmányok és élelmiszerek biztonságos felhasználhatóságát, amit a re-regisztrációs procedúra híven tükrözött.
A Curia állásfoglalása alapján tehát a hazai jogszabályokkal ellentétesnek tűnik Nagy István kezdeményezése és a NAK elnöke (Győrffy Balázs) által fémjelzett állásfoglalási kampány, amely a precíziós nemesítés gyors hazai legalizálására törekedett. Ezt jól példázta, hogy Nagy István miniszter a Magyar Hírlapban azonnal visszavonulót fújt, sőt magyarázkodás nélkül üdvözölte a Curia állásfoglalásának tartalmát. Szerintem ez elég méretes bukás ahhoz, amit akár lemondási hullám is követhetne egy szakmai koherenciához ragaszkodó társadalomban. A Jász-Nagykun-Szolnok megyei rendezvényen, így a Curia állásfoglalására hivatkozva Petőházi Tamás (NAK) már kellően elbizonytalanodva nem jelent meg, és nem tartotta meg az előadását.
170.kép: Nem GMO, afrikai kékdinnye (Fotó: Bellfarm)
Ezen a csálé tortán tehát csúszik a gagyi máz lefelé, mert a NAK elnöksége 2018. július 30-án – talán, hogy mentse a menthetetlent – ellentmondásos állásfoglalást hozott nyilvánosságra, amelynek első két pontja alkalmazza a Curia döntését, míg a további két pontja sajátosan zavart tartalmú (170. kép). Vajon milyen géntechnológiai kutatásokról beszél a NAK sajtóközleménye? A kutatás önmagában még nem jár innovatív előnyökkel, csak az adaptáció hatásfokát növelheti, azonban az Alaptörvény elutasító. Fajta-előállítás területén hazánknak nincs esélye (az engedélyeztetés költségeit nem tudjuk megfizetni), csak a kockázatértékelési területek támogatása lehet támogatandó cél, de a kutatási ügyek mennyiben a NAK kompetenciáját képezik, miközben eddig megérteni sem volt képes a terület szakmai összefüggéseit. A vetőmagra vonatkozó kitétel még ennél is kevésbé érthető. A külföldön végzett genomszerkesztés (az eddigi GM-fajták meghatározó többsége nemzetközi vállalatokéi) és a hazai vetőmag-termelés milyen ok-oksági kapcsolatban lehetnek egymással? A sajtóközlemény szerintem nagyon felemásra sikeredett, ami a NAK elnökségének tovább rombolta a hitelességét.
„Hej ripityom, ripityom, tyom, tyom” – énekli az 1937-es filmben bika-komolyan csibészes mulatozás közben Jávor Pál. Elúszott a vagyona, elhagyta az ídes, de mindez a fékevesztett huszármulatásnak nem lehet akadálya. Csalások és csalódások, gavallér-váltók, testületi kivagyiság, kerítés és hozomány. A filmben győz a szerelem; Mikszáth könyvében meghiúsul az esküvő és értékpusztítóan cinikus a végszó: „Hiszen elég nagy a világ. És van benne elég leány. Szebbnél szebbek, édesebbek. A hozományok se vesztek még ki. Ej, csak egészség legyen és egy kis tűrhető kártyajárás”. Ez ugyanaz a mű lenne? Aligha, szerintem korokra és ízlésekre formáljuk még a klasszikusainkat is. Változott bármit is ez a hamis virtus?

matches: Kúria Kúria Kúria Bíróság Bíróság Bíróság


text:
A szabadsághoz és biztonsághoz való jog - Jogászvilág
Kezdőlap » A szabadsághoz és biztonsághoz való jog
Az ENSZ Polgári és Politikai Jogok Nemzetközi Egyezségokmányának 9. cikke és az Európa Tanács Emberi Jogok Európai Egyezményének (Egyezmény) 5. cikke csaknem egyezően szabályozza a szabadsághoz és biztonsághoz való jogot, mely tartalmilag az alábbiakat jelenti:
– Mindenkinek joga van a szabadságra és a személyi biztonságra. Senkit sem lehet önkényesen őrizetbe venni vagy letartóztatni, kivéve, ha ezt a törvényben meghatározott okok, feltételek alapján, legális eljárásban az erre feljogosított szerv teszi.
– Minden letartóztatott személyt, az általa értett nyelven, haladéktalanul tájékoztatni kell letartóztatása okairól és az ellene felhozott vádról.
– Akit bűncselekmény vádjával őrizetbe vettek, illetve letartóztattak, a legrövidebb időn belül bíró (vagy a törvény értelmében bírói hatáskört gyakorló más hatósági személy) elé kell állítani; a terheltnek joga van arra, hogy ügyében ésszerű határidőn belül tárgyalást tartsanak, vagy szabadlábra helyezzék.
– Az őrizetbe vett, vagy letartóztatott terhelt jogosult bírósághoz fordulni avégett, hogy az késedelem nélkül döntsön a fogva tartás törvényességéről, és rendelje el a szabadlábra helyezését, amennyiben a fogva tartás nem törvényes.
– A törvénytelenül letartóztatott vagy fogva tartott személynek joga van kártalanításra.
Ülésezik az ENSZ Biztonsági Tanácsa
Az Egyezmény 5. cikkében megfogalmazott szabadsághoz való jog sok esetben vita tárgyát képezi Strasbourgban, mert nehéz meghatározni, vajon mit is jelent pontosan a szabadságtól megfosztás. Ennek ellenére az Emberi Jogok Európai Bírósága (Bíróság) az esetek nagy részében megállapítja az 5. cikk első bekezdésének sérelmét.
A Lukanov kontra Bulgária- (21915/93, 1997. március 20.) ügyben a kérelmező a korábbi bolgár miniszterelnök-helyettes, aki sérelmezte, hogy az ellene sikkasztás bűntette miatt indult büntetőeljárásban előzetes letartóztatását rendelték el. A Bíróság megállapította, hogy a strasbourgi eljárás során Bulgária nem nyújtotta be azokat a bizonyítékokat, amelyek alátámasztották volna a megalapozott gyanút arra vonatkozóan, hogy az eljárás alá vont személy a saját maga vagy harmadik személy számára előnyt akart szerezni. A Bíróság nem fogadta el az állam védekezését, miszerint a szabadságtól való megfosztás jogszerű lett volna, és bűncselekmény elkövetésének megalapozott gyanúján alapult.
Az ügy érdekessége, ahogyan a bolgár legfőbb ügyész „védekezett”. Észrevételeiben utalt a bolgár jogra, mely szerint, ha az elkövető más tulajdonával úgy rendelkezik, mintha az a sajátja lenne, s ez a tényleges tulajdonos érdekeit sérti, akkor megvalósul a sikkasztás. A bűncselekmény tényállásának nem szükséges eleme, hogy a terhelt saját maga vagy harmadik fél számára előnyt kívánt-e szerezni. A konkrét esetben, mivel testületi döntés következtében keletkezett a gazdasági kár, a határozatot hozó testület valamennyi tagja ellen büntetőeljárás indult. A legfőbb ügyész ugyanakkor elismerte, hogy a panaszos előzetes letartóztatásának idején „nem volt abban a helyzetben, hogy megállapítsa, vajon volt-e bűncselekmény elkövetésére irányuló szándék. Úgy ítélte meg – figyelemmel az ügy körülményeire és bonyolultságára – ez csak az előzetes nyomozás során dönthető el. Habár kifejezetten nem szerepel a kérelmező előzetes letartóztatását elrendelő határozatban, a döntést a kérelmező személye s az elkövetett bűncselekmény súlyossága figyelembevételével hozták meg.” A Legfelsőbb Bíróság is hangsúlyozta döntésében, hogy a volt bolgár miniszterelnök-helyettes hatalma „kivételesen széleskörű hatalom, amivel pozíciója folytán rendelkezett, nagyobb lehetőséget biztosított számára, hogy megszökjön, vagy további bűncselekményeket kövessen el a már elkövetettek mellett. Ráadásul helyzete a társadalomban, számos külföldi kapcsolata, megismételt útlevél visszaadása iránti kérelmei voltak azok a szempontok, amik jogszerűvé tették előzetes letartóztatásba helyezését.” A legfőbb ügyész megítélése szerint a panaszos előzetes letartóztatása összhangban volt a bolgár joggal, beleértve az alkotmányt is, és összhangban volt továbbá az Egyezmény 5. cikkének 1/c. pontjában foglaltakkal.
A Bíróság a bolgár kormány azon észrevételeit illetően, mely szerint a panasz alapjául szolgáló intézkedéseket független hatóságok hozták, hangsúlyozta, a kormányok felelnek az Egyezmény alapján az ilyen hatóságok tevékenységéért, ahogy bármely más kormányszerv tevékenységéért is. A Bíróság hangsúlyozta, hogy számára – valamennyi ügyben – az állam nemzetközi jogi felelőssége a főkérdés.
Az Európai Emberi Jogi Bíróság épülete
A strasbourgi eljárás során a Bíróság számára központi kérdésként az Egyezmény 5. cikkének első bekezdése, s ehhez kapcsolódóan az előzetes letartóztatás jogszerűsége merült fel. Ennek kapcsán a Bíróság megvizsgálta a bolgár jogszabályokat, és megállapította, hogy bár a kérelmező, mint a bolgár kormány tagja, részt vett olyan döntésekben, melyekben egyes fejlődő országoknak bizonyos összegeket ítéltek oda segélyként és kölcsönként, mindazonáltal az előzetes letartóztatás jogszerűségét igazoló egyik büntető törvénykönyvi rendelkezés sem írta elő, hogy bárki büntetőjogi felelősségre vonásnak teszi ki magát ilyen jellegű testületi döntésben való részvétellel. Ráadásul olyan bizonyítékot sem hoztak fel ellene, amely igazolná, hogy a hivatkozott döntések jogellenesek voltak. (http://kuria-birosag.hu/hu/ejeb/lukanov-bulgaria-elleni-ugye-2191593)
A Magyarországgal szemben indított eljárások közül talán az egyik legérdekesebb a Gajcsi kontra Magyarország-ügy (34503/03, 2006. október 3.). A tényállás szerint a panaszos már 3 éve egy pszichiátriai intézetben volt, amikor a bíróság a fogva tartás törvényességének éves felülvizsgálatát végezte. „A bizonyítékokra és a szakvéleményre támaszkodva a bíróság megállapította, hogy indokolt és törvényes a páciens meghosszabbított pszichiátriai kezelése. A páciens további terápiát igényel.” A panaszos jogorvoslatot nyújtott be, és ebben arra hivatkozott, hogy a bíróság határozatában érdemi hiányosságok vannak, és a fogva tartásának elrendelése nem „a törvényben meghatározott eljárás” keretében történt, továbbá nem indokolták a döntést. A fellebbezését a magyar bíróság elutasította. Ezt követően fordult a panaszos Strasbourghoz, ahol a Bíróság megállapította az Egyezmény 5. cikk (1) bekezdésében foglaltak sérelmét. A strasbourgi ítélet szerint bármely szabadságmegvonási formát nemcsak a nemzeti jog anyagi és eljárási rendelkezéseivel összhangban, hanem magának az 5. cikknek a célját szem előtt tartva kell foganatosítani, megvédve az egyént az önkényességtől. A Bíróság megvizsgálta a releváns nemzeti jogi szabályt erre vonatkozóan, mely hangsúlyozza a veszélyességet, mint a kényszer-gyógykezelés elrendelésének egyik előfeltételét. Ugyanakkor a nemzeti bírósági határozatokban nem volt nyoma a panaszos állítólagos vagy potenciálisan „veszélyes magatartása” értékelésének, így a fogva tartásnak nem volt meg a jogalapja. (EEJB, 34503/03, 2006. október 3-i ítélet)
A mentális sérültek jogaival kapcsolatban lásd továbbá az Európai Emberi Jogi Bíróságnak az e témával kapcsolatos összefoglalóját: (http://www.mdac.info/sites/mdac.info/file/Hungarian_Summaries%20of%20Mental%20Disability%20Cases%20Decided%20by%20the%20European%20Court%20of%20Human%20Rights.pdf).
Az Országos Kriminológiai Intézet (OKRI) egyik kutatása a szabadsághoz való jog megsértésével kapcsolatban megállapítja, hogy nem minősül az 5. cikk első bekezdésébe ütközőnek az, ha valakit akarata ellenére öregek otthonában helyeznek el, feltéve, hogy a mentálisan sérült személy már nem képes saját magáról gondoskodni. (Büntetőeljárási alapelvek – kézirat –, OKRI-kutatás, Bp., 2014. szerk.: Bárd P.)
Az említett kutatás kitér arra is, miszerint a strasbourgi ügyeknek speciális sajátossága, hogy az Egyezmény értelmében nem minősül előzetes fogva tartásnak a terheltnek az első fokú ítélet utáni szabadságelvonása. E tekintetben ugyanis a Bíróság az angolszász logikát követi, és úgy véli, hogy – bár az ítélet még nem jogerős – a terhelt elítéltnek minősül. Az angolszász jog értelmében a fellebbezési jog nem tekinthető automatikusnak, hanem sok esetben a fellebbezés gyakorlásához bírósági hozzájárulás is szükséges.
Az emberi jogokat a koronavírus alatt is tiszteletben kell tartani

matches: Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság Bíróság Bíróság Bíróság


text:
XI. kerületi SZÉPSÉG
2012. június 20. szerda 14:21 A Csaba 1 hozzászólás
44 négyzetméteres Szerémi úti stúdiólakás!
ÚJ BUDA közismert, és óriási népszerûségnek örvendõ Nádorliget lakóparkjában, nagy 8nm.-es erkélyes, világos, tágas 44 nm.-es stúdiólakás ELADÓ, modern, harmonikus színvilágú burkolatokkal, beépített szekrényekkel, konyhával. Borús téli idõben a fürdõszobában található infraszaunában vigasztalódhat. Konditerem, kávézó, étterem, cukrászda, és kiváló infrastruktúra, mindez rendkívül kedvezõ rezsi mellett. Mindenképpen megfontolandó, mert itt évente 1 db. ilyen lakás szabadul fel.
Fürdőszoba infraszaunával
Erkély ( 8nm )
Ugye milyen csinos?
Lakások nincs
Kedves Csaba ( ez én vagyok )
2012. április 18. szerda 14:53 A Csaba 1 hozzászólás
Ezúton szeretnék köszönetet mondani ingatlankeresésemben nyújtott segítségedért. Szinte hihetetlen, de együttműködésünk néhány hét után máris sikerrel zárult.
Meggyőződésem, hogy jó döntés született, melynek meghozatalában jelentős szerepe volt szakmai tapasztalatodnak és személyes támogatásodnak.
Köszönettel kíván minden jót:
2011. december 19. hétfő 11:01 A Csaba 1 hozzászólás
Feleségemmel együtt ezúton is szeretnénk kifejezni köszönetünket azért
a korrekt, megbízható és szakmailag is magas színvonalú munkájáért,
amelyet az ő Váltó utcai ingatlanának eladásával kapcsolatban
kifejtett, és amelynek eredményeképpen a tegnapi napon sor kerülhetett
az adásvételi szerződés aláírására.
Én is régóta foglalkozom ingatlanokkal – bár alapvetően kereskedelmi
ingatlanokkal, irodaházakkal és bevásárlóközpontokkal – de volt
szerencsém 1 év tapasztalatot szerezni az Otthon Centrumnál a
lakóingatlanok értékesítésében is.
Ezért is gondoltam azt, hogy egy ilyen nagyszerű fekvésű, csodás
társasházban lévő és szép állapotú ingatlant a válság ellenére is
könnyedén fogok tudni közvetítők nélkül önállóan is értékesíteni.
Idén januárban nagy lendülettel láttam munkához és minden elképzelhető
módon (internetes és újsághirdetésekkel, cetlizéssel, eladó táblával,
ismerősök tájékoztatásával, stb) igyekeztem minél több bemutatást
szervezni, mert biztos voltam abban, hogy valaki bele fog szeretni
ebbe a nagyon is szerethető ingatlanba.
Sajnos minden igyekezetem ellenére viszonylag kevés bemutatást
sikerült generálnom és bár volt több komoly érdeklődő, különféle okok
miatt még említésre méltó árajánlatot sem kaptam.
A nyár folyamán a családban különféle egészségügyi problémák adódtak
és én magam is műtét előtt álltam, így be kellett látnom, hogy nem
leszek képes a lakáseladást megfelelően menedzselni.
Az ingatlanközvetítői szakma felhígulásáról sajnos személyes
tapasztalataim is voltak, ezért nem igazán tudtam, milyen irányban
keressek megbízható szakembert. Szerencsénkre egyik kollégánk már
kapcsolatban állt Önnel és több más ingatlanossal is, de egyértelműen
Önt ajánlotta a figyelmünkbe.
Ezután nem sokkal találkoztunk és az első személyes benyomásaim, az Ön
korrekt tájékoztatása a lehetőségekről, és az ingatlanról pillanatok
alatt kialakított reális véleménye igazolták a kollégánk nagyon
pozitív véleményét Önről.
Augusztus 22-én vonultam be a kórházba egy műtétre és jellemző módon a
megbízási szerződést ott a kórház várótermében írtuk alá.
Ez után megkaptuk a részletes tájékoztatásukat, hogy milyen módon és
hol kezdik hirdetni a lakásunkat. Folyamatosan kaptuk az információkat
a bemutatásokról, de igazán reményre okot adó ajánlatról sajnos nem
kaptunk hírt. Ön igyekezett nyugtatni minket, mi pedig sürgettük Önt
azzal, hogy december 20-án lejár a korábban megvásárolt ingatlanunk és
ennek az ingatlannak az illetékbeszámítási lehetősége.
Furcsa volt, hogy nekünk kellett Önt győzködni arról, hogy menjünk le
az árral (a jelenlegi ingatlanpiaci helyzetben ezt mindig a közvetítők
szokták forszírozni) mert Ön szerint az ár korrekt volt.
Végül közösen mégis megállapodtunk egy árcsökkentésben és hamarosan
jött is egy komolynak tekinthető árajánlat. Nagy csalódásunkra ez a
vevőjelölt néhány nap múlva visszalépett. Már kezdtünk lemondani a sok
százezer forintos már befizetett illeték visszaszerzésének
lehetőségéről, de Ön még mindig tartotta bennünk a lelket, sőt nagyon
rövid időn belül egy másik potenciális vevővel hozott össze minket,
akinek már többször bemutatta a lakásunkat, és nagyon tetszett is
neki, de a vásárláshoz neki is el kellett adnia a lakását.
Kedves Csaba, Ön ezt is megoldotta és december 15-én, pontosan 5
nappal a határidő előtt tető alá hozta mindkét szerződést.
A lakásunk eladásának nemcsak azért örültünk, hogy visszakapunk a már
befizetett illetékből, a családi áthidaló kölcsönt is visszaadhatjuk,
és már ettől a tehertől megszabadulva gondtalanabbul várhatjuk a
márciusban érkező kisbabánkat, hanem azért is mert a vevőnkben egy
nagyon kedves, szimpatikus hölgyet ismertünk meg és külön öröm
számunkra, hogy az általunk annyira szeretett lakást ő szerezte meg és
bíztosak vagyunk benne, hogy ő is olyan jól fogja ott érezni magát,
mint amennyire mi is szerettünk ott lakni.
A közvetítői jutalék kifizetése általában minden ingatlan eladó
számára olyan, mint a foghúzás, elkerülhetetlen, de fájdalmas. Az Ön
munkáját figyelembe véve számunkra ez egy szakmai és emberi
szempontból is jól megérdemelt szorgalmas munkáért kifizetett reális
díj volt.
Örülünk, hogy Önt választottuk, és ha az ismeretségi körünkben
bárkinek ingatlanközvetítőre lesz szüksége, egyértelműen Önt fogjuk
ajánlani. Valójában egyik kolléganőnknek már be is ajánlottuk.
Munkájához további sok sikert és a hamarosan beköszöntő ünnepek
alkalmából áldott Karácsonyt és nagyon boldog új évet kívánunk.
Szilágyi Katalin és Lakatos György
Olyan mint ha …. Ingatlanpiaci szösszenetek
2011. november 17. csütörtök 11:35 A Csaba 5 hozzászólás
Egy megbízásba vétel olyan, mint felülni a jó irányba induló vonatra.
Egy lakás meghirdetése olyan, mint amikor a halász bedobja a hálóját.
Internetes hirdetésekkel még csak a motort indítottuk be, ahhoz hogy sebességbe is rakjuk még több marketing kell.
A Home Staging olyan, mint a nőnek a smink.
A Home Staging olyan, mint egy jó plasztikai sebész.
Az ártárgyalás olyan, mint az oroszlánidomítás.
Egy jó szerződéskötés olyan, mint szex után egy jó cigi.
2011. november 9. szerda 14:45 A Csaba Nincs hozzászólás
Amikor döntöttünk a lakásunk eladásáról, még nem gondoltam, hogy ingatlanirodát fogunk bevonni az eladásba. Azért sem, mert akikkel korábban tárgyaltam, nem voltak megbízhatóak és felkészültek, hiányzott a tapasztalatuk is. Személyedben egy jó szakembert és egy megbízható Embert ismerhettünk meg. Ezen kívül fontos, hogy az üzlet is sikerrel zárult. A mi együttműködésünk nem volt rövid , ezért közben lehetőségem volt Téged ajánlani a kollégámnak is.
kánixmerga
2011. november 3. csütörtök 12:11 A Csaba 3 hozzászólás
http://www.ingatlaniskola.hu/2011/11/03/elgondolkozott-mar-azon-hogy-milyen-osszefugges-van-a-kutyaurulek-es-a-lakasarak-kozott-mi-megtettuk/
Kedves Virágom :-)
2011. november 1. kedd 17:23 A Csaba 1 hozzászólás
http://www.lakasokesirodak.hu/blog/?p=190
2011. október 25. kedd 11:12 A Csaba 11 hozzászólás
Hibás teljesítés miatt nem fizetett az eladó – Egy ingatlanos esete a bíróságon
2011. október 21. péntek 15:16 A Csaba 37 hozzászólás
Az ingatlanos eladta az ügyfél lakását, aki nem akarta kifizetni a jutalékot. Hibás teljesítésre és elégtelen szolgáltatásra hivatkozott. De vajon hogyan ítélt a bíróság? Milyen ítéletek születtek már ez ügyben a Legfelsőbb Bíróságon? Kiveséztük az ügyet.
Klasszikus esetnek indult az ügy, hiszen minden stimmelt. Az ingatlantulajdonos 1998 márciusában megbízta a közvetítőt, hogy 10 millió forintért értékesítse badacsonytomaji családi házát. A megbízási szerződés lényeges pontja volt szokás szerint, hogy sikeres közvetítés esetén jár a 1,5 %+áfa eladási jutalék. A következő évben a közvetítő három érdeklődőnek mutatta be az ingatlant, köztük annak is, aki végül megvásárolta a házat. Az adásvételről az eladó értesítette a közvetítőt, aki annak rendje és módja szerint kiállította a számlát a jutalékról. Azonban ekkor jött a feketeleves, mert az eladó nem akart fizetni jutalékot arra hivatkozva, hogy a lánya is kapcsolatba került a későbbi vevővel, és ennek köszönhetően vette meg a családi házat. A közvetítő perre vitte az ügyet.
Hajmeresztő érvelés
Érdekes módon az eladó a bíróságon sem vitatta, hogy a közvetítő bemutatta a házat a későbbi vevőnek, noha ez az ingatlanközvetítés alapja. A per során a vevő tanúvallomásában is igazolta, hogy valóban a közvetítővel nézték meg a házat. Tehát úgy tűnt: pofonegyszerű az ügy. Az eladó azonban más pontokon akarta „megfogni” az ingatlanost, ezért a perben arra hivatkozott, hogy ő szerződésbeli kötelezettségének eleget tett, mert az egyéni eladás tényéről a szerződésben megjelölt határidőn belül értesítette a közvetítőt. Majd hozzátette, hogy az adásvételi szerződés megkötésére nem a közvetítő tevékenysége okán, hanem a lányának közreműködésével került sor. Ez is tipikus álláspontnak tekinthető az ingatlanközvetítők tapasztalatai szerint, vagyis az ügyfelek egy része azt gondolja, hogy ha felmondja a megbízási szerződést, akkor az ingatlanos már nem tarthat igényt a jutalékra.
Elégtelen szolgáltatás?
Az eladó azonban ennél „agyafúrtabb” érveléssel is előállt. Másodlagosan azzal védekezett, hogy a közvetítő szolgáltatása elégtelen volt, ezért kényszerültek arra, hogy más ingatlanközvetítőt is megbízzanak, és saját maguk is feladjanak ingatlanhirdetést. Noha nem kizárólagos szerződés esetén nyugodtan megbízhat az eladó más ingatlanirodát is. Az eladó a szerződésszegés tényét a polgári törvénykönyvre alapozta. A Ptk. 305 § (1), (2) bekezdése szerint visszterhes szerződések esetén a kötelezett akkor teljesít hibásan, ha a szolgáltatás nem felel meg teljesítéskor a törvényes, vagy a szerződésben meghatározott tulajdonságoknak. De ezt nem bizonyította az eladó vagyis az alperes, ezért a bíróság megalapozottnak látta a közvetítő keresetét.
„A szerződés ellentétben egy vállalkozói szerződéssel nem eredménykötelem, hanem úgynevezett gondossági kötelem. A megbízási szerződéssel ugyanis a közvetítő nem meghatározott eredmény elérésére vállal kötelezettséget, hanem arra, hogy a másik szerződő fél érdekében meghatározott tevékenységet végez, eljárása során pedig közömbös, hogy a kötelezett a szolgáltatás teljesítése során eredményt köteles-e elérni vagy sem. Az ún. gondossági kötelmek kötelezettjének eljárása tehát a rábízott ügynek gondos és szakszerű eljárására szorítkozik.” Az elvi megkülönböztetés lényege abban áll, hogy gyökeresen eltérnek az eredmény és a gondossági kötelmek tekintetében a díjkövetelés és a szerződésszegés jogkövetkezményei.
A közvetítő a saját bőrét viszi a vásárra
Ráadásul az eladó nem fizet előre az ingatlanközvetítőnek, hiszen csak sikeres közvetítés esetén jár a jutalék, vagyis az iroda saját kontójára költ telefonra, rezsire, benzinre anélkül, hogy biztos lehetne a sikerben. Így valójában még abba sem szólhat bele az eladó, hogy a közvetítő milyen módszerekkel dolgozik, és hogyan kívánja meg értékesíteni az ingatlant, hiszen ez az ő szakmája. Emellett az eladók akár 10 irodát is megbízhatnak a közvetítéssel, ami csökkenti az adott ingatlanos esélyeit, így aztán nehéz lenne elégtelen szolgáltatásra hivatkozni – érvelnek a közvetítők.
Megint csak visszatérünk ahhoz az alapkérdéshez, hogy vajon hány közvetítő foglalkozzon egy eladó ingatlannal. Nyugat-Európában számos helyen egyetlen közvetítő dolgozik egy ingatlannal, ez esetben az eladónak valóban lehetnek jogos elvárásai a közvetítővel szemben. Vagyis a hazai gyakorlat alapján elég nehéz az elégtelen szolgáltatást meghatározni. Ezért ma már nálunk is jelentős részben eltérnek a nem kizárólagos és a kizárólagos szerződések. A kizárólagos szerződések sokkal pontosabban meghatározzák a közvetítő feladatait, szinte leírják, hogy milyen portálokon és újságokban kell hirdetnie, milyen módszerekkel kell dolgoznia, milyen eszközökkel kell reklámtevékenységet végeznie.
Csak végezte a dolgát
A bíróság szerint az ingatlanközvetítő elvégezte a munkáját, mert az abból áll, hogy ingatlanokat közvetít. Ezt megtette az ingatlanos, hiszen arra vállalt kötelezettséget, hogy az ingatlant hirdeti és egyéb módon keres rá vevőt (fényképfelvétel, adatlap a paraméterekről, illetve hirdetés a honlapon stb.). Olyan bírósági perről is tudunk, ahol az adott ingatlant több helyen is hirdették, többek között a közvetítő és a tulajdonos is. Azonban a per során a vevő az ingatlanos által feltett képeket ismerte fel, vagyis általa került kapcsolatba az ingatlannal. „A közvetítői tevékenység alapján történt szerződéskötéssel a megbízási szerződés teljesítettnek tekintendő, és igényt tarthat a díjra” – idézte a bíróság a Legfelsőbb Bíróság állásfoglalását a Bírósági Határozatok 1997. 302. szám alatt közzétett eseti döntésében. A mi ügyünkben pedig a vevő tanúsította, hogy az ingatlanos mutatta be neki a házat, ezért az a körülmény, hogy a vételre 6 hónappal később került sor, és abban segédkezett az eladó lánya is, nem érinti azt a tényt, hogy az ingatlanos teljesítette a szerződésben vállaltakat. A városi bíróság ítéletében kötelezte az eladót 178 ezer forintos jutalék, a késedelmi kamat és 23 ezer forintos perköltség megfizetésére.
A Legfelsőbb Bíróság Bírósági Határozatok 396/1197. számú döntésében kifejtette, hogy a lakásközvetítésre létrejött megbízási szerződésben vállalt fizetési kötelezettség szempontjából közömbös, hogy a vevő a felperesi ingatlanközvetítőn kívül esetleg más forrásból is tudomást szerzett az eladó ingatlanról. Ha igazolható, hogy a későbbi vevő elvitte az általa később megvásárolt ingatlan címét a közvetítőtől, a díj jár, függetlenül attól, hogy másutt is hirdette az eladó az ingatlant, és azt esetleg látta a későbbi vevő másutt is. Az LB-döntés azt is kimondja, hogy valamennyi közvetítő jogosult a jutalékára, ha a későbbi vevő onnan is elvitte a címet.
3 / 21. oldal

matches: bíróság bíróság bíróság Bíróság bíróság Bíróság


text:
Az irodánk évek óta készít ingatlan adásvételi szerződéseket, mely miatt szükségesnek tartottuk ezen szerződések érvényességi feltételeire felhívni a figyelmet. A legfontosabb szabály ezen szerződések esetében, hogy mind az 1959. évi IV. törvény a Polgári Törvénykönyvről (rPtk.) mind pedig a jelenleg hatályos 2013. évi V. törvény a Polgári Törvénykönyvről (Ptk.) szabályai szerint az ingatlan adásvételi szerződéseket írásba kell foglalni. Írásba foglaltnak akkor tekinthető az ingatlan tulajdonjogának átruházásra irányuló szerződés, ha a szerződései nyilatkozatát mindegyik szerződő fél aláírta. A következőkben bemutatott jogeset ezen szabály kiemelkedő fontossága mutat rá.
Az általunk bemutatni kívánt jogesetben a későbbi felperes az alperessel ingatlan adásvételi szerződést kötött, az alperes örökségének a tárgyában. Az önkormányzat hirdetőtábláján az ingatlanokra vonatkozóan vételi ajánlat került kifüggesztésre, melyet az alperes és 2 tanú látott el az aláírásával. A szerződés 3 ingatlanra vonatkozott, azonban tekintettel arra, hogy a hagyatéki eljárást, mely alapján az alperes megörökölte az ingatlanok tulajdonjogát nem került lefolytatásra, az adásvételi szerződésben pontosan nem került mind a három ingatlan megjelölésre. Az adásvételi szerződés alapján a felperes kizárólag az egyik ingatlan tulajdonjogát szerezte meg, mely akkor jutott a tudomására, mikor el kívánta adni mind a három ingatlant, azt gondolván, hogy azok a tulajdonában vannak. Tekintettel arra, hogy az alperessel nem sikerült peren kívül megegyeznie polgári peres eljárást kezdeményezett, annak érdekében, hogy a vitatott ingatlan is a tulajdonába kerüljön.
Az elsőfokú bíróság a felperes keresetének helyt adott, és a felperes tulajdonába adta a vitatott tulajdoni hányadokat. Álláspontja szerint a lefolytatott bizonyítási eljárás során, a tanúk meghallgatása következtében egyértelmű volt, hogy a felek szándéka a vitatott tulajdoni hányad felperes tulajdonába adására is kiterjedt. Az elsőfokú bíróság álláspontja szerint a felek a vételi ajánlattól nem kívántak eltérni, az alperes a nyilatkozatában nem is hivatkozott arra, hogy attól eltérő adásvételi szerződést kívántak volna megkötni. Az alperes nem érett egyet az elsőfokú bíróság ítéletével, így fellebbezést terjesztette elő.
A másodfokú bíróság ítéletében helyt adott az elsőfokú bíróság ítéletének, álláspontja szerint is a felek akarata a vételi ajánlatnak megfelelően mind a három ingatlan felperes tulajdonába adására irányult, így a felek szándéka alapján a vitás ingatlanok a felperes tulajdonát képezik. Az alperes nem érett egyet a másodfokú ítélettel sem és felülvizsgálati kérelmet terjesztett elő.
A Kúria a felülvizsgálati kérelmet alaposnak tartotta. Kifejtette, hogy az ingatlan adásvételi szerződések érvényességi feltétele az írásba foglalás, hivatkozott tovább a XXV. számú Polgári Elvi Döntésre, mely meghatározza az ingatlan adásvételi szerződések érvényességi feltételeit. Ezen elvi döntés alapján a felek személyének a feltüntetése mellett ki kell tűnnie az ingatlan tulajdonjogának átruházását célzó akaratnyilvánításnak, továbbá az okiratnak az ingatlant és az ellenszolgáltatás megjelölését is tartalmaznia kell, valamint azt írásba kell foglalni. Ezek alapján a Kúrai megállapította, hogy nem található olyan okirat, mely a felperes és az alperes aláírását is tartalmazza, és melyben a vétel tárgya a vitatott ingatlan. A vételi ajánlatot a felperes nem írta alá, így az az érvényességi feltételek alapján nem vehető figyelembe. A felek által aláírt adásvételi szerződés kizárólag egy ingatlanra vonatkozik, a perbeli vitatott ingatlanra nem. A Kúria megállapította, hogy nincs ügydöntő jelentősége annak, hogy a peres felek szándéka mire irányult, ha arra vonatkozóan az írásbeli szerződéses nyilatkozatukat tartalmazó okirat nem áll rendelkezésre. Tekintettel arra, hogy a tartalmai követelményeknek nem felelet meg a vitatott ingatlan tárgyában létrejött vételi ajánlat, az aláírt adásvételi szerződés pedig nem tartalmazta a vitatott ingatlant, így azok továbbra is az alperes tulajdonában vannak.
Fentiek alapján megállapítható, hogy az ingatlan adásvételi szerződések készítése során a tartalmi és érvényességi követelményeknek alapvető jelentősége van, melyek figyelmen kívül hagyása esetén nem jön létre az ingatlan tulajdonjogának átvezetésére alkalmas szerződés.

matches: bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság Kúria Kúria