text:
1014/2018. NVB határozat/
1014/2018. számú határozata
A Nemzeti Választási Bizottság a Magyar Szocialista Párt [1073 Budapest, Erzsébet körút 40-42. fszt./I-1., képviseli: Tóbiás József (a továbbiakban: Szervező)] által benyújtott országos népszavazási kezdeményezés tárgyában – 10 igen és 1 nem szavazattal – meghozta a következő
„Egyetért-e Ön azzal, hogy az Országgyűlés határozattal kötelezze a Kormányt arra, hogy kérelmezze az Európai Unió Tanácsánál és a Bizottságánál az Európai Ügyészségről szóló megerősített együttműködésben való részvételét?”
[1] A népszavazásra javasolt kérdést Szervező írásbeli meghatalmazott útján 2018. július 27-én nyújtotta be a Nemzeti Választási Bizottsághoz a népszavazás kezdeményezéséről, az európai polgári kezdeményezésről, valamint a népszavazási eljárásról szóló 2013. évi CCXXXVIII. törvény (a továbbiakban: Nsztv.) 3. § (1) bekezdése szerinti hitelesítés céljából. A benyújtás során a népszavazásra javasolt kérdéshez 45 választópolgár támogató aláírása került csatolásra, amelyek közül 39 felelt meg az Nsztv. 4. § (3) bekezdésében foglalt törvényi feltételeknek.
[2] Szervező mellékelte a Nemzeti Adatvédelmi és Információszabadság Hatóság (a továbbiakban: Hatóság) NAIH/2018/4522/23/N számú, 2018. július 25-én kelt, az adatkezelés bejelentéséről szóló igazolását is.
[3] A Nemzeti Választási Iroda elnöke az Nsztv. 10. § (1) bekezdésében rögzített hatáskörében eljárva a kérdés benyújtásától számított 5 napon belül elvégezte a kezdeményezés előzetes formai vizsgálatát, mivel a népszavazási kezdeményezés a jogszabályi követelményeknek megfelelt, így azt a Nemzeti Választási Bizottság elé terjesztette.
[5] Magyarország Alaptörvényének (a továbbiakban: Alaptörvény) 8. cikk (1) bekezdése alapján az országos népszavazás funkciója az, hogy az Országgyűlést a népszavazásra feltenni kívánt kérdés tekintetében meghatározott irányú döntésre kényszerítse. A népszavazásnak mint a közvetlen hatalomgyakorlás eszközének kivételes jellegéből fakadóan a népszavazáshoz való jog több feltétel együttes fennállása esetén gyakorolható: a rendeltetésszerű joggyakorlás mellett a nép csak olyan kérdésben ragadhatja magához a döntést, amely a képviseleti szerv, azaz az Országgyűlés hatáskörébe tartozik.
[6] Ez utóbbi rendelkezést az Alaptörvény 8. cikk (2) bekezdése rögzíti, mely kimondja, hogy országos népszavazás tárgya csak az Országgyűlés feladat- és hatáskörébe tartozó kérdés lehet. E rendelkezés korlátját az Alaptörvény 8. cikk (3) bekezdésében meghatározott kivett vagy ún. tiltott tárgykörök képezik. E kérdésekben annak ellenére sem kezdeményezhető és tartható népszavazás, hogy egyébként az az Országgyűlés feladat- és hatáskörébe tartozik.
[7] Az Alaptörvény 8. cikk (2) bekezdésében foglalt szabályozás nem új keletű, a Magyar Köztársaság Alkotmányáról szóló 1949. évi XX. törvény (a továbbiakban: Alkotmány) 28/B. § (1) bekezdése az Alaptörvény hivatkozott rendelkezésével tartalmilag egyező szabályozást tartalmazott. Az Alkotmánybíróság az Alkotmány 28/B. § (1) bekezdése kapcsán a 84/2009. (IX. 3.) AB határozatában is rögzítette, hogy „a népszavazás tárgyának az Alkotmány 28/B. § (1) bekezdés értelmében az Országgyűlés hatáskörébe tartozó kérdésnek kell lennie, ezért nem fogadható el, ha a kérdésben más állami szerv van címzettként megjelölve. Ebben az esetben ugyanis a feltenni szándékozott kérdés vagy nem tartozik az Országgyűlés hatáskörébe, s akkor arról eleve nem lehet népszavazást tartani, vagy ha igen, akkor a kérdésben megjelölt szerv csak akkor tehet eleget a kérdésben foglalt kötelezettségének, ha az Országgyűlés módosítja az arra irányadó hatályos jogszabályokat s felhatalmazza az érintett szervet. Ez utóbbi esetben pedig a kérdés nem felel meg az (...) egyértelműség követelményének részét képező választópolgári egyértelműség kritériumának, mivel a kérdésből nem derül ki, hogy eredményes népszavazás esetén szükség lenne-e az Országgyűlés cselekvésére. [65/2008. (IV. 30.) AB határozat, ABH 2008, 599, 602.; 66/2008. (IV. 30.) AB határozat, ABH 2008, 604, 607.]” (ABH 2009, 803, 805).
[8] A Nemzeti Választási Bizottság jelen népszavazási kezdeményezés kapcsán irányadónak tekintette a Kúria Knk.VII.37.695/2016/3. számú végzésével helybenhagyott 47/2016. NVB határozatában kifejtett érvelését, amely szerint az Alaptörvény 1. cikk (2) bekezdés b) pontja értelmében az Országgyűlés törvényeket alkot. E rendelkezés alapján a törvényhozás hatásköre az Országgyűlést illeti meg. E hatáskör két csoportból áll: ez egyik azon tárgykörök csoportja, melyek kizárólag törvényben szabályozhatók, a másik pedig a szabad, fakultatív törvényhozási tárgyak. Abban az esetben, amikor a törvény a Kormányt vagy a Kormány tagjait jogalkotásra hatalmazza fel, akkor az Alaptörvény alapján a törvényhozás egyben arról is dönt, hogy a kérdés rendezése nem az Országgyűlés, hanem a végrehajtó hatalom hatáskörébe tartozik.
[9] A Nemzeti Választási Bizottság a Szervező által benyújtott népszavazási kérdést fentiek figyelembevételével megvizsgálta, melynek eredményeként megállapította, hogy a kérdés arra irányul, hogy – egy érvényes és eredményes népszavazás esetén – Magyarország az Európai Unió Működéséről Szóló Szerződés (a továbbiakban: EUMSz) 331. cikkének alkalmazásával vegyen részt az Európai Ügyészséget létrehozó megerősített együttműködésben, ennek előmozdítására az Országgyűlés határozatban kötelezze a Kormányt.
[10] Legutóbb az NVB 131/2017. számú határozatával bírálta el jelen kérdés tartalmával egyező az Európai Ügyészséghez való csatlakozásról szóló népszavazási kérdést, melynek megállapításait jelen kérdés elbírálásánál is figyelembe veszi.
[11] Az Európai Unióról szóló szerződés és az Európai Unió működéséről szóló szerződés egységes szerkezetbe foglalt változatának (2012/C 326/01, a továbbiakban együtt: Szerződések) az Európai Unióról Szóló Szerződés (a továbbiakban: EUSz) 20. cikk (1)-(3) bekezdései alapján azok a tagállamok, amelyek az Európai Unió (a továbbiakban: Unió) nem kizárólagos hatáskörébe tartozó területeken egymás között megerősített együttműködést kívánnak létrehozni, az EUSz 20. cikkében és az EUMSz 326-334. cikkében megállapított korlátokon belül és szabályokkal összhangban igénybe vehetik az Unió intézményeit, és a Szerződések megfelelő rendelkezéseinek alkalmazásával gyakorolhatják ezeket a hatásköröket. A megerősített együttműködés az Unió célkitűzései megvalósításának előmozdítására, érdekeinek védelmére és az integráció folyamatának megerősítésére irányul.
[12] Az EUMSz 86. cikk (1) bekezdése értelmében az Unió pénzügyi érdekeit sértő bűncselekmények üldözésére a Tanács – különleges jogalkotási eljárás keretében elfogadott rendeletekben – az Eurojustból Európai Ügyészséget hozhat létre. Az EUMSz 328. cikk (1) bekezdése szerint a megerősített együttműködés annak létrehozásakor valamennyi tagállam számára nyitva áll, feltéve, hogy azok megfelelnek az együttműködésre felhatalmazó határozatban megállapított részvételi feltételeknek. Az együttműködés bármely későbbi időpontban is nyitva áll mindazon tagállamok számára, amelyek e feltételek mellett az annak keretében már elfogadott jogi aktusoknak is megfelelnek.
[13] Az Európai Ügyészségről szóló megerősített együttműködésre vonatkozó tényismereteket összefoglalva megállapítható, hogy az EUMSz 86. cikk (1) bekezdése teremtett lehetőséget a tagállamoknak az Európai Ügyészség létrehozására. Belgium, Bulgária, Ciprus, Csehország, Finnország, Franciaország, Görögország, Horvátország, Litvánia, Luxemburg, Németország, Portugália, Románia, Spanyolország, Szlovákia és Szlovénia megerősített együttműködést kívántak létrehozni, és erről értesítették az Európai Parlamentet, a Tanácsot és a Bizottságot. A Tanács támogató álláspontja mellett kérelmezte az Európai Parlament egyetértését. Az Európai Parlament a tervezethez 2017. október 5-én egyetértését adta. 2017. október 12-én a megerősített együttműködésben részt venni kívánó tagállamok egyhangúlag elfogadták a rendelet végleges szövegét, mely az Európai Ügyészség létrehozására vonatkozó megerősített együttműködés bevezetéséről szóló 2017/1939 rendelet (a továbbiakban: Rendelet) címmel és számmal jelent meg 2017. október 31-én az Unió Hivatalos lapjában. Azóta Hollandia is csatlakozott a megerősített együttműködéshez, illetve Málta is kifejezte csatlakozási szándékát ahhoz.
[14] Az EUSz 16. cikk (2) bekezdése értelmében a Tanács a tagállamok egy-egy olyan, miniszteri szintű képviselőjéből áll, aki az általa képviselt tagállam kormánya nevében kötelezettséget vállalhat és szavazhat.
[15] A Nemzeti Választási Bizottság megállapítja, hogy amennyiben a megerősített együttműködésben Magyarország részt kíván venni, ezt a szándékát Magyarország miniszteri szintű képviselőjének, Magyarország kormánya nevében kell jeleznie a Tanácsnak és a Bizottságnak. Általánosan kijelenthető tehát, hogy a megerősített együttműködésben való részvétel szándékának kinyilvánítása – a Szerződések vonatkozásában – nem az Országgyűlés, hanem a Kormány hatáskörébe tartozik.
[16] A fentiekkel párhuzamosan a Nemzeti Választási Bizottság az Országgyűlés hatáskörének meglétét a hazai jogi szabályzás mellett is vizsgálat tárgyává tette a következőképpen.
[17] Az Alaptörvény C) cikk (1) bekezdése értelmében a magyar állam működése a hatalom megosztásának elvén alapszik. Az Alkotmánybíróság a hatalommegosztás elvének értelmezése során már a 41/1993. (VI. 30.) AB határozatban rögzítette – és visszatérő gyakorlatában megerősítette –, hogy a hatalmi ágak elválasztása következtében nincs az Országgyűlésnek alárendelt hatalmi ág. A törvényhozó és a végrehajtó hatalom elválasztása a hatáskörök megosztását jelenti, nem pedig hierarchikus alá-fölérendeltséget (ABH 1993, 294.). Ez azt jelenti, hogy a mai hazai parlamentáris rendszerben hatáskörmegosztás érvényesül az Országgyűlés és a Kormány között, amelyet az Alaptörvény a Kormány feladat-meghatározása kapcsán deklarál.
[18] Az Alaptörvény 1. cikke az Országgyűlés közjogi pozícióját határozza meg a népszuverenitás, illetve a hatalommegosztás elve alapján. Ennek megfelelően az Országgyűlés a népszuverenitás letéteményese, annak legfőbb szerve, amely azonban nem jelenti azt, hogy jogkörének – a hatalommegosztás elvéből következően – ne lennének alkotmányos korlátai. Ilyen korlátot jelent az Alaptörvény 1. cikk (2) bekezdésében foglalt felsorolás, amely azonban nem zárt taxációt tartalmaz, hanem a legfontosabb hatásköröket határozza meg.
[19] Az Alaptörvény 15. cikk (1) bekezdése rögzíti, hogy a Kormány feladat- és hatásköre kiterjed mindarra, amit az Alaptörvény vagy jogszabály kifejezetten nem utal más szerv feladat- és hatáskörébe, mely szabályozás testesíti meg az Országgyűlés hatáskörének alkotmányos korlátját, azaz jelenti azt a konzekvenciát, amely alapján a Kormány – mint hatalmi ág – önállóan eljárhat és gyakorolhatja az Alaptörvényben biztosított jogköreit.
[20] Az Alaptörvény E) cikk (2) bekezdése rögzíti, hogy Magyarország az Unióban tagállamként való részvétele érdekében nemzetközi szerződés alapján – az alapító szerződésekből fakadó jogok gyakorlásához és kötelezettségek teljesítéséhez szükséges mértékig – az Alaptörvényből eredő egyes hatásköreit a többi tagállammal közösen, az Unió intézményei útján gyakorolhatja. Az e bekezdés szerinti hatáskörgyakorlásnak összhangban kell állnia az Alaptörvényben foglalt alapvető jogokkal és szabadságokkal, továbbá nem korlátozhatja Magyarország területi egységére, népességére, államformájára és állami berendezkedésére vonatkozó elidegeníthetetlen rendelkezési jogát.
[21] A Kormány európai uniós ügyekben történő együttműködésének szabályait az Országgyűlésről szóló 2012. évi XXXVI. törvény (a továbbiakban: Ogytv.) VI. Fejezete tartalmazza részletesen.
[22] Az Ogytv. 62. § (1) bekezdése rögzíti, hogy az Országgyűlés a Kormánynak az Unió kormányzati részvétellel működő intézményeiben folytatott tevékenysége feletti ellenőrzési jogokat gyakorol. A 65. § (1) bekezdés szerint az Országgyűlés az európai uniós tervezettel kapcsolatban állásfoglalást fogadhat el, míg az (5)-(7) bekezdések rögzítik, hogy a Kormány az európai uniós döntéshozatal során képviselendő álláspontját az Országgyűlés állásfoglalásának alapulvételével alakítja ki. Ha az európai uniós tervezet olyan tárgykörrel kapcsolatos, amelyet érintően az Alaptörvény értelmében az Országgyűlés minősített többségű döntése szükséges, a Kormány az állásfoglalástól csak indokolt esetben térhet el. Abban az esetben, ha az Országgyűlés a Kormány álláspontjavaslatával kapcsolatban az európai uniós döntéshozatal napirendje által megkívánt határidőig nem fogad el állásfoglalást, a Kormány ennek hiányában dönt az európai uniós döntéshozatal során képviselendő álláspontról. Sem az ellenőrzési jogkör, sem az ebből fakadó állásfoglalás tételének joga nem teremt hatáskört az Országgyűlésnek arra, hogy az európai uniós döntéshozatali eljárásban a Kormány önálló döntési hatáskörét elvonja, és határozatával egy általa előírt döntés meghozatalára kényszerítse.
[23] Az Alaptörvény 15. cikk (1) bekezdése és az Ogytv. fentiekben hivatkozott rendelkezései alapján megállapítható, hogy az Unió kormányzati részvétellel működő intézményeiben, így a Tanácsban a döntéshozatali eljárásban való részvételi és döntési hatáskör gyakorlója a Kormány és nem az Országgyűlés.
[24] Az Alaptörvény T) cikk (2) bekezdése alapján az Országgyűlés határozata nem jogszabály, az a jogalkotásról szóló 2010. évi CXXX. törvény (a továbbiakban: Jat.) szerint közjogi szervezetszabályozó eszköz. A Jat. 23. § (1) bekezdés a) pontja alapján az Országgyűlés szervezetét és működését, tevékenységét, valamint cselekvési programját normatív határozatban szabályozhatja, a 24. § (1) bekezdés előírja, hogy a közjogi szervezetszabályozó eszköz jogszabállyal nem lehet ellentétes. A közjogi szervezetszabályozó eszközben jogszabály rendelkezése nem ismételhető meg.
[25] Ahogyan az már a fentiekben rögzítésre került, az Országgyűlésnek az Ogytv. alapján a Kormánynak az Európai Unió kormányzati részvétellel működő intézményeiben folytatott tevékenysége felett ellenőrzési jogköre van – melyet országgyűlési bizottság útján is gyakorolhat –, és ezzel összefüggésben az európai uniós tervezetekkel kapcsolatban állásfoglalásban fejtheti ki véleményét. Sem az ellenőrzési jogkör, sem az ebből fakadó állásfoglalás tételének joga nem teremt hatáskört az Országgyűlésnek arra, hogy az európai uniós döntéshozatali eljárásban a Kormány önálló döntési hatáskörét elvonja, és határozatával egy általa előírt döntés meghozatalára kényszerítse.
[26] Az Országgyűlés ellenőrzési jogát a Kormánynak az Európai Unió kormányzati részvétellel működő intézményeiben folytatott tevékenysége felett, az Alaptörvény 1. cikk (2) bekezdése k) pontja alapján gyakorolja. E hatáskör részletszabályait az Ogytv. VI. fejezete rögzíti. Olyan normatív határozat meghozatala, mely túlterjeszkedik az Országgyűlés ellenőrzési jogának az Ogytv.-ben megállapított szabályain, az Ogytv.-el lenne ellentétes, melyet közvetlenül a Jat. 24. § (1) bekezdése tilt, illetve az Alaptörvény T) cikkét is sértené.
[27] Az Alaptörvény 8. cikk (2) bekezdésének rendelkezése egyértelműen fogalmaz akkor, amikor rögzíti, hogy népszavazás tárgya csak az Országgyűlés hatáskörébe tartozó kérdés lehet. Az Nsztv. 31. §-a alapján az érvényes és eredményes népszavazás az Országgyűlésre vonatkozó kötelezettséget állapíthat meg, jelen népszavazási kezdeményezés azonban valójában a Kormány hatáskörébe tartozó ügyben kíván meghatározott tartalmú döntést kikényszeríteni országos népszavazás útján.
[28] A Kúria Knk.37.807/2012/2. számú döntésében az Alaptörvény 8. cikk (2) bekezdésének értelmezése kapcsán kifejtette, hogy a népszavazás Alaptörvényben meghatározott funkciójával lenne ellentétes, ha nemcsak a képviseleti hatalomgyakorlás vonatkozásában, hanem a végrehajtó hatalom vonatkozásában is érvényesülne annak komplementer, kiegészítő jellege. A Kúria hivatkozott döntésében úgy ítélte meg, hogy egy ilyen kitágított értelmezés a közvetlen hatalomgyakorlást az Alaptörvény B) cikk (4) bekezdésben foglalt kivételesség elvével ellentétesen tágítaná.
[29] A Nemzeti Választási Bizottság megállapítja, hogy a népszavazási kezdeményezés az Alaptörvény 8. cikk (2) bekezdésében foglalt követelmény megkerülésére irányul, mivel az valójában a Kormány hatáskörébe tartozó kérdést kíván népszavazás tárgyává tenni az Országgyűlés által meghozandó normatív határozattal, melynek tartalma az Alaptörvény és a Jat. tételes rendelkezésébe ütközne. Az országos népszavazási kezdeményezés mindezekből kifolyólag sérti az Alaptörvény 8. cikk (2) bekezdésében foglalt követelményt, így az népszavazásra nem bocsátható.
[30] Az Alaptörvény 8. cikk (3) bekezdés a) pontja szerint nem lehet népszavazást tartani az Alaptörvény módosítására irányuló kérdésről.
[31] A Rendelet 4. cikke értelmében az Európai Ügyészség felelős az (EU) 2017/1371 irányelvben megállapított és a Rendeletben meghatározott, az Unió pénzügyi érdekeit sértő bűncselekmények elkövetőivel és azok bűntársaival szembeni nyomozás és vádhatósági eljárás lefolytatásáért, valamint e személyek bíróság elé állításáért. Ebben a vonatkozásban az Európai Ügyészség nyomozásokat folytat és eljárási cselekményeket végez, valamint ellátja az ügyészi feladatokat a tagállamok illetékes bíróságain az egyes ügyek jogerős lezárásáig.
[32] A Rendelet 17. cikkének (2) és (4) bekezdése szerint a delegált európai ügyészek – delegált európai ügyésszé való kinevezésüktől egészen felmentésükig – az őket jelölő tagállamok ügyészi vagy bírói karának aktív tagjai. Ha valamely tagállam úgy határoz, hogy a delegált európai ügyésszé kinevezett nemzeti ügyészt felmenti a tisztségéből, vagy fegyelmi intézkedést kezdeményez vele szemben a Rendelet szerinti feladataival össze nem függő okokból, erről az intézkedés megtétele előtt tájékoztatja az Európai Főügyészt. Ezen felül a tagállam az Európai Főügyész beleegyezése nélkül nem mentheti fel a delegált európai ügyészt, illetve nem kezdeményezhet vele szemben fegyelmi intézkedést a Rendelet szerinti feladataival összefüggő okokból. Ha az Európai Főügyész nem adja beleegyezését, az érintett tagállam kérheti az Ügyészi Kollégiumot, hogy ismét vizsgálja meg a kérdést.
[33] A Rendelet 24. cikkének (2) bekezdése akként rendelkezik, hogy ha valamely tagállam igazságügyi vagy bűnüldöző hatósága olyan bűncselekmény tárgyában indít nyomozást, amelynek esetében az Európai Ügyészség gyakorolhatná hatáskörét, vagy ha az adott tagállam illetékes igazságügyi vagy bűnüldöző hatósága a nyomozás megindítását követően bármikor úgy ítéli meg, hogy a nyomozás ilyen bűncselekményt érint, akkor ez a hatóság indokolatlan késedelem nélkül tájékoztatja az Európai Ügyészséget annak érdekében, hogy ez utóbbi dönthessen arról, hogy él-e a 27. cikk szerinti, a saját hatáskörbe vonásra vonatkozó jogával. Az Európai Ügyészség hatáskörét úgy gyakorolja, hogy vagy nyomozást indít, vagy pedig él a saját hatáskörbe vonás jogával. Ha az Európai Ügyészség úgy határoz, hogy gyakorolja a hatáskörét, az illetékes nemzeti hatóságok ugyanazon büntetendő cselekmény vonatkozásában nem gyakorolhatják saját hatáskörüket.
[34] A fentieket összefoglalva megállapítható, hogy az Európai Ügyészség meghatározott, az Unió pénzügyi érdekeit sértő bűncselekmények vonatkozásában nyomozást rendelhet el vagy a tagállamtól átveheti a nyomozást, azt önállóan lefolytathatja és adott esetben a nemzeti bíróság előtt vádat emelhet, illetve a bírósági döntést követően fellebbezéssel élhet. Ha az Európai Ügyészség úgy határoz, hogy gyakorolja ezen felsorolt hatásköreit, a nemzeti hatóság ugyanazon bűncselekmény vonatkozásában már nem gyakorolhatja saját hatáskörét. Megállapítható továbbá, hogy a delegált európai ügyésznek – delegált európai ügyésszé való kinevezésétől a felmentéséig – az őt jelölő tagállam ügyészének vagy bírájának kell lennie, azzal, hogy ha a delegált európai ügyésszé kinevezett nemzeti ügyészt a tagállam – a Rendelettel összefüggő okból – fel kívánja menteni ügyészi tisztségéből, e döntés tekintetében az Európai Főügyész vétójoggal rendelkezik.
[35] Az Alaptörvény fent idézett E) cikk (2) bekezdéséből következően az Unióhoz való csatlakozással a tagállamok – köztük Magyarország is – szuverenitásuk bizonyos részét átruházták az Európai Unióra, nemzeti alkotmányos identitásuk más részeit viszont saját hatáskörben tartották. Ezen alkotmányos rendelkezések olyan alapelveket foglalnak magukban, amelyek az államiság és alkotmányos identitás megőrzésének alapját képezik – ideértve a szuverenitásra, a függetlenségre és a politikai rendszerekre vonatkozó szabályozást –, és ezeket az Unió jogrendje nem írhatja felül [22/2016. (XII. 5.) AB határozat]. Az alkotmányos identitás védelmét 7. módosítása óta az Alaptörvény R) cikk (4) bekezdése az állam minden szervének kötelességévé teszi.
[36] Az Alaptörvény a legfőbb ügyészt és az ügyészséget olyan intézményként nevesíti, amely független, és az igazságszolgáltatás közreműködőjeként mint közvádló az állam büntetőigényének kizárólagos érvényesítője; továbbá rögzíti, hogy a legfőbb ügyész és az ügyészség törvényben meghatározottak szerint jogokat gyakorol a nyomozással összefüggésben, illetve képviseli a közvádat a bírósági eljárásban [Alaptörvény 29. cikk (1) bekezdés és (2) bekezdés a) és b) pont]. Az igazságszolgáltatáshoz az ügyészség több jogosítvánnyal és feladattal is kapcsolódik, melyek közül az egyik legjelentősebb a büntetőeljárások során a nyomozás feletti felügyeleti jog és a büntetőeljárásról szóló törvényben meghatározott ügyekben történő önálló nyomozás, a vádemelés és a vádképviselet, amely egyben az ügyészség függetlenségének egyik összetevője is. Egy korábbi határozatában az Alkotmánybíróság akként fogalmazott, hogy [„a]z igazságszolgáltatásban való részvétel az ügyészség alkotmányos kötelessége.” [52/1996. (XI. 14.) AB határozat, ABH 1996, 159, 161.] Az Alkotmánybíróság 3/2004. (II. 17.) AB határozatában (a továbbiakban: Abh.) megállapította, hogy az ügyészség köteles az Alkotmányban meghatározott feladatokat ellátni és gyakorolhatja az ott meghatározott jogokat. Az igazságszolgáltatás rendszerében a vád, a védelem és az ítélkezés funkciója elkülönül, amely közül az ügyészség a közvádlói szerepkört tölti be. Erről kizárólag az ügyészség rendelkezhet, e feladatának gyakorlása során az ügyész más szerv, így akár az Országgyűlés által sem utasítható.
[37] Az Abh. rögzítette továbbá, hogy „[a]z ügyészség és a legfőbb ügyész feladatának ellátása során csak az Alkotmányra és más jogszabályokra kell, hogy tekintettel legyen; más szervnek vagy közjogi méltóságnak nincs alárendelve, tevékenységét nem más szerv általános irányítása alatt végzi, az ügyészeknek utasítást csak a felettes ügyész, illetve a legfőbb ügyész adhat, míg a legfőbb ügyész nem utasítható.” [Abh., ABH 2004, 48, 49.]
[38] A legfőbb ügyész és a hazai ügyészi szervezetrendszer a nemzeti büntetőigény kizárólagos érvényesítője, vagyis az Alaptörvény maga tulajdonít a magyar szervek eljárásának kizárólagosságot, e tárgykörben az Unióra történő hatáskör-átruházás fogalmilag – jelen szabályozás mellett – kizárt, és ezt a jogi ellentmondást egy eredményes népszavazást követően csak az Országgyűlés tudná feloldani alkotmányozói tevékenysége során.
[39] Megállapítható továbbá, hogy a szuverenitás-transzfer jelenlegi terjedelme sem teszi lehetővé az Európai Ügyészség ilyen módon történő hatáskörgyakorlását Magyarországon, tekintettel arra, hogy az EUSz nem hozta létre az Európai Ügyészséget, annak csak a lehetőségét tartalmazza, teret biztosítva a tagállamoknak a megerősített együttműködésben történő részvételre.
[40] Az Alkotmánybíróság a korábbi határozataiban – így különösen az 50/2001. (XI. 29.) AB határozatban – az alkotmányos szervek alkotmánybeli meghatározása kapcsán arra a következtetésre jutott, hogy ezek a rendelkezések tartalmilag alkotmányos közjogi kötelezettséget írnak elő az állam (Országgyűlés) számára az adott szervezet létrehozására, fenntartására és működésének az Alkotmány (jelenlegi értelmezésben az Alaptörvény) szerinti biztosítására. (ABH, 2001, 359, 367.) Ezen értelmezés alapján az Alaptörvényben az ügyészégi szervezet számára meghatározott kizárólagos hatáskör más szerv részére történő biztosítása felveti azt a kollíziót, hogy az állam megfelelően biztosítja-e az ügyészi szervezettel kapcsolatos kötelezettségeit, ha az Alaptörvény kizárólagossági előírása ellenére más szervnek is biztosítja az ügyészi feladatok ellátásának lehetőségét a magyar ügyészi szervezettel részben párhuzamosan vagy akár konkurálóan.
[41] Az Alkotmánybíróság a közvádlói monopólium kiemelt alkotmányos szerepét hangsúlyozva arra hívta fel a figyelmet, hogy „[a]z Alkotmány rendelkezéseiből az következik, hogy az ügyész közvádlói monopóliumának éppúgy töretlennek kell lennie, mint ahogyan az ítélkezésben a bírói függetlenséget és a pártatlanságot megtestesítő állásfoglalásnak kell kifejezésre jutnia.” [14/2002. (III. 20.) AB határozat, ABH 2002, 101, 113.] A Rendelet értelmében az Európai Ügyészség széles körű mérlegelést engedő jogkörébe tartozik, hogy megállapítja-e hatáskörét az érintett bűncselekmények üldözésére, ezáltal ellentétes szabályozást vezet be az Alaptörvényben deklarált vádemelési monopóliummal, illetve ezzel párhuzamosan ezen bűncselekmények vonatkozásában megtöri a vádemelési jogosultság alkotmányos egységét.
[42] A Kúria Knk.IV.37.359/2015/3. számú végzésében, melyben helybenhagyta a Nemzeti Választási Bizottság 54/2015. számú határozatát, a jelen eljárásban tárgyalt kezdeményezéssel tartalmában hasonló népszavazási kérdés felülvizsgálatát végezte el. A Nemzeti Választási Bizottság e népszavazási kérdés vizsgálata során irányadónak tekinti a Kúria hivatkozott határozatában rögzített, a hitelesítés megtagadásának okaként megfogalmazottakat: „(…) a vádképviselet az állami főhatalom igazságszolgáltatáshoz tartozó elemét érinti, amely hatáskörnek a többi tagállammal, avagy az Európai Unió intézményei útján történő közös gyakorolásához kifejezett és egyértelmű országgyűlési döntés mellett az Alaptörvény 29. cikkének módosítása is szükséges.”
[43] Megállapítható továbbá, hogy a Rendelet olyan szabályozott struktúrát tartalmaz, amelyben az ügyészi feladatok ellátásának középpontjában – a Rendelet preambulumának (30) bekezdése szerint az Európai Főügyész felügyeleti jogköre mellett – a tagállami delegált ügyészek állnak, azonban – tekintettel arra, hogy ezen delegált ügyészeknek a hazai jog szerint már a kinevezésükkor ügyészi státuszba kell lenniük – az Alaptörvény 29. cikk (3) bekezdésében foglalt („az ügyészi szervezetet a legfőbb ügyész vezeti és irányítja, kinevezi az ügyészeket”) rendelkezései sérülnének azáltal, hogy ezen ügyészek vonatkozásában a legfőbb ügyésznek a kinevezési, az irányítási és egyben felmentési jogköre részben elvonásra kerülne, illetve ezen utóbbi jogkörét – a Rendeletben meghatározottak szerint – feltételesen gyakorolhatná.
[44] Mindezek alapján a Nemzeti Választási Bizottság megállapítja, hogy amennyiben egy érvényes és eredményes népszavazás következtében Magyarország részt venne ezen megerősített együttműködésben, úgy indokolttá és szükségszerűvé válna az Alaptörvény hivatkozott rendelkezéseinek a módosítása. Tekintettel arra, hogy a kérdés népszavazásra bocsáthatóságának korlátját az Alaptörvény 8. cikk (3) bekezdésében meghatározott ún. tiltott tárgykörök képezik, melyek egyike, hogy a népszavazásra jogosultak csak azokban a kérdésekben nyilváníthatnak véleményt, amelyek nem eredményezik az Alaptörvény módosítását [Alaptörvény 8. cikk (3) bekezdés a) pont], a kérdés nem hitelesíthető.
[45] Az Nsztv. 9. § (1) bekezdése szerint „[a] népszavazásra javasolt kérdést úgy kell megfogalmazni, hogy arra egyértelműen lehessen válaszolni, továbbá a népszavazás eredménye alapján az Országgyűlés el tudja dönteni, hogy terheli-e jogalkotási kötelezettség, és ha igen, milyen jogalkotásra köteles.” A népszavazási egyértelműség követelménye tehát kétirányú: annak a választópolgár és a jogalkotó tekintetében is fenn kell állnia.
[46] A választópolgári egyértelműség tekintetében a Kúria számos szempontot fogalmazott meg, mely szerint a kérdéssel szemben követelmény, hogy az világos és kizárólag egyféleképpen értelmezhető legyen, feleljen meg a magyar nyelv szabályainak, a választópolgárok jól értsék, lássák át a kérdés lényegét, jelentőségét, hogy tudatosan és átgondoltan tudják leadott szavazataikkal a jogaikat gyakorolni. Amennyiben a népszavazási kérdés pontosan nem értelmezhető, akkor a népszavazáshoz való jog tudatos döntés hiányában csak formálisan érvényesülhet, nem tekinthető legitimnek az a népszavazás, amelyen a választópolgár nem tudja pontosan, hogy miről szavaz (Knk.IV.37.458/2015/3., Kvk.37.300/2012/2., Knk.IV.37.356/2015/2. Knk.IV.37.457/2015/3. számú végzések).
[47] A Nemzeti Választási Bizottság rögzíti, hogy az EUMSz 86. cikk (1) és (2) bekezdése értelmében bármely tagállam, amely megerősített együttműködésben részt kíván venni, ezt a szándékát bejelentheti a Tanácsnak és a Bizottságnak. A Bizottság a bejelentés kézhezvételétől számított négy hónapon belül megerősíti az érintett tagállam részvételét. Megerősítés esetén a Bizottság megállapítja, hogy a részvételi feltételek teljesültek, és elfogadja azokat az átmeneti intézkedéseket, amelyek a megerősített együttműködés keretében már elfogadott jogi aktusok alkalmazása szempontjából szükségesek. Ha azonban a Bizottság úgy ítéli meg, hogy a részvételi feltételek nem teljesültek, megjelöli azokat a rendelkezéseket, amelyeket a feltételek teljesítéséhez el kell fogadni, és a részvételi kérelem újbóli vizsgálatára határidőt állapít meg. E határidő lejárta után a kérelmet az előzőek szerint újra megvizsgálja. Ha a Bizottság úgy ítéli meg, hogy a részvételi feltételek még mindig nem teljesültek, az érintett tagállam az ügyet a Tanács elé utalhatja, amely dönt a kérelemről.
[48] Fentiek értelmében, amennyiben a magyar állam a jelen eljárás tárgyát képező megerősített együttműködésben kíván részt venni, úgy ezen szándékát a hivatkozott szabályok szerint kell jeleznie a Tanácsnak és a Bizottságnak. A csatlakozási eljárás lefolytatását követően az együttműködésben történő részvételről végérvényesen a Tanácsnak kell egyhangú döntést hoznia, azaz megállapítható, ha Magyarország részt kíván venni megerősített együttműködésben, ez önmagában még nem eredményezheti azt, hogy abban feltétlenül részt is vehet, ugyanis a döntés a Tanács kezében van. A részvételi kérelem benyújtásával nem jön létre automatikusan a csatlakozás, a népszavazási kérdés ellenben azt sugallja, hogy a Kormány ez irányú jelzése elengedő a részvételhez.
[49] A Kúria következetes gyakorlata alapján (Knk.IV.37.426/2017/3., Knk.IV.37.338/2015/3., Knk.IV.37.357/2015/2., Knk.IV.37.457/2015/3, Kvk.IV.37.388/2015/3.) a hitelesíteni kért kérdés megtévesztő tartalma a választópolgári egyértelműség hiányának megállapítására okot adó körülmény.
[50] Fentiekre tekintettel megállapítható, hogy a választópolgár jelen kérdésben tartott esetleges népszavazás esetén nem tudja pontosan milyen tartalmú kezdeményezést támogat. Tekintettel arra, hogy a kezdeményezés pontosan nem értelmezhető, a Nemzeti Választási Bizottság megállapítja, hogy jelen kérdés nem teljesíti az Nsztv. 9. § (1) bekezdésében foglalt népszavazási egyértelműség követelményét sem.
[51] Tekintettel arra, hogy a népszavazásra javasolt kérdés sérti az Alaptörvény 8. cikk (2) bekezdését, a (3) bekezdés a) pontja szerinti tiltott tárgykört érint, valamint nem felel meg az Nsztv. 9. § (1) bekezdésében foglalt népszavazási egyértelműség követelményének sem, ezért a Nemzeti Választási Bizottság a kérdés hitelesítését – az Nsztv. 11. § (1) bekezdésében fogalt hatáskörében eljárva – megtagadja.
[52] A határozat az Alaptörvény C) cikk (1) bekezdésén, a T) cikk (2) bekezdésén, az 1. cikkén, a 8. cikk (2) és (3) bekezdés a) pontján, a 15. cikk (1) bekezdésén, a 29. cikkén, az Nsztv. 3. § (1) bekezdésén, a 9. § (1) bekezdésén, a 11. §-án, az EUSZ 16. cikk (1) és (2) bekezdésén, a 20 cikk (1)-(3) bekezdésén, az EUMSz 86. cikk (1) és (2) bekezdésén, a 328. cikk (1) bekezdésén, 331. cikkén, a Rendelet (30) preambulum bekezdésén, a 4. cikkén, a 17. cikk (2) és (4) bekezdésén, továbbá a 24. cikk (2) bekezdésén és a 27. cikkén, az Ogytv. 62. § (1) bekezdésén, a 65. § (1) és (5)-(7) bekezdésén, a Jat. 23. § (1) bekezdés a) pontján és a 24. § (1) bekezdésén, a jogorvoslatról szóló tájékoztatás az Nsztv. 29. §-ának (1) bekezdésén és a választási eljárásról szóló 2013. évi XXXVI. törvény 223-225. §-án; az illetékekről szóló tájékoztatás az illetékekről szóló 1990. évi XCIII. törvény 37. § (1) bekezdésén, valamint a 62. § (1) bekezdés s) pontján alapul.

matches: Kúria Kúria Kúria bíróság bíróság Kúria Kúria Kúria Kúria


text:
Köf.5.022/2015/4. számú határozat | K Ú R I A
Köf.5.022/2015/4. számú határozat
Az ügy száma: Köf.5022/2015/4.
A tanács tagja: Dr. Kalas Tibor a tanács elnöke, Dr. Hörcherné Dr. Marosi Ildikó előadó bíró, Dr. Balogh Zsolt bíró
(Budapest, Nádor u. 22.)
Az érintett önkormányzat: Budapest Főváros VIII. kerület Józsefvárosi Önkormányzat
(Budapest, Baross 63-67.)
Az ügy tárgya: kommunális adó törvényességi felülvizsgálata
- a Budapest Főváros VIII. kerület Józsefvárosi Önkormányzat Képviselő-testületének a magánszemély kommunális adójáról szóló 40/2014. (XI.13.) önkormányzati rendelete 3. d) pontja törvényellenes, ezért azt 2015. december 31-ével megsemmisíti;
- a Budapest Főváros VIII. kerület Józsefvárosi Önkormányzat Képviselő-testületének a magánszemély kommunális adójáról szóló 40/2014. (XI.13.) önkormányzati rendelete 3. c) pontja törvényellenességének megállapítására irányuló indítványt elutasítja;
- a Kúria Önkormányzati Tanácsa elrendeli a határozata Magyar Közlönyben való közzétételét;
- a Kúria Önkormányzati Tanácsa elrendeli, hogy határozatát – a Magyar Közlönyben való közzétételt követő nyolc napon belül – az önkormányzati rendelet kihirdetésével azonos módon hirdessék ki.
1. 1. Magánszemély fordult panasszal az alapvető jogok biztosához azzal, hogy az egyenlő bánásmód követelményeit sértik az önkormányzat magánszemély kommunális adójáról szóló 40/2014. (XI. 13.) sz. rendeletének (a továbbiakban: Ör.1.) azon szabályai, amelyek a kommunális adó megfizetése alól minden adóalanyt mentesítenek, kivéve a lakástulajdonát bérbe adó magánszemélyt. Az alapvető jogok biztosa a rá vonatkozó törvényi szabályok alapján, figyelemmel az Alaptörvény 25. cikk (2) bekezdés c) pontjára és a bíróságok szervezetéről és igazgatásáról szóló 2011. évi CLXI. törvény (a továbbiakban: Bszi.) rendelkezéseire, a Kúria Önkormányzati Tanácsához fordult.
2. Az alapvető jogok biztosa kezdeményezte az Ör. 3. § c) pontja „ (…) ha a lakást nem adják részben vagy egészében bérbe” szövegrésze, valamint a 3. § d) pont „ (…) ha annak jogosultja (több jogosult esetében legalább az egyik jogosult) az év első napján az Önkormányzat illetékességi területén állandó lakosként bejelentett lakóhellyel rendelkezik” szövegrésze törvénysértésének megállapítását és megsemmisítését. Álláspontja értelmében az Ör. megjelölt rendelkezései ellentétesek a helyi adókról szóló 1990. évi C. törvény (a továbbiakban: Helyi adó tv.) 6. § d) pontjában foglaltakkal. Állította továbbá, hogy az Ör. 3. § d) pontja sérti a Helyi adó tv. 7. § a) pontjában rögzített adótöbbszörözés tilalmát is.
3. Az alapvető jogok biztosának érvelése szerint az Ör. 3. § c) és d) pontja szerinti mentességek túllépték a Helyi adó tv. 6. § d) pontjában foglalt törvényi kereteket. A Helyi adó tv. 6. § d) pontjának tartalmát elemezve kifejtette, hogy az adókönnyítések jogpolitikai indokául az adótárggyal vagy az adóalannyal összefüggő speciális körülmények szolgálhatnak. Hivatkozva a kommunális adó jogalkotói céljára, valamint arra, hogy az Ör.1. a 3. § c) pontja esetében az adótárgyhoz és a lakástulajdonos adóalanyhoz nem köthető tényt, a bérbeadás tényét, azaz a bérleti jogviszonyt adóztatja megállapította, hogy a 3. § c) pontban az önkormányzat túlterjeszkedett a törvényi mentességi szabályok keretein.
4. Az Ör. 3. § d) pontja kapcsán az alapvető jogok biztosa arra hivatkozott, hogy az önkormányzati jogalkotó a kommunális adó alóli mentesség kettős feltételét írta elő: eszerint a mentesség feltétele a lakásbérleti jogviszonyhoz kapcsolódó életvitelszerű lakáshasználat és az is, hogy a bérlő az önkormányzat illetékességi területére állandó lakosként bejelentkezzen. Mivel a polgárok személyi adatainak és lakcímének nyilvántartásáról szóló 1992. évi LXVI. törvény (a továbbiakban: Szltv.) 26. § (4) bekezdése a bejelentkezést a szállásadó hozzájáruló nyilatkozatához köti, ezért a bérlő adóalanyisága a bérbe adó lakástulajdonos mérlegelésének a függvénye. Az alapvető jogok biztosa szerint a szabályozás ezen módja túllépett a Helyi adó tv. 6. § d) pontján.
5. Utalt tovább arra is az alapvető jogok biztosa, hogy az Ör. 3. § a) pontjának és az önkormányzat 38/2014. (XI. 13.) rendelete (a továbbiakban: Ör.2.) 4. §-ának együttes alkalmazásával a jogi személyek a tulajdonukban álló lakásingatlan után építményadót kötelesek fizetni, ugyanakkor a lakásingatlant bérlő személy ugyanazon lakásingatlanhoz kapcsolódó bérleti jogára tekintettel kommunális adó megfizetésére köteles. A szabályozás ezen módja a Helyi adó tv. 7. § a) pontja szerinti adótöbbszörözés tilalmába ütközően törvénysértő, mert az önkormányzat nem adóztathatja egyidejűleg az ingatlant és az ahhoz kapcsolódó vagyoni értékű jogot is.
6. Az önkormányzat – a számára a Bszi. 52. §-a alapján megküldött indítvány alapján – állásfoglalásában az indítvány elutasítását kérte.
7. Elsődlegesen arra hivatkozott, hogy az alapvető jogok biztosa nem jelölte meg azt az alapjogi jogsérelmet, amely az Ör.1. kapcsán visszásságként indítványozási jogát megalapozta volna az ügyben. Álláspontja értelmében a diszkrimináció tilalma avagy az egyenlő bánásmód követelménye az alapvető jogok alkalmazásakor figyelembe veendő alkotmányos elv és nem alapjog.
8. Mindazonáltal az önkormányzat – a 20/ 2014. (VII. 3.) AB határozat alapján – az Ör.1. 3. § c) pontja kapcsán utalt arra, hogy a szabályozás nem tesz különbséget egymással összehasonlítható helyzetben lévő jogalanyok között. Az Ör.1. alapján ténylegesen annak a magánszemélynek kell megfizetnie a kommunális adót, akinek a tulajdonában lévő lakása hasznosításából további bevétele származik, valamint annak, aki bejelentett lakóhellyel nem rendelkezik az önkormányzat illetékességi területén.
9. Utalt arra is, hogy számos fővárosi önkormányzati szabályozás van hatályban hasonló vagy azonos tartalommal anélkül, hogy azokkal szemben a Fővárosi Kormányhivatal kifogást emelt volna.
10. Álláspontja szerint a Helyi adó tv. 6. § d) pontja nem taxatíve sorolja fel a mentességek körét, amelyet a Helyi adót tv. -hez fűzött törvényi indokolás is megerősít. Az Ör.1. mentességi szabályainak célja az, hogy a kommunális adó jellegéhez, valamint a jövedelmi, vagyoni viszonyokhoz igazodóan az viselje a kommunális adó kötelezettségét, aki a lakását kiadja és abból jövedelemre tesz szert, ugyanakkor nem lakik a kerületben, azaz nem vesz részt a helyi közösség életében. A mentességi szabályok lényege tartalmuk szerint nem a puszta bejelentkezés, hanem kifejezetten az életvitelszerű tartózkodás.
11. Az önkormányzat álláspontja szerint az adótöbbszörözés törvényi tilalma az Ör.1. kapcsán nem merülhet fel, mivel az indítvány szerinti építményadó és kommunális adó alanya nem ugyanaz a személy.
12. Az indítvány részben megalapozott.
13. Az önkormányzat a támadott Ör.1.-t az Alaptörvény 32. cikk (2) bekezdésére visszavezethető, a Helyi adó tv. rendelkezései alapján végrehajtó jellegű jogalkotói jogkörében alkotta meg. Ezért az Ör. nem lehet ellentétes – egyéb jogszabályi rendelkezések mellett - a Helyi adó tv. szabályozásával.
14. Az alapvető jogok biztosának indítványozói jogosultságával összefüggésben a Kúria az alábbiakra utal:
A Bszi. 48. § (1a) bekezdése értelmében „[a]z alapvető jogok biztosa az önkormányzati rendelet felülvizsgálatára irányuló nemperes eljárást a helyi önkormányzattal szemben az alapvető jogok biztosáról szóló törvényben meghatározott követelményeknek megfelelő indítvánnyal kezdeményezi”. Figyelemmel az alapvető jogok biztosáról szóló 2011. évi CXI. törvény (a továbbiakban: Ajbt.) 18. § (1) bekezdés b) pontjára, valamint a 34/A. § (1) bekezdésére az alapvető jogok biztosa a vizsgálata során észlelt visszásság esetén fordulhat a Kúria Önkormányzati Tanácsához. Az Ajbt. 18. § (1) bekezdése szerint a „visszásság” fogalomkörébe tartozik a helyi önkormányzat tevékenysége vagy mulasztása révén előálló alapjogi jogsérelem avagy „annak közvetlen veszélye” is.
15. Az alapvető jogok biztosa indítványában az Alaptörvény XXX. cikk (1) bekezdése szerinti közteherviselési kötelezettség sérelmének veszélye miatt fordult a Kúria Önkormányzati Tanácsához. A Kúria gyakorlatában az alapvető jogok biztosának ilyen tartalmú indítványait befogadhatónak ítélte az eddigiekben és nem látott okot arra, hogy ettől a jelen esetben eltérjen.
16. Az önkormányzat állásfoglalásában foglaltakkal összefüggésben utal továbbá arra is, hogy az Alkotmánybíróság 28/2015. (IX. 24.) AB határozatában a pozitív megkülönböztetést is alapjogként definiálta.
17. A Helyi adó tv. 24. §-a értelmében „[k]ommunális adókötelezettség terheli a 12. §-ban, valamint a 18. §-ban meghatározott magánszemélyt, továbbá azt a magánszemélyt is, aki az önkormányzat illetékességi területén nem magánszemély tulajdonában álló lakás bérleti jogával rendelkezik. (...)” Az Helyi adó tv. általános szabályai között, a 4. § a) pont értelmében adótárgy az ingatlantulajdon, és az ingatlanhoz kapcsolódó vagyoni értékű jog. Végül a 6. § d) pontja értelmében az önkormányzat a Helyi adó tv. második részben meghatározott mentességeket és kedvezményeket „további mentességekkel, kedvezményekkel, így különösen a lakások esetében a lakásban lakóhellyel rendelkező eltartottak számától, a lakáson fennálló, hitelintézet által lakásvásárlásra, lakásépítésre nyújtott hitel biztosítékául szolgáló jelzálogjog fennállásától, a lakásban lakóhellyel rendelkezők jövedelmétől függő mentességekkel, kedvezményekkel” bővítheti. A Helyi adó tv. 6. § e) pontja nem zárja ki azt sem, hogy az önkormányzat kiterjessze a 6. d) pont szerinti mentességi szabályokat a vállalkozók üzleti célt szolgáló épülete, épületrésze utáni kommunális adóra is.
18. A Kúria eddigi gyakorlatában vagyoni típusú adó esetén a Helyi adó tv. 6. § d) pontját úgy értelmezte, hogy az adóalanyok között az önkormányzat különböztethet – azaz mentesíthet adózói csoportokat az adókötelezettség alól - a lakhatás biztonságának garantálása érdekében. Érvelésében a lakás szociális funkcióit kívánta érvényre juttatni azzal, hogy a lakásban való tényleges életvitelszerű tartózkodás a tárgyilagos mérlegelés szerint ésszerű, ezért nem önkényes ok, amely ezért kellően alátámasztja a települési adórendeletben szabályozott adómentességet.
19. A kommunális adó esetében az adókötelezettség „az ingatlantulajdonra, az ingatlanhoz kapcsolódó vagyoni értékű jogra” (adótárgy) terjed ki (Helyi adó tv. 4. §). A kommunális adó nem kétségesen a „vagyoni viszonynak megfelelően” megállapított adó, amelyet az is mutat, hogy a vagyoni típusú adók és a kommunális adó egymással konkuráló, egymást kizáró adók. Mindazonáltal a „ingatlantulajdon” és az „ingatlanhoz kapcsolódó vagyoni értékű jog” fogalomkörébe bele tartoznak az ingatlannal való rendelkezéssel, az ingatlan használatával összefüggésben álló jogok is.
20. A kommunális adó célja nem a vagyontárgy, az ingatlan (építmény, telek) adóztatása, hanem a települési önkormányzat által biztosított kommunális szolgáltatáshoz való – az önkormányzat gazdálkodási követelményeihez, az adózó teljesítőképességéhez, valamint a helyi sajátosságokhoz igazodó - közteherkénti hozzájárulás. Itt az adókötelezettség alapja a helyi közszolgáltatás igénybe vétele és nem az adóalany vagyoni helyzete. Kivetésének konkrétan megragadható célja van: az önkormányzat által szervezett közszolgáltatás, például a helyi háztartási hulladékszállítás avagy a helyi tulajdonú és kezelésű közutak fenntartási költségeinek finanszírozása (stb.). Mivel urbanizált körülmények között a helyi közszolgáltatások többségének igénybevétele elkerülhetetlen, ezért ahhoz minden használónak – függetlenül egyéb körülményeitől, jogviszonyaitól – az adó megfizetésével hozzá kell járulnia.
21. Az Ör.1. 3. §-a több mentességi szabályt is bevezet, amelyek értelmében „mentes a magánszemélyek kommunális adója alól:
a) az a magánszemély tulajdonában álló építmény, amely után a tulajdonosnak, az ingatlan-nyilvántartásba bejegyzett vagyoni értékű jog jogosítottjának építményadó-fizetési kötelezettsége keletkezik;
b) az a magánszemély tulajdonában álló telek, amely után a tulajdonosnak, az ingatlan-nyilvántartásba bejegyzett vagyoni értékű jog jogosítottjának telekadó-fizetési kötelezettsége keletkezik;
c) az a magánszemély tulajdonában álló lakás, amelynek tulajdonosa (több tulajdonos esetében legalább az egyik tulajdonos), ingatlan-nyilvántartásba bejegyzett vagyoni értékű jog jogosítottja az év első napján az Önkormányzat illetékességi területén állandó lakosként bejelentett lakóhellyel rendelkezik, ha a lakást nem adják részben vagy egészben bérbe;
d) a lakásbérleti jog, ha annak jogosultja (több jogosult esetében legalább az egyik jogosult) az év első napján az Önkormányzat illetékességi területén állandó lakosként bejelentett lakóhellyel rendelkezik;
e) az Önkormányzat tulajdonában lévő lakás bérlője az érintett adótárgy után.
22. Úgy az Alkotmánybíróság mint a Kúria Önkormányzati Tanácsa több alkalommal hangsúlyozta az önkormányzatoknak saját adópolitikájuk formálásában törvényi keretek között élvezett szabadságát, valamint azt, hogy a közteher alóli mentesülés a jogalkotói célok függvényében élvezett pozitív megkülönböztetést és nem kikényszeríthető alanyi jogot jelent.
23. A fentiek fényében a Kúria a kommunális adó kötelezettsége alóli mentesülés szabályainak [Ör.1. 3. § c) és d) pontjai] értékelésekor a Helyi adó tv. 6. § d) pontjának azt a szövegfordulatát hangsúlyozza, amely szerint a helyi önkormányzatok szabadon állapíthatnak meg a különös részhez képest további mentességeket, amelyek között a lakhatás szociális funkciója szerinti mentesség csupán az egyik. A kommunális adókra vonatkozó III. fejezetének különös szabályai között a Helyi adó tv. nem tartalmaz speciális mentességet, ezért az önkormányzatok szabadsága a mentességi szabályok megalkotásakor nem korlátozott.
24. Az Ör.1. 3. § c) pontja esetében az adó tárgya a lakástulajdon, alanya a lakás tulajdonosa, aki akkor mentesül a kommunális adókötelezettség alól, amennyiben rendelkezik az önkormányzat illetékességi területén lakcímbejelentéssel és nem él a tulajdonjogából eredő hasznosítás jogával, azaz a lakását nem adja bérbe. A Kúria nem osztotta az alapvető jogok biztosának azt az érvelését, amely szerint az önkormányzat tartalmi szempontból ebben az esetben a bérleti jogviszonyt adóztatja, a mentességi szabály pedig nem kapcsolódik az adótárgyhoz avagy az adó alanyához.
25. Figyelemmel a Helyi adó tv. 24. §-ának második fordulatára, a bérlő a magánszemély tulajdonában álló lakás esetében nem alanya a kommunális adónak. Ezért ebben az esetben a vizsgált szabályozás a bérlő által igénybe vett kommunális szolgáltatás közterhét a bérbeadó lakástulajdonosra hárítja. Mivel a bérleti jogviszony létrehozása a lakástulajdonos adóalany tulajdonhoz kapcsolódó rendelkezési joga, ezért a mentességi szabály nem oldódott el a Helyi adó tv. 4. § a) pontja szerinti adótárgytól és az adó alanyától.
26. Az indítvány az Ör.1. 3. § c) pontjával kapcsolatosan nem vitatta a mentességi szabály lakcímbejelentéssel összefüggő feltételét. Ezért a Kúria ennek törvényessége tekintetében nem foglalt állást. Összefoglalóan azonban megállapítható, hogy az alapvető jogok biztosának indítványát a c) pont szerinti mentességi ok esetében nem látta megalapozottnak.
27. Az indítvány értelmében az Ör.1. 3. § d) pontja a Helyi adó tv. 7. § a) pontjába ütközően törvénysértő, mivel a jogi személy tulajdonában álló, bérleti jogviszony révén hasznosított ingatlan esetében, figyelemmel az Ör.2. rendelkezéseire is, a tulajdonos építményadó, a bérlő – lakcím-bejelentkezés hiányában – kommunális adó fizetésére köteles. A Kúria ebben az esetben - az önkormányzat érvelésével szemben – az alapvető jogok biztosának indítványát és részben indokolását is elfogadva döntött.
28. A Helyi adó tv. 7. § a) pontja értelmében „[a]z önkormányzat adómegállapítási jogát korlátozza az, hogy: az adóalanyt egy meghatározott adótárgy esetében (4. §) csak egyféle - az önkormányzat döntése szerinti - adó (5. §) fizetésére kötelezheti (...)”.
29. A Helyi adó tv. 4. §-a az „ingatlantulajdont”, valamint az „ingatlanhoz kapcsolódó vagyoni értékű jogot” együttesen kezeli adótárgyként. Ezért - figyelemmel a Kúria Köf.5066/2014. számú határozatában a Helyi adó tv. 7. § a) pontjához fűzött értelmezésére is, - az adótárgyat egyidejűleg több jogcímen terhelő adókötelezettség tiltott adótöbbszörözésre vezet. Az önkormányzati érveléssel szemben, amely szerint az adóalanyok közötti különbség kizárja az adótöbbszörözés tiltott helyzetét, a Kúria arra utal, hogy az alapvető jogok biztosa által vázolt helyzetben a bérlő lakcím-bejelentése a kommunális adóterhet a jogi személy lakástulajdonosra telepíti. Ezért a jogi személy lakástulajdonos egyidejűleg válik az építményadó és a kommunális adó alanyává.
30. A kifejettek értelmében a Kúria megállapította, hogy az Ör.1. 3. § d) pontja jelen szövegezésével és az Ör.1., valamint az Ör.2. által teremtett összefüggésben a Helyi adó tv. 6. § d) pontjába ütközően törvénysértő. A törvénysértés és annak Bszi. 52. § (2) bekezdés a) pontja alapján levont jogkövetkezményére tekintettel a Kúria az Ör.1. 3. § d) pontjának egyéb okra visszavezethető törvénysértését már nem vizsgálta.
31. Az önkormányzat állásfoglalásában foglaltakkal összefüggésben végül utal arra a Kúria Önkormányzati Tanácsa, hogy az önkormányzati rendelet törvényessége tekintetében csak indítvány alapján tud állást foglalni. Önmagában az a tény, hogy az önkormányzati rendelet hatályban van, nem jelenti egyben annak törvényességét is.
32. A vagyoni és a kommunális típusú adók kivetése eltérő célt szolgál. A vagyoni típusú adó a településen található ingatlan tulajdonát, a kommunális adó pedig a településen igénybe vehető infrastruktúrát adóztatja. Ez a különbség igazolhatja az eltérő szabályozási koncepciót.
33. 1990. évi C. törvény 6. § d) pont, 7. § a) pont, 24. §,
34. A Bszi. 55. § (2) bekezdés a) pontja értelmében „[h]a az önkormányzati tanács megállapítja, hogy az önkormányzati rendelet vagy annak valamely rendelkezése más jogszabályba ütközik, (...) az önkormányzati rendeletet vagy annak rendelkezését megsemmisíti (...)”. A (3) bekezdés értelmében „[h]a a (2) bekezdésben foglalt feltételek nem állnak fenn, az önkormányzati tanács az indítványt elutasítja”. Mivel a Kúria Önkormányzati Tanácsa az alapvető jogok biztosa indítványát az Ör.1. 3. § c) pontja tekintetében nem látta megalapozottnak, ezért ebben a tekintetben elutasította, a 3. § d) pontját azonban annak törvénysértésére tekintettel megsemmisítette. A megsemmisítés hatályának meghatározásakor figyelemmel volt az önkormányzat gazdálkodásával kapcsolatos követelményekre.
35. A döntés elleni jogorvoslatot a Bszi. 49. §-a zárta ki.

matches: Kúria Kúria Kúria Kúria Kúria Kúria Kúria Kúria Kúria Kúria Kúria Kúria Kúria Kúria Kúria Kúria Kúria Kúria Kúria


text:
ELSZÁMOLÁSI KÖTELEZETTSÉG FENN NEM ÁLLÁSÁNAK MEGÁLLAPÍTÁSA IRÁNTI PÉNZÜGYI INTÉZMÉNYI KÉRELEM NEMPERES ELJÁRÁS LEFOLYTATÁSÁRA - PDF Ingyenes letöltés
ELSZÁMOLÁSI KÖTELEZETTSÉG FENN NEM ÁLLÁSÁNAK MEGÁLLAPÍTÁSA IRÁNTI PÉNZÜGYI INTÉZMÉNYI KÉRELEM NEMPERES ELJÁRÁS LEFOLYTATÁSÁRA
Download "ELSZÁMOLÁSI KÖTELEZETTSÉG FENN NEM ÁLLÁSÁNAK MEGÁLLAPÍTÁSA IRÁNTI PÉNZÜGYI INTÉZMÉNYI KÉRELEM NEMPERES ELJÁRÁS LEFOLYTATÁSÁRA"
1 P3 ELSZÁMOLÁSI KÖTELEZETTSÉG FENN NEM ÁLLÁSÁNAK MEGÁLLAPÍTÁSA IRÁNTI PÉNZÜGYI INTÉZMÉNYI KÉRELEM NEMPERES ELJÁRÁS LEFOLYTATÁSÁRA (2014. ÉVI XL. TÖRVÉNY 26. (2) BEK. C) PONT) Pótlap (Kérjük, szíveskedjen X-el jelölni, ha jelen űrlap pótlap!) Pótlap sorszáma (Amennyiben több pótlapot tölt ki, kérjük, jelölje meg a pótlap sorszámát!) Amennyiben a kérelem kitöltése során kérdése lenne, a Bíróságok honlapján ( általános tájékoztatást talál a nyomtatvány kitöltésére. A bírósági kérelem nyomtatványt Ön letöltheti a Bíróságok honlapjáról kitöltheti kézzel vagy géppel. A kérelmét a Pénzügyi Békéltető Testület döntésének kézbesítésétől számított 30 napon belül terjesztheti elő. Ezt követően a kérelem benyújtására nincs lehetőség. A kérelem benyújtásának a Pénzügyi Békéltető Testület határozata végrehajtására halasztó hatálya van. A kérelmét kizárólag ezen űrlapon nyújthatja be, ellenkező esetben a bíróság a kérelmét eredménytelen hiánypótlási felhívás esetén - elutasítja. A nemperes eljárásban hozott jogerős, az elszámolás tárgyában született határozat más polgári eljárásban nem vitatható. A kitöltést követően a kérelmet a Pénzügyi Békéltető Testülethez (1539 Budapest, BKKP Postafiók 670.) nyújthatja be. Ha az űrlapon rendelkezésre álló hely nem elegendő a kérelem hiánytalan előterjesztésére, a kérelmezőnek az adatok kitöltését pótlapként másik űrlapon kell folytatnia, egyértelműen meg kell jelölnie, hogy a vonatkozó űrlap pótlap és e pótlapot sorszámmal is el kell látnia. Tájékoztatjuk, hogy a bíróság a kérelmet nemperes eljárásban, az eljárás írásbeli lefolytatásával bírálja el. A bíróság ha döntéséhez szükséges a feleket meghallgathatja. Figyelem! A nyomtatványt saját kezű aláírásával kell ellátnia! Tisztelt. Járásbíróság/Pesti Központi Kerületi Bíróság! Alulírott pénzügyi intézmény, mint kérelmező a 3. pontban megjelölt fogyasztó, mint kérelmezett ellen a évi XL. törvény (Elszámolási törvény), illetve a évi LXXVII. törvény (Forintosítási törvény) alapján kérem, hogy a bíróság a Pénzügyi Békéltető Testület szám alatti határozatát változtassa meg, és állapítsa meg, hogy a kérelmezőnek a kérelmezettel szemben az elszámolási kötelezettsége a évi XXXVIII. törvény, illetve az Elszámolási törvény szerint nem áll fenn.
2 1. KÉRELMEZŐ ADATAI 1.1. Neve (cégneve): 1.2. Jogi személy cégjegyzékszáma/nyilvántartási száma 1.3. Székhelye: 1.4. Jogi személy követeléskezelői minősége: (Kérjük, szíveskedjen X-el jelölni!) 2. KÉPVISELŐ ADATAI Ha képviselő útján járok el, és a bíróság előtti eljárásra vonatkozó meghatalmazás eddig még nem került csatolásra, mellékelem a kitöltött, aláírt és aláíratott eredeti példány meghatalmazást, és megadom a képviselőm adatait Neve: 2.2. Idézési címe: 2.3. Képviselet típusa: (Kérjük, szíveskedjen X-el jelölni!) Meghatalmazás Törvényes képviselet Egyéb 2.4. Általános meghatalmazás esetén annak nyilvántartási száma: 3. KÉRELMEZETT ADATAI 3.1. Neve (Öröklés esetén, ha a jogutód jogi személy, jogi személy neve): 3.2. Lakóhelye vagy tartózkodási helye (Öröklés esetén, ha a jogutód jogi személy, jogi személy székhelye): 3.3. Levelezési címe: 3.4. Természetes személy születésének helye, ideje: 3.5. Természetes személy anyja neve:
3 4. A PÉNZÜGYI BÉKÉLTETŐ TESTÜLET DÖNTÉSÉVEL KAPCSOLATOS ADATOK HA ÖN KÉZHEZ VETTE A PÉNZÜGYI BÉKÉLTETŐ TESTÜLET HATÁROZATÁT: A döntés kézbesítésének időpontja: 201 év hó nap 5. AZ ELSZÁMOLÁSI KÖTELEZETTSÉG FENN NEM ÁLLÁSÁRA TÖRTÉNŐ HIVATKOZÁS A kérelme arra irányul, hogy a bíróság a Pénzügyi Békéltető Testület határozatát változtassa meg, és állapítsa meg, hogy a kérelmezettel szemben az elszámolási kötelezettsége a évi XXXVIII. törvény, illetve az Elszámolási törvény szerint nem áll fenn A évi XXXVIII. törvény, illetve az Elszámolási Törvény szerinti elszámolási kötelezettsége kérelmezettel szembeni fenn nem állásának indokai: Figyelmeztetés: Kizárólag olyan indokot adhat elő annak alátámasztására, hogy a kérelmezettel szemben az elszámolási kötelezettsége a évi XXXVIII. törvény, illetve az Elszámolási törvény szerint nem áll fenn, melyet már a Pénzügyi Békéltető Testület eljárásában is előadott!
4 6. A KÉRELEM MELLÉKLETEIRE VONATKOZÓ ADATOK A kérelem elbírálásakor a Pénzügyi Békéltető Testülethez e tárgyban benyújtott állításaimat alátámasztó iratokat kérem figyelembe venni. A kérelemhez mellékelem 6.1. Ha igen -nel válaszolt a kérelem 2. pontjára, a kitöltött és aláírt meghatalmazás nyomtatványt (Kérjük, jelölje X-el!) 6.2. A kérelemben foglalt egyéb adatok alátámasztására szolgáló iratok a következők: (Kérjük, sorolja fel, melyek ezek!) 7. ILLETÉKFIZETÉS A polgári nemperes eljárás illetékköteles eljárás. Az illeték lerovásának elmulasztása esetén a bíróság a kérelmet eredménytelen hiánypótlási felhívás esetén elutasítja. Az illetékekről szóló évi XCIII. törvény (Itv.) 39. (1) bekezdés és a 42. (1) bekezdés g) pontja alapján az illeték mértéke a Pénzügyi Békéltető Testület elszámolásában írt összeg és a kérelmező elszámolásában írt összeg különbözetének 3%-a, de legalább 5.000,- Ft és legfeljebb ,-Ft. Kérjük, nyilatkozzon, hogy a tájékoztatóban foglalt mértékű illetéket lerótta-e? Illeték befizetésének ténye: (Kérjük, szíveskedjen X-el jelölni!) 8. PÓTLAP CSATOLÁSA Pótlap csatolásának ténye: (Kérjük, szíveskedjen X-el jelölni!) Pótlapok száma:
5 Kelt,., 201 év. hó napján. Kérelmező aláírása Előttük, mint tanúk előtt:
6 MEGHATALMAZÁS Alulírott Kérelmező törvényes képviselőjének neve, tisztsége: Kérelmező cégneve: Kérelmező cégjegyzékszáma: Kérelmező székhelye: ezúton meghatalmazom Meghatalmazott neve: Meghatalmazott születési helye, ideje:* *jogi képviselő esetén nem kell kitölteni Meghatalmazott lakóhelye/székhelye: hogy a kérelmező képviseletében teljes jogkörben eljárjon a. Járásbíróság/Pesti Központi Kerületi Bíróság előtt a kérelmező és a Kérelmezett neve, címe: között az Elszámolási Törvény szerinti bíróság előtt induló nemperes eljárásban. A meghatalmazás visszavonásig érvényes és kizárólag a fenti eljárásra vonatkozik. Kelt,., 201 év. hó napján Meghatalmazó aláírása Meghatalmazott aláírása Előttük, mint tanúk előtt (ha a meghatalmazott nem jogi képviselő):
ŰRLAP FELÜLVIZSGÁLATI KÉRELEM BENYÚJTÁSÁHOZ VÉGREHAJTÁSI ELJÁRÁSBAN
ŰRLAP FELÜLVIZSGÁLATI KÉRELEM BENYÚJTÁSÁHOZ VÉGREHAJTÁSI ELJÁRÁSBAN VH12-18-01 nyomtatvány 1. OLDAL - ALAPADATOK... 1 2. OLDAL JOGI KÉPVISELŐ VAGY PÁRTFOGÓ ÜGYVÉD... 5 3. OLDAL - INDOKOLÁS... 9 ŰRLAP FELÜLVIZSGÁLATI
Keresetlevél nyomtatvány a jegyző birtokvédelmi ügyben hozott határozatának megváltoztatása iránti perben KERESETLEVÉL A JEGYZŐ BIRTOKVÉDELMI ÜGYBEN HOZOTT HATÁROZATÁNAK MEGVÁLTOZTATÁSA IRÁNTI PERBEN 1,2,3
RIASZTÓRENDSZER PROGRAM* PÁLYÁZATI ŰRLAP
Érkeztető bélyegző: Kérjük, hogy az adatokat - minden oldalon - nyomtatott betűkkel, olvashatóan töltsék ki! I. Általános feltételek 1 : 1. A pályázó adatai: név: lakcím: e-mail cím 2 : telefonszám: A

matches: bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság Bíróság bíróság


text:
Sáriné Simkó Ágnes: A Ptk. saláta (II.) | Új Ptk. – az új Polgári Törvénykönyv és Kommentár
Sáriné Simkó Ágnes: A Ptk. saláta (II.)
A Pp.-t az új Ptk. személyiségi jogi jogsértésekre bevezetett speciális szankciójával, a sérelemdíjjal való összhang megteremtése érdekében szükséges módosítani. A fél a jogviták elbírálásához, a perek tisztességes lefolytatásához és ésszerű időn belül történő befejezéséhez való joga bíróság általi megsértése esetén sérelemdíjat és – ha az említett jogai megsértésével okozati összefüggésben kára merült fel – vagyoni kára megtérítését is követelheti soron kívüli eljárásban és a szerződésen kívüli károkozásért való felelősség szabályai szerint. A sérelemdíj, illetve a kártérítés megítélését nem zárja ki, ha a bíróság nevében eljárt személynek az okozott jogsértés közvetlenül nem volt felróható, vagyis egy speciális, felróhatóságtól független szankcióról van szó. A Pp. módosítása mind a jogi személy, mind a jogi személynek nem minősülő bíróságok esetén egyértelművé teszi, hogy a szankció kiszabása iránt mely bíróság ellen indítható per, valamint, hogy az eljáró bíró jogsértő magatartása annak a bíróságnak tudható be, amelynek elnöke felette a munkáltatói jogokat gyakorolja.
Az új Ptk. alapján a szülői felügyelet gyakorlásának rendezése iránti perben a bíróság a feleket közvetítői eljárás igénybevételére kötelezheti. A közvetítői eljárás lefolytatásának időtartamára ezért a bíróságnak a tárgyalást fel kell függesztenie, majd a közvetítői eljárás igénybevételére kötelező határozat közlésétől számított két hónap elteltével folytatnia kell: eredményes közvetítést követően a felek megállapodását egyezségként jóváhagyja a bíróság, eredménytelen közvetítés esetén pedig a felek jogvitáját elbírálja. A Törvényjavaslat rendelkezik arról, hogy a bíróságnak tájékoztatnia kell a jogi képviselő nélkül eljáró felet a közvetítői eljárás kezdeményezésének szabályairól. Annak érdekében, hogy a mediáció során a felek együttműködjenek, és a vitarendezés kötelezően előírt alternatív módját igénybe vegyék, speciális pénzbírságolási és perköltség viselési szabályokat iktat a Törvényjavaslat a Pp.-be.
Az új Ptk.-ban speciális jogvédelmi eszközként kerül meghatározásra a közösséghez tartozással összefüggő személyiségi jog érvényesítésének lehetősége. Ehhez kapcsolódóan a Törvényjavaslattal módosított Pp. rendelkezés átveszi az eddigi bírósági gyakorlatot, így a sérelemdíj, illetve a vagyoni kártérítés iránti igény kizárólag akkor keletkeztet törvényszéki hatáskört, amikor felróhatóságtól független szankciókkal együtt kerül érvényesítésre, egyébként pedig a pertárgy értékétől függően járásbíróság vagy a törvényszék jár el. A közösséghez tartozással összefüggő személyiségi jog érvényesítése iránti igények elbírálását azonban – egyedi jellegük és az alkalmazandó speciális eljárási szabályok miatt – kizárólagos törvényszéki hatáskörbe utalja a kért szankciótól függetlenül. Az alperes lakóhelyéhez, székhelyéhez igazodó zártabb illetékességi szabályt iktat a Pp.-be a Törvényjavaslat annak érdekében, hogy az azonos ténybeli alapon nyugvó, közösséget ért jogsérelemmel kapcsolatos igényeket ugyanaz a bíróság bírálja el. Annak érdekében, hogy egy közösséget ért sérelem kapcsán ne születhessen különböző bíróságokon, különböző tartalmú ítélet, korlátozott igényérvényesítési határidőt, valamint az azonos tényalapon nyugvó igények kötelező egyesítését írja elő a Törvényjavaslat. Az eljárás ésszerű időn belüli lezárulása és az igazságszolgáltatás zavartalan működése érdekében azt is tartalmazza az új rendelkezés, hogy a perben viszontkeresetnek, beavatkozásnak nincs helye.
A Törvényjavaslat az új Ptk. cselekvőképességi szabályaival összhangban lehetőséget teremt arra, hogy az a cselekvőképességében részlegesen korlátozott nagykorú személy is önállóan léphessen fel perében, akinek a per tárgyára, illetve a perbeli eljárási cselekményekre kiterjedő hatállyal (például notórius pereskedő) cselekvőképessége nincs korlátozva.
A támogatott döntéshozatal új jogintézménye a cselekvőképesség korlátozása nélkül nyújt segítséget az érintettnek. A támogató – feladata teljesítése érdekében – valamennyi perbeli eljárási cselekménynél jelen lehet, ideértve a nyilvánosság kizárásával megtartott tárgyalást is. A támogatott személy teljesen cselekvőképes, jognyilatkozatot önállóan, a támogató nélkül tehet, ezért a támogató távolléte nem akadályozhatja a jognyilatkozatok megtételét, és nem lehet a tárgyalás elhalasztásának oka sem. A támogatónak nem kell feltétlenül jelen lennie a tárgyaláson, ezért idézéséről nem kell a bíróságnak intézkednie. Ha a támogatott a támogató segítségét kívánja igénybe venni, gondoskodnia kell arról, hogy a támogató tárgyaláson megjelenjen. A támogató költségeinek megtérítésére a személyesen eljáró félre és a fél meghatalmazottjára irányadó szabályok vonatkoznak. A Törvényjavaslat a Be. és a Ket. rendelkezéseit is kiegészíti a támogatóra vonatkozó szabályokkal.
Az új Ptk. lehetőséget teremt az apaság vélelmének megdöntésére bírósági nem peres eljárásban, ha az anya házassági köteléke már csak jogilag áll fenn, a házasfelek életközössége legalább 300 napja megszűnt és a gyermek nemző apja kész a gyermek elismerésére, amit az anya férjére vonatkozó apasági vélelem fennállása megakadályoz. Indokolt kizárni az apaság vélelmének megdöntése iránti kérelem más kérelemmel történő összekapcsolását, valamint az eljárás gyorsítása érdekében az eljárás szünetelésének a lehetőségét is. Ebben az eljárásban a klasszikus kérelmező-kérelmezett pozíció nem tartható fenn, mert három perbeli szereplőnek – a vélelmezett apának, az anyának és gyermeket magáénak elismerni kívánó férfinak – együttesen kell megindítania az eljárást. E három szereplőre tekintettel a Pp. általános illetékességi szabályaitól is indokolt eltérni. Az eljárást a gyermek születése előtt is megindíthatják. Az apaság kérdését is ugyanebben az eljárásban kell rendezni, nehogy a gyermek családjogi státusa rendezetlenné váljon. A bíróság a kérelmezőket és azokat, akiknek a hozzájárulása az apai elismerő nyilatkozat teljes hatályához szükséges, együttesen hallgatja meg. A megtett nyilatkozatok hatálytalanok, ha a vélelem megdöntését megállapító határozat nem emelkedik jogerőre.
Az új Ptk. által bevezetett előzetes jognyilatkozat jogintézménye lehetővé teszi, hogy a nagykorú cselekvőképes személy cselekvőképességének jövőbeli korlátozása esetére közokiratban, ügyvéd által ellenjegyzett magánokiratban vagy a gyámhatóság előtt személyesen rendelkezzen egyes személyi és vagyoni viszonyairól. Az előzetes jognyilatkozat hatálybalépéséről a cselekvőképességet érintő gondnokság alá helyező határozatában a bíróság rendelkezik. A Pp. olyan módosítására van ezért szükség, amely alapján a bíróság az előzetes jognyilatkozat alkalmazásának elrendeléséről – erre irányuló kifejezett kereseti kérelem hiányában is – határoz. A bíróságnak az előzetes jognyilatkozatok nyilvántartásának adatait ezért meg kell ismernie. Mivel a nyilvántartásba történő bejegyzésének elmaradása nem érinti a jognyilatkozat érvényességét, elő kell írni, hogy a felperesnek keresetlevelében fel kell tüntetnie az alperes előzetes jognyilatkozatára vonatkozó adatokat, és az előzetes jognyilatkozat fennállására az alperes is hivatkozhat. Az előzetes jognyilatkozat alkalmazásának bírósági elrendelése természetesen csak akkor és olyan mértékben, módon indokolt, ahogyan a cselekvőképesség korlátozása összefügg az előzetes jognyilatkozat tartalmával.
Az új Ptk. egyértelművé teszi: a birtokában sértett választhat, hogy a jegyzőhöz vagy a bírósághoz fordul védelemért, a birtokháborítást követő egy éven belül sem lesz kötelező a jegyzőtől védelmet kérni. A Pp.-be a Törvényjavaslat beiktatja a jegyző birtokvédelmi ügyben hozott határozatának megváltoztatása iránti per általánostól eltérő szabályait. Ha a birtokvitában érintett egyik fél a jegyző határozatát magára nézve sérelmesnek tartja, úgy az ellenérdekű féllel szemben kell keresetet indítania. A keresetlevelet a határozatot hozó jegyzőhöz kell benyújtani, de a határozatot sérelmező fél kereseti kérelmét a bíróságon is előterjesztheti. Így a jegyző a keresetlevél felterjesztésével egyidejűleg az ügyiratot is megküldi a bíróságnak, vagy a bíróság keresi meg a jegyző hivatalát az ügyirat beszerzése érdekében. Ha a jegyző birtokvédelmi határozata érdemben helyes, a kereset elutasításának van helye, ellenkező esetben a bíróság a birtokvédelmi határozatot megváltoztatja. Az utóbbi esetben a birtokvédelmi határozattal elbírált hasznok, károk és költségek tekintetében a bíróságnak akkor is határoznia kell, ha az érdekelt fél csak a birtoklás kérdésében terjesztett elő keresetet.
A Ctv. továbbra is lehetővé teszi a cégalapítás során a szerződésminták használatát, ennek érdekében átvezetésre kerülnek a megváltozott szabályozáson alapuló módosítások a mintákon. A jövőben azonban törvény helyett miniszteri rendelet fogja meghatározni a minták formai és tartalmi kellékeit, valamint azt, hogy mely cég esetében van lehetőség a minta alkalmazására.
Az új Ptk. értelmében nem lehet vezető tisztségviselő, illetve gazdasági társaságban tag, aki eltiltás hatálya alatt áll. A Törvényjavaslat a Ctv.-be iktatja az eltiltás módosított részletes szabályait, esetköreit (amelyek a Gt.-ben szerepeltek). A módosuló szabályozás valamennyi cégforma esetében lehetővé teszi a vezető tisztségviselő eltiltását. Az eltiltásra mindig végzéssel kerül sor: ha eredménytelen végrehajtás vagy kényszertörlésből átfordult felszámolási eljárás előzte meg, a cégbíróság hivatalból hoz végzést, kényszertörlésnél pedig az eljárást lezáró végzésében rendelkezik az eltiltásról. Vezető tisztségtől való eltiltás esetében a cégbíróság intézkedhet, hogy az eltiltott személy a cégjegyzékből, mint vezető tisztségviselő törlésre kerüljön. A Törvényjavaslat rendezi, hogy melyik cégnél milyen adatokat kell feltüntetni a vezető tisztségviselő eltiltása esetén, és mi a teendő a további érintett cégek esetében. Ha vezető tisztségviselői foglalkozástól eltiltást alkalmaznak büntetőeljárásban, illetve a céggel szemben törvényességi felügyeleti eljárás indul, és emiatt törlik az eltiltott vezető tisztségviselőt a cégjegyzékből, a Törvényjavaslat alapján a cégjegyzék a törlés mellett ezt az eltiltási okot is tartalmazza.
Tagsági jogviszonyt érintő eltiltás nem járhat a tag részesedéseinek kényszerértékesítésével, de a Törvényjavaslat egyértelművé teszi, hogy a már meglévő részesedéseit sem növelheti főszabályként az eltiltás hatálya alatt álló tag, de korlátolt felelősségű társaságban vagy részvénytársaságban a többségi befolyást el nem érő már fennálló befolyását a tilalom mértékét el nem érő mértékig növelheti. A cégbíróság elektronikusan ellenőrzi a cég tagjára vonatkozó esetleges eltiltási adatokat akkor is, ha bár tagváltozás nem történik, azonban a kérelemből vagy a kérelemhez csatolt iratokból megállapítható, hogy a tagi befolyás változik. A tilalom nem vonatkozik arra, ha a befolyás növekedése nem vagyoni szolgáltatás ellenében történik (például saját üzletrész átadás a tagoknak).
A Törvényjavaslat alapján a Ctv. szövege már nem alkalmazza a „kizárólagos vagy többségi befolyást biztosító részesedéssel rendelkező tulajdonos” és a „követlen vagy közvetett többségi befolyás” fordulatokat, hanem egységesen többségi befolyásról rendelkezik.
A Törvényjavaslat a Ctv-be helyezi át a nonprofit gazdasági társaságra vonatkozó szabályokat a Gt.-ből. Elhagyja az üzletszerű tevékenységre vonatkozó korlátozást, abból kiindulva, hogy az új Ptk. diszpozitív társasági szabályozása lehetővé teszi a tagok számára, hogy a keletkező nyereségről úgy rendelkezzenek, hogy az nem osztható fel a tagok között, hanem a társaság tevékenységére kell fordítani. Figyelemmel van arra is a Törvényjavaslat, hogy a nonprofit jelleghez számos jogszabály fűz kedvezményt, vagy nonprofit formában történő működést ír elő. Így szükséges azoknak a feltételeknek a meghatározása, amelyek megléte esetén biztosítani kell számukra, hogy cégnevükben a nonprofit jelző megjelenhessen. Ehhez – a hatályos szabályozással egyezően – elegendő lesz, ha a létesítő okiratában a társaság feltünteti, hogy nyeresége a tagok között nem osztható fel, az a társaság vagyonát gyarapítja. Ettől független az a – külön törvény szabályozási körébe tartozó – kérdés, hogy melyik nonprofit gazdasági társaság minősül közhasznúnak is.
A Törvényjavaslat biztosítja a 2012/17/EU Irányelvnek való megfelelést: a cégbírósági bejegyzési és a közzétételi határidők azt célozzák, hogy – az irányelv szerinti „rendes esetben” – a változások közzététele a kérelem benyújtását követő 21 napon belül megtörténjék. 2014. július 1. napjától a cégbírósági bejegyzési és változásbejegyzési végzések esetében napi feltöltéssel történik meg a közzététel a Cégközlönyben. Az átalakulás, egyesülés, szétválás bejegyzésére vonatkozó cégbírósági határidő, amely 30 munkanap, nem változik, mert ezekben az esetekben a cégbíróságnak nem egyszerűen adatváltozás bejegyzéséről kell döntenie.
A bűnügyi nyilvántartással való összevetés kötelezettséget kiterjeszti a Törvényjavaslat a gazdasági társaság mellett a szövetkezetre, az erdőbirtokossági társulatra, vízgazdálkodási társulatra, európai szövetkezetre, európai részvénytársaságra, valamint az egyesülésre, továbbá a cégvezetőre, felügyelőbizottság tagjára.
A cégjegyzékbe történő adatbejelentések körében a Törvényjavaslat több pontosítást tartalmaz: felszámolási eljárás elrendelésével a felszámoló bíróság azt eljárás megindulására vonatkozó adatok mellett a felszámoló szervezetre és a felszámolóbiztosra vonatkozó adatokat is megküldi, majd a felszámolóbiztos személyében vagy adataiban bekövetkezett változást már a felszámoló szervezet jelenti be változásbejegyzési kérelemmel a cégbírósághoz. A módosítás lehetővé teszi, hogy a felszámolóbiztos lakcíme helyett a cégjegyzék értesítési címét tüntesse fel, továbbá a felszámoló (felszámolóbiztos) képviseleti jogának bejegyzésével egyben nem rendeli törölni a korábbi képviselőket (a cég vagyonától független kérdésekben ugyanis ők tehetnek továbbra is jognyilatkozatokat).
A módosítás a közhitelesség elvének erősítése érdekében előírja a tagok által szolgáltatott betétek rendelkezésre bocsátásának igazolását, úgy hogy a vezető tisztségviselő kötelezettségévé teszi vagyoni hozzájárulás teljesítésének bejelentését.
A Törvényjavaslat mentesíti a cégbírókat korlátolt felelősségű társaságok változásbejegyzési eljárásának lefolytatása alól, ha a kérelem a cég adataiban bekövetkezett, egyszerűen megítélhető változásokat tartalmaz (például székhely-módosítás), és csak azokban az esetekben tartja fenn a bírói jogkört, ha a változás tartalma komolyabb megítélésű, vagy egyéb törvényességi szempontok vizsgálatára is szükség van. A cég törlésére kft. esetében is ügyintéző lesz jogosult főszabályként.
A cég létesítő okiratában választása szerint jelölheti főtevékenységét szabadszöveges formában vagy TEÁOR számmal. A jogi személy cégek (így valamennyi gazdasági társaság) esetében ismét elegendő lesz a létesítő okiratban kizárólag a főtevékenységet meghatározni, egyéb tevékenységek folytatásáról a jogi személy legfőbb szervi (vagy a létesítő okirat ilyen rendelkezése esetén egyéb szerve általi) döntéssel határoz. A cégjegyzék TEÁOR számmal tartja nyilván a cégek tevékenységi köreit, és a már működő cégek tevékenységi köreinek változásai a NAV elektronikus értesítése alapján automatikusan kerülnek a cégjegyzékbe. A Törvényjavaslat ezért úgy rendelkezik, hogy a TEÁOR szerinti tevékenységi körök változása főszabályként cégeljárási kötelezettséget nem ró a cégekre (ha kizárólag a tevékenységi kör változik), de a következő változás alkalmával a tevékenységi kör változásával összefüggő iratokat be kell nyújtani. Ha azonban a változás egyben a cég főtevékenységének létesítő okiratbeli változásával is együtt jár, a változásbejegyzési eljárást is le kell folytatni.
A Törvényjavaslat rendezi a székhelyáthelyezés és a törvényességi felügyeleti eljárás ütközését; azt az esetet, ha a székhelyáthelyezéssel a cég más cégbíróság illetékességi területére kívánja magát áthelyezni. A Törvényjavaslat alapján amíg a törvényességi felügyeleti eljárás tart, addig a cégbíróság nem intézkedhet az új székhely szerinti cégbírósághoz való áttételről, csak azt követően, hogy az eljárást jogerősen megszüntette, a cég eleget tett a törvényes működés helyreállításának.
A Törvényjavaslat 2014. július 1. napjától lehetővé teszi, hogy meginduljon az elektronikus kommunikáció a törvényességi felügyeleti eljárásokban is. Ennek megkönnyítése érdekében elektronikus űrlapot rendszeresít. Az elektronikus kommunikáció a jogi képviselővel eljáró felek, a cég, valamint hatósági kérelmező esetében kötelező, egyéb résztvevők választhatják.
A Törvényjavaslat egyes rendelkezései a törvényességi felügyeleti eljárás dinamizmusának növelését célozzák. Így a módosítás értelmében törvényességi felügyeleti eljárásban is sor kerül a jogi képviselő egyszerűsített cégeljárásban elkövetett hibája miatt bírságolásra, ha a kérelem tartalma vagy a csatolt okirat súlyosan törvénysértő. A Törvényjavaslat szoros elbírási határidőt szab a cégbíróság számára, ha a kérelem a cég legfőbb szervének összehívására vonatkozik. A módosítás lehetővé teszi, hogy a cégbíróság a cég megszüntetéséről már az első eredménytelen felhívást követően határozzon. Ha a cégbíróság úgy ítéli meg, hogy a törvényes működés kikényszerítésének nincs esélye, a megszűntnek nyilvánításra mind a felhívás, mind az első eredménytelen intézkedést követően sor kerülhet. A beszámoló benyújtásának elmaradása miatt, továbbá az adószám törlése miatt induló – mérlegelést nem igénylő – eljárásokban a módosítás a bírósági ügyintézőknek teljes jogkört biztosít.
A végelszámolás körében a Törvényjavaslat megold egy jogértelmezési kérdést a cégek adminisztratív terhének csökkentése érdekében. A végelszámolás alatti toldat és a végelszámoló megválasztása tekintetében ugyanis a gyakorlat a létesítő okirat módosítását tartja szükségesnek. A módosítás azonban úgy rendelkezik, hogy a változások átvezetéséhez elegendő, ha a cégjegyzék adataiban szükséges módosításokat a cég a változásbejegyzési kérelemben tünteti fel.
A gyakorlati tapasztalatok alapján és a hatékonyabb, gyorsabb eljárás kialakítása érdekében a Törvényjavaslat alapvetően átalakítja a kényszertörlés szabályait.
A módosítást alapján kényszertörlési eljárásban 2014. július 1-től egyidőben kerül sor a Cégközlönybeli közzétételre tekintettel történő bejelentésekre és a cégbírósági vagyonfelmérésre, mivel a cég jogviszonyainak lezárása önmagában nem függ attól, történik-e bejelentés, így szükségtelenül vár a cégbíróság a vagyonnal kapcsolatos intézkedésekkel. A Törvényjavaslat a gyorsabb, hatékonyabb és takarékosabb elektronikus útra tereli a cégbíróság által lefolytatandó vagyonfelmérést, a cégbíróság egy elektronikus üzenettel eléri ugyanis a cég vagyonáról érdemi információval rendelkezhető valamennyi szervezetet. A hatóságok, a közjegyzők, a végrehajtók és a pénzforgalmi szolgáltatók számára szintén nem jelent gondot az elektronikus kommunikáció.
A kényszertörlési eljárás lezárásáról szóló végzésben új elemként a cégbíróság feltünteti a bejelentett követelések jogosultjait, a feltárt vagyon, valamint a bejelentett követelések teljes összegét is. Az eljárás lezárása eseteit bővíti a Törvényjavaslat azzal, ha a cég bírósági peres vagy nem peres eljárásban érdekelt fél.
Változtat a Törvényjavaslat azon az esetkörön is, ha a cégnek munkavállalója van, de nem elegendő a vagyona egy felszámolási eljárás lefolytatására: a munkavállalókkal kapcsolatos feladatokat a felszámolói névjegyzékből kirendelt felszámoló látja el, előre meghatározott díjazás ellenében.
A Törvényjavaslat alapján a jövőben a felelősség áttörés alóli mentesülés úgy történhet, ha a tag bizonyítja, hogy a visszaélésszerű magatartásokat nem követte el. A szabályozás fenntartja a volt tag felelősségét is, de nem csak a többségi befolyással rendelkező tagot teszi perelhetővé, hanem bármely korlátozott tagi felelősséggel rendelkező tagot.
A szabályozás a korábbihoz hasonlóan lehetővé teszi a vezető tisztségviselő perlését, de nem tartalmazza a 3 éves időkorlátot. A mentesülés alapja, ha bizonyítja, hogy nem az ő vezetői tevékenysége vagy megbízatásának ideje alatt következett be a fenyegető fizetésképtelenség, annak bekövetkezése után pedig az ilyen tisztséget betöltő személytől elvárható minden intézkedést megtette a hitelezői veszteségek elkerülése, csökkentése, továbbá a cég legfőbb szerve intézkedéseinek kezdeményezése érdekében.
A szabályozás világosság teszi, ki minősül hitelezőnek: aki a kényszertörlési eljárásban követelését bejelentette és követelése jogerős és végrehajtható vagy nem vitatott vagy elismert.
A cikk megjelenésének dátuma: 2013. november 8.
Előző bejegyzésA hitelbiztosítéki nyilvántartásról szóló törvény tervezete (II. rész) Következő bejegyzésSzeibert Orsolya: Az új Ptk. Családjogi Könyvének rendelkezései (JK, 2013/5., 30-32. o.) II. rész

matches: bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság