text:
Language of document : Bulgarian Spanish Czech Danish German Estonian Greek English French Italian Latvian Lithuanian Hungarian Maltese Dutch Polish Portuguese Romanian Slovak Slovene Finnish Swedish Croatian ECLI:EU:C:2016:419
2016. június 9.(*)
„Előzetes döntéshozatal – Szellemi és ipari tulajdon – Közösségi növényfajta‑oltalmi jogok – 2100/94/EK rendelet – Bitorlás – Méltányos díjazás – Az elszenvedett kár megtérítése – Jogi költségek és peren kívüli költségek”
A C‑481/14. sz. ügyben,
az EUMSZ 267. cikk alapján benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem tárgyában, amelyet az Oberlandesgericht Düsseldorf (düsseldorfi tartományi legfelsőbb bíróság, Németország) a Bírósághoz 2014. október 30‑án érkezett, 2014. október 16‑i határozatával terjesztett elő az előtte a
a Jungpflanzen Grünewald GmbH
tagjai: J. L. da Cruz Vilaça tanácselnök, F. Biltgen, A. Borg Barthet, E. Levits (előadó) és M. Berger bírák,
tekintettel az írásbeli szakaszra és a 2015. november 12‑i tárgyalásra,
– J. Hansson képviseletében G. Würtenberger Rechtsanwalt,
– a Jungpflanzen Grünewald GmbH képviseletében T. Leidereiter Rechtsanwalt,
– az Európai Bizottság képviseletében B. Schima, F. Wilman, I. Galindo Martín és B. Eggers, meghatalmazotti minőségben
a főtanácsnok indítványának a 2016. február 4‑i tárgyaláson történt meghallgatását követően,
1 Az előzetes döntéshozatal iránti kérelem a közösségi növényfajta‑oltalmi jogokról szóló, 1994. július 27‑i 2100/94/EK tanácsi rendelet (HL 1994. L 227., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 3. fejezet, 16. kötet, 390. o.), valamint a szellemi tulajdonjogok érvényesítéséről szóló, 2004. április 29‑i 2004/48/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL 2004. L 157., 45. o.; magyar nyelvű különkiadás 17. fejezet, 2. kötet, 32. o.) értelmezésére irányul.
2 Ezt a kérelmet a Jørn Hansson és a Jungpflanzen Grünewald GmbH (a továbbiakban: Jungpflanzen) között, egy oltalom alatt álló közösségi növényfajta bitorlásából eredő kár megtérítése tárgyában folyamatban lévő eljárásban terjesztették elő.
Az 2100/94 rendelet
3 A 2100/94 rendelet 11. cikke értelmében a közösségi növényfajta‑oltalomra való jogosultság a „nemesítőt” illeti meg, azaz azt „a személy[t], aki a fajtát nemesítette vagy felfedezte, illetve kifejlesztette, továbbá annak jogutódj[át]”.
4 E rendelet „Közösségi növényfajta‑oltalmi jogok jogosultját megillető jogok és a tiltott cselekmények” című 13. cikke szerint:
„(1) A közösségi növényfajta‑oltalom feljogosítja a közösségi növényfajta‑oltalom jogosultját vagy jogosultjait (a továbbiakban: jogosultat) a (2) bekezdésben foglalt tevékenységek folytatására.
(2) A 15. és 16. cikk rendelkezéseinek sérelme nélkül, az oltalom alatt álló fajta fajtaösszetevői vagy betakarított terménye (a továbbiakban mindkettő: az anyag) vonatkozásában az alábbi tevékenységek kizárólag a jogosult felhatalmazásával folytathatók:
a) előállítás vagy újbóli előállítás (többszörözés);
b) szaporítás céljára történő előkészítés;
c) értékesítésre felkínálás;
d) értékesítés vagy egyéb forgalmazás;
[…] A jogosult a felhatalmazását feltételekhez és korlátozásokhoz kötheti.
5 Az említett rendelet 94. cikke, amely a növényfajta bitorlást megvalósító felhasználása esetén indítható polgári jogi eljárásokra vonatkozik, a következőket írja elő:
„(1) A jogosult jogosan indíthat pert az alábbiak ellen a jogbitorlás megakadályozása, arányos kártérítés [helyesen: méltányos díjazás] fizetése vagy mindkettő érdekében:
a) aki a 13. cikk (2) bekezdésében megjelölt tevékenységeket közösségi növényfajta‑oltalmi jogot elnyert fajta esetében jogosulatlanul folytatja;
(2) Aki szándékosan vagy gondatlanul elköveti a fentieket, a jogosultnak a nevezett tevékenység eredményeképpen bekövetkező minden egyéb kára vonatkozásában kártérítésre kötelezhető.
(2) Aki szándékosan vagy gondatlanul elköveti a fentieket, a jogosultnak a nevezett tevékenység eredményeképpen bekövetkező minden egyéb kára vonatkozásában kártérítésre kötelezhető. Kevésbé súlyos gondatlanság esetén a fenti követelés a gondatlanság mértéke arányában csökkenthető, de a csökkentés nem lehet olyan mértékű, hogy a kártérítési követelés összege a jogbitorlást elkövetett [helyesen: elkövető] személy oldalán keletkezett előnyök értékét ne érje el.”
6 Az említett rendelet 97. cikke szabályozza a bitorlással kapcsolatban a nemzeti jog kiegészítő rendelkezéseinek alkalmazását, amely cikk az alábbiak szerint rendelkezik:
„(1) Ha a 94. cikk szerint felelős fél jogbitorlással a jogosult vagy a hasznosítási joggal rendelkező személy kárára ér el nyereséget, a 101. és 102. cikk szerint illetékes bíróságok a visszatérítésre nemzeti jogszabályaikat alkalmazzák, ideértve nemzetközi magánjogszabályaikat [helyesen: nemzetközi magánjogi jogszabályaikat] is.
7 A 2004/48 irányelv (17) preambulumbekezdése kifejti, hogy „az ezen irányelvben foglalt intézkedéseket, eljárásokat és jogorvoslatokat minden egyes esetben úgy kell meghatározni, hogy az figyelembe vegye az adott eset jellemző vonásait, ideértve az egyes szellemi tulajdonjogok sajátosságait és szükség esetén a jogsértés szándékos vagy nem szándékos voltát.”
8 Ezen irányelv (26) preambulumbekezdése kimondja:
„Az olyan jogsértő által elkövetett jogsértésből fakadó sérelem orvoslása érdekében, aki úgy fejti ki a tevékenységet, hogy tudja, vagy kellő gondosság mellett tudnia kellene, hogy az jogsértést valósít meg, a jogosult részére fizetendő kártérítés összegének figyelemmel kell lennie valamennyi irányadó szempontra, így például a jogosult elmaradt hasznára vagy a jogsértő által elért jogtalan haszonra, valamint szükség esetén a jogosult által elszenvedett nem vagyoni kárra. E helyett, például amennyiben nehéz lenne számszerűsíteni a ténylegesen elszenvedett kár összegét, a kár összegét olyan kritériumok alapján is meg lehet állapítani, mint a jogdíjak vagy licencdíjak, amelyeket a jogsértőnek fizetnie kellett volna, ha engedélyt kért volna az érintett szellemi tulajdonjog felhasználására. Ennek célja nem az, hogy büntető jellegű kártérítés előírásának kötelezettségét vezesse be, hanem hogy objektív kritériumon alapuló, kiegyenlítő jellegű kártérítést tegyen lehetővé, figyelembe véve azokat a költségeket, amelyek a jogosult oldalán például a jogsértés megállapításával és az elkövetőjének felkutatásával összefüggésben merültek fel.”
9 A 2004/48 irányelv 2. cikkének (1) bekezdése értelmében:
10 Ezen irányelv „Kártérítés” című 13. cikke az alábbiak szerint rendelkezik:
„(1) A tagállamok biztosítják, hogy az illetékes bíróságok a sértett fél kérelmére elrendeljék, hogy a jogsértő, aki tudta, vagy kellő gondosság mellett tudnia kellett volna, hogy jogsértést valósít meg, a jogosult számára a jogsértés folytán elszenvedett tényleges kárnak megfelelő kártérítést fizessen.
b) az a) bekezdés [helyesen: pont] alkalmazása helyett a kárt indokolt esetben átalányösszegben állapíthatják meg olyan tényezők alapján, mint legalább azon díjazás vagy jogdíjak összege, amely a jogosultat megillette volna, ha az adott szellemi tulajdonjog felhasználására a jogsértő engedélyt kért volna.
(2) Azokban az esetekben, amelyekben a jogsértő úgy fejtette ki tevékenységét, hogy nem tudta, vagy kellő gondosság mellett nem kellett tudnia, hogy jogsértést valósít meg, a tagállamok rendelkezhetnek úgy, hogy a bíróságok rendeljék el a gazdagodás megtérítését vagy kártérítés fizetését, amelynek összegét előre meghatározhatják.”
11 Az említett irányelv 14. cikke előírja:
„A tagállamok biztosítják, hogy a nyertes fél oldalán felmerülő észszerű és arányos költségeket [helyesen: észszerű és arányos igazságszolgáltatási költségeket, valamint egyéb költségeket] főszabályként a vesztes fél viselje, ha méltányossági okok ennek nem mondanak ellent.”
12 J. Hansson 1999. óta jogosultja a cseppecskevirág fajhoz tartozó, „Lemon Symphony” nevű EU 4282 közösségi növényfajta‑oltalomnak.
13 2002 és 2009 között a Jungpflanzen a SUMOST 01 virágfajtát „Summerdaisy’s Alexander” név alatt termesztette és forgalmazta.
14 Mivel e két név valójában ugyanannak a virágfajtának felel meg J. Hanson azt kérte a Landgericht Düsseldorftól (düsseldorfi területi bíróság, Németország), hogy ideiglenes intézkedés útján tiltsa el a Jungpflanzent az utóbbi virágfajta forgalmazásától. Ezt a kérelmet, valamint az alapügy felperese által az Oberlandesgericht Düsseldorfhoz (düsseldorfi tartományi legfelsőbb bíróság, Németország) benyújtott fellebbezést elutasították, mivel nem bizonyították a „Lemon Symphony” nevű növényfajta bitorlását.
15 Mindazonáltal az érdemi eljárás keretében J. Hansson eredményesen kérte a Jungpflanzen arra való kötelezését, hogy az térítse meg számára a fent hivatkozott növényfajta bitorlásának minősülő, „Summerdaisy’s Alexander” nevű virágok eladásából eredő kárt.
16 Ami az elszenvedett kár megtérítését illeti, a Landgericht Düsseldorf (düsseldorfi területi bíróság, Németország) első fokon a 2100/94 rendelet 94. cikke alapján 66 231,74 eurót és annak kamatait ítélte meg J. Hansson részére, amely az általa azon díjazás címén követelt összegnek felelt meg, amelyet a Jungpflanzennek kellett volna J. Hansson számára megfizetni az oltalom alatt álló fajta 1 512 630 tövéért, amelyeket 2002‑től 2009‑ig eladott.
17 Ez a bíróság azonban nem adott helyt J. Hansson többi igényének, amelyek egyrészt a követelt díjazáson felül, e díjazás felének megfelelő összegű, azaz 33 115,89 euró pótdíj és késedelmi kamatai, másrészt 1967,35 euró eljárási költség, és annak az utóbbi kamattal azonos mértékű kamatainak megfizetésére vonatkoznak. Ennek a bíróságnak többek között az volt az álláspontja, hogy J. Hansson bitorlási pótdíj címén nem igényelhet kártérítést azon bitorlásért, amelyet szerinte az alapügy alperesének kell megfizetnie, mivel sem a 2100/94 rendelet, sem a 2004/48 irányelv, sem pedig a belső jog nem rendelkezik büntető jellegű kártérítés kiszabásáról.
18 Ezen ítélettel szemben mindkét fél fellebbezést nyújtott be a kérdést előterjesztő bírósághoz.
19 E bíróság szerint az nem vitatott, hogy a Jungpflanzen bitorlást követett el az alapügyben szóban forgó növényfajta‑oltalom tekintetében. A felek között mindazonáltal vita van a bitorlásért járó méltányos díjazás, valamint az elszenvedett kárra vonatkozó, a 2100/94 rendelet 94. cikke szerinti kártérítés terjedelme tekintetében.
20 Az Oberlandesgericht Düsseldorf (düsseldorfi tartományi legfelsőbb bíróság, Németország) véleménye szerint a méltányos díjazás összegét azon licenciadíjak figyelembevételével kell meghatározni, amelyet a bitorlással érintett időszak során ténylegesen megkötött licenciaszerződések alapján rendes körülmények között kellett volna fizetni a közösségi oltalom jogosultja részére.
21 Ami a bitorlási pótdíj alkalmazását illeti, a kérdést előterjesztő bíróság számára kétséges, hogy a 2100/94 rendelet 94. cikkének (1) bekezdése alapul szolgálhatna az elfogadott díjazás összegének automatikus, átalányjellegű növeléséhez.
22 Ez a bíróság mindazonáltal úgy véli, hogy a növelés bármely formájának figyelembe kell vennie a bitorlással érintett, oltalom alatt álló növényfajta sajátos jellemzőit, valamint a bitorlásból eredő gyakorlati következményeket. Ezenkívül e bíróság szerint a 2100/94 rendelet 94. cikkének (1) bekezdése szerinti méltányos díjazásba bele kell foglalni az éves díjazásra vonatkozó, öt százalékponttal növelt szokásos kamatokat.
23 Mivel a kérdést előterjesztő bíróság álláspontja szerint a Jungpflanzen rosszhiszeműen járt el, ez a bíróság tájékoztatást kíván kapni a közösségi növényfajta‑oltalmak jogosultja által elszenvedett kárért fizetendő a 2100/94 rendelet 94. cikkének (2) bekezdésében említett kártérítés kiszámításának módjáról. Különösen az a kérdés merül fel, hogy az ugyanazon a területen a piacon alkalmazott licenciadíj összege használható‑e ebben a tekintetben referenciaként, és hogy azt növelni kell‑e a bitorlással érintett, oltalom alatt álló növényfajtára vonatkozó sajátos megfontolások, valamint a bitorlásból eredő gyakorlati következmények alapján.
24 A kérdést előterjesztő bíróság mindenesetre úgy véli, hogy e rendelet 94. cikkének (2) bekezdése nem alapozhatja meg a bitorlási pótdíj címén az átalányjellegű növelést, és ahhoz sem szolgálhat jogalapul, hogy a bitorlást elkövető személyt az oltalom alatt álló növényfajta jogosultjának az érdemi eljárás során, valamint az ideiglenes intézkedés iránti eljárás során felmerült valamennyi költségének (utazások, gyűlések, ráfordított idő) megfelelő kártérítés megfizetésére kötelezzék.
25 E körülmények között az Oberlandesgericht Düsseldorf (düsseldorfi tartományi legfelsőbb bíróság, Németország) felfüggesztette az eljárást, és előzetes döntéshozatal céljából a következő kérdéseket terjesztette a Bíróság elé:
„1) A jogsértő által a [2100/94] rendelet 94. cikke (1) bekezdésének a) pontja alapján a közösségi növényfajta‑oltalmi jogok jogosultjának arra tekintettel fizetendő »arányos kártérítés [helyesen: méltányos díjazás]« meghatározása során, hogy jogosulatlanul folytatta a rendelet 13. cikkének (2) bekezdésében megjelölt tevékenységeket, az a [2100/94] rendelet 13. cikkének (2) bekezdésében megjelölt tevékenységek tekintetében ugyanazon a területen a piacon általában alkalmazott licenciaszerződések alapján fizetendő szokásos díjból kiindulva minden esetben meg kell‑e állapítani átalányjelleggel egy további, meghatározott »bitorlási pótdíjat« is? Ez a [2004/48] irányelv 13. cikke (1) bekezdésének második mondatából következik?
2) A jogsértő által a [2100/94] rendelet 94. cikke (1) bekezdésének a) pontja alapján a közösségi növényfajta‑oltalmi jogok jogosultjának arra tekintettel fizetendő »arányos kártérítés [helyesen: méltányos díjazás]« meghatározása során, hogy jogosulatlanul folytatta a rendelet 13. cikkének (2) bekezdésében megjelölt tevékenységeket, a [2100/94] rendelet 13. cikkének (2) bekezdésében megjelölt tevékenységek tekintetében ugyanazon a területen a piacon általában alkalmazott licenciaszerződések alapján fizetendő szokásos díjból kiindulva a konkrét egyedi esetben díjnövelő tényezőként figyelembe kell‑e venni a következő megfontolásokat, illetve körülményeket is:
a) azt a körülményt, hogy a bitorlás idején a hivatkozott növényfajta olyan növényfajta volt, amely különös tulajdonságai miatt egyedülálló volt a piacon, ha a szokásos díjat a hivatkozott növényfajta tekintetében bevett hasznosítási szerződésekkel és elszámolásokkal próbálják meghatározni?
Amennyiben e körülmény figyelembevétele szóba jön az egyedi esetben:
Csak akkor engedhető‑e meg a díj növelése, ha az eljárás tárgyát képező növényfajta egyedülállóságát megalapozó jellemzők szerepelnek a fajtaoltalmi leírásban?
b) azt a körülményt, hogy az eljárás tárgyát képező növényfajtát a bitorló növényfajta forgalomba hozatalának időpontjában már nagy sikerrel forgalmazták, miáltal a bitorlást elkövető személy megtakarította a bitorló növényfajta saját maga általi piaci bevezetésének költségeit, ha a piaci jogdíjat az eljárás tárgyát képező növényfajta tekintetében kötött hasznosítási szerződésekkel és elszámolásokkal határozzák meg;
c) azt a körülményt, hogy a hivatkozott növényfajta bitorlásának terjedelme, időtartamát és az eladott darabszámokat tekintve, átlagot meghaladó volt;
d) azt a megfontolást, hogy a bitorlást elkövető személynek – a hasznosítótól eltérően – nem kell attól tartania, hogy annak ellenére fizeti a jogdíjat (és azt nem követelheti vissza), hogy az eljárás tárgyát képező növényfajtát, amellyel szemben semmisnek nyilvánítás iránti kérelmet terjesztenek elő, később semmisnek nyilvánítják;
e) azt a körülményt, hogy a bitorlást elkövető személyt – a hasznosítók esetében megszokottaktól eltérően – nem volt köteles negyedévenként elszámolni;
f) azt a megfontolást, hogy az oltalom alatt álló növényfajta jogosultja viseli az azzal járó inflációs kockázatot, hogy a bíróság előtti jogérvényesítés jelentős időszakot ölel át;
g) azt a megfontolást, hogy az oltalom alatt álló növényfajta jogosultja a bíróság előtti jogérvényesítés szükségessége miatt – nem úgy, mint a hivatkozott növényfajta hasznosítására vonatkozó engedélyek megadásából származó bevételek elérése esetén – nem számolhat a hivatkozott növényfajtával elérhető bevételekkel;
h) azt a megfontolást, hogy az oltalom alatt álló növényfajta jogosultja az eljárás tárgyát képező növényfajta bitorlása esetén viseli mind a bíróság előtti eljárással összefüggő általános eljárási kockázatot, mind annak kockázatát, hogy végső soron nem lesz eredményes a végrehajtás a bitorlást elkövető személlyel szemben;
i) azt a megfontolást, hogy a növényfajta‑oltalmi jogok bitorlása esetén a bitorlást elkövető személy önkényes magatartása megfosztja az oltalom alatt álló növényfajta jogosultját annak szabadságától, hogy eldöntse, hogy egyáltalán megengedi‑e az eljárás tárgyát képező növényfajtának a bitorlást elkövető személy általi hasznosítását?
3) A jogsértő által a [2100/94] rendelet 94. cikke (1) bekezdésének a) pontja alapján a közösségi növényfajta‑oltalmi jogok jogosultjának arra tekintettel fizetendő »arányos kártérítés [helyesen: méltányos díjazás]« meghatározása során, hogy jogosulatlanul folytatta a rendelet 13. cikkének (2) bekezdésében megjelölt tevékenységeket, figyelembe kell‑e venni az évente fizetendő díjnak a szokásos késedelmi kamatláb szerinti kamatait, ha abból kell kiindulni, hogy észszerűen eljáró szerződő felek előírtak volna ilyen kamatokat?
4) A jogsértő által a [2100/94] rendelet 94. cikke (2) bekezdésének első mondata alapján a közösségi növényfajta‑oltalmi jogok jogosultja részére arra tekintettel megtérítendő, a »tevékenység eredményeképpen bekövetkező minden egyéb kár« kiszámítása során, hogy jogosulatlanul folytatta a rendelet 13. cikkének (2) bekezdésében megjelölt tevékenységeket, az említett rendelet 13. cikkének (2) bekezdésében megjelölt tevékenységek tekintetében ugyanazon a területen a piacon általában alkalmazott licenciaszerződések alapján fizetendő szokásos díj tekintendő‑e a számítás alapjának?
5) Az e kérdésre adandó igenlő válasz esetén:
a) A [2100/94] rendelet 94. cikke (2) bekezdésének első mondata szerinti »egyéb kárnak« valamely, piacon alkalmazott licenciaszerződés alapján való kiszámítása során egyedi esetben a második kérdés a)–i) pontjában megnevezett megfontolásokat, illetve körülményeket és/vagy azt a körülményt, hogy az oltalom alatt álló növényfajta jogosultjának a bíróság előtti jogérvényesítés szükségessége miatt személyesen rá kell fordítania a szokásos időt a bitorlás felderítésére és az üggyel való foglalkozásra, és a növényfajta‑oltalmi jogok bitorlása esetén szokásos mértékben fel kell derítenie a növényfajta‑oltalmi jogok bitorlását, figyelembe kell‑e venni oly módon, hogy azok igazolják a szokásos díj növelését?
b) A [2100/94] rendelet 94. cikke (2) bekezdésének első mondata szerinti »egyéb kárnak« valamely, piacon alkalmazott licenciaszerződés alapján való kiszámítása során minden esetben meg kell‑e állapítani átalányjelleggel egy további, meghatározott »bitorlási pótdíjat« is? Ez következik a [2004/48] irányelv 13. cikke (1) bekezdésének második mondatából?
c) A [2100/94] rendelet 94. cikke (2) bekezdésének első mondata szerinti »egyéb kárnak« a piacon alkalmazott licenciaszerződések alapján való kiszámítása során figyelembe kell‑e venni az évente fizetendő díjnak a szokásos késedelmi kamatláb mértéke szerinti kamatait, ha abból kell kiindulni, hogy észszerűen eljáró szerződő felek előírtak volna ilyen kamatokat?
6) Úgy kell‑e értelmezni a [2100/94] rendelet 94. cikke (2) bekezdésének [első] mondatát, hogy a jogsértő által realizált nyereség az e rendelkezés értelmében vett olyan »egyéb kár«, amely a [2100/94] rendelet 94. cikkének (1) bekezdése szerinti »arányos kártérítés [helyesen: méltányos díjazás]« mellett követelhető, vagy a [2100/94] rendelet 94. cikke (2) bekezdésének első mondata alapján fizetendő, bitorlásból származó nyereséggel csak a 94. cikk (1) bekezdése szerinti méltányos díjazás alternatívájaként tartoznak felróható magatartás esetén?
7) Ellentétesek‑e a [2100/94] rendelet 94. cikkének (2) bekezdéséből eredő kártérítési igénnyel az olyan nemzeti rendelkezések, amelyek szerint az oltalom alatt álló növényfajta jogosultja, akit a növényfajta‑oltalmi jogok bitorlása miatti, ideiglenes intézkedés hozatalára irányuló eljárásban jogerősen ezen eljárás költségeinek viselésére köteleztek, e költségek megtérítését akkor sem kérheti az anyagi jogra hivatkozva, ha pernyertes lesz az ugyanezen növényfajta‑oltalmi jogok bitorlása miatti, az ügy érdemére vonatkozó későbbi eljárásban?
8) Ellentétesek‑e a [2100/94] rendelet 94. cikkének (2) bekezdéséből eredő kártérítési igényjogosultsággal az olyan nemzeti rendelkezések, amelyek szerint a károsult a kártérítési igény peren kívüli és peres érvényesítésére fordított időért nem kérhet kártérítést a költségek megállapítására irányuló eljárás szűk keretein kívül, amennyiben az időráfordítás nem haladja meg a szokásos mértéket?”
26 A kérdései útján a kérdést előterjesztő bíróság lényegében a 2100/94 rendelet 94. cikke alapján fizetendő díjak és kártérítések meghatározásánál és kiszámításánál irányadó elveket kívánja megismerni.
27 E kérdések némelyike az e cikk értelmében vett két kártérítési mód természetére vonatkozik, míg mások konkrétan az ugyanezen cikk (1) bekezdése szerinti méltányos díjazás kiszámításának alapjául szolgáló tényezőkre, valamint az e cikk (2) bekezdésének értelmében a jogosult által elszenvedett kár megtérítése kiszámításának alapul szolgáló tényezőkre vonatkoznak.
28 Ennélfogva először együttesen kell megvizsgálni a 2100/94 rendelet 94. cikke szerinti kártérítés jellegére vonatkozó kérdéseket, majd másodszor közelebbről meg kell határozni az e cikk (1) bekezdése szerinti méltányos díjazás meghatározásánál, valamint az említett cikk (2) bekezdése értelmében, a bitorlással érintett növényfaj jogosultja által elszenvedett kár megtérítésénél figyelembe veendő tényezőket.
A 2100/94 rendelet 94. cikke szerinti kártérítések jellegére vonatkozó kérdésekről
29 Az első kérdésével, az ötödik kérdésének b) pontjával és a hatodik kérdésével a kérdést előterjesztő bíróság arra vár választ, hogy a 2100/94 rendelet 94. cikkét úgy kell‑e értelmezni, hogy annak értelmében az e rendelet 13. cikkének (2) bekezdésében meghatározott cselekménnyel okozott károk megtérítéseként megítélt kártérítés összegét kötelező növelni bitorlási pótdíjjal. Ezenkívül arra vár választ, hogy ezt a cikket úgy kell‑e értelmezni, hogy az jogalapként szolgálhat ahhoz, hogy a bitorlást elkövető személyt az e bitorlással megvalósított nyereség visszatérítésére kötelezzék.
30 Először is, a 2100/94 rendelet 94. cikke (1) és (2) bekezdésének megfogalmazásából az tűnik ki, hogy az kizárólag azon kár megtérítésére vonatkozik, amelyet a közösségi növényfajta‑oltalmi jog jogosultja az e növényfajta bitorlása miatt elszenvedett.
31 Egyrészt e rendelet 94. cikke (1) bekezdésének célja a bitorlást elkövető személy által elért előnynek a pénzbeli megtérítése, amely előny az utóbbi által meg nem fizetett díj összegének felel (lásd ebben az értelemben: 2012. július 5‑i Geistbeck‑ítélet, C‑509/10, EU:C:2012:416, 40. pont). Ebben a tekintetben a Bíróság pontosította, hogy ez a rendelkezés az abban foglalt „méltányos díjazás” meg nem fizetéséhez kapcsolódó károkon kívüli egyéb károk megtérítését nem írja elő (lásd: 2012. július 5‑i Geistbeck‑ítélet, C‑509/10, EU:C:2012:416, 50. pont).
32 Másrészt a 2100/94 rendelet 94. cikkének (2) bekezdése arra az „egyéb” kárra vonatkozik, amelyet a bitorlást „szándékosan vagy gondatlanul” elkövető személynek a jogosult részére meg kell térítenie.
33 Ebből az következik, hogy e rendelet 94. cikke a közösségi növényfajta‑oltalmi jog jogosultja javára kártérítéshez való jogot alapít, amely nem pusztán teljes körű, hanem ezenkívül objektív szempontokon alapul, azaz az kizárólag a bitorlásból eredő kár megtérítésére vonatkozik.
34 Ennélfogva az említett rendelet 94. cikkét nem lehet úgy értelmezni, hogy az jogalapként szolgálhatna arra, hogy a bitorlást elkövető személyt e jogosult javára átalányjelleggel meghatározott, büntető jellegű kártérítés megfizetésére kötelezzék.
35 Éppen ellenkezőleg, a 2100/94 rendelet 94. cikke alapján fizetendő kártérítés terjedelmének a lehetőségekhez mérten pontosan kell tükröznie a növényfajta jogosultja által a bitorlás miatt elszenvedett tényleges és biztos károkat.
36 Másodszor ez az értelmezés van összhangban a 2004/48 irányelv célkitűzéseivel, amely egy minimális szintet állapított meg általában a szellemi tulajdonjogok tiszteletben tartása tekintetében.
37 Mindenekelőtt ezen irányelv (17) preambulumbekezdése értelmében az ezen irányelvben foglalt jogorvoslatokat minden egyes esetben úgy kell meghatározni, hogy az megfelelően figyelembe vegye az adott eset jellemző vonásait.
38 Továbbá, az említett irányelv (26) preambulumbekezdésének megfogalmazása szerint e jogorvoslatnak nem az a célja, hogy büntető jellegű kártérítés előírásának kötelezettségét vezesse be.
39 Végül, a 2004/48 irányelv 13. cikkének (1) bekezdése meghatározza, hogy tagállamok biztosítják, hogy az illetékes bíróságok a sértett fél kérelmére elrendeljék, hogy a jogsértő a jogosult számára a jogsértés folytán elszenvedett tényleges kárnak megfelelő kártérítést fizessen.
40 E körülmények között a 2100/94 rendelet 94. cikke nem teszi lehetővé, hogy a bitorlást elkövető személyt a bitorlás miatt a kérdést előterjesztő bíróság által ismertetett átalányjellegű pótdíj megfizetésére kötelezzék, mivel ez a pótdíj nem feltétlenül tükrözi a bitorlással érintett növényfaj jogosultja által elszenvedett kárt, jóllehet a 2004/48 irányelv akadályozza meg, hogy a tagállamok magasabb védelmet biztosító intézkedéseket fogadjanak el.
41 Ehhez hasonlóan ez a cikk azt sem teszi lehetővé a közösségi növényfajta‑oltalmi jog jogosulja számára, hogy a bitorlást elkövető személy által megvalósított előnyök és nyereség megtérítését igényelje. Ugyanis a méltányos díjazást és a 2100/94 irányelv 94. cikkének (2) bekezdése alapján fizetendő kártérítés összegét nem a bitorlást elkövető személy által megvalósított nyereség, hanem a károsult által elszenvedett kár alapján kell meghatározni.
42 Noha e cikk (2) bekezdése a „jogbitorlást elkövető személy oldalán keletkezett előnyökre” utal, azt nem írja elő, hogy ezt az előnyt figyelembe kellene venni a jogosult számára ténylegesen megítélt pénzbeli kártérítés terjedelmének meghatározásánál. Mindazonáltal hangsúlyozni kell, hogy a bitorlást elkövető személy oldalán keletkezett előnyök megtérítése iránti keresetet illetően a 2100/94 rendelet 97. cikke kifejezetten utal a tagállamok nemzeti jogára.
43 E megfontolásokból az következik, hogy az első kérdésre, az ötödik kérdés b) pontjára és a hatodik kérdésre azt a választ kell adni, hogy a 2100/94 rendelet 94. cikkét úgy kell értelmezni, hogy a bitorlással érintett, oltalom alatt álló közösségi növényfajta jogosultját e rendelkezés alapján megillető kártérítéshez való jog a jogosult által elszenvedett valamennyi kárra kiterjed, anélkül hogy ez a cikk alapul szolgálhatna az átalányjellegű bitorlási pótdíj kiszabásához, vagy különösen a bitorlást elkövető személy által elért nyereség és előnyök megtérítéséhez.
A 2100/94 rendelet 94. cikkében előírt díjak és kártérítések meghatározásának módjaira vonatkozó kérdésekről
A 2100/94 rendelet 94. cikkének (1) bekezdése szerinti méltányos díjazásról
44 A második és harmadik kérdésével a kérdést előterjesztő bíróság lényegében a 2100/94 rendelet 94. cikkének (1) bekezdése szerinti méltányos díjazás értékelésénél figyelembe veendő tényezőket szeretné megismerni. Így különösen azt kívánja megtudni, hogy ezen értékelés céljából milyen mértékben kell figyelembe venni bizonyos sajátos körülményeket.
45 A 2100/94 rendelet e rendelkezése a bitorlást elkövető személy által elért előny ellentételezésére irányul, amely előny azon díj összegének felel meg, amelyet az utóbbi – a jogosultnak kárt okozva – nem fizetett meg (2012. július 5‑i Geistbeck‑ítélet, C‑509/10, EU:C:2012:416, 40. pont).
46 A Bíróság már kimondta, hogy ez a rendelkezés a bitorlással érintett növényfajta‑oltalmi jog jogosultja által elszenvedett kár megtérítésére vonatkozik (2012. július 5‑i Geistbeck‑ítélet, C‑509/10, EU:C:2012:416, 36. pont).
47 Következésképpen az e rendelkezés szerinti „méltányos díjazás” meghatározásához az engedélyezett előállításért fizetendő díjjal azonos összeget kell számítási alapként figyelembe venni (2012. július 5‑i Geistbeck‑ítélet, C‑509/10, EU:C:2012:416, 37. pont).
48 Ennek érdekében, a bitorlás esetén fizetendő méltányos díjazás összegének meghatározása céljából a növényfajta engedélyezett előállításáért fizetendő, a 2100/94 rendelet 14. cikkének (3) bekezdésében említett díj összege bizonyosan megfelelő számítási alapnak minősül.
49 Mindazonáltal a kérdést előterjesztő bíróság feladata annak vizsgálata, hogy az általa az előzetes döntéshozatalra utaló határozatban kifejezetten hivatkozott körülmények megfelelnek‑e a megfelelő díjazás összegének meghatározása céljából referenciaként elfogadható díjazás körülményeinek.
50 Ennek keretében pontosítani kell, hogy úgyszintén a kérdést előterjesztő bíróság feladata annak vizsgálata, hogy e díjazás összegét adott esetben – a körülményektől függően – növelni kell‑e, annak ismeretében, hogy ezen körülmények mindegyike csak egyszer vehető figyelembe, mivel ellenkező esetben sérülne a 2100/94 rendelet 94. cikkéből következő teljes és objektív kártérítés elve.
51 Mindenesetre a Bíróság meghatározta, hogy a 2100/94 rendelet 94. cikkének (1) bekezdését úgy kell értelmezni, hogy az arra szorítkozik, hogy méltányos díjazást ír elő egy növényfajta jogellenes hasznosítása esetén, anélkül azonban, hogy tekintetbe venné az említett díjazás meg nem fizetéséhez kapcsolódó károkon kívüli egyéb károk megtérítését, és ezáltal e díjazás összegéből kizárja a növényfajta‑jogosulti jogok tiszteletben tartásának ellenőrzése miatt felmerült költségeket (lásd: 2012. július 5‑i Geistbeck‑ítélet, C‑509/10, EU:C:2012:416, 50. és 51. pont).
52 Ezen értelmezésből az következik, hogy az e rendelkezés szerinti méltányos díjazás az e díjazás megfizetésének elmaradásához szorosan kapcsolódó károk megtérítésére vonatkozik.
53 E károk között szerepelhetnek a szokás szerint fizetendő díjak késedelmes megfizetése miatti késedelmi kamatok, főként ha olyan szerződéses szabályról van szó, amelyet az észszerű és körültekintő szerződő felek kikötöttek volna, amennyiben a referenciaként használt díj nem foglal magában ilyen kamatokat.
54 Következésképpen a második és harmadik kérdésre azt a választ kell adni, hogy a 2100/94 rendelet 94. cikkének (1) bekezdésében szereplő „méltányos díjazás” fogalmát úgy kell értelmezni, hogy az azon szokásos díjazás megfizetésén kívül, amelyet az engedélyezett előállításért kellene fizetni, az e díj megfizetésének elmaradásához szorosan kapcsoló valamennyi kár megtérítésére vonatkozik, amelyekbe többek között a késedelmi kamatok megfizetése is beletartozhat. A kérdést előterjesztő bíróság feladata azon körülmények meghatározása, amelyek az említett díjazás növelését teszik szükségessé, annak ismeretében, hogy a méltányos díjazás összegének értékelése céljából e körülmények mindegyike csak egyszer vehető figyelembe.
Az elszenvedett károk 2100/94 rendelet 94. cikkének (2) bekezdése szerinti megtérítéséről
55 A kérdést előterjesztő bíróság a negyedik kérdésével, az ötödik kérdésének a) és c) pontjával, a hetedik, valamint a nyolcadik kérdésével lényegében a 2100/94 rendelet 94. cikkének (2) bekezdése szerint az elszenvedett kár miatt fizetendő kártérítés értékelésénél figyelembe veendő tényezőket megismerni. Így különösen azt kívánja megtudni, hogy az ezen az alapon megítélt kártérítési összeg értékelése céljából az engedélyezett előállításért fizetendő díjat kell‑e alapul venni, és hogy az ideiglenes intézkedés iránti eljárás keretében felmerült jogi költségeket, valamint az esetleges peren kívüli költségeket bele lehet‑e foglalni e kár megtérítésébe.
56 Ami először is e kártérítés terjedelmét illeti, a jelen ítélet 33–43. pontjából az tűnik ki, hogy a 2100/94 rendelet 94. cikke a bitorlással érintett növényfaj jogosultja által elszenvedett kár teljes és objektív megtérítésére irányul. E kártérítés megítélése érdekében e jogosult feladata az azt igazoló bizonyítékok előterjesztése, hogy a kára meghaladja az e cikk (1) bekezdése szerinti méltányos díjazás útján megtérülő elemeket.
57 Ennek alapján az ugyanezen engedélyezett előállításért fizetendő szokásos díj összege önmagában nem szolgálhat e kár értékelésének alapjául. Az ilyen díjazás ugyanis lehetővé teszi a 2100/94 rendelet 94. cikkének (1) bekezdése szerinti méltányos díjazás kiszámítását, és az nem feltétlenül kapcsolódik megtérítetlenül maradó kárhoz.
58 Mindenesetre egyrészt emlékeztetni kell arra, hogy azok a körülmények, amelyek a méltányos díjazás kiszámítása céljából az engedélyezett előállításért fizetendő szokásos díj növelését igazolták, nem vehetők másodszor is figyelembe a 2100/94 rendelet 94. cikkének (2) bekezdése szerinti kártérítés címén.
59 Másrészt a kérdést előterjesztő bíróság feladata annak vizsgálata, hogy a bitorlással érintett növényfajta jogosultja által hivatkozott károkat milyen mértékben lehet pontosan bizonyítani, vagy hogy átalányösszeget kell‑e meghatározni, amely utóbbi e károknak legfeljebb a ténylegességét tükrözi. Ennek keretében a kártérítés összegére, amennyiben az indokoltnak tűnik, a szokásos mértékű késedelmi kamatokat lehet alkalmazni.
60 Másodszor, ami a megtérítendő kárnak magát a tartalmát illeti, rá kell mutatni, hogy a 2100/94 rendelet 94. cikke ebben a tekintetben semmilyen iránymutatást nem tartalmaz. Mindazonáltal, mivel az e területen hatályban lévő nemzeti jogra vonatkozóan bővebb információ nem áll a Bíróság rendelkezésére, hangsúlyozni kell, hogy a 2004/48 irányelv 14. cikke lényegében azt határozza meg, hogy a nyertes fél oldalán felmerülő költségeket főszabályként a vesztes félnek kell viselnie.
61 Márpedig egyrészt ami az alapeljárást megelőző ideiglenes intézkedés iránti eljárás költségeit illeti, az előzetes döntéshozatalra utaló határozatból az tűnik ki, hogy az alapeljárás kérelmezőjét kötelezték a költségek megfizetésére. Következésképpen semmi nem akadályozza azt, hogy a nemzeti jogszabály a 2100/94 rendelet 94. cikke (2) bekezdésének értelmében megtérítendő kár értékelése során e költségek megtérítését ne írja elő.
62 Másrészt, ami a többek között a bitorlás károsultja által a jogai érvényesítésére fordított időhöz kapcsolódó peren kívüli költségeket illeti, a Bíróság megállapította, hogy a 2004/48 irányelv 14. cikkének célja a szellemi tulajdonjogok védelmi szintjének megerősítése, és annak meg kell akadályoznia, hogy a sérelmet szenvedő felet visszatartsák attól, hogy a jogai védelme érdekében bírósági eljárást kezdeményezzen (lásd: 2015. július 16‑i Diageo Brands ítélet, C‑681/13, EU:C:2015:471, 77. pont).
63 E körülmények között, a kérdést előterjesztő bíróság feladata annak vizsgálata, hogy a bitorlás károsultjának megítélhető jogi költségek előre látható összege visszatarthatja‑e őt a jogai bíróság előtti érvényesítésétől, tekintettel a peren kívüli költségek címén felmerülő megtérítetlenül maradó összegekre, valamint arra, hogy e költségek mennyire célravezetők a kártérítés iránti alapeljárás szempontjából.
64 A negyedik kérdésre, az ötödik kérdés a) és c) pontjára, a hetedik és a nyolcadik kérdésre azt a választ kell adni, hogy a 2100/94 rendelet 94. cikkének (2) bekezdését úgy kell értelmezni, hogy az e rendelkezésben említett kártérítés összegét a bitorlással érintett növényfajta jogosultja által erre vonatkozóan előterjesztett konkrét tényezők alapján kell meghatározni, szükség esetén, amennyiben az említett tényezők nem számszerűsíthetők, átalányszámítási módszer útján. Ezzel a rendelkezéssel nem ellentétes, hogy a sikertelen ideiglenes intézkedés iránti eljárásban felmerült költségek nem szerepelnek a kár értékelésében, és az sem, hogy az érdemi eljárás során felmerült peren kívüli költségeket nem veszik figyelembe. E költségek figyelembevételének hiánya mindazonáltal annak a feltételnek van alárendelve, hogy a bitorlás károsultjának megítélhető jogi költségek előrelátható összege ne tartsa őt vissza a jogai bíróság előtti érvényesítésétől, tekintettel peren kívüli költségek címén felmerülő megtérítetlenül maradó összegekre, valamint arra, hogy e költségek mennyire célravezetők a kártérítés iránti alapeljárás szempontjából.
1) A közösségi növényfajta‑oltalmi jogokról szóló, 1994. július 27‑i 2100/94/EK tanácsi rendelet 94. cikkét úgy kell értelmezni, hogy a bitorlással érintett, oltalom alatt álló közösségi növényfajta jogosultját e rendelkezés alapján megillető kártérítéshez való jog a jogosult által elszenvedett valamennyi kárra kiterjed, anélkül hogy ez a cikk alapul szolgálhatna az átalányjellegű bitorlási pótdíj kiszabásához, vagy különösen a bitorlást elkövető személy által elért nyereség és előnyök megtérítéséhez.
2) A 2100/94 rendelet 94. cikkének (1) bekezdésében szereplő „méltányos díjazás” fogalmát úgy kell értelmezni, hogy az azon szokásos díjazás megfizetésén kívül, amelyet az engedélyezett előállításért kellene fizetni, az e díj megfizetésének elmaradásához szorosan kapcsoló valamennyi kár megtérítésére vonatkozik, amelyekbe többek között a késedelmi kamatok megfizetése is beletartozhat. A kérdést előterjesztő bíróság feladata azon körülmények meghatározása, amelyek az említett díjazás növelését teszik szükségessé annak ismeretében, hogy a méltányos díjazás összegének értékelése céljából e körülmények mindegyike csak egyszer vehető figyelembe.
3) A 2100/94 rendelet 94. cikkének (2) bekezdését úgy kell értelmezni, hogy az e rendelkezésben említett kártérítés összegét a bitorlással érintett növényfajta jogosultja által erre vonatkozóan előterjesztett konkrét tényezők alapján kell meghatározni, szükség esetén, amennyiben az említett tényezők nem számszerűsíthetők, átalányszámítási módszer útján. Ezzel a rendelkezéssel nem ellentétes, hogy a sikertelen ideiglenes intézkedés iránti eljárásban felmerült költségek nem szerepelnek a kár értékelésében, és az sem, hogy az érdemi eljárás során felmerült peren kívüli költségeket nem veszik figyelembe. E költségek figyelembevételének hiánya mindazonáltal annak a feltételnek van alárendelve, hogy a bitorlás károsultjának megítélhető jogi költségek előrelátható összege ne tartsa őt vissza a jogai bíróság előtti érvényesítésétől, tekintettel peren kívüli költségek címén felmerülő megtérítetlenül maradó összegekre, valamint arra, hogy e költségek mennyire célravezetők a kártérítés iránti alapeljárás szempontjából.

matches: bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság Bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság Bíróság bíróság bíróság Bíróság bíróság bíróság Bíróság bíróság bíróság bíróság Bíróság Bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság


2006. évi XXVI. törvény
a földgáz biztonsági készletezéséről
2006. évi XXVI.
a földgáz biztonsági készletezéséről1
Az Országgyűlés a földgázellátás biztonságának fokozása érdekében a földgáz biztonsági készletezés átlátható és versenysemleges szabályozásának kialakításával a következő törvényt alkotja:
1. §2 E törvény hatálya kiterjed:
a) a Magyar Szénhidrogén Készletező Szövetségre (a továbbiakban: Szövetség),
b)3 a Magyar Energetikai és Közmű-szabályozási Hivatalra (a továbbiakban: Hivatal),
c) a földgáz rendszerirányítói, a földgáztárolói, a földgáz egyetemes szolgáltatói, a földgázkereskedői engedélyesekre, valamint a földgáztermelőkre,
d) a földgáz felhasználókra a földgáz határon keresztül történő beszállítása, illetve a földgáz szervezett piacon történő vásárlása körében, valamint
e) a földgáz biztonsági készletezésben és az azzal összefüggő tevékenységekben közreműködő szervezetek eljárására.
a)5 biztonsági földgáztároló: a földgáz tárolására alkalmas földalatti természetes földtani szerkezet vagy mesterségesen kialakított földalatti üreg, továbbá ezeknek a földgázkészlet szempontjából elkülönített része, amely az e törvény szerinti biztonsági földgázkészlet tárolására is szolgál;
b) lakossági fogyasztó: az a felhasználó, aki a vásárolt földgázt kizárólag saját háztartása – egy felhasználási helyet képező, lakás céljára használt lakóépület, lakás, üdülő vagy hétvégi ház, továbbá lakossági célra használt garázs – fogyasztása céljára használja és azzal nem folytat jövedelemszerző gazdasági tevékenységet;
c) felhasználó: aki földgázt saját felhasználás céljára vásárol;
d) földgáz biztonsági készletezés: földalatti gáztárolóban végzett nem kereskedelmi célú földgáztárolás;
e) Üzemi és Kereskedelmi Szabályzat (a továbbiakban: ÜKSZ): az együttműködő földgázrendszer technikai működésére, valamint a kereskedelmi folyamatra vonatkozó főbb szabályokat tartalmazó, a Hivatal által jóváhagyott szabályzat;
f) lekötött kapacitás: a földgázszállító, a földgáztároló és a földgázelosztó rendszerek értékesíthető kapacitásának az a része, amelyet adott időszakra, az arra jogosultak a vásárolt kapacitásukból kapacitáslekötési szerződéssel lekötnek;
g) szabad kapacitás: a földgázszállítói, a földgáztárolói és a földgázelosztói engedélyes által üzemeltetett rendszerek rendelkezésre álló műszaki kapacitásának a rendszerhasználók által, kapacitáslekötési szerződéssel le nem kötött, a rendszerhasználók részére rendelkezésre álló része;
h) rendszerirányító: az az engedélyes, aki az együttműködő földgázrendszer irányítási és koordinációs feladatainak ellátására a Hivataltól engedélyt kapott;
i)6 földgáztermelő: az a gazdálkodó szervezet [Polgári Törvénykönyv 685. § c) pont], aki (amely) Magyarország területén földgáz bányászati tevékenységet végez;
j) földgáz egyetemes szolgáltató: az az engedélyes, aki az egyetemes szolgáltatási csomag kisfelhasználóknak történő értékesítésére a Hivataltól engedélyt kapott;
k) földgázkereskedő: az az engedélyes, aki a földgáz üzletszerű, ellenérték fejében, nem saját felhasználási célra történő vásárlására és értékesítésére a Hivataltól engedélyt kapott;
l)7 biztonsági földgáztároló engedélyes: az a gazdasági társaság, amely a 4. § (1) bekezdésben meghatározott tárolót üzemelteti és az e törvény szerinti biztonsági földgáz készlet tárolására a Hivataltól engedélyt kapott;
m)8 földgáz biztonsági készlet: elsősorban a lakossági fogyasztók földgázellátási biztonságának megőrzése érdekében az energiapolitikáért felelős miniszter (a továbbiakban: miniszter) által meghatározott földgáz mennyiség.
A földgáz biztonsági készletezés
3. § (1) A Szövetség köteles az e törvényben meghatározott módon és mértékben földgáz biztonsági készletet létrehozni és fenntartani.
(2)9 A földgáz biztonsági készletet működésre engedélyezett, műszakilag ellenőrzött, a biztonságtechnikai és környezetvédelmi jogszabályok előírásainak megfelelő, olyan – Magyarország területén lévő – föld alatti tárolótérben kell tárolni, amely alkalmas arra, hogy a készletezett földgáz mennyiségét megőrizze és a felszíni gázelőkészítést követően a szállítóvezetékre való betáplálásra alkalmas minőségben biztosítsa.
(3) Az e törvény hatálya alá tartozó tevékenységeket az élet, az egészség, a környezet és a természet védelmének, a fogyasztóvédelemnek, a műszaki-biztonsági, a kémiai biztonsági, munka-egészségügyi és a minőségbiztosítási előírásokban meghatározott követelményeknek megfelelően kell végezni.
(4)10 Az e törvény által előírt földgáz biztonsági készlet elsősorban a lakossági fogyasztók biztonságos földgázellátását szolgálja, valamint azon felhasználók ellátását, akik (amelyek) gázfogyasztásukat más energiaforrásból nem tudják pótolni.
4. §11 (1)12 A földgáz biztonsági készletet a miniszter által – a 4. § (7) bekezdésében foglaltak figyelembevételével – rendeletben meghatározott olyan biztonsági földgáztárolóban kell elhelyezni, amelynek kitárolási kapacitása legalább napi 20 millió m3 és amely ezt a napi kitárolási mennyiséget 600 millió m3 földgáz biztonsági készlet tárolása esetén legalább a földgázellátás biztonságának megőrzését szolgáló intézkedésekről és a 2004/67/EK tanácsi irányelv hatályon kívül helyezéséről szóló, 2010. október 20-i 994/2010/EU európai parlamenti és a tanácsi rendelet (a továbbiakban: 994/2010 EU rendelet) 8. cikk (1) bekezdés c) pontjában meghatározott időtartamon belül biztosítani képes.
(2)13 A földgáz biztonsági készlet mértékét, valamint erre tekintettel a készletértékesítési vagy készletbeszerzési kötelezettség mértékét és feltételeit, a földgáz biztonsági készlet mértékéhez tartozó kötelező minimum betárolási és kitárolási kapacitásokat, továbbá az értékesítés módját, a visszapótlásra kötelezettet, a visszapótláshoz tartozó határkeresztező kapacitásokat, a visszapótlás feltételeit és rendjét a miniszter rendeletben határozza meg.
(3)14 A miniszter a biztonsági földgázkészlet mértékét az (1) bekezdésben meghatározott keretek között – az ellátás-biztonsági kockázatok mérlegelésével, a rendelkezésre álló földgázforrások alapján, valamint a 994/2010/EU rendeletben meghatározott Megelőzési Cselekvési Tervben és a Vészhelyzeti Tervben foglaltakkal összhangban – a Hivatal elnöke javaslatának figyelembevételével határozza meg. A Hivatal javaslatát a miniszter által meghatározott határidőn belül köteles megküldeni.
(4) Készletbeszerzési vagy készletértékesítési kötelezettség esetén a Szövetségnek a földgáz betárolását vagy kitárolását a miniszter rendeletében meghatározott ütemezéssel és határidővel kell végrehajtania.
(5)15 Készletértékesítés esetén a miniszter rendeletben állapítja meg az értékesítendő földgáz mennyiségét, a földgáz-értékesítés módját, a készlet értékét, amely alapján meghatározott árnál alacsonyabb áron a földgáz nem értékesíthető, valamint a kedvezményezettek körét. Készletértékesítés során a miniszter által megállapított készlet értéke legalább az átlagos beszerzési értékkel egyezik meg. A készletértékesítést követően a Szövetség az értékesített földgáz árát a hitelei törlesztésére fordítja.
(6) Amennyiben a Szövetség által betárolt biztonsági készletet tároló földalatti gáztárolóban készletértékesítést követően szabad kapacitások állnak a Szövetség rendelkezésére, ezen szabad kapacitásokat a Szövetség másodlagos kapacitás-kereskedelemben értékesítheti. A szabad kapacitások értékesítésére vonatkozó szabályokat a miniszter rendeletben állapítja meg.
(7)16 A készletezési kötelezettség kizárólag a Magyar Állam közvetlen vagy közvetett többségi tulajdonában álló biztonsági földgáztárolóban tárolt és a biztonsági földgáztároló engedélyessel kötött szerződés alapján tároltatott földgázzal teljesíthető.
(8) A földgáz biztonsági készlet a Szövetség tulajdonát képezi. A Szövetség jogosult a földgáz biztonsági készletezés céljára földgázt beszerezni (vásárolni), valamint a (3) bekezdés, illetve az 5. § (1) bekezdés szerinti felhasználás esetén földgázt értékesíteni. A Szövetség földgáz beszerzési, illetve földgáz értékesítési kötelezettsége nem minősül a földgázellátásról szóló 2008. évi XL. törvény szerint földgáz kereskedelemnek.
(9)17 A földgázellátásról szóló 2008. évi XL. törvény (a továbbiakban: Get.) földgáztárolásra és engedélyezésre vonatkozó rendelkezéseit e törvény szerinti eltéréssel kell alkalmazni a földgáz biztonsági készletre a földgáz biztonsági tárolás és a biztonsági földgáz tárolói engedély tekintetében. A biztonsági földgáz tárolóban elhelyezett a földgáz biztonsági készletet meghaladó földgáz készletre a Get. földgáz tárolásra és engedélyezésre vonatkozó szabályait kell alkalmazni.
(10)18 A földgáz biztonsági készlethez szabad hozzáféréssel kizárólag csak a jogszabályban meghatározottak és csak a jogszabályban meghatározott feltételek fennállása esetén és idején rendelkeznek.
A biztonsági készlet felhasználása
5. §19 (1)20 A miniszter a földgáz biztonsági készlet felhasználását – a földgázellátásról szóló törvény szerint a földgázellátási válsághelyzet esetére létrehozott bizottság kezdeményezésére – a földgázellátási válsághelyzet kihirdetése esetén rendeletben engedélyezi.
(2) A miniszter a biztonsági készlet felhasználására vonatkozó rendeletben meghatározza:
a) a felhasználás engedélyezésének okát és célját,
b) a felhasználásra engedélyezett földgáz mennyiségét,
c) a felhasznált készletek visszapótlásának rendjét.
(3) A felhasználásra engedélyezett földgáz árát és az áralkalmazási feltételeket a miniszter rendeletben állapítja meg. Az árat és az áralkalmazási feltételeket úgy kell megállapítani, hogy az megfeleljen
a) a földgáz biztonsági készlet átlagos értéke vagy
b) a földgáz egyetemes szolgáltatásához kapcsolódó árszabályozás kereteiről szóló mindenkor hatályos miniszteri rendeletben szereplő, a földgáz aktuális árát meghatározó képlet alapján az adott naptári negyedévben számolt ára
közül az eladáskori magasabb értéknek.
(4) A miniszter a biztonsági készletből történő felhasználás engedélyezése esetén haladéktalanul tájékoztatja a Kormányt és az Európai Bizottságot
a) a felhasználás indokairól,
b) a felhasznált készletek visszapótlása érdekében tett intézkedésekről,
c) a készletek előre látható alakulásáról a visszapótlás végrehajtásáig.
6. § A Szövetség földgáz biztonsági készletezéssel kapcsolatos feladatai a következők:
a) biztosítja a földgáz biztonsági készletképzés feltételeit, a szükségessé váló beruházásban tőkerészesedéssel részt vesz;
b)21 gondoskodik az előírt készlet fenntartásáról, a miniszter által előírt készlet-mértéket meghaladó készlet esetén a többlet értékesítéséről, a szükséges fejlesztések elvégzéséről;
c) ellenőrzi az e törvényben meghatározott tagsági jogviszonnyal kapcsolatos kötelezettségek teljesítését;
d) gondoskodik a felhasznált földgáz biztonsági készlet e törvény szerinti visszapótlásáról;
e) vezeti a tagsági nyilvántartást;
f) meghatározza a tagi hozzájárulás mértékét – a Közgyűlés által – az éves költségvetés keretében az Alapszabályban rögzített szabályok szerint, és jóváhagyásra a miniszter elé terjeszti;22
g) gondoskodik a tagi hozzájárulás beszedéséről;
h) e törvény 10. §-ában foglalt rendelkezések szerint adatszolgáltatást végez.
6/A. §23 (1) A Szövetség a 6. §-ban meghatározott feladatainak ellátása érdekében biztonsági földgáztárolói engedélyesben részesedést szerezhet.
(2) Ha a biztonsági földgáztárolói engedélyes biztonsági földgáztárolói engedélye hatályát veszti, a Szövetség az (1) bekezdés szerinti részesedését az engedély hatályvesztése jogerőre emelkedésének napjától számított 2 éven belül köteles értékesíteni.
A földgáz biztonsági készletezéssel kapcsolatos tagsági jogviszony, a tagok jogai és kötelezettségei
7. §24 (1) E törvény alapján kötelezően a Szövetség tagjává válik:
a) a Hivatal által kiadott működési engedéllyel rendelkező
aa) földgáz egyetemes szolgáltató,
ab) felhasználóknak földgázt értékesítő földgázkereskedő;
b) felhasználóknak földgázt értékesítő földgáztermelő;
c) az a felhasználó, aki földgázt határon keresztül történő beszállítással, illetve földgázt szervezett piacon vásárol.
(2) A szövetségi tagság
a) az engedéllyel rendelkezők és a földgáztermelők az e törvény hatálybalépésének időpontjában,
b) a később engedélyt szerzők az engedélyessé válásuk időpontjában,
c) a felhasználóknak földgázt értékesítő földgáztermelők értékesítő tevékenységük megkezdésekor,
d) a felhasználók a földgáz határon keresztül történő első beszállításának, illetve a földgáz szervezett piacon történő első vásárlásának időpontjában
(3) A szövetségi tagság megszűnik, ha
a) a tag engedélyét a Hivatal visszavonja,
b) a földgáztermelő felhasználók részére történő értékesítő tevékenységét megszünteti.
(4) A tagsági jogviszony megszűnik, ha a földgáztermelő felhasználók részére történő értékesítő tevékenységét, illetve más tag a földgázipari tevékenységét, illetve a felhasználó a földgáz határon keresztül történő beszállítói, illetve a földgáz szervezett piacon történő vásárlási tevékenységét legalább egy évig nem gyakorolja.
8. § (1)25 A tag a földgázipari, illetve földgáztermelői tevékenységével összefüggésben, illetve a felhasználó a földgáz határon keresztül történő beszállítási vagy a földgáz szervezett piacon történő vásárlási tevékenysége után a Szövetség részére tagi hozzájárulást fizet.26
(2)27 Tagi hozzájárulást kell fizetni, ha
a) a földgáz egyetemes szolgáltató a felhasználóknak földgázt értékesít,
b) a földgázkereskedő a felhasználóknak földgázt értékesít,
c) a földgáztermelő a felhasználóknak földgázt értékesít,
d) a felhasználó földgázt hoz be harmadik országból,
e) a felhasználó földgázt hoz be az Európai Unió tagállamából,
f) a felhasználó a szervezett piacon földgázt vásárol.
(3)28 A tagi hozzájárulás megfizetése a (2) bekezdés a) pontja esetében a földgáz egyetemes szolgáltatót, b) pontja esetében a földgázkereskedőt, c) pontja esetében a földgáztermelőt, d)–f) pontjai esetében a felhasználót terheli.
(4)29 A tagi hozzájárulás alapja a (2) bekezdés a)–c) pontja esetén az értékesített földgáz hőmennyisége, a (2) bekezdés d)–f) pontjai esetén a vásárolt vagy importált földgáz hőmennyisége gigajoule-ban mérve.
(4a)30 A 4. § (5) bekezdés szerinti készletértékesítés esetén a tagi hozzájárulás mértékének a (4) bekezdés szerint történő megállapítása során az értékesített földgáz ellenértékeként befolyt pénzösszeget csökkentő tételként kell figyelembe venni.
(5)31 A tagi hozzájárulás fizetési kötelezettség
a) a (2) bekezdés a)–c) és az e)–f) pontjai esetében az általános forgalmi adóról szóló törvény szerinti teljesítés időpontjában, az ellenérték, illetve a részkifizetések alapjául szolgáló mennyiségre,
b) a (2) bekezdés d) pontja esetében a belföldi forgalom számára történő vámkezeléskor, a belföldi forgalom számára vámkezelt mennyiségre
(6)32 Nem kell tagi hozzájárulást fizetni a földgáz biztonsági készletezés céljára beszerzett földgáz után.
(7) A tag a tagi hozzájárulást az egyéb ráfordítások között köteles elszámolni.
(8)33 Visszaigényelhető a 8. § (2) bekezdés a) pontja szerinti tagi hozzájárulásnak az a része, amelyet az egyetemes szolgáltató a lakossági fogyasztó részére történő földgáz értékesítés után a Szövetség részére megfizetett.
(8a)34 Az a lakossági fogyasztót ellátó, egyetemes szolgáltatónak nem minősülő földgázkereskedő, amely az általa ellátott lakossági fogyasztó számára
a) a földgáz-kereskedelmi szolgáltatást a földgázpiaci egyetemes szolgáltatáshoz kapcsolódó árszabások megállapításáról szóló miniszteri rendelet szerinti árszabásokhoz kötötten, az adott felhasználási helyre vonatkozó díjelemekkel azonos, de legalább egy díjelem tekintetében alacsonyabb árakon nyújtja, és
b) az egyetemes szolgáltatás keretében ellátott lakossági fogyasztó által igénybe vehető, a földgázellátásról szóló törvény rendelkezéseinek végrehajtásáról szóló kormányrendeletben meghatározott szolgáltatásokat biztosítja,
visszaigényelheti a 8. § (2) bekezdés b) pontja szerinti tagi hozzájárulásnak azt a részét, amelyet az a)–b) pont szerint ellátott lakossági fogyasztó részére történő földgáz értékesítés után a Szövetség részére megfizetett.
(8b)35 A (8a) bekezdés a) pontja szerinti alacsonyabb ár díjkedvezmény nyújtásával is biztosítható.
(9)36 A (8) és (8a) bekezdés szerinti visszaigénylésre az egyetemes szolgáltató, valamint a földgázkereskedő a tagi hozzájárulás befizetésétől számított 90 napon belül jogosult. A Szövetség a visszautalást az igénylésnek és az értékesítés könyvelésen alapuló igazolásának a Szövetséghez történő beérkezésétől számított 15 napon belül teljesíti.
(10)37 A tagi hozzájárulás visszaigénylésének jogosságát a tag az erre vonatkozó okiratok, nyilvántartások benyújtásával hitelt érdemlően köteles a Szövetség és a Hivatal részére igazolni. Az ellenőrzésre és a visszaigénylésre vonatkozó részletszabályokat az Alapszabályban kell meghatározni.
9. § (1) A Szövetség tagja minden hó 15-éig köteles a Szövetségnek nyilatkozni arról, hogy a megelőző hónapban mennyi volt az e törvény hatálya alá tartozó, a tagi hozzájárulás fizetése alapjául szolgáló földgáz hőmennyisége. A Szövetség felhívására a tag köteles minden olyan adatot, dokumentációt haladéktalanul benyújtani, amely a tagi hozzájárulás teljesítésének ellenőrzéséhez szükséges.
(2)38 A havi nyilatkozatban közölt adatok alapján a tag kiszámítja az esedékes tagi hozzájárulás-fizetési kötelezettség összegét, és azt a következő hónap utolsó munkanapjáig köteles a Szövetség pénzforgalmi számlájára átutalni.
10. §39 A Szövetség a tagok részére igazolást állít ki a Szövetség felé fennálló nyilatkozattételi, valamint tagi hozzájárulás-fizetési kötelezettség teljesítéséről. Erről tájékoztatja a Hivatalt, az állami adóhatóságot és a vámhatóságot.
11. § (1) Ez a törvény – a (2) és (3) bekezdésben foglaltak kivételével – a kihirdetését követő 2. hónap első napján lép hatályba.
(2) E törvény 4. § (1) bekezdése 2010. január 1. napján lép hatályba.
(3)40 E törvény 31. §-a a törvény kihirdetését követő 3. napon lép hatályba.
(4) A tagi hozzájárulás fizetésének kezdő időpontja 2007. január 1.
(5) A Szövetség e törvény hatálybalépése napjától haladéktalanul intézkedik a névváltozás bírósági bejelentéséről, valamint a földgáz biztonsági készletezéssel foglalkozó munkaszervezet kialakításáról.
(6) A Szövetség jogállására, szervezetére, gazdálkodására, a követeléseinek behajtására és elszámolására, a felügyeletére, az ellenőrzésre, valamint a tagok jogaira és kötelezettségeire vonatkozóan a Kt. rendelkezéseit az e törvényben foglalt kiegészítéssel kell alkalmazni.
12. § (1) E törvény hatálybalépésétől 2009. december 31-ig a jelenlegi földgáztárolók szabad kapacitása határozza meg a földgáz biztonsági készlet mértékét, amely megfelelő mértékű szabad kapacitás rendelkezésre állása esetén nem lehet kevesebb
a) 2006. október 1. és 2007. szeptember 30. között 150 millió m3-nél,
b) 2007. október 1. és 2009. december 31. között 300 millió m3-nél.
A földgáztárolók szabad kapacitásának földgáz biztonsági készletezésre történő felhasználását a Hivatal elnöke saját hatáskörben engedélyezi, illetve elrendeli. A Hivatal elnöke a tárolói szerződések megkötésére az ÜKSZ által megszabott határidő lejárta után nem tagadhatja meg a hozzáférésre jogosultak által le nem kötött szabad kapacitások biztonsági készletek céljára való feltöltésének engedélyezését.
(2) Ha a földgáz biztonsági készletezési célra rendelkezésre álló szabad kapacitás mértéke a tárgyi évben nem éri el az (1) bekezdésben meghatározott legkisebb mértéket, a földgáz biztonsági készlet kiegészíthető tüzelési célra felhasználható kőolajtermékekkel. A földgáz biztonsági készlethez tartozó kőolajtermékek felhasználása esetén azok árát a miniszter a készlet visszapótlásának várható költségeinél alacsonyabban is meghatározhatja azzal, hogy az ár ebben az esetben sem lehet alacsonyabb, mint a tüzelési célra felhasználható kőolajtermékkel helyettesített földgáz hatásfokkal korrigált hőmennyiségben kifejezett ára. Az e bekezdés szerinti kőolajtermék rendeletben meghatározott ára és a készlet visszapótlásának költségei közötti különbözetet a Magyar Szénhidrogén Készletező Szövetség költségvetésében a bevételek és a ráfordítások különbözetének számításakor figyelembe kell venni.
(3) A hozzáférésre jogosultak az ÜKSZ által megszabott határidőig az előző évben biztonsági készlet céljára lekötött kapacitáshoz is hozzáférhetnek. A bejelentett kapacitás lekötési igény esetén, annak mértékéig – amennyiben a biztonsági készlet más tárolóba nem helyezhető el – a készlet értékesítésre kerülhet. A biztonsági készlet e részét a Szövetség szabadon értékesítheti.
(4)41 A biztonsági földgáztároló engedélyes köteles a földgáz biztonsági készletezési célra rendelkezésre álló szabad kapacitásra a Szövetséggel szerződést kötni.
(5) Az 5. §-ban foglalt a készlet felhasználására vonatkozó szabályokat a (2) bekezdés szerinti tüzelési célra felhasználható kőolajtermékek vonatkozásában is alkalmazni kell.
12/A. §42 E törvénynek a földgáz biztonsági készletezéssel összefüggésben egyes törvények módosításáról szóló 2012. évi CCXVIII. törvénnyel (a továbbiakban: Mód. tv.) megállapított 4. § (7) bekezdését 2013. július 1-jétől kell alkalmazni.
13. §43 (1) Felhatalmazást kap a Kormány, hogy rendeletben szabályozza a biztonsági készlet felhasználására, a felhasználásra vonatkozó döntés előkészítésére, az előkészítésben közreműködő szervezetek vagy testületek jogaira és kötelezettségeire vonatkozó részletes szabályokat.44
(2) Felhatalmazást kap a miniszter, hogy földgázellátási válsághelyzet fennállása esetén az 5. § (1) bekezdés alapján rendeletben engedélyezze a földgáz biztonsági készlet felhasználását, és határozza meg a felhasználás engedélyezésének okát és célját, a felhasználásra engedélyezett földgáz mennyiségét, a felhasznált készletek visszapótlásának rendjét, valamint a felhasználásra engedélyezett földgáz árát és az áralkalmazás feltételeit.45
(3)46 Felhatalmazást kap a miniszter, hogy rendeletben állapítsa meg a földgáz biztonsági készlet mértékét és a földgáz biztonsági készlet elhelyezésére szolgáló biztonsági földgáztárolót, a földgáz biztonsági készlet mértékéhez tartozó kötelező minimum betárolási és kitárolási, valamint a visszapótláshoz tartozó határkeresztező kapacitásokat.47
(4)48 Felhatalmazást kap a miniszter, hogy rendeletben állapítsa meg a készletbeszerzés mértékére és feltételeire, továbbá készletértékesítés esetén az értékesítendő földgáz mennyiségére, az értékesítés módjára, a földgáz értékének és a kedvezményezettek körére, a földgáz visszapótlásra kötelezettekre és a visszapótlás feltételeire, rendjére, valamint a szabad kapacitások értékesítésére vonatkozó szabályokat.49
14. § Ez a törvény a Tanács 2004/67/EK, a földgázellátás biztonságának megőrzését szolgáló intézkedésekről szóló irányelvének való megfelelést szolgálja.
14/A. §50 Ez a törvény a földgázellátás biztonságának megőrzését szolgáló intézkedésekről és a 2004/67/EK tanácsi irányelv hatályon kívül helyezéséről szóló, 2010. október 20-i 994/2010/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet végrehajtásához szükséges rendelkezéseket állapítja meg.
15–34. §51
1 A törvényt az Országgyűlés a 2006. február 13-i ülésnapján fogadta el. A kihirdetés napja: 2006. február 17.
2 Az 1. § a 2008: XL. törvény 149. § (1) bekezdésével megállapított szöveg.
3 Az 1. § b) pontja a 2013: XXII. törvény 34. § (2) bekezdése szerint módosított szöveg.
4 A 2. § a 2008: XL. törvény 149. § (2) bekezdésével megállapított szöveg.
5 A 2. § a) pontja a 2012: CCXVIII. törvény 1. § (1) bekezdésével megállapított szöveg.
6 A 2. § i) pontja a 2011: CLXXXII. törvény 39. § (2) bekezdése szerint módosított szöveg.
7 A 2. § l) pontja a 2012: CCXVIII. törvény 1. § (2) bekezdésével megállapított szöveg.
8 A 2. § m) pontját a 2012: CCXVIII. törvény 1. § (3) bekezdése iktatta be.
9 A 3. § (2) bekezdése a 2011: CLXXXII. törvény 39. § (2) bekezdése szerint módosított szöveg.
10 A 3. § (4) bekezdése a 2008: XL. törvény 149. § (3) bekezdésével megállapított szöveg.
11 A 4. § a 2010: CXXXIV. törvény 1. §-ával megállapított szöveg.
12 A 4. § (1) bekezdése a 2012: CCXVIII. törvény 1. § (4) bekezdésével megállapított szöveg.
13 A 4. § (2) bekezdése a 2012: CCXVIII. törvény 1. § (4) bekezdésével megállapított szöveg.
14 A 4. § (3) bekezdése a 2013: XXII. törvény 34. § (1) bekezdésével megállapított szöveg.
15 A 4. § (5) bekezdése a 2011: XXIX. törvény 228. § (3) bekezdése szerint módosított szöveg.
16 A 4. § (7) bekezdése a 2012: CCXVIII. törvény 1. § (5) bekezdésével megállapított szöveg.
17 A 4. § (9) bekezdését a 2012: CCXVIII. törvény 1. § (6) bekezdése iktatta be.
18 A 4. § (10) bekezdését a 2012: CCXVIII. törvény 1. § (6) bekezdése iktatta be.
19 Az 5. § a 2009: LVI. törvény 351. § (1) bekezdésével megállapított szöveg. E módosító törvény 428. §-a alapján a rendelkezést a 2009. július 1. napját követően indult és megismételt eljárásokban kell alkalmazni.
20 Az 5. § (1) bekezdése a 2011: CLXXXII. törvény 17. §-ával megállapított szöveg.
21 A 6. § b) pontja a 2010: CXXXIV. törvény 2. §-ával megállapított szöveg.
22 Lásd a Magyar Közlöny 2007. évi 25. számában megjelent GKM közleményt.
23 A 6/A. §-t a 2013: CCXXVII. törvény 10. §-a iktatta be.
24 A 7. § a 2008: XL. törvény 149. § (7) bekezdésével megállapított szöveg.
25 A 8. § (1) bekezdése a 2008: XL. törvény 149. § (8) bekezdésével megállapított szöveg.
26 Lásd a Magyar Közlöny 2007. évi 25. számában megjelent GKM közleményt.
27 A 8. § (2) bekezdése a 2008: XL. törvény 149. § (8) bekezdésével megállapított szöveg.
28 A 8. § (3) bekezdése a 2008: XL. törvény 149. § (8) bekezdésével megállapított szöveg.
29 A 8. § (4) bekezdése a 2008: XL. törvény 149. § (8) bekezdésével megállapított szöveg.
30 A 8. § (4a) bekezdését a 2010: CXXXIV. törvény 3. §-a iktatta be.
31 A 8. § (5) bekezdése a 2008: XL. törvény 149. § (8) bekezdésével megállapított szöveg.
32 A 8. § (6) bekezdése a 2014: XCIX. törvény 303. §-ával megállapított szöveg.
33 A 8. § (8) bekezdését a 2012: CCXVIII. törvény 1. § (7) bekezdése iktatta be.
34 A 8. § (8a) bekezdését a 2013: CXLV. törvény 1. § (1) bekezdése iktatta be.
35 A 8. § (8b) bekezdését a 2013: CXLV. törvény 1. § (1) bekezdése iktatta be.
36 A 8. § (9) bekezdését a 2012: CCXVIII. törvény 1. § (7) bekezdése iktatta be, szövege a 2013: CXLV. törvény 1. § (2) bekezdésével megállapított szöveg.
37 A 8. § (10) bekezdését a 2012: CCXVIII. törvény 1. § (7) bekezdése iktatta be.
38 A 9. § (2) bekezdése a 2009: LXXXV. törvény 146. §-a szerint módosított szöveg.
39 A 10. § a 2006: CIX. törvény 83. § (7) bekezdésének c) pontja és 89. § (2) bekezdésének i) pontja szerint módosított szöveg.
40 A 11. § (3) bekezdése a 2007: LXXXII. törvény 2. § 897. pontja szerint módosított szöveg.
41 A 12. § (4) bekezdése a 2012: CCXVIII. törvény 1. § (8) bekezdésével megállapított szöveg.
42 A 12/A. §-t a 2012: CCXVIII. törvény 1. § (9) bekezdése iktatta be.
43 A 13. § a 2010: CXXXIV. törvény 4. § (1) bekezdésével megállapított szöveg.
44 Lásd a 265/2009. (XII. 1.) Korm. rendeletet.
45 Lásd a 13/2011. (IV. 7.) NFM rendeletet, a 75/2007. (VIII. 17.) GKM rendeletet, az 1/2009. (I. 7.) KHEM rendeletet.
46 A 13. § (3) bekezdése a 2012: CCXVIII. törvény 1. § (10) bekezdésével megállapított szöveg.
47 Lásd a 13/2015. (III. 31.) NFM rendeletet.
48 A 13. § (4) bekezdése a 2011: XXIX. törvény 228. § (2) bekezdésével megállapított szöveg.
49 Lásd a 13/2011. (IV. 7.) NFM rendeletet.
50 A 14/A. §-t a 2011: CLXXXII. törvény 18. §-a iktatta be.
51 A 15–34. §-t a 2007: LXXXII. törvény 2. § 897. pontja hatályon kívül helyezte.


text:
← Bencsik János. Keressük a legkorruptabb magyar ügyet?
Volt-e, lesz-e sajtószabadság? →
A helyreigazításnak automatikusan eleget kellett volna a Polgári Perrendtartás és a MUOSZ Etikai kódexe értelmében tennie.
(Pp. 342. § (2) A határidőben kért helyreigazítás közlését csak akkor lehet megtagadni, ha a helyreigazítási kérelemben előadottak valóságtartalma nyomban megcáfolható.) Uj azonban a füle botját nem mozgatta, nem is válaszolt. Egyszerűen le.rta, azt az inkorrektséget, amit lapja velem tett. Ezt követte újabb két rágalmazás, lehet, hogy a folytatás volt a válaszok, egyben az üzenet és törlesztés.
A levél a helyreigazításon túl beavatja az olvasót, mit is jelent politikai per vádlottjának lenni, ahol gyakran a vádak ellenkezője a valóság. A levelet azzal zárom, hogy az új kitalációknál különösen fájlalom azok gyermeteg színvonalát.
A le v é l:
Uj Péter főszerkesztő úrnak
1.) Az Index.hu 2009. november 4-i számában folytatták az MVM sokmilliárdos ügyleteiről szóló tényfeltáró (!) cikksorozatukat, ami már címében is elfogadhatatlan módon, eszközként foglalkozott velem és múltammal. Sajnálatos, hogy az elmúlt kilenc év rengeteg információját, a bírósági tárgyalásokon elhangzottakat, könyveimet, honlapom cikkeit, a média fontos anyagait, de még az ítéleteket sem sikerült hasznosítaniuk. Ezek szerint nem volt lehetőségük, akaratuk az ellenem folytatott eljárás valósághű bemutatására. Persze még megkérdezésemre sem. Pedig a sajtónak, – ha nem tévedek – a feladata éppen a valósághű tájékoztatás. Különösen nem lehet joga az ettől teljesen eltérő befolyásolásra (manipulálásra). Hát még az éveken át folytatódó, éveken át dübörgő, majd még mindig fel-felújuló lejáratásra, rágalmazásra.
Bodoky Tamás írása személyemről és ügyemről valótlanságokat állít, illetve valós tényeket hamis színben tüntet fel. Mindezt kifejezetten öncélúan teszi. Egy olyan történet központi figurájaként állít be, aki viszont nem is ismeri azt, amibe így bele akarja keverni a „tényfeltáró újságíró”. Nem ismerem közelebbről sem a hosszú ideje az Index.hu-n taglalt történetet, sem a további szereplőket. Sem az MVM és a Paksi Atomerőmű sokmilliárdos, itt kifogásolt üzleteit, sem a partnereket, sem a szóba hozott off-shore cégeket, sem a paksi Erzsébet Szálló felújításának „korrupciógyanús” hátterét, sem Kocsis Istvánt, sem másokat. Kapolyi Lászlót és Molnár Károlyt is csak látásból. Az MVM-ben soha nem jártam.. Stb. Különösen nem folyhattam tehát bele abba az MVM-es eseménysorba.
2.) A cikkben előkerült újabb szereplővel, Lóki Gézával sem volt és ma sincs semmilyen kapcsolatom. Ezt állapította meg a bíróság is. Ő is egyike volt azoknak, akik odajöttek hozzám a tárgyaláson és bemutatkoztak. Lóki Géza is megerősítette, hogy korábban soha nem találkoztunk, nem volt kapcsolat közöttünk. A perben egyébként „saját jogán” vett részt: négyszázmilliós pénztárhiányával és annak eltüntetésével szorongatták. Nem az ő elmarasztalása volt a cél, ezzel magyarázható az azonnal jogerőre emelkedett ítélet, a kétszázezer forint pénzbüntetés okirathamisításért. Lóki feltehetően taktikai okból került eljárás alá, rám vonatkozóan tőle is – akár a tényekkel ellentétesen – terhelő vallomást vártak. Sokan mások ennek eleget tettek, Lóki viszont nem. Pedig a bíróság többször is próbálkozott, hogy megadja a „korrekció lehetőségét”.
Már akkor is felmerült, hogy üzleteit aligha lehet segítségemmel magyarázni, hiszen 2002 után, a szocialista kormány alatt óriási volumenű HM-es üzleteket sikerült elérnie. Erről az Index.hu is tud, közli is, hogy Lókiék a honvédelmi tárca ingatlanüzemeltetői lettek, tavaly tizenegymilliárd forintos árbevételt értek el. Nincs köze tehát az objektív tájékoztatáshoz Lókival kapcsolatban annak a közlésnek sem, miszerint „kisgazda szálakról” lenne szó. Hol lenne ma már a kapcsolatrendszere és az üzletei? Például a paksi Erzsébet Szálló felújítása.
3.) Annak sem volt jelentősége, hogy Lóki Géza más vádlottat viszont ismert, mert volt ugyan egy ilyen illető a perben, sőt vele – mindkét fél által elismerten – valóban akkor is és korábban is üzletelt, de ezt a személyt viszont jogerősen felmentette a bíróság a felbujtás vádja alól. Szenzációsnak szánt megjegyzésüket tehát legfeljebb úgy tehették volna meg, hogy arra mutatnak rá: Lóki ezzel az illetővel „boltolt”. Amit – ahogy írtam – ők sem tagadnak.
Nem sorolom tovább, a részletekkel egy tényfeltáró újságírónak tisztában kell lenni. Elfogathatatlan „munkamódszer”, ha rákényszerülünk és főleg, ha utólag arra, hogy megismertessük a tudósítót a valósággal. A tényfeltárásnak különösen nem lehet a munkamódszere az sem, ha szándékosan vagy nem szándékosan pontatlan fogalmazással érik el (akarattal vagy akaratlanul), hogy helytelen kép alakuljon ki a közvéleményben, illetve hogy így lehessen kitérni a felelősség vállalása alól.
4.) Nyilvánvaló, hogy a publikáció leginkább rólam szól, teljesen öncélúan folytatja lejáratásomat. Teszi ezt aprólékos „gondossággal” egy „tényfeltáró” cikksorozat keretében, holott annak alapja a hitelesség kellene, hogy legyen. És a tények feltárása, nem elferdítése. Az ismeretlen történetnek nemcsak szereplője, hanem a jelek szerint főszereplője lettem. Már a cím is erre utal: nevem és egy homályos tartalmú, de lejárató hangulatú szó emlegetésével. Majd az összefoglaló részben és azt követően többször sulykolja nevemet Lóki Géza személyével összefüggésben, aki a Szabadi-perben, Szabadi Béla volt államtitkár büntetőügyében (a cikk megfogalmazása szerint) „felbukkant”, „szerepelt”. Személyem olyan fontos lehetett, hogy nevem alapján cikkük előkereshető, míg az a személy, aki állítólag „boltolt” az MVM-mel, mintha nem is létezne.
5.) Homályos tartalmú, de negatív kicsengésű fogalmat nem használhatna egy tényfeltáró újságíró, akinek a tényekre illene összpontosítania. A tényfeltáró újságíróról feltételezik, hogy közléseiért felelősséget vállal, nem bújhat ki e felelősség alól azzal, hogy nem tudható pontosan, mire is kell gondolni. Tovább megyek: nem bízhatja az olvasóra, hogy hajlamai, elfogultsága, prekoncepciója és ízlése alapján lefordítsa magának. Kutatómunkát kevesen végeznek. A „boltol” jelentheti azt, hogy üzletel, ennek is van negatív töltete, hiszen az egyéni haszonszerzést, ügyeskedést mindenképpen feltételezi. Ez sem stimmel tehát itt. De inkább azt jelentheti, amihez még negatívabb felhang kapcsolódik, hogy seftel. Ez az Idegen szavak szóára szerint üzérkedést, illetve megengedhetetlen alapokon való üzletelést jelent. Ami személyemet illeti, a nyolc évig tartott eljárás alatt üzleteléssel, egyéni haszonszerzéssel soha nem gyanúsítottak. A vádban szerepelt cselekményekben egyébként nem anyagi hátrány, hanem az állam javára több mint negyvenmilliárd forint haszon volt kimutatható és bizonyítható.
6.) A cikk visszautal Szabadi Béla (befejezett) büntetőügyére. Csakhogy a szerző nem tesz különbséget a gyanú, a vád, az ítélet, illetve saját elképzelési között, azokat tetszőleges összetételben és összefüggésekben használja fel. Ebből pedig valótlan tényállítások, továbbá valós tények hamis színben való feltüntetése következik.
A szóban forgó cikk személyemről és ügyemről valótlanságokat állított. Tekintettel arra, hogy a cikk publikálásánál a szerkesztőség nem járt el gondosan, nem ellenőrizte a ténybeli és következtetésbeli közléseket, pedig azok valótlanságára (elvárható felkészültség esetén) fel kellett volna figyelniük, és mert a valótlanságokat a publikálással híresztelte és terjesztette, a lapot felelősség terheli. És kötelezettségek; mindenekelőtt a helyreigazítás kötelezettsége.
7.) Több jogszabályra hivatkozom. A MÚOSZ Etikai kódex, 5.1. pontja szerint: „A szerzőnek, a szerkesztőnek kötelessége az önkéntes, korrekt helyreigazítás akár a sértett kérésére, akár ha a közlés valótlansága megállapítható.” Tehát azonnal lépniük kellett volna, de legalábbis jelezni irányomban a korrekcióra való készségüket.
Ennek elmulasztásával viszont egyben a jelen útra terelték a korrekció kérdését.
A Ptk. 79. § (1) bekezdése szerint:
„Ha valakiről napilap, folyóirat (időszaki lap), rádió, televízió vagy filmhíradó valótlan tényt közöl vagy híresztel, illetőleg való tényeket hamis színben tüntet fel – a törvényben biztosított egyéb lehetőségeken kívül – követelheti olyan közlemény közzétételét, amiből kitűnik, hogy a közlemény mely állítása valótlan, mely tényeket tüntet fel hamis színben, illetőleg melyek a való tények (helyreigazítás).”
A 79. § (2) bekezdése szerint:
„A helyreigazítást napilap esetében az erre irányuló igény kézhezvételét követő nyolc napon belül, folyóirat, illetőleg filmhíradó esetében a legközelebbi számban azonos módon, rádió, illetve televízió esetében pedig – ugyancsak nyolc napon belül – a sérelmes közléssel azonos napszakban kell közölni.”
Felhívom szíves figyelmét a Pp. 342. § szakaszaira:
342. § (1) Sajtóhelyreigazítást [Ptk. 79. §] az érintett személy a közlemény megjelenésétől, illetőleg a közvetítéstől számított harminc napon belül írásban kérheti a sajtótól.
342. § (2) A határidőben kért helyreigazítás közlését csak akkor lehet megtagadni, ha a helyreigazítási kérelemben előadottak valóságtartalma nyomban megcáfolható.
Fentiek alapján kérem, hogy az alábbi helyreigazítást az Index.hu nyolc napon belül (2009. december 8-ig) közölje.
Az Index.hu 2009. november 4-i számában, Bodoky Tamás „Már Szabadival is boltolt az MVM partnere. MVM milliárdok offshore cégeknek” című tényfeltáró cikkünkben valótlan tényeket állítottunk, illetve valós tényeket hamis színben tüntettünk fel. Olyannyira, hogy Szabadi Bélát belekevertük az általunk korrupciógyanúsnak tekintett MVM-történetbe, olyan látszatot keltve, mintha ennek is a szereplője, sőt a főszereplője lenne, holott az ügyletekről nincsenek konkrét információi, a szereplőkkel soha kapcsolatban nem állt.
1.) Már a címben valótlanul állítottuk, utána még többször azt sulykoltuk, hogy Szabadi Bélával boltolt volna az MVM partnere. A valóság ezzel szemben az, hogy Szabadi Béla volt államtitkár nem boltolt, tehát nem üzletelt, nem seftelt, nem gyanúsították és nem vádolták egyéni haszonszerzéssel. Következésképpen Szabadi Béla államtitkárral – az MVM partnereként aposztrofált – Lóki Géza sem „boltolhatott”. Ilyet ő sem állított, az ellenkezőjét viszont igen, hiszen nem ismerték egymást. A bíróság is ezt állapította meg. Azt a vádlottat viszont, akiről megírhatták volna, hogy elismerten Lóki régi üzleti partnere és akit Szabadi Béla állítólagos felbujtójaként állítottak bíróság elé, ebben az ügyben is felmentették.
2.) Azt a tényt, hogy Lóki Géza bíróság előtt állt, kétszeresen is hamis színben tüntettük fel: mintha Szabadival együttműködve üzletelt volna. Ugyanezt sugalltuk a valótlan beállítással, mintha az MVM partnerének nevezett személy Szabadi Béla ügyében vett volna részt, ahogy fogalmaztunk: abban „szerepelt”, „felbukkant”. Ezzel szemben a valóság az, hogy Lóki Géza nem készletek állítólagos értékesítése miatt került bíróság elé, ebben ugyanis semmilyen kompetenciája nem lehetett, hanem saját önálló cselekménye kapcsán, négyszázmilliós pénztárhiány és ennek eltüntetési kísérlete miatt lett vádlott. Feltehetőleg taktikai szándékból lett az, cselekménye minősítését később megváltoztatták: okirathamisításért ítélték el. A kétszázezer forint pénzbírság már az elsőfokú tárgyaláson jogerőre emelkedett.
3.) Azt a valós tényt, hogy Szabadi Béla volt államtitkár kisgazda volt, hamis színben állítottuk be: mintha Lóki Géza a kisgazdák üzleti pártfogolja lett volna, „kisgazda szálon” jutott volna üzleti lehetőséghez. Ezzel újra megismételtük azt a valótlan állítást, miszerint Szabadi az MVM partnerével, Lóki Gézával üzletelt (boltolt) volna. Ezt azonban kizárja Lókiék 2002-ben megindult és ma is tartó üzleti szárnyalása. Ez a szál tehát biztosan nem kisgazda. Ez egybevág tényfeltáró írásunk azon állításaival, amelyek jelenleg is működő hatalmas üzletekről, tizenegymilliárdos árbevételű HM-ingatlanüzemeltetésről, a paksi Erzsébet Szálló felújításában közbeszerzés nélkül elnyert 1,5 milliárdos megbízás „elnyeréséről” szólnak.
4.) Azt állítottuk, hogy Lókiék cége „nem először üzletelt az állammal olyan beruházásban, amit utóbb a Nemzeti Nyomozó Iroda vizsgált”, de csak egy beruházást jelöltünk meg. Ezzel azt a hamis látszatot kelthettük, hogy a liszt- és cukorvásárlás lenne a másik beruházás, ami eleve nem lehet beruházás.
5.) Valótlanul állítottuk a tényfeltáró riportban, hogy Lókiék korábbi cége egyike volt azon cégeknek, amelyek „Szabadi Béla utasítására áron alul vásárolhattak a földművelésügyi tárca tulajdonában lévő Tartalékgazdálkodási Kht. stratégiai élelmiszerkészletéből több tízezer tonna lisztet és cukrot.” Az idézett mondatban sajnálatos módon a valótlan közlés, illetve a valós tény hamis színben valót feltüntetése nem egy esetben fordult elő:
– nem érdeklődtünk, nem vettük figyelembe a vádirathoz képesti változásokat, a bíróságon bizonyított tényeket. Valótlanul állítottuk, hogy Szabadi Béla utasítására áron alul vásárolhattak egyes cégek lisztet és cukrot a stratégiai készletből. Először is, a mennyiség (33 ezer tonna) több mint kilencven százaléka volt a cukor, tehát több tízezer tonna cukorról és lisztről kell beszélni. Nem fordítva. Másodszor, a készletleépítésről, feltöltésről (cukor) nem Szabadi Béla, hanem az illetékes kormánybizottság döntött. Készletcserére is sor került (cukor és liszt) a készletezett termékek használhatóságának csökkenése, illetve a művi tárolásban levő áru esetleges veszélyeztetettsége miatt. Ezt a TIG vezérigazgatója, Tóth Tibor kezdeményezte. Harmadszor, a bíróság is úgy találta, hogy értelmezhetetlen, mi az áron aluli vásárlás. Különösen, mert túltartott, csökkent értékű készletekről volt szó: így nyolc éves átlagkorú cukorról, aminek az állapotát a félig nyitott pajtákban való tárolás (az időjárás hatása) is rontotta. Kiszakadt zsákok, elázott, összeállt, néha szennyeződött cukor Tanúk szerint esetenként csákánnyal nem lehetett szétverni az árut. Erről Lóki Géza és más is nyilatkozott a bíróság előtt, ami nem kívánt a minőséggel (sem) foglalkozni;
– az árut a cég vezérigazgatója első osztályú termékként adta el, amit az érvényes szabályok szerint előbb kifizetett, utána nézhetett csak meg. Így az áron aluli értékesítés még elméletileg sem kerülhetne szóba. Egyébként, ha az ügyfelek Szabadi Béla emberei, ezt a módszert Tóth Tibor nem merte volna alkalmazni;
– a cukor- és lisztügylet a TIG számára hatalmas nyereséget hozott. A korábban kiszámított 638 millió forint hiány helyett 550 millió forint nyereséggel zárult;
– Az áron aluli értékesítésről tett valótlan állításunkkal azt a hamis látszatot keltettük, mintha Szabadi Béla nem gondosan látta volna el a feladatát. Működése két és fél éve alatt valamennyi (számszerint 26) száz százalékos állami tulajdonban levő minisztériumi cég nyereségessé vált, ami nagy eredmény az agráriumban. A TIG mérlege 3, 6 milliárd forinttal javult: 1,8 md Ft veszteségről 1, 8 md Ft nyereségre változott. Szabadi Béla nem anyagi hátrányt okozott, hanem (a vádiratokban megjelölt cselekményekben) több mint 40 milliárd forint anyagi előnyhöz juttatta az államot.
6.) Állításainkkal azt a hamis látszatot keltettük, miszerint Szabadi Bélának és/vagy a kisgazdáknak valamiféle köze lenne az általunk hetek óta ostorozott, korrupciógyanúsnak tartott milliárdos MVM ügyletekhez, offshore cégekhez, veszteséges paksi szálloda-felújításhoz, borospince-építéshez, valamint olyan személyekhez, akiket ezekben az ügyekben kulcsfigurának tartunk. Holott mindehhez Szabadi Bélának semmi köze nincs.
7.) A valótlan közlésért és az MVM botránykrónikájába való alaptalan belekeveréséért Szabadi Bélától és az olvasóktól elnézést kérünk.
Index szerkesztősége
Végezetül engedjen meg egy kérdést, ami régóta foglalkoztat. Mivel az eljárás nyolc éve alatt, de azóta is, nem a tényekkel, hanem „fantomokkal” kell megküzdenem: újabb kitalációk ma is születnek. Különösen fájlalom ezek gyermeteg színvonalát, azt, hogy láthatóan nincsenek tisztában azzal sem, hogyan működik a kormány, a minisztérium cégei, vagy egy nagy sportklub. Örülnék, ha a szerkesztőség beavatna: mi az oka, hogy ennyi év után ismét engem vesznek célba, járatnak le? És vajon kinek használnak ezzel?

matches: bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság