text:
AZ ÁFA-VISSZAIGÉNYLÉS GYAKORLATA | Cégvezetés
AZ ÁFA-VISSZAIGÉNYLÉS GYAKORLATA
Írásunkban az áfa-visszaigénylés kapcsán végzett adóhatósági ellenőrzés gyakorlatát mutatjuk be bírósági döntések és a kiutalás előtti ellenőrzésekre vonatkozó adóhatósági irányelv alapján.
Amikor az adózók pénzügyi-gazdasági tevékenységének adóhatósági ellenőrzése határozattal zárul, és az azzal érintettek kezdeményezik a határozat bírósági felülvizsgálatát, a perek ügydöntő határozatai - az ítéletek - megmutatják, hogy a gazdasági élet hogyan töltötte meg tartalommal az adójogszabályokat, milyen konkrét problémákat jelentett a jogalkalmazás az adózók és az adóhatóság számára.
Nézzük meg, hogy az általános forgalmi adóról szóló 1992. évi LXXIV. törvény (Áfa-tv.) alkalmazása során az adó-visszaigénylés körében melyek voltak a leggyakrabban vitatott gazdasági események, tényállások, az alkalmazott jogszabályhelyek, és milyen döntések (iránymutatások) születtek az egyes ügyekben!
Visszaigénylés megszűnt adózó számlája után
A visszaigénylés alapja a hiteles bizonylat. A számla hitelességének ellenőrzése során - a számla alaki kellékeinek meglétén túlmenően - vizsgálni kell a számla alapját képező szerződés (ügylet) tartalmát, valamint a gazdasági esemény, a fizetés és az adóáthárítás megtörténtét is.
Az egyik ügyben az adóhatóság az adózónál 1993. szeptember, november, december hónapjaira és 1994 januárjára vonatkozóan tartott áfaellenőrzést. A revízió a vállalkozás terhére adóhiányt állapított meg, mert az adóhatóság szerint az adózó a vizsgálat által fiktívnek minősített számlák alapján nem gyakorolhatta volna az adólevonási (visszaigénylési) jogát. Az adóhatóság megállapította, hogy a felperes által bemutatott - az általános forgalmi adó visszaigénylése alapjául szolgáló - számlák kibocsátója megszűnt, a vállalkozás tulajdonosa a megszűnést 1991. április 1-jén bejelentette az adóhatóságnak, a számlák így nem adóalanytól származnak, sem az aláírás, sem a bélyegzőlenyomat nem azonos a megszűnt vállalkozás számláin lévővel.
Az első és másodfokú bíróság a felperesnek a fenti megállapítást tartalmazó határozat hatályon kívül helyezésére irányuló keresetét elutasította. A Legfelsőbb Bíróság az ügyben rámutatott arra, hogy bár az adóalanyt az Áfa-tv. 32. §-a (1) bekezdésének a) pontja alapján megilleti az a jog, hogy az általa fizetendő adó összegéből levonhassa azt az adóösszeget, melyet a részére teljesített termékértékesítés és szolgáltatásnyújtás során egy másik adóalany áthárított rá, az Áfa-tv. 35. §-ának (1) bekezdése értelmében azonban az adólevonási jogot kizárólag az előzetesen felszámított adók összegét hitelesen igazoló dokumentum birtokában gyakorolhatja a vállalkozás. A számviteli törvény szerint a számviteli bizonylat adatainak alakilag és tartalmilag hiteleseknek, megbízhatóknak és helytállóknak kell lenniük.
Az Áfa-tv. és a számviteli törvény előírásai alapján tehát csak a formai és a tartalmi feltételek együttes megléte esetén gyakorolható az adólevonási jog.
A formai feltételek a felszámított adó összegét igazoló dokumentumra (számlára) vonatkoznak.
Abban az esetben, ha a számla hitelességét akár az adóhatóság, akár az adóalany vitatja, vizsgálni kell a tartalmi feltételek meglétét is:
valóságosan végbement-e az a gazdasági esemény, amelyre az adó visszatérítését alapítják,
a termékértékesítés (szolgáltatás) ellenértékét (ideértve az adót is) a vevő megfizette-e, továbbá hogy
a másik adóalany részéről sor kerülhetett-e az adó áthárítására.
Az önmagában formailag szabályos számla tehát nem ad alapot az adólevonásra, arra csak akkor van lehetőség, ha a bizonylat a fentiek szerinti, tényleges gazdasági eseményt takar.
A fentiekben ismertetett esetben a számlák kiállítójaként feltüntetett vállalkozás - megszűnése folytán - nem vehetett részt tényleges gazdasági tevékenységben, így részéről az adó áthárítására sem volt lehetőség. Ezért, amennyiben nem létező gazdasági társaság bocsátotta ki a számlát, nem lehet az adót visszaigényelni, és nem jogszerű a visszaigénylés akkor sem, ha a számlával ellentétben a vevő nem fizette meg a vételárat vagy annak egy részét.
Mindezekből adódóan nem hiteles az a számla, amely meg nem történt gazdasági eseményt tanúsít (Legfelsőbb Bíróság Kfv.III.27.889/1996. számú döntése).
Fogalmak Adóalany Adóalany az a természetes személy, jogi személy, valamint jogi személyiség nélküli szervezet, aki (amely) saját neve alatt jogokat szerezhet, kötelezettségeket vállalhat, perelhet, és saját nevében gazdasági tevékenységet végez, tekintet nélkül annak céljára és eredményére. A közös tulajdonban és közös használatban levő ingó és ingatlan dolog tekintetében a tulajdonostársak közössége minősül adóalanynak. Az adóalanyisághoz fűződő kötelezettségeket és jogokat a tulajdonostársak közössége az általa kijelölt képviselő útján gyakorolja. A külföldi székhelyű vállalkozás adóalanyiságát a belföldön végzett gazdasági tevékenysége erejéig - ha törvény másként nem rendelkezik - az általa erre a célra létesített fióktelep testesíti meg. Ha a külföldi székhelyű vállalkozásnak belföldön több fióktelepe van, az egyes fióktelepek egymástól függetlenül testesítik meg a külföldi székhelyű vállalkozás adóalanyiságát. Gazdasági tevékenység A gazdasági tevékenység körébe tartozik a bevétel elérése érdekében rendszeresen vagy üzletszerűen végzett tevékenység, így különösen a mezőgazdasági, a kitermelőipari, az építőipari, a feldolgozóipari, a kereskedelmi, az egyéb szolgáltatói tevékenység, ideértve a szellemi szabadfoglalkozásként folytatott tevékenységeket is. Nem minősül viszont gazdasági tevékenységnek, ha azt munkaviszony, szövetkezeti tagsági viszony alapján létrejött munkaviszony jellegű jogviszony vagy olyan munkavégzésre irányuló egyéb jogviszony keretében végzik, amely a megbízó felelősségével alá- és fölérendeltségi helyzetet jelent a teljesítés feltételeiben és díjazásában. Termékértékesítés Termékértékesítés a birtokba vehető dolog ellenérték fejében történő átengedése, mely az átvevőt tulajdonoskénti rendelkezésre jogosítja. Szolgáltatásnyújtás Szolgáltatásnyújtás minden olyan ellenérték fejében végzett tevékenység, amely az Áfa-tv. szerint nem minősül termékértékesítésnek. Termékimport Termékimport a terméknek külföldről belföldre történő behozatala, vagy egyéb módon történő bejuttatása. Termékexport Termékexport az a termékértékesítés, melynek közvetlen következményeként a terméket a vámhatóság - végleges rendeltetéssel - külföldre kilépteti. Ellenérték Ellenérték a tartozás kiegyenlítésére fordított vagyoni érték, ideértve a meglévő követelés mérséklésére elismert vagyoni értéket is, de ide nem értve a kártérítést. Forgalmi érték Forgalmi érték a terméknek és a szolgáltatásnak az az ára, mely egymástól független felek között - normális piaci körülmények mellett - általában elérhető lenne. Továbbértékesítési cél Továbbértékesítés a beszerzett termék saját célú használat, hasznosítás nélküli, az Áfa-tv. 6. §-a szerinti értékesítése, amelynek eredményeként a termék használati értéke legfeljebb a kereskedelemben szokásos értékváltozás figyelembevételével tér el a beszerzéskori állapottól. Számla Az Áfa-tv. alkalmazásában számla az adóigazgatási azonosításra alkalmas bármely olyan bizonylat, amely legalább tartalmazza a számla sorszámát, a számla kibocsátójának nevét, címét és adóigazgatási azonosító számát, a vevő nevét és címét, a teljesítés időpontját, a számla kibocsátásának keltét, a fizetés módját és határidejét, a termék (szolgáltatás) megnevezését, valamint besorolási számát, amely legalább szükséges az Áfa-tv. szerinti hivatkozás beazonosításához, a termék, szolgáltatás - amennyiben ez utóbbi természetes mértékegységben kifejezhető - mennyiségi egységét és mennyiségét, a termék, szolgáltatás - amennyiben ez utóbbi egységre vetíthető - adó nélkül számított egységárát, a termék (szolgáltatás) adó nélkül számított ellenértékét tételenként és összesen, a felszámított adó százalékos mértékét, az áthárított adó összegét tételenként és összesen, a termék (szolgáltatás) adóval együtt számított ellenértékét tételenként és összesen, valamint a számla végösszegét.
Visszaigénylés áthárítási jogosultság hiányában
Az adóhatósági és a bírósági gyakorlat egyértelmű abban a tekintetben, hogy a nem adóalanytól származó számla után nincs lehetőség az általános forgalmi adó visszaigénylésére.
Nyilvántartásban nem szereplő vállalkozás adóalanyisága
Az APEH megyei igazgatósága a cégnyilvántartásban nem szereplő egyik adózónál az 1991-1993. évekre vonatkozóan átfogó ellenőrzést tartott, és a vizsgált vállalkozás terhére általános forgalmi adónemben adóhiányt állapított meg.
Az első fokú bíróság az adózó keresete kapcsán ítéletének indokolásában kifejtette, hogy a gazdasági társaságokról szóló törvény szerint a cégbíróságon be nem jegyzett társaságok nem tekinthetők adóalanynak, így az ellenőrzéssel érintett korlátolt felelősségű társaság - bejegyzés hiányában - nem tekinthető létrejött jogi személynek, ezért saját neve alatt kötelezettséget nem vállalhatott és jogot sem szerezhetett.
A visszaigényléssel érintett másik vállalkozás - mint számlakibocsátó - felszámolás alatt állt, gazdasági tevékenységet 1993-ban - a hatóság által vizsgált évben - már nem folytatott, ezért nem minősült adóalanynak.
Ugyancsak nem volt adóalanyisága annak a vizsgálattal érintett további számlakibocsátónak, aki nem kapott egyéni vállalkozói engedélyt.
A fentiekben felsorolt számlakibocsátók által bonyolított ügylet fiktív volt, emiatt számláik alapján - mint nem adóalany által kibocsátott számlák alapján - az általános forgalmi adó jogszerűen nem volt visszaigényelhető.
A Legfelsőbb Bíróság adott ügyben kifejtett álláspontja szerint a cégbíróságon be nem jegyzett társaságok adóalanyoknak nem tekinthetők, az ilyen társaságok részéről adóáthárításra nincs törvényes lehetőség. Adóalanyiság hiányában pedig a kibocsátott számlák fiktívnek minősülnek, azokra áfa-visszaigénylés jogszerűen nem gyakorolható (Legfelsőbb Bíróság Kfv.V.28.755/1997. számú döntése).
Az áfa átháríthatósága végelszámolással történő megszűnés esetén A végelszámolással a vállalkozás megszűnik, ezért áfaalanyként is megszűnik. Amennyiben a megszűnéskor olyan termékek vannak a tulajdonában, amellyel kapcsolatosan korábban adólevonással élt, a végelszámolás (megszűnés) időpontjában az Áfa-tv. szerint adókötelezettsége keletkezik. Az Áfa-tv. értelmében számlát helyettesítő okmányt kell kiállítani az ellenérték nélküli termékértékesítésről abban az esetben, ha az adó áthárítható. A megszűnés ellenérték nélküli értékesítésnek tekinthető, mivel a tulajdonos az Áfa-tv.-ben meghatározott vagyoni érték teljesítése nélkül jut a társaság vagyonából az őt megillető vagyonhányad (termékek) tulajdonjogához. Az adó áthárítható, hiszen a tulajdonostársak a megszűnés pillanatában is jogalanyok, és a tulajdonszerzésük egyenesen és közvetlenül a megszűnésből (a végelszámolásból) származik. Az így áthárított adót a tulajdonos - amennyiben az Áfa-tv. rendelkezéseinek megfelel - levonhatja (1999/171. számú APEH iránymutatás).
Adathiányos számla utáni visszaigénylés
Az általános forgalmi adó visszaigénylése szempontjából nem hiteles az a számla, amely nem tartalmazza a termék megnevezését, statisztikai besorolási számát, a számla esedékességét és a teljesítés időpontját.
Az APEH megyei igazgatósága az egyik vállalkozásnál 1995. IV. negyedévére vonatkozóan kiutalás előtti áfaellenőrzést folytatott le, s ennek eredményeképpen az adózó terhére 200 000 forint jogosulatlan adó-visszaigénylést állapított meg adókülönbözetként. A cég által visszaigényelt összeg kiutalását megtagadta, továbbá 100 000 forint adóbírságot szabott ki a vállalkozással szemben. A határozat indokolása szerint a visszaigénylés alapját képező számlán a kibocsátó nem tüntette fel az értékesített termékek megnevezését, KSH besorolási számát, a teljesítés időpontját, valamint a számla esedékességét. Mindezek alapján a számla nem minősült a felszámított adó összegét hitelesen igazoló dokumentumnak, ezért a vizsgálat az adózó terhére adókülönbözetként állapította meg a visszaigényelt áfa összegét.
A vállalkozás felülvizsgálati kérelme folytán a Legfelsőbb Bíróságnak abban a kérdésben kellett állást foglalnia, hogy az Áfa-tv.-ben előírt feltételeknek meg nem felelő számla alapján az általános forgalmi adó visszaigénylése jogszerű-e, avagy sem.
A Legfelsőbb Bíróság több iránymutató döntésében rögzítette, hogy az Áfa-tv. alapján adólevonási jog kizárólag az előzetesen felszámított adó összegét hitelesen igazoló dokumentum birtokában gyakorolható. Nem tekinthető hitelesnek az a számla, amely nem tartalmazza hiánytalanul az Áfa-tv.-ben meghatározott adatokat. Az ilyen számla alapján ugyanis nem állapítható meg az értékesített termékek jellege, a KSH besorolási szám hiányában pedig a termékek adótartalma sem, így nem ellenőrizhető a számla szerinti adókulcs helyes mértékének felszámítása. A teljesítési időpont feltüntetésének hiányában pedig azt sem lehet ellenőrizni, hogy a számla ténylegesen az adóbevallásban érvényesített időszakra alapozza-e meg a visszaigénylési jogosultságot.
A Legfelsőbb Bíróság az adott ügyben kiemelte azt is, hogy ilyen esetekben az adóhatóságot nem terheli felhívási kötelezettség a hiánypótlásra, mert a számla helyes adattartalma érdekében a felperesnek kellett volna eljárnia még a bevallás benyújtása előtt, vagy azt követően.
Kiutalási határidők
Az adóhatóságnak az adózók által igényelt költségvetési támogatást az igény (bevallás) benyújtásának napjától, de legkorábban az esedékességtől számított 30 napon belül, a visszaigényelt általános forgalmi adót, ha a visszaigényelt adó összege meghaladja az 500 ezer forintot, 45 napon belül kell kiutalnia.
Az adóhatóság kamatfizetési kötelezettsége
Amennyiben az adóhatóság késedelmesen teljesíti a kiutalást, a késedelem minden napjára a késedelmi pótlékkal azonos mértékű kamatot fizet. Késedelmes kiutalás ellenére sem jár azonban kamat, ha az igénylés (bevallás) az igényelt (bevallott) összeg 50 százalékát meghaladóan jogosulatlan, vagy a kiutalást az adózó mulasztása akadályozza.
Az adóhatóság ellenőrzési tevékenységének egyik kiemelt területe a kiutalás előtti ellenőrzés, amelyet az igazgatóságokon belül elkülönült szervezeti egység végez.
Az ellenőrzés helye
Az ellenőrzést a helyszínen vagy az adóhatóság hivatali helyiségében kell lefolytatni. Az ellenőrzés kétféle módja közül a helyszíni vizsgálat az elsődleges. Ennek fő indoka, hogy a helyszínen állnak rendelkezésre a szükséges bizonylatok, könyvek. Különösen a nagyobb vállalkozásoknál technikai problémát is jelenthet az iratok beszállítása. A helyszínen az adózó tevékenysége is jobban megítélhető, az adott visszaigénylést illetően is felmerülhet olyan körülmény (például a teljesítés hiánya), amely a jogosulatlanság megállapításához vezet.
Nem célszerű helyszíni ellenőrzést tartani, ha az adózó tevékenységének jellege miatt szinte utolérhetetlen (például gyűjtő-kereskedő), illetve ha a vállalkozásnak nincs külön telephelye, és a lakásban végzett helyszíni ellenőrzés a magánszemélyek életvitelét megzavarná.
A hivatali helyiségben végzett ellenőrzés alapvető feltétele, hogy az iratok benyújtása az adózó számára nem jelent különösebb megterhelést. Nem folytatható le az adóhatóság hivatali helyiségében az ellenőrzés, ha az adózó az iratok mennyiségére való hivatkozással helyszíni vizsgálatot kér.
A kiutalás előtti ellenőrzéseket a kiutalás teljesítésére előírt 30 (illetve 2001-től az előzőekben említett esetben 45 nap) napon belül indokolt lefolytatni. Amennyiben a kiutalás előtti adóellenőrzés során a szállító megkeresése, illetve kapcsolódó vizsgálat elvégzése szükséges, úgy azt célszerű soron kívül kezdeményezni, illetve teljesíteni.
Abban az esetben, ha a kapcsolódó vizsgálattal érintett adózó más igazgatóság illetékességi körébe tartozik, indokolt haladéktalanul intézkedni az illetékes igazgatóság megkeresése, illetve az illetékességi területen kívüli ellenőrzéshez szükséges engedély beszerzése iránt.
A vizsgált adózót hasznos minden esetben tájékoztatni arról, hogy ügyében kapcsolódó vizsgálat lefolytatása vált szükségessé, és hogy az adó-visszaigénylés jogszerűsége tárgyában csak a kapcsolódó vizsgálat eredményének ismeretében hozható döntés.
Az igazgatóság a társhatóságok megkeresését soron kívül teljesíti, és annak eredményéről haladéktalanul tájékoztatást ad.
Az adóhatóság bizonyítási kötelezettsége
Az ellenőrzések során kiemelt jelentőséggel bír azoknak a bizonylatoknak, illetve számláknak a minősítése, amelyek hitelt érdemlőségét illetően - formai vagy tartalmi hiányosság miatt - kétség merült fel. Az adózás rendjéről szóló 1990. évi XCI. törvény (Art.) 51. §-ának (7) bekezdésében foglalt tényállás-tisztázási kötelezettségből következően az adóhatóságnak az adott ügyben feltárt egyedi bizonyítékok alapján kell meghoznia a döntését.
A fiktív számlák formailag megfelelnek a törvényi követelményeknek, azonban lényeges tartalmi hiányosságaik vannak. Fiktívnek, azaz nem valós számlának minősül az a számla, amely valótlan adatokat tartalmaz az általa dokumentált gazdasági eseményre, illetve az abban részt vevő felekre vonatkozóan.
A fiktív számlák előfordulásának esetei az alábbi csoportokra oszthatók:
a számlakibocsátó nem adóalany (például mert a cégbírósághoz nem nyújtott be cégbejegyzés iránti kérelmet, avagy azt a cégbíróság jogerősen elutasította, és a társaság bejegyzés nélkül folytat gazdasági tevékenységet);
a számlában feltüntetett gazdasági esemény fiktív (a gazdasági esemény fiktív, ha a számlán szereplő felek viszonylatában egyáltalán nem jött létre gazdasági esemény, a felek között létrejött szerződés semmis - színlelt, illetve jogszabályba ütközik -, ha a valós gazdasági esemény nem azonos a számlában feltüntetett értékesítéssel, illetve szolgáltatással);
a gazdasági esemény nem a számlában feltüntetett felek között jött létre (például a megtörtént gazdasági eseményről kiállított számlában feltüntetett - egyébként adóalanynak minősülő - számlakibocsátó bizonyítottan nem állt üzleti kapcsolatban a számla címzettjével).
A bizonyítás terjedelme
Az adóhatóságnak a bizonyítás során azt kell vizsgálnia, hogy
a számlán szereplő terméket a levonást érvényesítő adózó részére ténylegesen értékesítették-e, illetve hogy
az értékesítést a számlán feltüntetett - adójogi szempontból létező - számlakibocsátó vagy annak nevében más személy végezte-e. Az a körülmény, hogy a számlakibocsátó tartózkodási helye ismeretlen, és a bejelentett telephelyén tényleges vállalkozási tevékenységet nem folytat, önmagában nem alkalmas annak bizonyítására, hogy a számla adattartalma nem hiteles (Legfelsőbb Bíróság Kfv.III.27.231/1996. számú ítélete).
Mind a fentiekben hivatkozott törvényi szabályokból, mind a Legfelsőbb Bíróság iránymutató döntéseiből következik, hogy a revízió során további bizonyítást kell lefolytatni annak megállapítása érdekében, hogy a számlán feltüntetett gazdasági esemény egyáltalán nem jött létre, illetve hogy nem a számlán szereplő felek között jött létre.
Az adóhatóságnak a tényállás feltárásához minden lehetséges bizonyítási eszközt igénybe kell vennie, döntését pedig az ügyben feltárt bizonyítékok együttes mérlegelése alapján hozhatja meg.
A nyilvántartások vizsgálata
A gazdasági esemény valóságtartalmát - egyebek mellett - az adólevonást érvényesíteni kívánó adózó könyvelésének, nyilvántartásának, pénzforgalmának ellenőrzése útján is fel lehet tárni. Ennek keretében vizsgálható a beszerzett termék további sorsa. Nyilatkoztatni lehet az ügylet során közreműködőket (ügynök, fuvarozócég stb.) is, illetve ezek a személyek is vizsgálhatók.
A számla kibocsátójának felkutatása
Az adóhatóságnak mindent meg kell tennie annak érdekében, hogy a számlakibocsátók helyét felkutassa. E körben a cégbejegyzési adatokat is figyelembe véve minden ismert telephelyet indokolt felkeresni, a társaság tagjait, tisztségviselőit tanúként meg lehet hallgatni. A bejelentett címeken túl az adóhatóságnak a lakcímnyilvántartó megkeresésére is lehetősége van.
Elővezettetés
Amennyiben az adózó, annak képviselője, alkalmazottja szabályszerű idézésre nem jelenik meg az adóhatóság előtt és magát nem menti ki, az Art. 59. §-ának (1) bekezdése alapján egyszeri szabályszerű idézés után elővezettethető a rendőrség útján. Más személyek elővezetésére az államigazgatási eljárásról szóló 1957. évi IV. törvény 24. §-ának (3) bekezdése értelmében az ismételt szabályszerű idézés után kerülhet sor.
Hibás, illetve hiányos adattartalmú számlák
Az ellenőrzés során az úgynevezett fiktív számlától megfelelő kritériumok alapján jól elhatárolható a hibás vagy hiányos adattartalmú számla. Miután ezek a bizonylatok formai hiányosságban szenvednek, ezért csak ezeknek a hibáknak a kiküszöbölése után vizsgálható, hogy fennáll-e valóságos tartalmi hiányosság.
A számla javítása, adatainak pótlása
Jogszabály nem határozza meg a hibás számla fogalmát, ezért a gyakorlati tapasztalatok és az életszerűség követelménye alapján lehet megfogalmazni, hogy minden olyan név-, számelírás, hiányosság, amely nem az adóalapot és az adó összegét érinti, javítható, illetve pótolható.
Az áthárított adó összegét érintő számlahelyesbítés módját és adójogi következményeit az Áfa-tv., míg a hibás bizonylat javítására vonatkozó rendelkezést a számviteli törvény tartalmazza.
Az adóhatóság tényállás-tisztázási és az adózó együttműködési kötelezettségéből adódóan az a helyes eljárás, ha az adóhatóság rövid határidő kitűzésével (8 nap) felhívja az adózót a hiba kijavíttatására, illetve pótoltatására. Amennyiben az adózó a számla hiányosságát, illetve hibáját pótoltatta, kijavíttatta, az adólevonási jogát nem lehet korlátozni. Ellenkező esetben azonban a számlát az adóhatóság adólevonásra alkalmatlannak minősítheti.
Nincs akadálya annak, hogy az adóhatóság a számlakibocsátót nyilatkoztassa, illetve ellenőrizze, ha a hiba javításának körülményei vagy egyéb okok miatt a számla hitelességét illetően az eljárás során kétség merül fel (APEH 7012/1997. [AEÉ 13.] irányelve).
A visszaigénylés és a tevékenységi kör kapcsolata
Az adózót csak a tevékenységi körébe tartozó termékbeszerzés után illeti meg az általánosforgalmiadó-levonás joga. Az APEH egyik igazgatósága egy vállalkozásnál 1992-1993. évekre vonatkozóan folytatott áfaellenőrzés eredményeképpen az adózó terhére adóhiányt és bírságot, valamint késedelmi pótlékot állapított meg. Megállapította, hogy az ellenőrzött vállalkozás az 1993. augusztus 29-én megvásárolt B.31. típusú vitorlás kishajó vásárlása után az általános forgalmi adót nem igényelheti vissza, a beszerzés ugyanis nem a bevételszerző tevékenység érdekében történt. A vásárlás időpontjában ugyanis a cég tevékenységi körében nem szerepelt a kishajó bérbeadása. Az ügy a Legfelsőbb Bíróságon fejeződött be.
A Legfelsőbb Bíróság rámutatott, hogy az Áfa-tv. meghatározza a gazdasági tevékenység fogalmát. A gazdasági tevékenység a bevétel elérése érdekében rendszeresen vagy üzletszerűen végzett tevékenység. Az Art. alapján az adózó köteles az adóhatósághoz bejelentkezni. Bejelentkezésekor - többek között - a cégbíróság útján a tevékenységét is bejelenti a gazdálkodó szerv. A bejelentéssel, illetve a cégbejegyzés iránti kérelemmel az adózó abban a tekintetben szolgáltat adatot, hogy mely tevékenységi kör, vagy tevékenységi körök tekintetében kívánja végezni vállalkozási tevékenységét, és így adókötelezettség alá eső szolgáltatását. Az adózó ennek megfelelően a bejelentett tevékenységi körében végzett vállalkozási, gazdasági tevékenységek tekintetében gyakorolja az adótörvényekben foglalt jogait és kötelezettségeit, így az Áfa-tv. szerinti, általánosforgalmiadó-levonási jog az adózót csak azokra a tevékenységi körökre illeti meg, amelyek tekintetében a bejelentési kötelezettségének, illetve - működése során - változásbejelentési kötelezettségének eleget tett.
Ha az adózó a tevékenységi körébe nem tartozó tevékenységet folytat, ehhez a tevékenységhez szerez be terméket, akkor a termékbeszerzése gazdasági tevékenység körébe nem tartozó termékbeszerzésnek minősül, amely után az Áfa-tv. szerint nem illeti meg az általános forgalmi adó levonásának joga.
A bejelentés (változásbejelentés) elmulasztásának egyik jogkövetkezménye az Art. 74. §-a (8) bekezdésének a) pontjában foglalt (mulasztási) bírság, a másik pedig az általános forgalmi adó visszaigénylésének tilalma (Legfelsőbb Bíróság Kfv.V.28.911/1997. számú döntése).
Személygépkocsi átalakítása
Az általános forgalmi adó visszaigénylése szempontjából személygépkocsinak minősül a gyárilag erre a célra előállított termék akkor is, ha azt az értékesítést megelőzően átalakítással teherszállításra is alkalmassá tették. Az egyik adózó 1996. március 12-én egy Fiat Bravo 1.4 S típusú gépkocsit vásárolt. A gépkocsit az eladó kereskedő az adásvételi szerződés megkötése előtt úgynevezett szervizkocsivá alakította át. A forgalmi engedélybe - az átalakítás folytán - a gépjármű fajtájaként a személygépkocsi megjelölés helyett a tehergépkocsi megjelölést vezették be. Az átalakítás során eltávolították a személygépkocsi hátsó üléseit, válaszfalat építettek be, és védőráccsal látták el az ajtók üvegezett részét. Az átalakított és tehergépkocsinak tekintett jármű általános forgalmi adójával kapcsolatban a vevő érvényesíteni kívánta az adólevonási jogát.
Az adóhatóság azonban adókülönbözetet állapított meg az adózó terhére arra alapítottan, hogy az eredetileg személygépkocsinak gyártott járműnek a közlekedési felügyelet általi tehergépkocsivá minősítése nem jár adójogi következménnyel. A jármű az adójogszabályok által előírtan alkalmazandó 1994-es ITJ-besorolás szerint az átalakítás ellenére személygépkocsinak minősül, melynek beszerzése esetén az előzetesen felszámított adó nem vonható le.
Az ellenőrzött vállalkozás kérelmére lefolytatott felülvizsgálati eljárásban a Legfelsőbb Bíróság azt az álláspontot foglalta el, hogy az Áfa-tv. értelmében nem vonható le az előzetesen felszámított adó a személygépkocsi beszerzése esetén, valamint akkor sem, ha a beszerzés nem továbbértékesítési céllal történik.
A Legfelsőbb Bíróság az előzőeken túl kiemelte, hogy az Áfa-tv. értelmében a számlának tartalmaznia kell a termék megnevezését, valamint statisztikai besorolását is. A KSH állásfoglalása szerint a gépjárművek besorolásánál az eredeti, gyárilag kialakított állapot a meghatározó.
A Legfelsőbb Bíróságnak azt kellett tehát eldöntenie, hogy a vásárolt Fiat Bravo 1.4 S típusú gépkocsi személygépkocsinak, vagy tehergépjárműnek minősül-e. A kérdés tisztázásánál az Áfa-tv.-nek azt a rendelkezését kell alkalmazni (a vizsgált adóévre tekintettel), amely a besorolást az 1994-es ITJ-hez köti. Az ITJ-felsorolásban önálló termékként átalakított személygépkocsi nincs. Az ügyben szereplő járművet személygépkocsinak gyártották, és ennek a funkciónak az ellátására az átalakítása ellenére is alkalmas. Egy személygépkocsinak gyártott gépjármű nagyobb terjedelmű tárgyak szállítására alkalmassá tétele ellenére sem veszti el eredeti jellegét, még akkor sem, ha a gépkocsiból az üléseket eltávolították. Mindezekből következik, hogy a téves ITJ-számot tartalmazó számla alapján nem gyakorolható az adólevonási jog.
A statisztikai besorolás szempontjából nem ügydöntő a közlekedési hatóság közlekedésrendészeti és igazgatási szempontok alapján kiállított forgalmi engedélye. Nincs jelentősége a tulajdonszerzés időpontjának sem, amennyiben a visszaigénylésnek az eladó által önkényesen feltüntetett, téves ITJ-besorolás volt az alapja (Legfelsőbb Bíróság Kfv.II.27.494/1997. számú döntése).
A számlakibocsátó felelőssége
A számlát kibocsátó felelősségének megállapítása nem jelenti egyben azt is, hogy az adóalany az adólevonás törvényi feltételeinek hiányában is élhet az általános forgalmi adó visszaigénylésének jogával. Az egyik adózónál az adóhatóság adóhiányt állapított meg, mert adóalanynak nem minősülő eladóktól vásárolt nagy mennyiségű színesfémet, és ezért - az adóhatóság álláspontja szerint - a felszámított adó levonására nem volt jogosult. A határozat felülvizsgálata során a Legfelsőbb Bíróság rámutatott, hogy a számla kibocsátójának felelőssége nem függ össze az adólevonási jog gyakorolhatóságával, vagyis a számlát kibocsátó felelősségének megállapítása nem jelenti azt, hogy az adóalany az adólevonás törvényi feltételeinek hiányában is élhet visszaigénylési jogával.
dr. Kurucz Krisztina, dr. Gulyás Andrea
Az adóhatóság minősítési joga Az APEH megyei igazgatósága az 1995. II. negyedévre vonatkozóan lefolytatott általánosforgalmiadó-ellenőrzés eredményeképpen az egyik vállalkozás terhére 556 000 forint általánosforgalmiadó-hiányt állapított meg, valamint 26 750 000 forint bírságot, 219 810 forint késedelmi pótlékot szabott ki. A határozat indokolása szerint a 45 500 000 forint jogosulatlan általánosforgalmiadó-visszaigénylés az O. Kft.-vel 1995. április 3-án szoftverforgalmazási jog átruházására kötött, érvénytelen szerződés kapcsán merült fel. A szerződést az eladó részéről nem az arra jogosult személy írta alá, valóságos termékértékesítés nem valósult meg, az eladó a szoftverek felett rendelkezési joggal nem bírt. A szerződéses ellenérték megfizetésére vonatkozóan ellentétes tanúvallomások voltak. További 8 000 000 forint jogosulatlan általánosforgalmiadó-visszaigénylést a vállalkozás mint megbízó és az O. Kft. mint megbízott között 1995. április 13-án létrejött biobrikett külföldi forgalmazására vonatkozó szerződés kapcsán állapított meg a hatóság. A szerződés alapján a megbízott teljesítését nem tudták igazolni, szolgáltatásnyújtás nem történt. Az O. Kft. a kérdéses időszakban a könyvelése szerint gazdasági tevékenységet nem folytatott. A szerződések alapján kibocsátott számlák hiteles bizonylatnak nem tekinthetők, azokra adó-visszaigénylés jogszerűen nem alapítható. A Legfelsőbb Bíróság az ügyben rámutatott arra, hogy az általánosforgalmiadó-visszaigénylés jogszerűségének megítélésénél elsősorban az áfatörvény rendelkezései alapján kell dönteni. Az áfatörvény alapján pedig az adólevonás joga csak hiteles - alakilag és tartalmilag a jogszabályoknak megfelelő - számla alapján gyakorolható. Nem ilyen az a számla, amelyet nem valós gazdasági eseményről állítottak ki, vagy amelynek ellenértékét nem fizették meg, s az adó áthárítása nem történt meg. Az ügyben szereplő szerződések kapcsán abban a jogkérdésben is dönteni kellett, hogy az adóhatóság jogosult-e a szerződések, egyéb cselekmények adójogi szempontból történő minősítésére. A Legfelsőbb Bíróság rámutatott arra, hogy a vizsgálódás során az adóhatóságnak a szerződések valós gazdasági tartalmát kell feltárnia, és a szerződések polgári jogi minősítését csak ehhez kapcsolódóan, az adókötelezettség megállapítása érdekében végezheti el. A bírósági felülvizsgálat során az eljáró bíróság is csak az adókötelezettség megállapításának körében vizsgálódik. Mindezek alapján az adóhatóság - és a bíróság is - jogszerűen tette vizsgálat tárgyává a szoftverértékesítési láncolatban az eladó korábbi szerződését (Legfelsőbb Bíróság Kfv. III. 28.049/1997. számú döntése).

matches: bíróság Bíróság Bíróság bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság bíróság bíróság Bíróság


text:
Köf.5.028/2019/5. számú határozat
Címlap > Köf.5.028/2019/5. számú határozat
Az ügy száma: Köf.5028/2019/5. szám
A tanács tagjai: Dr. Patyi András a tanács elnöke, Dr. Varga Eszter előadó bíró, Dr. Balogh Zsolt bíró
Az érintett önkormányzat: Budapest XXI. Kerület Csepel Önkormányzata (1211 Budapest, Szent Imre tér 10.)
Az érintett önkormányzat képviselője: Pacsay & Sándor Ügyvédi Iroda; eljáró ügyvéd: dr. Sándor Tamás Zoltán (1024 Budapest, Kút u. 3.)
– Budapest XXI. Kerület Csepel Önkormányzata Képviselő-testületének a helyi adókról szóló 28/2017. (XII. 1.) számú önkormányzati rendelete 8. § (3) bekezdés e) pontja jogszabály-ellenességének megállapítására, megsemmisítésére és az alkalmazási tilalom kimondására irányuló bírói indítványt elutasítja;
[1] Budapest Főváros XXI. Kerület Csepel Önkormányzatának (a továbbiakban: Önkormányzat) Jegyzője (a továbbiakban: elsőfokú adóhatóság) a IV/8202/2018. számú határozatával a bíróság előtt folyó per felperesét (a továbbiakban: felperes) a tulajdonában álló ... helyrajzi számú adóköteles ingatlan után 2018. január 1. napjától évi 56.681.715 forint telekadó megfizetésére kötelezte. Az elsőfokú adóhatóság a határozatát Budapest XXI. Kerület Csepel Önkormányzata Képviselő-testületének a helyi adókról szóló 28/2017. (XII. 1.) számú önkormányzati rendelete (a továbbiakban: Ör.) 8. § (1)-(3) bekezdésére, 10-11. §-aira, valamint a helyi adókról szóló 1990. évi C. örvény (a továbbiakban: Htv.) 17-20. §-aira alapította.
[2] A felperes fellebbezése folytán eljárt Budapest Főváros Kormányhivatala (a továbbiakban: alperes) a BP/1008/08309-3/2018. számú határozatával az elsőfokú határozatot helybenhagyta.
[3] A Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság az alperesi határozat felülvizsgálata iránt folyamatban lévő perben az eljárásnak a közigazgatási perrendtartásról szóló 2017. évi I. törvény (a továbbiakban: Kp.) 144. §-a szerinti felfüggesztése mellett a 22.K.32.542/2019/2. számú végzésében indítványozta a Kúria Önkormányzati Tanácsának eljárását az Ör. 8. § (3) bekezdés e) pontja jogszabály-ellenességének megállapítására, megsemmisítésére és az alkalmazási tilalom kimondására vonatkozóan.
[4] Az indítványozó álláspontja szerint az Ör. nem felel meg a Htv. 7. § g) pontjában foglaltaknak, mely jogszabályhely szerint 2017. január 1-től az adóalap fajtája, az adó mértéke, a rendeleti adómentesség és adókedvezmény úgy állapítható meg, hogy azok összességükben egyaránt megfeleljenek a helyi sajátosságoknak, az önkormányzat gazdálkodási követelményeinek és az adóalanyok széles körét érintően az adóalanyok teherviselő képességének.
[5] Az indítványozó kifejtette, hogy az adófizetési kötelezettség nem tölti be eredeti, a helyi közterhekhez a teherviselés arányában történő hozzájárulás funkcióját akkor, ha az kizárólag egy, a szabályozás alapján jól körülhatárolható adóalanyt céloz. Álláspontja szerint diszkriminatív a rendeletalkotás, amennyiben az önkormányzat az adó mértékét úgy igazítja egy meghatározott adózó viszonyaihoz, hogy az más adózót is érint ugyan, azonban de facto egy adózót céloz. A III. számú övezetben ugyanis – melyben a perbeli ingatlan található – a telkek nagy részére nem terjed ki a telekadó, mivel azok állami, illetve önkormányzati tulajdonban vannak. A tényleges telekadó fizetési kötelezettség alá eső területeken az önkormányzat által kivetett adó, több mint 95%-át a felperes köteles megfizetni, ezért – az indítványozó megítélése szerint – a speciális adómérték egyetlen adóalanyt céloz, azaz a szabályozás nem normatív jellegű.
[6] Az indítványozó hivatkozott továbbá arra, hogy az önkormányzat nem adta indokát – a szándéka szerint 2017. január 1. napjától bevezetett, ténylegesen 2018. január 1. napjától érvényesülő – a törvényi felső határt elérő (337 Ft/m²) jelentős adóemelésnek, a fejlesztési lehetőségekben ugyanis nem történt változás és továbbra sincs a területre érvényes kerületi szabályozási terv.
[7] A Kúria a Kp. 140. § (1) bekezdése alapján alkalmazandó 42. § (1) bekezdése szerint az érintett Önkormányzatot felhívta az indítványra vonatkozó nyilatkozata megtételére.
[8] Az Önkormányzat által előterjesztett védirat szerint a felperes egy hatalmas kiterjedésű adózási övezet nagyobb részét tulajdonolja, mint a többi tulajdonostárs, ebből következően a teljes övezetet érintő adóteherből terület-arányosan több adó fizetésére köteles, mint tulajdonostársai.
[9] Előadta továbbá, hogy az Ör. 2016. évi 231. számú rendelettervezeti előterjesztésének indokolása szerint a vitatott terület egyedi jellemzőkkel bír, nagy része beépítetlen terület (volt), nagysága, városközponthoz közelisége jelentős ingatlanpiaci potenciált jelent. A már beépített területeken a vízfelület közelsége szintén kuriózumot jelenthet az ingatlanpiaci befektetők számára. A terület sajátos infrastruktúrája (vízi-, vasúti-, teherforgalom), földrajzi elhelyezkedése és gazdasági lehetőségei révén Csepel többi területéhez képest előnyösebb paraméterekkel bír. Az önkormányzat – a gazdasági válságot követően – az új építésű lakások ÁFA tartalmának kormányzati csökkentése okán bekövetkezett lakócélú ingatlanfejlesztési piaci felfutásra is figyelemmel döntött úgy, hogy 2017-től kezdődően az ingatlanfejlesztésre speciálisan alkalmas (jellemzően be nem épített) területekre különös adómértéket állapít meg.
[11] A Kúria Önkormányzati Tanácsa az indítványt a Kp. 141. § (2) bekezdése alapján bírálta el. Az indítvánnyal érintett Ör. sérelmezett 8. § (3) bekezdés e) pontjának rendelkezése a következő.
„(3) Az adó évi mértéke: e) a III. számú övezet területén 337.- Ft/m2.”
A Htv. 7. § g) pontjában foglaltak szerint „az önkormányzat adómegállapítási jogát korlátozza az, hogy az adóalap fajtáját, az adó mértékét, a rendeleti adómentességet és adókedvezményt úgy állapíthatja meg, hogy azok összességükben egyaránt megfeleljenek a helyi sajátosságoknak, az önkormányzat gazdálkodási követelményeinek és az adóalanyok széles körét érintően az adóalanyok teherviselő képességének.”
[12] A Kúria Önkormányzati Tanácsának először abban kérdésben kell állást foglalnia, hogy az Ör. szabályozása megfelel-e a normativitás követelményének.
[13] A Kúria az iratok alapján megállapította, hogy az övezetben tényleges telekadó fizetési kötelezettség összesen 796.595 m2 terület esetében áll fenn (a III. számú övezethez tartozó ingatlanok összterülete 2.103.683 m²). Ebből felperes tulajdonát több önálló telekingatlan alapján 757.551 m2 telekadó köteles terület képezi, a további megközelítőleg 40.000 m2 területnek (összesen 60 ingatlan) más tulajdonosa(i) van(nak).
[14] A normativitás és ezzel együtt a diszkrimináció kérdésével kapcsolatban a Kúria több határozatában foglalkozott. Az indítványozó által is hivatkozott Köf.5010/2018/3. számú határozatában azt állapította meg, hogy az Ör. és a Htv. mentességi szabályai által olyan jogi helyzet keletkezik, ami alapján adófizetési kötelezettség az Ör. által képzett homogén csoportot közteherviselési szempontból indokolhatatlanul és egy alanyra kiterjedően megkülönböztetően differenciálja. Ennek következtében az a szabályozás, amelyik adott építési övezet telektulajdonosai közül, a megszabott mentességi okoknak nem megfelelő helyzete folytán egyetlen jogalany, meghatározott adótárgy alapján való egyedüli kötelezésére épül, sérti az egyenlő bánásmódról és az esélyegyenlőség előmozdításáról szóló 2003. évi CXXV. törvény (Etv.) 9. §-át.
[15] A Kúria megállapította, hogy a jelen esetben az Ör. által létrehozott olyan homogén csoportról, amely viszonyítási alap lenne az adófizetésre kötelezett vonatkozásban, nem beszélhetünk, azaz hiányzik az összehasonlítás alapja, amelyre tekintettel a diszkrimináció egyáltalán vizsgálható lenne. Ezzel, valamint a normativitással összefüggésben a Kúria hangsúlyosan mutat rá a fent hivatkozott Köf.5010/2018/3. számú határozat alábbi fordulatára: „a mentességi okoknak nem megfelelő helyzete folytán egyetlen jogalany, meghatározott adótárgy alapján való egyedüli kötelezésére épül.” Jelen ügyben egyrészt nem „meghatározott adótárgyról” van szó, hanem minden olyan adótárgyról (telekről), amely nem részesül adómentességben, mert nem magánszemély tulajdonában álló beépítetlen telek. Nem befolyásolja a rendelet normativitását az, hogy ezek a mentességben nem részesülő telkek egy (vagy több) címzett tulajdonában állnak-e. (Köf.5008/2019/4.)
[16] A Kúria kiemeli továbbá, hogy az érintett övezetben megközelítőleg 40.000 m2 területnek (további 60 ingatlan) más tulajdonosa(i) van(nak), azaz nem „egyetlen adóköteles jogalanyra” vonatkozik a szabályozás.
[17] Az a tény, hogy az érintett adóköteles területekre kivetett telekadó több mint 95%-át egyetlen adóalany (a felperes) köteles megfizetni nem a vonatkozó szabályozás diszkriminatív jellegének következménye, hanem az érintett terület adott időszakban (adóévben) fennálló tulajdonosi szerkezetéből fakad. A Köf.5021/2015/7. számú határozat elvi tartalmában a Kúria kimondta, hogy a jogszabályi absztrakció szintjén nem válik kirívóan eltúlzottá, azaz törvénysértővé az adómérték azért, mert az adózót több, egyenként nagyobb kiterjedésű telke után magasabb évi adókötelezettség terheli. Az arányos mértékű, a hasonló helyzetben lévő – homogén csoportba tartozó – adózókat egyenlően terhelő adó nem minősíthető az adózó tevékenységét közvetetten és nem adóztatási jelleggel befolyásoló gazdasági szabályozó eszköznek.
[18] A fentiekre tekintettel a Kúria megállapította, hogy az Ör. vitatott rendelkezése megfelel a normativitás követelményének és a szabályozás nem diszkriminatív jellegű. E tekinteteben tehát az Ör. nem jogszabálysértő.
[19] A Kúriának mindezeket követően abban a kérdésben kellett állást foglalnia, hogy jogszerű-e a telekadó mértékének indítványban foglaltak szerinti „jelentős emelése”.
[20] Az iratok alapján megállapítható, hogy a felperes tulajdonában álló ingatlanok 2018. január 1-től kerültek a III. számú övezetbe és ezzel változott (nőtt több mint a kétszeresére) a telkek után fizetendő adó mértéke. Az indítványból és korábbi kúriai ítéletekből (Kfv.V.35.309/2018/21., Kfv.I.35304/2018., Kfv.I.35.308/2018.) az olvasható ki, hogy a jogalkotó önkormányzat szándéka szerint, a vitatott felperesi területek már 2017. január 1-től a település azon részébe tartoztak volna, ahol az adó mértéke 335.- Ft/m2 volt. A normavilágosság hiányára hivatkozva azonban a fenti kúriai ítéletek kimondták, hogy a felperesi ingatlanokra nem vonatkozik (egyértelműen) a szabályozás. Így az önkormányzat 2018. január 1-től módosította a helyi adókról szóló rendeletét, mely szerint a III. számú övezetben található ingatlanok után 337.- Ft/m2 a fizetendő adó, a vitatott felperesi ingatlanokat pedig ebbe az övezetbe sorolta.
[21] A Kúria az indítványozó által hivatkozott Köf.5038/2015/4. számú határozatában rögzítette, hogy a helyi sajátosságokat az adómértékben is megjelenítő szabályozás nem volt törvényesnek tekinthető abban az esetben, amikor az önkormányzat egyik adóévről a másikra, a díjövezetek átalakítása mellett egy díjövezetre nézve – értékelhető indok nélkül – többszörösére emelte az adómértéket. E döntés szerint nem volt olyan „helyi sajátosságként” értékelhető, a kérdéses belterületi telkek esetében bekövetkezett változás, körülmény, amely az önkormányzati gazdasági érdekeken túl azt alátámasztotta volna.
[22] A Kúria nem osztja az indítványozó álláspontját, mely szerint az önkormányzat nem indokolta a telekadó „jelentős megemelését”. A Kúria rögzíti egyrészt, hogy az adó mértékének indítványban állított emelésére 2017. január 1-től került sor, a perbeli adókötelezettség pedig a 2018. évre vonatkozik, ebben az évben 2 Ft/m2, azaz az 1%-ot el sem érő adóemelésre került sor. A Kúria megállapította továbbá, hogy a rendelettervezeti előterjesztés tartalmazta az adómérték emelésének indokait (a telkek elhelyezkedése és gazdasági lehetőségei révén Csepel többi területéhez képest előnyösebb paraméterekkel rendelkező, az ingatlanfejlesztésre speciálisan alkalmas jellemzően be nem épített terület). Éppen az indítványozó nem támasztotta alá azt a megállapítását, mely szerint „az érintett telkekkel összefüggésben nem történt olyan változás, mely az adó összegének – korábbihoz képest megvalósított – jelentős mértékű megemelését indokolja.” A Kp. 143. § (2) bekezdése d) pontja szerinti követelmény, hogy az önkormányzati rendelet más jogszabályba ütközésének vizsgálatára irányuló indítványnak tartalmaznia kell annak okát, hogy az indítványozó az adott rendelkezést miért tartja jogszabálysértőnek.
[23] A Kúria a fentiekkel összefüggésben utal arra is, hogy az a tény, miszerint az adott övezetre nincs hatályos kerületi szabályozási terv, önmagában nem jelenti az adóemelés Htv. 7. § g) pontjába ütközését.
[24] A felperesi ingatlanok III. számú övezetbe történő átsorolásával kapcsolatban a Kúria ismételten utal a rendelettervezeti előterjesztés indokolására, amely világosan tartalmazza azt, hogy a vitatott terület egyedi jellemzőkkel bír, nagy része beépítetlen terület (volt), nagysága, városközponthoz közelisége jelentős ingatlanpiaci potenciált jelent. A Kúria osztja az önkormányzat álláspontját a tekintetben, hogy a felperesi ingatlan mindazokkal a jellemzőkkel rendelkezik, melyekkel a III. számú övezetbe tartozó telkek (vízfelület közelsége, sajátos infrastruktúra), és gazdasági lehetőségei révén Csepel többi területéhez képest előnyösebb paraméterekkel bír. Azt pedig az indítványozó sem vitatta az indítványában, hogy e speciális jellemzőkkel rendelkező ingatlanokra az általánostól eltérő, a helyi sajátosságokra figyelemmel meghatározott adómérték megállapítása nem jogszabálysértő.
[25] Mindezekre tekintettel, mivel az Ör. rendelkezése az indítványban hivatkozottak szerint nem ellentétes a Htv. 7. § g) pontjával, és az indítvány rendelkező részében ugyan felhívott, de az indokolásban meg sem jelölt és semmilyen módon nem indokolt Alaptörvény XV. és XXX. cikkével, a Kúria Önkormányzati Tanácsa az indítványt a Kp. 142. § (2) bekezdése alapján elutasította.
[26] Az adómértéket nem teszi törvénysértővé önmagában az a tény, hogy az adóalanyt az azonos övezetben lévő, más adóalanyok tulajdonát képező ingatlanoknál nagyobb kiterjedésű telke miatt magasabb évi adófizetési kötelezettség terheli. Nem jelenti a szabályozás diszkriminatív jellegét az, ha az érintett adóköteles területekre kivetett – több adóalanyt érintő – telekadó több mint 95%-át egyetlen adóalany az érintett terület adott időszakban (adóévben) fennálló tulajdonosi szerkezete miatt köteles megfizetni.

matches: bíróság Bíróság Kúria Kúria Kúria Kúria Kúria Kúria Kúria Kúria Kúria Kúria Kúria Kúria Kúria Kúria Kúria Kúria Kúria Kúria Kúria


text:
A BÍRÓSÁG ÍTÉLETE (hetedik tanács) - PDF
A BÍRÓSÁG ÍTÉLETE (hetedik tanács)
Download "A BÍRÓSÁG ÍTÉLETE (hetedik tanács)"
Etelka Kovács
1 HU A BÍRÓSÁG ÍTÉLETE (hetedik tanács)
2 I ÍTÉLET C-519/12. SZ. ÜGY október 17. * Joghatóság, valamint a határozatok elismerése és végrehajtása polgári és kereskedelmi ügyekben 44/2001/EK rendelet Különös joghatóságok Az 5. cikk 1. pontjának a) alpontja A»szerződéses igény«fogalma A C-519/12. sz. ügyben, az EUMSZ 267. cikk alapján benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem tárgyában, amelyet a Kúria (Magyarország) a Bírósághoz november 19-én érkezett, október 9-i határozatával terjesztett elő az előtte az OTP Bank Nyilvánosan Működő Részvénytársaság és a Hochtief Solution AG között folyamatban lévő eljárásban, A BÍRÓSÁG (hetedik tanács), tagjai: G. Arestis, tanácselnökként eljáró bíró, J.-C. Bonichot (előadó) és A. Arabadjiev bírák, főtanácsnok: M. Wathelet, hivatalvezető: A. Calot Escobar, tekintettel az írásbeli szakaszra, figyelembe véve a következők által előterjesztett észrevételeket: a Hochtief Solution AG képviseletében Éless T. ügyvéd, a magyar kormány képviseletében Fehér M. és Szíjjártó K., meghatalmazotti minőségben, a német kormány képviseletében T. Henze és J. Kemper, meghatalmazotti minőségben, az Európai Bizottság képviseletében Sipos A. és A.-M. Rouchaud-Joët, meghatalmazotti minőségben, * Az eljárás nyelve: magyar. I - 2
3 OTP BANK tekintettel a főtanácsnok meghallgatását követően hozott határozatra, miszerint az ügy elbírálására a főtanácsnok indítványa nélkül kerül sor, meghozta a következő Ítéletet 1 Az előzetes döntéshozatal iránti kérelem a polgári és kereskedelmi ügyekben a joghatóságról, valamint a határozatok elismeréséről és végrehajtásáról szóló, december 22-i 44/2001/EK tanácsi rendelet (HL L 12., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 19. fejezet, 4. kötet, 42. o.; helyesbítések: HL L 242., 6. o., HL L 124., 47. o.) 5. cikke 1. pontja a) alpontjának értelmezésére vonatkozik. 2 E kérelmet az OTP Bank Nyilvánosan Működő Részvénytársaság (a továbbiakban: OTP Bank), Magyarországon letelepedett bank és a Hochtief Solution AG (a továbbiakban: Hochtief), azon németországi székhelyű társaság között folyamatban lévő eljárásban terjesztették elő, amelytől az OTP Bank a Magyarországon letelepedett Mélyépítő Budapest Építőipari, Kivitelező, Beruházó és Tervező Korlátolt Felelősségű Társaság (a továbbiakban: adós társaság) részére adott kölcsön visszafizetését követeli, mely utóbbi tőkéjében a Hochtief 2006-ban több mint 75%-os részesedést szerzett. Jogi háttér Az uniós jog 3 A 44/2001 rendelet (2) preambulumbekezdésének szövege a következő: A joghatóságra és a határozatok elismerésére vonatkozó nemzeti jogszabályok között fennálló egyes különbségek akadályozzák a belső piac megfelelő működését. A polgári és kereskedelmi ügyekben az e rendelet hatálya alá tartozó tagállamok határozatainak gyors és egyszerű elismerése és végrehajtása céljából elengedhetetlenül szükségesek a joghatósági összeütközésre vonatkozó szabályok egységesítésére és az alaki követelmények egyszerűsítésére irányuló rendelkezések. 4 Az említett rendelet (11) preambulumbekezdése értelmében: A joghatósági szabályoknak nagymértékben kiszámíthatóknak kell lenniük, és azt az elvet kell követniük, hogy a joghatóságot általában az alperes lakóhelye alapozza meg, és a joghatóságnak ezen az alapon mindenkor megállapíthatónak kell lennie, kivéve egyes pontosan meghatározott eseteket, amelyekben a per tárgya vagy a felek szerződéses szabadsága eltérő joghatósági okot kíván meg. [ ] I - 3
4 I ÍTÉLET C-519/12. SZ. ÜGY 5 Ugyanezen rendelet 1. cikke előírja: (1) E rendeletet polgári és kereskedelmi ügyekben kell alkalmazni a bíróság jellegére való tekintet nélkül. E rendelet nem terjed ki különösen az adó-, vámvagy közigazgatási ügyekre. (2) E rendelet nem vonatkozik: [ ] b) csődeljárásra, fizetésképtelen társaságok vagy más jogi személyek felszámolására vonatkozó eljárásokra, csődegyezségre, kényszeregyezségre és hasonló eljárásokra; [ ] 6 A 44/2001 rendelet II. fejezetének Általános rendelkezések címet viselő 1. szakasza alatt található 2. cikk (1) bekezdése kimondja: E rendelet rendelkezéseire is figyelemmel valamely tagállamban lakóhellyel rendelkező személy, állampolgárságára való tekintet nélkül, az adott tagállam bíróságai előtt perelhető. 7 A 44/2001 rendeletnek a fent említett II. fejezet Különös joghatóság című 2. szakaszában található 5. cikke ekként rendelkezik: Valamely tagállamban lakóhellyel rendelkező személy más tagállamban perelhető: 1. a) ha az eljárás tárgya egy szerződés vagy egy szerződéses igény, akkor a vitatott kötelezettség teljesítésének helye szerinti bíróság előtt; [ ] 3. jogellenes károkozással, jogellenes károkozással egy tekintet alá eső cselekménnyel vagy ilyen cselekményből fakadó igénnyel kapcsolatos ügyekben annak a helynek a bírósága előtt, ahol a káresemény bekövetkezett vagy bekövetkezhet; [ ] 8 A 44/2001 rendeletnek a fent említett II. fejezet Kizárólagos joghatóság című 6. szakaszában található 22. cikke az alábbiak szerint rendelkezik: A lakóhelyre való tekintet nélkül a következő bíróságok kizárólagos joghatósággal rendelkeznek: [ ] I - 4
5 OTP BANK olyan eljárásra, amelynek tárgya társaság vagy más jogi személy, illetve természetes vagy jogi személyek társulásának érvénytelensége vagy megszűnése, létesítő okiratának érvényessége vagy ezek szervei határozatának érvényessége, annak a tagállamnak a bírósága, ahol a társaság, jogi személy vagy társulás székhelye található. A székhely meghatározásának tekintetében a bíróságnak saját nemzetközi magánjogi szabályait kell alkalmaznia; [ ] A magyar jog 9 A gazdasági társaságokról szóló évi CXLIV. törvény (a továbbiakban: gazdasági társaságokról szóló törvény) a, amely az alapügy tényállásának megvalósulása idején alkalmazandó volt, az alábbiak szerint rendelkezik: (1) A jelentős, többségi, illetve a közvetlen irányítást biztosító befolyás fennállását az annak létrejöttét követő harminc napon belül a befolyással rendelkező köteles bejelenteni az ellenőrzött társaság székhelye szerint illetékes cégbíróságnak; a bejelentéssel egyidejűleg gondoskodik a befolyásszerzés tényének és mértékének a Cégközlönyben való közzétételéről. [ ] (3) Az uralkodó tagot a többségi, illetve közvetlen irányítást biztosító befolyásnak az (1) bekezdésben meghatározott bejelentési kötelezettség késedelmes teljesítése vagy elmulasztása esetén, az ellenőrzött társaság felszámolása során ha az ellenőrzött társaság vagyona a hitelezők kielégítésére nem nyújt fedezetet annak a bejelentés teljesítéséig felmerült tartozásaiért teljes és korlátlan felelősség terheli. Az alapeljárás és az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdés 10 Az OTP Bank 2002-ben szerződéseket kötött az adós társasággal, amelyek alapján hitelkereteket tartott az utóbbi rendelkezésére ban a Hochtief az utóbbi társaságban több mint 75%-os részesedést szerzett. A Hochtief tájékoztatta az OTP Bankot e részesedésszerzésről, azonban nem jelentette be ezen ügyletet az adós társaság cégjegyzékét vezető cégbíróságnak, és közleményt sem tett közzé róla a Cégközlönyben ben az adós társaság ellen felszámolási eljárás indult, amelynek keretében nem volt képes az OTP Bankkal szemben fennálló tartozása teljes összegének visszafizetésére. 13 Az OTP Bank ezért keresetet terjesztett elő a Fővárosi Bíróság előtt a Hochtief ellen az utóbbinak arra való kötelezése céljából, hogy fizesse meg az adós társaság I - 5
6 I ÍTÉLET C-519/12. SZ. ÜGY tartozását a kezelési költségekkel és az ügyleti kamatokkal együtt. Keresetét az alapügy tényállásának megvalósulása idején hatályos, gazdasági társaságokról szóló törvényre alapította, amely úgy rendelkezik, hogy a valamely társaságban megszerzett többségi, illetve a közvetlen irányítást biztosító befolyást az annak létrejöttét követő harminc napon belül a befolyással rendelkező köteles bejelenteni az ellenőrzött társaság székhelye szerint illetékes cégbíróságnak, és a bejelentéssel egyidejűleg köteles a Cégközlönyben közleményt közzétenni annak terhe mellett, hogy az irányított társaság esetleges felszámolása esetén helyt kell állnia annak tartozásaiért. 14 A Hochtief azonban joghatósági kifogást terjesztett elő, amelynek az említett bíróság helyt adott. A másodfokon eljáró Fővárosi Ítélőtábla ezen ítéletet hatályon kívül helyezte azzal az indokkal, hogy a magyar bíróság alapíthatja a joghatóságát a 44/2001 rendelet 5. cikke 1. pontjának a) alpontjára, és az ügyet visszautalta az elsőfokú bíróság elé, amely ítéletében a Hochtiefet a kezelési költségektől és az ügyleti kamatoktól eltekintve a követelt összeg megfizetésére kötelezte. A mindkét fél fellebbezése folytán meghozott ítélet az OTP Bank keresetét mint megalapozatlant elutasította, az OTP Bank ezt követően felülvizsgálati kérelmet terjesztett elő a kérdést előterjesztő bíróság előtt. 15 A Kúria mivel kétségei merültek fel a 44/2001 rendelet 5. cikke 1. pontjának a) alpontja szerinti joghatóságának fennállása kapcsán e körülmények között az eljárás felfüggesztéséről határozott, és előzetes döntéshozatal céljából a következő kérdést terjesztette a Bíróság elé: A [44/2001] rendelet [5. cikke l. pontjának a) alpontja] szerinti szerződéses igénynek minősül-e az a követelés, amit a közvetlen szerződéses kapcsolatban nem álló felek közül [az OTP Bank] támaszt [az OTP Banktól] hitelt felvevő gazdasági társaságnak a perbeli időszakban közvetlen irányítást biztosító befolyással rendelkező (külföldi honosságú) tagja ellen arra hivatkozással, hogy az utóbbi társaság az ellenőrzött társaság tartozásaiért helytállni köteles? Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdésről 16 Kérdésével a kérdést előterjesztő bíróság lényegében arra kíván választ kapni, hogy a 44/2001 rendelet 5. cikke l. pontjának a) alpontja szerinti szerződéses igénnyel kapcsolatosnak minősül-e az olyan jogvita, mint amelyről az alapügyben is szó van, ahol a nemzeti jogszabály valamely jogi személyt helytállásra kötelez az ellenőrzése alatt álló társaság tartozásaiért abban az esetben, ha az említett jogi személy elmulasztott eleget tenni a szóban forgó társaságban történő, irányítást biztosító befolyásszerzést követően keletkező bejelentési kötelezettségeknek. 17 Elöljáróban meg kell állapítani, hogy jóllehet az OTP Bank azért indított keresetet, mert a Magyarországon letelepedett adós társaság nem volt képes a felszámolási eljárás keretében megfizetni tartozásait, az alapeljárás nem tűnik úgy, I - 6
7 OTP BANK mint amely a 44/2001 rendelet 1. cikke (2) bekezdése b) pontjának, azaz azon rendelkezésnek a hatálya alá tartozna, amely kizárja a rendelet hatálya alól a csődeljárásra, fizetésképtelen társaságok vagy más jogi személyek felszámolására vonatkozó eljárásokat, a csődegyezséget, a kényszeregyezséget és hasonló eljárásokat. 18 Az OTP Bank keresete ugyanis nem látszik közvetlenül az említett felszámolási eljárás keretében alkalmazandó szabályokon alapulónak, és ezért nem tűnik az adós társaság ellen folyamatban lévő felszámolási eljárásba szorosan illeszkedőnek, amit azonban a kérdést előterjesztő bíróság feladata vizsgálni (lásd ebben az értelemben különösen a C-147/12. sz. ÖFAB-ügyben július 18-án hozott ítélet [az EBHT-ban még nem tették közzé] 24. és 25. pontját). 19 Szintén meg kell állapítani, hogy a 44/2001 rendelet 22. cikkének 2. pontja, amely kimondja, hogy a lakóhelyre való tekintet nélkül kizárólagos joghatósággal rendelkezik annak a tagállamnak a bírósága, ahol a társaság vagy jogi személy székhelye található, az alapügyben nem alkalmazható, mivel e rendelkezés kizárólag olyan eljárásokra vonatkozik, amelyek tárgya az ilyen társaság vagy más jogi személy érvényessége, érvénytelensége vagy megszűnése, illetve ezek szervei határozatának érvényessége. 20 Azon kérdést illetően, hogy a kérdést előterjesztő bíróság megállapíthatja-e joghatóságát a 44/2001 rendelet 5. cikke l. pontjának a) alpontja alapján, először is emlékeztetni kell arra, hogy a Bíróság állandó ítélkezési gyakorlatával összhangban az említett rendelkezésben szereplő szerződéses igény fogalmát önálló módon, e rendelet keletkezésére, célkitűzéseire és rendszerére figyelemmel kell értelmezni (lásd különösen a fent hivatkozott ÖFAB-ügyben hozott ítélet 27. pontját). 21 Azt is meg kell említeni, hogy mivel a 44/2001 rendelet a tagállamok viszonyában az új tagállamoknak az alábbi egyezményhez való csatlakozásáról szóló későbbi egyezményeivel módosított, a polgári és kereskedelmi ügyekben a joghatóságról és a határozatok végrehajtásáról szóló szeptember 27-i egyezmény (HL L 299., 32. o.; a továbbiakban: Brüsszeli Egyezmény) helyébe lépett, a Bíróság által az ezen egyezmény rendelkezéseire vonatkozóan adott értelmezés az említett rendelet rendelkezéseire is érvényes, amennyiben ezen közösségi jogszabályok rendelkezései egyenértékűnek tekinthetők (lásd ebben az értelemben a fent hivatkozott ÖFAB-ügyben hozott ítélet 28. pontját). 22 Ily módon a 44/2001 rendelet 5. cikke 1. pontja a) alpontjának, amelynek a szövege megegyezik a Brüsszeli Egyezmény 5. cikke 1. pontjának szövegével, ugyanolyan hatályt kell tulajdonítani, mint az utóbbinak (lásd ebben az értelemben különösen a C-533/07. sz., Falco Privatstiftung és Rabitsch ügyben április 23-án hozott ítélet [EBHT 2009., I o.] 56. pontját). I - 7
8 I ÍTÉLET C-519/12. SZ. ÜGY 23 E tekintetben a Bíróság már korábban kimondta, hogy az olyan különös joghatósági szabályokat, mint amelyek a 44/2001 rendelet 5. cikke l. pontjának a) alpontjában szerepelnek, szigorúan kell értelmezni (a fent hivatkozott ÖFAB-ügyben hozott ítélet 31. pontja), és az e rendelkezésben található szerződéses igény kifejezés nem értelmezhető úgy, mint amely olyan helyzetre vonatkozik, amelyben nem áll fenn egyik fél részéről a másik felé szabadon vállalt kötelezettség (lásd a C-26/91. sz. Handte-ügyben június 17-én hozott ítélet [EBHT 1992., I o.] 15. pontját; a C-51/97. sz., Réunion européenne és társai ügyben október 27-én hozott ítélet [EBHT 1998., I o.] 17. pontját; a C-334/00. sz. Tacconi-ügyben szeptember 17-én hozott ítélet [EBHT 2002., I o.] 23. pontját; a C-265/02. sz. Frahuil-ügyben február 5-én hozott ítélet [EBHT 2004., I o.] 24. pontját; a C-27/02. sz. Engler-ügyben január 20-án hozott ítélet [EBHT 2005,. I-481. o.] 50. pontját, és a fent hivatkozott ÖFAB-ügyben hozott ítélet 33. pontját). 24 Az alapügyben mind az előzetes döntéshozatalra utaló határozatból, mind pedig a Bíróság elé terjesztett észrevételekből következik, hogy a Hochtief nem szerepelt félként azon szerződésekben, amelyek alapján az OTP Bank hitelkereteket tartott az adós társaság rendelkezésére, és amely szerződésekből az utóbbi tartozásai eredtek. Ezenkívül a Hochtief e tartozások megfizetésére csak olyan jogszabály megsértése miatt volt köteles, amely bejelentési kötelezettségeket rótt rá az említett társaságban történő olyan részesedés megszerzését követően, amely lehetővé tette számára annak ellenőrzését. 25 Tehát a jelen ügyben, olyan helyzetben, ahol a kérdést előterjesztő bíróság szerint nem áll fenn olyan közvetlen szerződéses viszony az OTP Bank és a Hochtief között, amely előidézte volna az adós társaságot terhelő tartozásokat, az OTP Bank által a Hochtief ellen előterjesztett kereset nem lehet a 44/2001 rendelet 5. cikke 1. pontjának a) alpontja értelmében vett szerződéses igényekkel kapcsolatos (lásd analógia útján a fent hivatkozott Tacconi-ügyben hozott ítélet pontját). 26 Jóllehet a kérdést előterjesztő bíróság által a Bíróság elé terjesztett kérdés nem vonatkozott arra, hogy alapíthatja-e joghatóságát a 44/2001 rendelet valamely más rendelkezésére, különösen 5. cikkének 3. pontjára, hangsúlyozni kell, hogy e rendelkezés szerint a valamely tagállamban lakóhellyel rendelkező személy más tagállamban perelhető jogellenes károkozással, jogellenes károkozással egy tekintet alá eső cselekménnyel vagy ilyen cselekményből fakadó igénnyel kapcsolatos ügyekben annak a helynek a bírósága előtt, ahol a káresemény bekövetkezett vagy bekövetkezhet, és hogy a Bíróság állandó ítélkezési gyakorlata szerint a jogellenes károkozással, jogellenes károkozással egy tekintet alá eső cselekménnyel vagy ilyen cselekményből fakadó igénnyel kapcsolatos ügyek e rendelkezés szerinti fogalma magában foglalja az összes olyan kérelmet, amely az alperes felelősségének megállapítására irányul, és amely nem kapcsolódik az említett rendelet 5. cikke 1. pontjának a) alpontja szerinti szerződéses igényhez I - 8
9 OTP BANK (lásd ebben az értelemben a fent hivatkozott ÖFAB-ügyben hozott ítélet 32. pontját és az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlatot). 27 Következésképpen az előterjesztett kérdésre azt a választ kell adni, hogy nem tekinthető a 44/2001 rendelet 5. cikke l. pontjának a) alpontja értelmében vett szerződéses igénnyel kapcsolatosnak az olyan jogvita, mint amelyről az alapügyben is szó van, ahol a nemzeti jogszabály valamely személyt helytállásra kötelez az ellenőrzése alatt álló társaság tartozásaiért abban az esetben, ha az említett személy elmulasztott eleget tenni a szóban forgó társaságban történő, irányítást biztosító befolyásszerzést követően keletkező bejelentési kötelezettségeknek. A költségekről 28 Mivel ez az eljárás az alapeljárásban részt vevő felek számára a kérdést előterjesztő bíróság előtt folyamatban lévő eljárás egy szakaszát képezi, ez a bíróság dönt a költségekről. Az észrevételeknek a Bíróság elé terjesztésével kapcsolatban felmerült költségek, az említett felek költségeinek kivételével, nem téríthetők meg. A fenti indokok alapján a Bíróság (hetedik tanács) a következőképpen határozott: Nem tekinthető a polgári és kereskedelmi ügyekben a joghatóságról, valamint a határozatok elismeréséről és végrehajtásáról szóló, december 22-i 44/2001/EK tanácsi rendelet 5. cikke l. pontjának a) alpontja értelmében vett szerződéses igénnyel kapcsolatosnak az olyan jogvita, mint amelyről az alapügyben is szó van, ahol a nemzeti jogszabály valamely személyt helytállásra kötelez az ellenőrzése alatt álló társaság tartozásaiért abban az esetben, ha az említett személy elmulasztott eleget tenni a szóban forgó társaságban történő, irányítást biztosító befolyásszerzést követően keletkező bejelentési kötelezettségeknek. Aláírások I - 9
A BÍRÓSÁG ÍTÉLETE (hetedik tanács) 2013. május 16. *
A BÍRÓSÁG ÍTÉLETE (hetedik tanács) 2013. május 16. * A jogalap nélkül fizetett hozzáadottérték-adó egésze visszatérítésének az elmulasztása A héa-visszatérítést a héának egy harmadik félre történő áthárítása
A BÍRÓSÁG ÍTÉLETE (első tanács) 2012. július 5. *
A BÍRÓSÁG ÍTÉLETE (első tanács) 2012. július 5. * Polgári ügyekben folytatott igazságügyi együttműködés Fizetésképtelenségi eljárás 1346/2000/EK rendelet Az 5. cikk (1) bekezdése Időbeli hatály Olyan államban
A BÍRÓSÁG VÉGZÉSE (kilencedik tanács) október 10. *
A BÍRÓSÁG VÉGZÉSE (kilencedik tanács) 2013. október 10. * Előzetes döntéshozatal iránti kérelem EUMSZ 45. cikk Munkavállalók szabad mozgása Olyan nemzeti szabályozás, amely a külföldi rendszámú gépjármű
A TÁRGYALÁSRA KÉSZÍTETT JELENTÉS *
A TÁRGYALÁSRA KÉSZÍTETT JELENTÉS * Fizetésképtelenségi eljárás Az 1346/2000/EK rendelet 5. cikke (1) bekezdésének időbeli hatálya A szóban forgó dologi jog tárgyának fekvése szerinti tagállamban olyan
A BÍRÓSÁG ÍTÉLETE (harmadik tanács) 2010. szeptember 30.(*)
A BÍRÓSÁG ÍTÉLETE (harmadik tanács) 2010. szeptember 30.(*) Hatodik HÉA-irányelv 2006/112/EK irányelv Az előzetesen megfizetett adó levonásának joga Új tagállami szabályozás A számla tartalmára vonatkozó
Page 1 of 5 FONTOS JOGI KÖZLEMÉNY: Ezen honlapon található információk szerzői jogvédelem alatt állnak és azok alapján minden jogi felelősség kizárt. A BÍRÓSÁG ÍTÉLETE (második tanács) 2009. június 11.(*)
tagjai: A. Arabadjiev, a hatodik tanács elnöke, a hetedik tanács elnökeként eljárva, C. Lycourgos (előadó) és J.-C.
A BÍRÓSÁG ÍTÉLETE (hetedik tanács) 2015. október 29.(*) Előzetes döntéshozatal iránti kérelem A hátrányos megkülönböztetés tilalmának elve EUMSZ 18. cikk Uniós polgárság EUMSZ 20. cikk Személyek szabad
A BÍRÓSÁG ÍTÉLETE (nagytanács) január 10. (*)
A BÍRÓSÁG ÍTÉLETE (nagytanács) 2006. január 10. (*) EK 234. cikk 93/13/EGK irányelv Fogyasztók Tisztességtelen szerződési feltételek Olyan nemzeti jogszabály, amelyet harmadik állam és az Európai Közösségek
A BÍRÓSÁG ÍTÉLETE (első tanács) 2013. július 11.(*)
A BÍRÓSÁG ÍTÉLETE (első tanács) 2013. július 11.(*) Gépjárműforgalom Felelősségbiztosítás 72/166/EGK irányelv A 3. cikk (1) bekezdése 84/5/EGK irányelv Az 1. cikk (4) bekezdésének első francia bekezdése
A BÍRÓSÁG ÍTÉLETE (nagytanács) 2014. február 5. *
A BÍRÓSÁG ÍTÉLETE (nagytanács) 2014. február 5. * Előzetes döntéshozatal iránti kérelem Közvetlen adók Letelepedés szabadsága A bolti kiskereskedelem árbevételére különadót kivető nemzeti adószabályozás
A BÍRÓSÁG ÍTÉLETE (harmadik tanács) 2010. július 15.(*)
A BÍRÓSÁG ÍTÉLETE (harmadik tanács) 2010. július 15.(*) Hatodik HÉA-irányelv 2006/112/EK irányelv Az előzetesen felszámított adó levonásának joga A számlán szereplő téves adatot a levonási jog elvesztésével
A BÍRÓSÁG ÍTÉLETE (első tanács) május 30.(*)
A BÍRÓSÁG ÍTÉLETE (első tanács) 2013. május 30.(*) 93/13/EGK irányelv A fogyasztókkal kötött szerződésekben alkalmazott tisztességtelen feltételek Valamely feltétel tisztességtelen jellegének a nemzeti
A BÍRÓSÁG ÍTÉLETE (első tanács) április 26.(*)
A BÍRÓSÁG ÍTÉLETE (első tanács) 2012. április 26.(*) 93/13/EGK irányelv A 3. cikk (1) és (3) bekezdése 6. és 7. cikk Fogyasztókkal kötött szerződések Tisztességtelen feltételek A szerződés eladó vagy szolgáltató
A BÍRÓSÁG VÉGZÉSE (tizedik tanács) 2013. május 16.(*)
A BÍRÓSÁG VÉGZÉSE (tizedik tanács) 2013. május 16.(*) Adózás Héa 2006/112/EK irányelv Az adósemlegesség elve Levonási jog Megtagadás Gyanús ügyletek Korábban elkövetett csalások Bizonyítási teher A C-444/12.
A BÍRÓSÁG ÍTÉLETE (nagytanács) január 10. *
2006. 01. 10-I ÍTÉLET - c-302/04. SZ. ÜGY A BÍRÓSÁG ÍTÉLETE (nagytanács) 2006. január 10. * A C-302/04. sz. ügyben, az EK 234. cikk alapján benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem tárgyában, amelyet
A BÍRÓSÁG ÍTÉLETE (első tanács) február 21.(*)
A BÍRÓSÁG ÍTÉLETE (első tanács) 2013. február 21.(*) 93/13/EGK irányelv A fogyasztókkal kötött szerződésekben alkalmazott tisztességtelen feltételek Valamely feltétel tisztességtelen jellegének a nemzeti
A BÍRÓSÁG ÍTÉLETE (első tanács) június 9.(*)
A BÍRÓSÁG ÍTÉLETE (első tanács) 2011. június 9.(*) Közös agrárpolitika 1782/2003/EK rendelet Nemzeti kiegészítő közvetlen támogatás A támogatás nyújtásának feltételei A C-115/10. sz. ügyben, az EUMSZ 267.
A BÍRÓSÁG ÍTÉLETE (nyolcadik tanács) 2013. március 7.(*)
A BÍRÓSÁG ÍTÉLETE (nyolcadik tanács) 2013. március 7.(*) Közösségi Vámkódex 137. cikk A Vámkódex végrehajtási rendelete 561. cikk, (2) bekezdés A behozatali vámok alóli teljes mentesség feltételei Olyan
A BÍRÓSÁG ÍTÉLETE (nagytanács) 2010. december 7.(*)
A BÍRÓSÁG ÍTÉLETE (nagytanács) 2010. december 7.(*) Joghatóság polgári és kereskedelmi ügyekben 44/2001/EK rendelet A 15. cikk (1) bekezdésének c) pontja és (3) bekezdése Joghatóság fogyasztói szerződések
A BÍRÓSÁG ÍTÉLETE (harmadik tanács) 2012. november 15.(*)
A BÍRÓSÁG ÍTÉLETE (harmadik tanács) 2012. november 15.(*) 2004/48/EK irányelv Bizonyítékok vizsgálatára vonatkozó szabályok valamely használati mintaoltalom megsemmisítése iránti kérelem ügyében eljáró
A BÍRÓSÁG ÍTÉLETE (harmadik tanács) 2012. szeptember 6.(*)
A BÍRÓSÁG ÍTÉLETE (harmadik tanács) 2012. szeptember 6.(*) Adózás Héa 2006/112/EK irányelv 9. cikk Az»adóalany«fogalma Levonási jog Megtagadás Az adósemlegesség elve Az egyéni vállalkozói nyilvántartásból
AZ EURÓPAI FIZETÉSI MEGHAGYÁSOS ELJÁRÁS GYAKORLATA. B u d a p e s t, s z e p t e m b e r 2 9.
AZ EURÓPAI FIZETÉSI MEGHAGYÁSOS ELJÁRÁS GYAKORLATA d r. R á k V i k t o r B u d a p e s t, 2 0 1 6. s z e p t e m b e r 2 9. végrehajtási jogcímhez jutás önálló, alternatív igényérvényesítési eljárás európai
A BÍRÓSÁG ÍTÉLETE (negyedik tanács) március 21.(*)
A BÍRÓSÁG ÍTÉLETE (negyedik tanács) 2013. március 21.(*) A szabadságon, a biztonságon és a jog érvényesülésén alapuló térség A tagállamok külső szárazföldi határain való kishatárforgalom 1931/2006/EK rendelet
A BÍRÓSÁG ÍTÉLETE (harmadik tanács) július 12.(*)
A BÍRÓSÁG ÍTÉLETE (harmadik tanács) 2012. július 12.(*) EUMSZ 49. cikk és EUMSZ 54. cikk Letelepedés szabadsága Az egyenértékűség és a tényleges érvényesülés elve Nemzetközi átalakulás Cégbejegyzés megtagadása
A BÍRÓSÁG ÍTÉLETE (első tanács) 2012. február 9.(*)
A BÍRÓSÁG ÍTÉLETE (első tanács) 2012. február 9.(*) Közúti közlekedés A menetíró készülék használatára vonatkozó szabályokkal kapcsolatos jogsértések A tagállamok arányos szankciók megállapítására irányuló
A BÍRÓSÁG ÍTÉLETE (negyedik tanács) szeptember 30.(*)
A BÍRÓSÁG ÍTÉLETE (negyedik tanács) 2010. szeptember 30.(*) Mezőgazdaság Közös agrárpolitika Támogatási rendszerek 1782/2003/EK rendelet 143ba. cikk Elkülönített cukortámogatás Nyújtás Az új tagállamok
A BÍRÓSÁG ÍTÉLETE (ötödik tanács) február 25.(*)
A BÍRÓSÁG ÍTÉLETE (ötödik tanács) 2010. február 25.(*) Közös agrárpolitika 2201/96/EK rendelet A feldolgozott gyümölcs- és zöldségtermékek piacának közös szervezése 1535/2003/EK rendelet A feldolgozott
C-59/00 sz. ügy. Bent Mousten Vestergaard kontra Spøttrup Boligselskab. (a Vestre Landsret előzetes döntéshozatal iránti kérelme)
C-59/00 sz. ügy Bent Mousten Vestergaard kontra Spøttrup Boligselskab (a Vestre Landsret előzetes döntéshozatal iránti kérelme) Az Eljárási Szabályzat 104. cikk (3) bekezdése Építési beruházásra irányuló
A BÍRÓSÁG ÍTÉLETE (harmadik tanács) július 21.(*)
A BÍRÓSÁG ÍTÉLETE (harmadik tanács) 2011. július 21.(*) Közös agrárpolitika Az EMOGA általi finanszírozás 1257/1999/EK és 817/2004/EK rendelet Közösségi vidékfejlesztési támogatás Agrár-környezetgazdálkodási
A BÍRÓSÁG VÉGZÉSE (negyedik tanács) 2006. február 9.(*)
A BÍRÓSÁG VÉGZÉSE (negyedik tanács) 2006. február 9.(*) Az eljárási szabályzat 104. cikke 3. -ának első bekezdése Az Európai Unióhoz való csatlakozás 77/388/EGK hatodik irányelv Időbeli hatály 33. cikk
A BÍRÓSÁG ÍTÉLETE (hetedik tanács) 2012. október 18.(*)
A BÍRÓSÁG ÍTÉLETE (hetedik tanács) 2012. október 18.(*) 2004/18/EK irányelv Építési beruházásra, árubeszerzésre és szolgáltatásnyújtásra irányuló közbeszerzési szerzıdések A 44. cikk, (2) bekezdése, valamint
http://curia.europa.eu/jurisp/cgi-bin/gettext.pl?where=&lang=hu&num=79948972c1...
Page 1 of 8 FONTOS JOGI KÖZLEMÉNY: Ezen honlapon található információk szerzői jogvédelem alatt állnak és azok alapján minden jogi felelősség kizárt. A BÍRÓSÁG ÍTÉLETE (első tanács) 2005. október 27.(*)
Debreceni Törvényszék 2012.EL.II.C.4/13. Tisztelt Kollégák!
Debreceni Törvényszék 2012.EL.II.C.4/13. Tisztelt Kollégák! I. Tájékoztatlak benneteket az Európai Unió Bíróságának fogyasztóvédelem tárgyában előzetes döntéshozatali eljárás során a nem magyar bíróságok
A BÍRÓSÁG ÍTÉLETE (negyedik tanács) február 3.(*)
A BÍRÓSÁG ÍTÉLETE (negyedik tanács) 2011. február 3.(*) Ügyvédek 89/48/EGK irányelv A legalább hároméves szakoktatást és szakképzést lezáró felsőfokú oklevelek elismerése 98/5/EK irányelv Az ügyvédi hivatásnak
Page 1 of 7 FONTOS JOGI KÖZLEMÉNY: Ezen honlapon található információk szerzői jogvédelem alatt állnak és azok alapján minden jogi felelősség kizárt. A BÍRÓSÁG ÍTÉLETE (harmadik tanács) 2005. december
A BÍRÓSÁG ÍTÉLETE (negyedik tanács) június 4.(*)
A BÍRÓSÁG ÍTÉLETE (negyedik tanács) 2009. június 4.(*) 93/13/EGK irányelv A fogyasztókkal kötött szerződésekben alkalmazott tisztességtelen feltételek Tisztességtelen feltétel joghatásai A nemzeti bíróságnak
A BÍRÓSÁG ÍTÉLETE (ötödik tanács) 2013. december 19. *
A BÍRÓSÁG ÍTÉLETE (ötödik tanács) 2013. december 19. * Héa 2006/112/EK irányelv 146. cikk Export-adómentességek 131. cikk Tagállamok által meghatározott feltételek Nemzeti jogszabály, amely előírja, hogy
Házasságban, társaságban - házastársi közös vagyon a cégben
Házasságban, társaságban - házastársi közös vagyon a cégben A Ptk.-ba beépült bírói gyakorlat Dr. Csűri Éva A vagyonközösséghez tartozó társasági részesedések megosztásának módja I. A gazdasági társasági
A BÍRÓSÁG ÍTÉLETE (ötödik tanács) június 13.(*)
A BÍRÓSÁG ÍTÉLETE (ötödik tanács) 2013. június 13.(*) Közbeszerzési szerződések 2004/18/EK irányelv A»közbeszerzési szerződés«fogalma Az 1. cikk (2) bekezdésének a) pontja Két területi vagy települési
A BÍRÓSÁG ÍTÉLETE (negyedik tanács) október 15.(*)
A BÍRÓSÁG ÍTÉLETE (negyedik tanács) 2009. október 15.(*) Építési beruházásra irányuló közbeszerzési szerződések odaítélési eljárásai A 2004/18/EK irányelv hatálybalépését követően, de az átültetésére rendelkezésre
A BÍRÓSÁG ÍTÉLETE (negyedik tanács) október 11.(*) Hatodik HÉA-irányelv A 33. cikk (1) bekezdése A»forgalmi adó«fogalma Helyi iparűzési adó
A BÍRÓSÁG ÍTÉLETE (negyedik tanács) 2007. október 11.(*) Hatodik HÉA-irányelv A 33. cikk (1) bekezdése A»forgalmi adó«fogalma Helyi iparűzési adó A C-283/06. és C-312/06. sz. egyesített ügyekben, az EK
SPC kiegészítő oltalmi tanúsítvány
SPC kiegészítő oltalmi tanúsítvány MIE konferencia Mátraháza, 2011. május 26-27. Szentpéteri Zsolt szabadalmi ügyvivő SPC 1.) Forgalomba hozatali engedélyekkel kapcsolatos problémák 2.) Vizsgálattal kapcsolatos
A BÍRÓSÁG ÍTÉLETE (harmadik tanács) 2010. december 2.(*)
A BÍRÓSÁG ÍTÉLETE (harmadik tanács) 2010. december 2.(*) Áruk szabad mozgása Közegészség Interneten történő kontaktlencse-forgalmazás Nemzeti szabályozás, amely a kontaktlencse-eladást kizárólag a gyógyászatisegédeszköz-szaküzletekben
A BÍRÓSÁG ÍTÉLETE (második tanács) október 21.(*)
A BÍRÓSÁG ÍTÉLETE (második tanács) 2010. október 21.(*) Büntetőügyekben folytatott rendőrségi és igazságügyi együttműködés 2001/220/IB kerethatározat A sértett jogállása a büntetőeljárásban A»sértett«fogalma
A kis értékű követelések európai eljárása. A Parlament és a Tanács 861/2007/EK Rendelete
A kis értékű követelések európai eljárása A Parlament és a Tanács 861/2007/EK Rendelete Célja: - a hozzáférés megkönnyítése - a jogviták rendezésének egyszerűsítése, gyorsítása - az ítéletek elismerésének
í t é l e t e t : I n d o k o l á s :
Mfv.I.10.284/2008/3.szám A Magyar Köztársaság Legfelsőbb Bírósága a dr. Szőnyi Sarolta ügyvéd által képviselt felperesnek a dr. Szilágyi Gábor ügyvéd által képviselt alperes ellen kártérítés iránt a Gyulai
A KÚRIA mint felülvizsgálati bíróság Kfv.II.37.314/2013/4.szám A Kúria a Katona és Társa Ügyvédi Iroda (ügyintéző: dr. Katona Géza ügyvéd, 1125 Budapest, Fészek u. 16.) által képviselt B. T. Zrt. felperesnek
C-143/94 sz. ügy. Furlanis costruzioni generali SpA kontra Azienda nazionale autonoma strade (ANAS) és Itinera Co. Ge. SpA, korábban Edilvie Srl
C-143/94 sz. ügy Furlanis costruzioni generali SpA kontra Azienda nazionale autonoma strade (ANAS) és Itinera Co. Ge. SpA, korábban Edilvie Srl (A Tribunale amministrativo regionale del Lazio előzetes
EURÓPAI BIZOTTSÁG Brüsszel, 2013.7.26. COM(2013) 554 final 2013/0268 (COD) C7-0239/13 Javaslat AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS A TANÁCS RENDELETE a polgári és kereskedelmi ügyekben a joghatóságról, valamint a
C-379/87. sz. ügy. Anita Groener kontra Minister for Education and the City of Dublin Vocational Educational Committee
C-379/87. sz. ügy Anita Groener kontra Minister for Education and the City of Dublin Vocational Educational Committee (a dublini High Court előzetes döntéshozatal iránti kérelme) Munkavállalók szabad mozgása

matches: BÍRÓSÁG BÍRÓSÁG BÍRÓSÁG BÍRÓSÁG Kúria BÍRÓSÁG bíróság bíróság Bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság Kúria Bíróság bíróság bíróság bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság bíróság bíróság Bíróság Bíróság bíróság bíróság Bíróság Bíróság BÍRÓSÁG BÍRÓSÁG BÍRÓSÁG BÍRÓSÁG BÍRÓSÁG BÍRÓSÁG BÍRÓSÁG BÍRÓSÁG BÍRÓSÁG BÍRÓSÁG BÍRÓSÁG BÍRÓSÁG BÍRÓSÁG BÍRÓSÁG BÍRÓSÁG BÍRÓSÁG BÍRÓSÁG BÍRÓSÁG BÍRÓSÁG BÍRÓSÁG BÍRÓSÁG BÍRÓSÁG BÍRÓSÁG BÍRÓSÁG BÍRÓSÁG BÍRÓSÁG BÍRÓSÁG BÍRÓSÁG BÍRÓSÁG BÍRÓSÁG BÍRÓSÁG BÍRÓSÁG BÍRÓSÁG BÍRÓSÁG BÍRÓSÁG BÍRÓSÁG BÍRÓSÁG BÍRÓSÁG BÍRÓSÁG BÍRÓSÁG BÍRÓSÁG BÍRÓSÁG BÍRÓSÁG BÍRÓSÁG BÍRÓSÁG BÍRÓSÁG BÍRÓSÁG BÍRÓSÁG BÍRÓSÁG BÍRÓSÁG BÍRÓSÁG BÍRÓSÁG BÍRÓSÁG BÍRÓSÁG BÍRÓSÁG BÍRÓSÁG BÍRÓSÁG BÍRÓSÁG BÍRÓSÁG BÍRÓSÁG BÍRÓSÁG BÍRÓSÁG BÍRÓSÁG BÍRÓSÁG BÍRÓSÁG BÍRÓSÁG BÍRÓSÁG BÍRÓSÁG BÍRÓSÁG BÍRÓSÁG BÍRÓSÁG BÍRÓSÁG KÚRIA bíróság Kúria


text:
Nagy bejelentést tett a Kúria a devizahitelek ügyében – Startlap Kiemelt Hírek
Startlap > Kiemelt Hírek > Nagy bejelentést tett a Kúria a devizahitelek ügyében
Nagy bejelentést tett a Kúria a devizahitelek ügyében
Fordulat következhet be a jövő év első felében.
Forrás: startlap.hu | 2018-12-07 11:44
Simonné Gombos Katalin, a Kúria Polgári Kollégiumának sajtószóvivõje (k), Józan Magda sajtófõnök (b) és Wellmann György, a Kúria Polgári Kollégiumának vezetõje (j) a deviza alapú kölcsönszerzõdésekkel kapcsolatos jogegységi döntés ismertetésén, a Kúrián 2014. június 16-án. (MTI Fotó: Szigetváry Zsolt)
Átfogó vizsgálatot indít jövőre a Kúria a devizahiteles ügyek kapcsán – írja a Magyar Idők. A hírt Wellmann György, a testület polgári kollégiumának vezetője jelentette be a legfőbb ítélkező fórum évértékelőjén csütörtökön.
Wellmann elmondta, hogy az év első felében – az egyes ügyek tapasztalatai alapján – a devizahiteles pereket tanulmányozó kúriai konzultatív testület egyebek mellett azt tanulmányozza majd, hogy mit tartalmaztak az egykori hitelek kapcsán kiállított kockázatfeltáró nyilatkozatok és az árfolyamkockázatról szóló, annak idején megszövegezett tájékoztatók. Ugyanakkor bekérik az ország bíróságaitól majd azoknak a pereknek az aktáit, amelyekben azért mondta ki valamely devizahitel-szerződés semmisségét jogerősen az ítélkezés, mert az árfolyamkockázatról szóló figyelemfelhívás nem volt megfelelő.
A polgári kollégium vezetője arról is beszámolt, hogy a Kúriára érkezett 1175 ügy harmadát teszik ki a devizaalapú kölcsön- és lízingügyek, és mint mondta, az Európai Unió Bíróságának szeptemberi ítélete sok tekintetben megerősítette a Kúria eddigi gyakorlatát ezekben az ügyekben.
A kollégiumvezető kitért arra is, hogy az Európai Unió bírósága előtt jelenleg fél tucat magyar devizahiteles ügy van, így elképzelhető, hogy a luxembourgi ítélkező fórum hamarosan újabb iránymutató döntést hoz – írja a lap.
Van összhang
November közepén a devizahitelesek szempontjából rossz hír érkezett az uniós bíróságról, amely megállapította, hogy összhangban vannak az uniós joggal azok a magyar jogszabályi rendelkezések, amelyek módosítják a devizahitel-szerződések tartalmát az azokban foglalt egyes tisztességtelen szerződési feltételek eltávolítása érdekében.
Október elején több magyar devizahiteles keresetét is elutasította az Európai Bíróság – írta a hvg.hu. A devizahitelesek azt szerették volna elérni, hogy az Európai Bizottság nyújtson betekintést azokba a vizsgálati papírokba, amelyek alapján nem indított eljárást Magyarország ellen – ezzel pedig hallgatólagosan beleegyezett a devizahitel-szerződések jogszabályokkal történő módosításába.

matches: Kúria Kúria Kúria Kúria Kúria Kúria Kúria Bíróság


text:
Köziglap.hu › Fórum › Bemutatkozás › Jogi rémtörténetek és hasonlók.. › Tisztességes eljárás
Fórum › Bemutatkozás › Jogi rémtörténetek és hasonlók.. › Tisztességes eljárás
Tartalomjegyzék › Jogi rémtörténetek és hasonlók..
Deleted_User_215
Csatlakozott: MÃ¡rcius 10, pÃ©ntek
Elküldve: 2006. Márc. 26. 22:36 Hozzászólás témája: Tisztességes eljárás
Egy Újpesti Társasházat néhány millióval megkönnyítette a volt közös képviselője.
Öt év alatt az Európai Bíróság eljutott odáig, hogy ítélet született.
A jelenlegi közös képviselő is átláthatatlan módon intézi a ház pénzügyeit.
Az ítéletet betegesen eltitkolják a tulajdonosoktól...
Egyik tulajdonos, aki kb 60.000 ft pótbefizetést teljesített a hiány miatt úgy döntött kikéri az ítéletet a Bíróságtól.
T. Budapesti IV.és XV.Kerületi Bíróság!
Tisztelt Dr. Fényes Miklós bíró úr!
A Tisztelt Bíróság a Zichy Mihály utca 1.-7.Társasház felperes és Timkó András között 3.P.IV.20.151/2004.szám alatt folyamatban volt perében 2005.március 22-n ítéletet hirdetett. A kezelő iroda tájékoztatása szerint az ítélet 2005.április 18-n jogerőre emelkedett.
A Társasházban ingatlan tulajdonnal rendelkezem.
A Társasház kezelője a mai napig nem tette lehetővé az ítéletben foglaltak megismerését.
Jelen perrel kapcsolatosan tízmilliós nagyságrendű pótbefizetést teljesítettek a tulajdonosok.
Az üggyel kapcsolatos elszámoláshoz szükséges lenne az ítélet tartalmának megismerése.
Kérem, hogy részemre mint tulajdonos részére szíveskedjék eljuttatni az ítélet egy példányát.
Szíveskedjen tájékoztatni arról, hogy az igazolt tulajdonosok, vagy meghatalmazottai részére van e lehetőség az ügy iratainak részletes tanulmányozására.
Budapest 2005. június 27. Tisztelettel
Budapest 1041.Zichy M.u.....
Eltelt néhány hét...a bíróság azt se mondta,hogy bükkkk.
Emberünk, még mindíg bízva a jogállamban a Bíróság Elnökéhez fordult.
.....T. Budapesti IV.és XV. Kerületi Bíróság Elnöke részére !
2005. június 27.-n írásban kértem tájékoztatást Dr. Fényes Miklós bíró úrtól, valamint a 3.P.IV.20.151/2004.számú ügyben 2005.március 22-n kihirdetett ítélet megküldését.
Mivel Társasház kezelője a mai napig nem tette lehetővé az ítéletben foglaltak megismerését, ezért voltam kénytelen a Bírósághoz fordulni.
Kértem a bíró urat, hogy részemre mint tulajdonos részére szíveskedjék eljuttatni az ítélet egy példányát.
Tájékoztatást kértem arról, hogy az igazolt tulajdonosok, vagy meghatalmazottai részére van e lehetőség az ügy iratainak részletes tanulmányozására.
A mai napig a Bíróság részéről semminemű visszajelzést nem kaptam.
Kérem a T. Bíróság Elnökét, hogy tegye meg a szükséges és lehetséges intézkedést annak érdekében, hogy a kért ítéletet kézhez kapjam, és a feltett kérdésemre érdemi választ kapjak.
Budapest 2005. július 20 Tisztelettel.
Budapest 1041.Zichy M.u....
Mivel "tanult barátunk" az Elnökasszony szintén komolytalanra vette a figurát...válaszra sem méltatta tulajdonost.
Emberünk kénytelen volt Bírósághoz fordulni, hogy a magáról megfeledkezett Bíróságot rákényszerítse arra, hogy kiadja az ítéletet.
T. Fővárosi Bíróság!
2005. június 27.-n a Budapesti IV.és XV.Kerületi Bíróságtól írásban kértem, hogy részemre mint tulajdonos részére juttassák el a Zichy Mihály utca 1.-7.Társasház felperes és Timkó András között 3.P.IV.20.151/2004.szám alatt folyamatban volt perében 2005.március 22-n kihirdetett ( 2005.április 18-n jogerőre emelkedett) ítélet egy példányát.
Leírtam, hogy a Társasházban ingatlan tulajdonnal rendelkezem, a Társasház jelenlegi közös képviselője nem tette lehetővé az ítéletben foglaltak megismerését.
Jelen perrel kapcsolatosan tízmilliós nagyságrendű pótbefizetést teljesítettek a tulajdonosok. Az üggyel kapcsolatos elszámoláshoz - elszámoltatáshoz szükséges lenne az ítélet tartalmának megismerése.
Mivel az ügyet tárgyaló bírótól 2005.július 20-ig semmiféle választ nem kaptam Kérelmemet a Kerületi Bíróság Elnökéhez címezve megismételtem.
Kértem a T. Bíróság Elnökét, hogy tegye meg a szükséges és lehetséges intézkedést annak érdekében, hogy a kért ítéletet kézhez kapjam, és a feltett kérdésemre érdemi választ kapjak.
A mai napig sem az ügyben eljárt bíró, sem a Bíróság Elnöke nem tisztelt meg válaszával.
Az ítélet tartalmának ismeretét érdekeim védelme szükségessé teszi.
A leírt tényállásra figyelemmel, az Alkotmány 70/K. §-ra, a Ptk.76.§-ra hivatkozással
keresettel fordulok a T. Bírósághoz
Kérem, hogy a T. Bíróság állapítsa meg, hogy alperes azzal, hogy közel három hónapja nem teljesíti kérésemet, válaszra sem méltat
-megsértette az Alkotmány 54. § (1)bekezdésében kinyilvánított Alapvető jogomat az emberi méltóságomat.
- Megsértette személyhez fűződő jogaimat.
Kérem a .Bíróságot állapítsa meg a jogsértés megtörténtét.
Kötelezze alperest a jogsértés abbahagyására, tiltsa el a további jogsértéstől.
Kötelezze alperest, hogy írásban tett –és nyilvános tárgyaláson felolvasott nyilatkozattal adjon elégtételt a következő szöveggel:
„A Fővárosi Bíróság elismeri, hogy Kósa Andrásné felperes Budapesti lakós jogszerűen kérte az ítélet kiadását és felvilágosítást a további iratok megismerésével kapcsolatban. A perbeli jogképességgel nem rendelkező Budapesti IV.és XV.Kerületi Bíróság Európai jogállamhoz méltatlan , törvénysértést követett el sérelmére, amikor három hónapig válaszra sem méltatta. Annak ellenére, hogy a bíróság elnökéhez is fordult panasszal.
A Fővárosi Bíróság elismeri, hogy Budapesti IV. és XV. Kerületi Bíróság eljárása megsértette alperes Alapvető Alkotmányos jogát, és személyhez fűződő jogait.
Alperes kijelenti, hogy a jövőben tartózkodik attól, hogy állampolgárok sérelmére hasonló jogsértést kövessen el.”
Kérem a T. Bíróságot, hogy a tárgyalást távollétemben is szíveskedjék megtartani.
Az 1990.évi XCIII. tv. 33. § Nem kötelezhető illeték fizetésére az egyes alkotmányos jogok érvényesítése, illetőleg kötelezettségek teljesítése, valamint a társadalmi igazságosság előmozdítása érdekében a mellékletben és a külön jogszabályokban meghatározott illetékmentes eljárásokon felül tárgyuknál fogva illetékmentes eljárások
Budapest 2005. szeptember 10. Tisztelettel
Budapest 1041.Zichy M....
Az ügy tárgyalására a Heves Megyei Bíróság lett kijelölve.
Alperest képviselő O.I.T. (Országos Igazságszolgáltatási Tanács) elismeri...csúnya dolog, amit az újpesti Bíróság művel....de nem jogsértő...várjuk az ítéletet...
Elküldve: 2015. Feb. 02. 06:18 Hozzászólás témája: Re: Tisztességes eljárás
HozzászólásElküldve: Vas. Márc. 02, 2014 4:03 pm Hozzászólás témája: Re: Fiatalok életkezdési támogatása	Hozzászólás, az előzmény idézésével
A kérdésem meglehetősen rövid lesz. Az interneten való böngészés közepette sajnos nem találtam pontos választ a kérdésemre, mivel egymásnak ellentmondó információkra leltem. Tehát azt szeretném tudni, hogy az állami gondozottak az életkezdési támogatást csak lakásvásárlásra fordíthatják, vagy albérlet is fizethető-e belőle?
Elküldve: 2015. Feb. 02. 11:02 Hozzászólás témája: Re: Tisztességes eljárás
Arham!
Gondolom véletlen került ide a kérdés...
Ha már van, ennyi információ alapján a lényeg ez, s ajánlatos nem a hírek között, hanem jogszabályokban keresni, a fogalmak itt-ott összemosódottak a neten.
149/1997. (IX. 10.) Korm. rendelet (ma napon hatályos szöveg)
"77. §543 (1) A fiatal felnőtt az otthonteremtési támogatás iránti kérelmét a 15. számú melléklet szerinti formanyomtatványon terjeszti elő.
(2) Az otthonteremtési támogatás iránti kérelemhez kapcsolódó, 16. számú melléklet szerinti pénzfelhasználási tervben - az otthonteremtési támogatás legfeljebb 10%-ának mértékéig - feltüntethetőek a Gyvt. 25. § (5) bekezdésében foglaltakhoz kapcsolódó járulékos költségek, így különösen a visszterhes vagyonátruházási illeték, az eljárási illeték, a hitelbírálati díj, a közjegyzői díj és az ügyvédi költség.
78. §544 (1) A gyámhivatal az otthonteremtési támogatás összegének megállapítása érdekében beszerzi
a)545 a kérelmező nagykorúvá és teljesen cselekvőképessé válását (a továbbiakban: önjogúvá válás) megállapító gyámhivataltól a döntéshez szükséges iratokat, adatokat, így különösen
aa) a nagykorúvá vált vagyonáról szóló értesítést,
ab) a volt vagyonkezelő végszámadását,
ac) a nevelésbe vett gyermek tulajdonában álló ingatlanra vonatkozó adó- és értékbizonyítványt,
b) a területi gyermekvédelmi szakszolgálattól a Gyvt. 25. §-a (2) bekezdésének a) pontjában foglalt feltétel meglétére vonatkozó igazolást,
c) az otthonteremtési támogatással megszerezni kívánt ingatlan adó- és értékbizonyítványát, amennyiben a kérelem benyújtásakor ismertek a megvásárolni szándékozott ingatlan adatai.
(2) A gyámhivatal szükség esetén környezettanulmányt szerez be, és a fiatal felnőtt utógondozójától javaslatot kér az otthonteremtési támogatás céljának és a pénzfelhasználási tervnek a megvalósíthatóságáról, az együttműködés feltételeiről, a támogatás összegének felhasználási, valamint elszámolási módjáról és várható időpontjáról.
(3)546 A gyámhivatal az otthonteremtési támogatás iránti kérelem benyújtásakor - amennyiben a kérelmező nem áll utógondozás alatt - a (2) bekezdésben foglaltak érdekében a fiatal felnőtt részére a lakcíme szerinti területi gyermekvédelmi szakszolgált utógondozóját rendeli ki a Gyvt. 25. §-ának (7) bekezdése szerinti időtartamra.
(4) A Gyvt. 25. §-ának (5) bekezdése tekintetében lakás, családi ház, tanya lakhatóvá tételének minősül minden olyan külső és belső építészeti munka, melynek elvégzése nyomán a lakhatatlan ingatlan beköltözhető, lakható állapotba kerül. Lakhatóvá tételnek minősül továbbá a fűtés korszerűsítése (fűtőtest, vízmelegítő, kazán vásárlása)."
Több szabály is a van, a lényeg ez, s irány a gyámhivatal!
Elküldve: 2015. Feb. 02. 11:05 Hozzászólás témája: Re: Tisztességes eljárás
Bízom benne nem szórakozol itt mások idejét rabolva, sajnos mostanában gyakran fordul elő...
Tartalomjegyzék › Jogi rémtörténetek és hasonlók.. Időzóna: GMT + 1 óra

matches: Bíróság Bíróság bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság §543 §544


text:
Feltételezte, hogy idős kora miatt rúgták ki, de nem tudta bizonyítani - Adózóna.hu
2018.04.17., 11:18 Frissítve: 2018.04.17., 11:17
Személygépkocsi-alkatrészek gyártásával foglalkozó gazdasági társaság felmondott a munkavállalójának arra hivatkozva, hogy csökkentek a vevői megrendelések, továbbá egyes gyártási folyamatoknak kisebb létszámigényű gépeken való elvégzése miatt átszervezésre volt szükség. A feladatok ellátását kevesebb munkavállalói létszámmal oldja meg, az elbocsátott dolgozó feladatai más munkavállalókhoz kerültek át. A munkavállaló pert indított. Keresetében a munkáltatói intézkedés jogellenességének megállapítását és az ahhoz fűződő jogkövetkezmények alkalmazását, alperes a kereset elutasítását kérte.
Az elsőfokú bíróság ítéletével elutasította a keresetet. Felperes fellebbezése folytán eljárt másodfokú bíróság ítéletével helybenhagyta az elsőfokú bíróság ítéletét.
Felperes felülvizsgálati kérelmet nyújtott be, amely a Kúria döntése szerint nem volt megalapozott. Alperes felülvizsgálati ellenkérelmében a felülvizsgálat kizártságára eljárási okból hivatkozott, utalva a polgári perrendtartásról szóló törvény (Pp.) 271. paragrafusának (2) bekezdésére. Álláspontja szerint a per vagyonjoginak minősül, a felperes keresete pedig nem haladta meg a törvényben meghatározott 3 millió forintot.
A Pp. 358. paragrafus (3) bekezdésének a) pontja kivételként nevesíti a (2) bekezdésben meghatározott értékhatár alól azokat az eseteket, amikor a felülvizsgálatban a jogviszony keletkezésének, módosításának, megszüntetésének jogszerűsége vitás. Jelen esetben a felmondás jogszerűségét kellett értékelni.
A Kúria kimondta: a felmondás jogellenességét állító felperesi előadás is alaptalan. A munkáltató ugyanis igazolta, hogy a felperes munkakörét összevonták, és annak nem lehet kihatása a jogvita eldöntésére, hogy több hónappal később magasabb képzettséggel rendelkező gépészmérnökök felvétele történt. Az alperes a létszámcsökkentés megtörténtét igazolta, annak nem volt kiemelt jelentősége a bizonyítékok értékelése során, hogy ez az igazolás nem minősült okiratnak (Pp. 206. §).
Felperes a joggal való visszaélés körében arra utalt, hogy a munkáltató azért az ő jogviszonyát szüntette meg, mert a védettség szempontjából irányadó nyugdíjkorhatárhoz közel volt. Ennek feltárásához széles körű bizonyítás szükséges, amely a Pp. 164. paragrafusának (1) bekezdése alapján a joggal való visszaélésre hivatkozó felet terheli. Neki áll ugyanis érdekében, hogy az arra vonatkozó állítását a bíróság valóságosnak fogadja el, ennek bizonyítatlansága pedig az ő hátrányára szolgál (5/2017. KMK vélemény).
A felperes nem tudott eleget tenni bizonyítási kötelezettségének. Általa sem vitatottan a felmondás időpontjában nem illette meg az életkorhoz kapcsolódó védelem (Mt. 66. § (4) bekezdés). A védelmi szabályok érvényesülését a felmondás időpontjában kell vizsgálni. Arra helyesen hivatkozott a felperes felülvizsgálati kérelmében, hogy a munka törvénykönyve (Mt.) 66. paragrafusának (4) bekezdése nem mondja ki azt, hogy a védettség szempontjából a felmondás közlése, a jogviszony megszüntetése az irányadó.
Az Mt. 65. paragrafusának (3) bekezdése azonban a felmondási tilalom jogintézménye fenntartása mellett szabályozza azon eseteket, amikor a munkáltató felmondással nem szüntetheti meg a jogviszonyt. Azt is rögzíti (Mt. 65. § (4) bekezdés), hogy a védelem alkalmazása szempontjából a felmondás közlésének időpontja az irányadó. Jelen esetben is analógiaként ez a szabály irányadó, és nem a felperes által hivatkozott Mt. 77. § (4) bekezdése, amely olyan juttatásra vonatkozik, ami a jogviszony megszüntetésekor válik esedékessé.

matches: bíróság bíróság bíróság Kúria Kúria bíróság