text:
1920. évi XVI. törvénycikk | 1000 év törvényei
Nyitólap 1918-1945 1918-1929 1920. évi XVI. törvénycikk
1920. évi XVI. törvénycikk
a fényűzési forgalmi adóról *
1. § A fényűzési forgalmi adó tárgya.
A fényűzési forgalmi adó tárgya, az 5. §-ban megjelölt fényűzési tárgyaknak belföldön, ellenszolgáltatás mellett teljesített, az átruházó kereseti tevékenységének köréhez tartozó és a kiskereskedelem keretén belül történő átruházása.
Az adókötelezettséget nem érinti, ha az átruházó a kereseti tevékenységet csak mint segéd- vagy mellékfoglalkozást folytatja vagy azt a nyereségszerzésre irányuló szándék nélkül gyakorolja.
Az adókötelezettség akkor is fennáll, ha a kereseti tevékenységet az állam vagy más nyilvános testület űzi.
Az egyesületek, társulatok és szövetkezetek a jelen törvény rendelkezései alá esnek akkor is, ha kizárólag tagjaik részére árúsítanak.
A közforgalomból ki nem vont arany és ezüst kereskedelmi érmék átruházása nem tárgya az adónak.
Azt, hogy valamely átruházást mikor kell belföldön létrejöttnek tekinteni, a pénzügyminiszter rendelettel szabályozza.
2. § Az átruházás fogalma.
Átruházás alatt minden visszterhes elidegenítést kell érteni.
Fényűzési tárgyak feldolgozására, el- vagy kikészítésére irányuló szerződésekből eredő szolgáltatásokat átruházásoknak kell tekinteni, ha a szolgáltató olyan anyagokat használ fel, amelyeket ő szerzett be és nem pusztán kellékekről vagy hozzávalókról van szó.
Oly okiratoknak átruházását, amelyeknek megszerzése magának a fényűzési tárgy tulajdonjogának átruházását foglalja magában (letétjegyek, raktárjegyek stb.), továbbá zálogjegyeknek és egyéb, valamely fényűzési tárgyra vonatkozó zálogjogról kiállított okiratnak átruházását, ennek a törvénynek alkalmazásánál úgy kell tekinteni, mint az átruházott vagy elzálogosított (zálogjoggal terhelt) fényűzési tárgy tulajdonjogának átruházását.
3. § A kiskereskedelem meghatározása.
Kiskereskedelemben létrejöttnek kell tekinteni minden olyan elidegenítést, amelynél a fényűzési tárgy nem azzal a célzattal szereztetett meg, hogy az - akár állagváltoztatás nélkül, akár előzetes feldolgozás, el- vagy kikészítés után - keresetszerűen továbbeladassék. Azt a módot, amellyel valamely fényűzési tárgynak keresetszerű továbbeladásra irányuló célzattal történt megszerzését igazolni lehet, továbbá azt, hogy az igazolást hogyan kell felülvizsgálni, a pénzügyminiszter rendelettel szabályozza.
4. § Árverések
Ha a fényűzési tárgyak árverés alapján ruháztatnak át, úgy az adókötelezettség akkor is beáll, ha sem az árvereltetésre megbízást adó (az eddigi tulajdonos), sem az árvereltető nem folytat valamely kereseti tevékenységet vagy ha az árverési vevő a tárgyakat keresetszerű továbbeladás céljából szerezte meg.
Ha valamely árverés útján keresetszerű viszonteladás céljából megszerzett fényűzési tárgyat az árverési vevő vagy jogutódja az 1. § első bekezdésében meghatározott adókötelezettséget megállapító módon tovább ad el, úgy a pénzügyminiszter által rendelettel körülírandó módozatok betartása mellett a tárgy árverési vétele után lerótt adót a továbbeladás alkalmával lerovandó adóba be kell számítani.
A beszámításra irányuló igény elévül, ha azt az árverést követő két naptári éven belül nem érvényesítik.
5. § A fényűzési tárgyak.
A fényűzési tárgyak a következők:
1. gyöngyök és drágakövek, úgyszintén ezeknek utánzatai, továbbá a mesterséges drágakövek és féldrágakövek; az ezekből a tárgyakból készült vagy velük szoros (mechanikai) összeköttetésbe hozott anyagok;
2. nemesfémek (arany, ezüst, platina); ékszerek és az ékszerésziparnak vagy az arany- és ezüstművesiparnak egyéb termékei, evőszerek és evőedények, óra- és dohányzóeszközfoglalatok, ha ezek a tárgyak egészben vagy részben nemesfémekből készültek vagy arannyal lemezeltettek (doublée); egyéb díszítési (ékítési) vagy használati tárgyak, amelyek egészben vagy részben nemesfémekből, borostyánból, tajtékból, elefántcsontból, gyöngyházból vagy teknősbékahátból készültek vagy arannyal lemezeltettek (doublée), amennyiben vételáruk 200 K-t meghalad; a nemesfémekből készült szemüvegfoglalatok és a testi hibák kiegyenlítésére szolgáló készülékek nem fényűzési tárgyak;
3. a szobrászat, festészet és graphika eredeti művei, amennyiben a műtárgy vételára - az egyidejűleg szállított keretek (foglalatok) figyelmen kívül hagyásával - 1000 K-át meghalad és amennyiben a tárgyat nem olyan művész alkotta, aki az átruházás idejében élt és magyar állampolgár volt, vagy pedig az átruházás idejét közvetlenül megelőző öt éven belül halt el; a pénzügyminiszter fel van jogosítva ezt a rendelkezést - viszonosság esetében - rendelettel külföldi művészekre is kiterjeszteni; karcolatok (radirozások), fa-, réz- és acélmetszetek eredeti műveknek számítanak;
4. régiségek (antikvitások) és egyéb valamely régiségkereskedő (antikvár) által kereseti tevékenysége körében átruházott árúk. Azonban a nyomdai termékek csak akkor esnek ezen rendelkezés alá, ha kötetenkénti (darabonkénti) vételáruk 50 K-át meghalad és a művet 1850. előtt nyomták; ha az évszám nincs feltüntetve vagy az sem a mű tartalmából, sem más egyéb körülményből ki nem derül, úgy 1850. előtti nyomtatási (előállítási) időt kell vélelmezni;
5. autogrammok és kéziratok, ha vételáruk 200 K-nál nagyobb; pergamentminiatürök; oly tárgyak, amelyeknek elsősorban történelmi, művelődés- vagy műtörténelmi becsük van;
6. faragott fából, üvegből, csontból vagy bronzból készült kép- és tükörkeretek, ha vételáruk 200 K-nál több;
7. egészbőrből vagy selyemből készült könyvkötések és ha egyidejűleg ruháztatnak át, az egészbőrbe vagy egészen selyembe kötött könyvek; a nyomdai iparnak különleges papiron korlátolt példányszámban készült termékei;
8. hangszerek, ha vételáruk 4000 K-nál több, továbbá vételárukra való tekintet nélkül a zenedarabok mesterséges előadására szolgáló készülékek (grammophonok, orchestrionok, pianolák, phonolák stb.), továbbá a beszélő készülékek (phonographok), a diktaphonok, úgyszintén ezeknek alkatrészei és tartozékai (lemezek, hengerek stb.);
9. az iparművészeti műtárgyak;
10. azok a tárgyak, amelyek különös használati cél nélkül pusztán helyiségek díszítésére szolgálnak;
11. lakás és háztartás berendezésére szolgáló tárgyak, ha egészben vagy részben értékes anyagból (ritka fanemekből, bőrből, selyemből, bársonyból, csipkéből, brokátból, bronzból stb.) állanak;
12. kárpitok, ha nem papirból készültek;
13. szőnyegek, ideértve a faliszőnyegeket is, ha vételáruk négyzetméterenkint 200 K-át meghalad;
14. a következő ruházati tárgyak és az előállításukhoz szükséges anyagok:
a) ruhák, takarók, átvetőkendők, lábzsákok, karmantyúk és más hasonló tárgyak, ha egészben vagy részben szőrméből, valódi csipkéből, selyemből vagy bársonyból készültek vagy finomabb, nem közönséges szőrmével avagy selyemmel béleltettek, ha csak nem pusztán a hozzávalók használtattak a megnevezett anyagokból;
b) selyem alsóruhák;
c) selyemből készült fehérnemű;
d) a szolgaszemélyzet formaruhái (livrée);
e) társas szórakozásra szolgáló jelmezek;
f) kalapok, amelyek dísztollakkal, szőrmével vagy bársonnyal vannak díszítve, ha vételáruk 1000 K-nál nagyobb;
g) lakkcipők és lakkcsizmák, selyemcipők és finomabb, nem közönséges szőrmével bélelt cipők;
h) selyem- vagy finomabb, nem közönséges szőrmével bélelt kesztyűk;
i) valódi csipkék;
k) bársonyszövetek;
l) az a) és e) pontok alatt megjelölt tárgyak előállítására alkalmas bőrök.
Az a) pontban említett takarók, ha közönséges birka-, bárány-, kecske-, tengeri nyúl- és hörcsögbőrökből, vagy közönséges avagy vadbőrből készültek, nemkülönben általában a közönséges bőrből vagy vadszőrméből készült tárgyak nem fényűzési tárgyak;
15. legyezők, sétabotok, napernyők, ha vételáruk 200 K-át meghalad; esernyők, ha vételáruk 1000 K-nál több;
16. utazóládák, utazótáskák és utazókosarak, ha toillettetárgyakkal, evőeszközkészletekkel és más hasonló tárgyakkal vannak fölszerelve;
17. látszerészeti készülékek, a szemüvegek kivételével;
18. fényképészeti kézi készülékek, ezeknek alkatrészei és tartozékai; fényképek megtekintésére alkalmas készülékek;
19. csiszolt üvegből készült használati tárgyak (tükrök, tálak, tányérok, ivópoharak, korsók, világító testek stb.);
20. a tükörablaküveg;
21. kézi lőfegyverek, ezek alkatrészei és tartozékai, ideértve a töltényeket is;
22. tekeasztalok és tartozékaik;
23. személyszállításra szolgáló és motorerővel hajtott szárazföldi, vízi és légi járművek és tartozékaikkal együtt;
24. a hátaslovak, a versenylovak és a ponnyk;
25. a 24. pont alatt említett lovak számára készült nyergek és szerszámok;
26. a nem hasznos élő vadak és a kutyák;
27. az éneklő- és díszmadarak;
28. játékkártya;
29. játékszerek, amelyek gyermekek vagy felnőttek oktatására, foglalkoztatására és szórakozására szolgálnak, ha vételáruk 200 K-t meghalad;
30. postaértékcikkek, a belföldi postaforgalomban érvényesek kivételével, ha tételenkinti (darab, sorozat, csomag) vételáruk 10 K-át meghalad; bélyegalbumok és bélyeggyűjtemények;
31. virágok, ha a vételár, ideértve a tartókért és egyéb hozzávalókért fizetett megtérítést, 100 K-t meghalad;
32. illatszerek és piperecikkek;
33. cukrászipari termékek;
34. ételek és italok, ha azokat olyan vállalat (vendéglő, kávéház, szálloda, penzió, stb.) szolgáltatta ki, amelyet a pénzügyigazgatóság (adófelügyelő) az elsőfokú iparhatóság meghallgatása után fényűzési vállalatnak minősített és felhatalmazott arra, hogy nyilvánosan (hirdetésekben, tájékoztatókban, falragaszokon, címtáblákon stb.) a fényűzési vagy más hasonló jelleget feltüntethesse. A pénzügyigazgatóságnak (adófelügyelőnek) joga van a szórakozó- és mulatóhelyeket, a barokat és más, ezekhez hasonló helyiségeket különleges fényűzési vállalatoknak minősíteni.
Annak a kérdésnek eldöntésénél, vajjon a 2., 3., 4., 5., 6., 8., 13., 14. f) 15., 29., 30. és 31. pontok alatt megjelölt értékhatárok meghaladtattak-e vagy sem, rendszerint az egyes tárgyakra vonatkozólag megállapított vételár, míg azoknál az együttesen eladott tárgyaknál, amelyek a forgalmat illetőleg megnyilvánuló közfelfogás szerint egy egységet alkotnak, a megállapított összvételár az irányadó.
6. § A fényűzési tárgyaknak és az értékhatároknak további megállapítása.
Felhatalmaztatik a pénzügyminiszter, hogy a kereskedelemügyi miniszterrel egyetértve rendeletileg
1. az 5. §-ban felsorolt fényűzési tárgyakat közelebbről meghatározhassa;
2. az 5. §-ban felsorolt fényűzési tárgyakon kívül más tárgyakat is fényűzési tárgyaknak minősíthessen és
3. az 5. §-ban az adókötelezettség beálltának meghatározására megadott értékhatárokat a mindenkori áralakulásoknak megfelelően szabályozhassa.
A pénzügyminiszter azonban köteles az előző bekezdésben adott felhatalmazás alapján kiadott rendeleteiről a nemzetgyűlésnek haladéktalanul jelentést tenni.
7. § Adómentesség.
Az 5. §-ban felsorolt fényűzési tárgyak tulajdonának átruházása mentes a fényűzési forgalmi adó alól, ha
1. a tárgyak, minőségüknél fogva csak vallási, egyházi, közoktatási, tudományos, technikai, vagy gyógyászati célokra használhatók vagy
2. ha a megszerző fél igazolja, hogy a tárgyakat közérdekből, illetőleg vallási, egyházi, közoktatási, tudományos, vagy gyógyászati célokra, vagy pedig hivatása körében vagy iparában kizárólag mint segédeszközt használja fel, illetőleg azok nélkül foglalkozását egyáltalában nem űzheti.
8. § Az adókötelezettség beálltának időpontja. A fizetés fogalma.
Az adókötelezettség az átruházott (eladott) tárgy kiszolgáltatásának illetőleg átadásának időpontjában áll be.
Ha azonban a fizetés a tárgy kiszolgáltatása előtt történik, az adókötelezettség már a vételár kifizetése alkalmával beáll.
Fizetés minden ellenszolgáltatás, még ha nincs is pénzösszegben kifejezve. Az, hogy a fizetés nem készpénzben, hanem más módon (pl. jóváírással, csekkel vagy váltóval) történik, az adókötelezettségen nem változtat.
Cserénél vagy más kétoldalúan kötelező jogügyletnél, melynél mind a két szerződő fél szolgáltatásra van kötelezve, ha mind a két átruházás fényűzési forgalmi adó alá esik, az adót mind a két átruházás után külön-külön kell leróni; a fizetés helyett teljesített átadás cserének mínősül.
9. § Az adó kulcsa és az adó kivetésének alapja.
A fényűzési forgalmi adó kulcsa az átruházásért kialkudott ellenérték (vételár) tíz százaléka. Az 5. § 34. pontja értelmében különlegesség minősített fényűzési vállalat részéről kiszolgáltatott ételek és italok után az adó kulcsa huszonöt százalék.
Ha a koronákban kifejezett összeg tízzel maradék nélkül nem osztható, akkor azt a hozzá legközelebb eső magasabb, de tízzel maradék nélkül osztható számra kell kikerekíteni.
Az adóalap megállapításánál számításba kell venni mindazt az ellenértéket, amelynek szolgáltatására a fényűzési tárgy megszerzője magát kötelezte. A fényűzési tárgy csomagolásának költségeit akkor is az ellenértékhez kell számítani, ha az átruházó kötelezte magát, hogy a csomagolás anyagát (tartályokat) bizonyos meghatározott értékben visszaveszi.
Azok az összegek, amelyeket az átruházó a fényűzési tárgy fuvarozásáért és biztosításáért felszámít, csak akkor és csak annyiban nem részei a vissztehernek, ha általuk az átruházónak a fuvarozásért és biztosításért járó tényleg felmerült kiadásai téríttetnek meg.
Ha az átruházásért nyujtott ellenszolgáltatás nem becsülhető meg, úgy a fényűzési tárgy értéke szolgál adókivetési alapul; a második bekezdésnek a kikerekítésre vonatkozó rendelkezéseit értelemszerűen itt is alkalmazni kell.
A fényűzési tárgynak vagy az érte nyujtott, de pénzösszegben meg nem határozott ellenszolgáltatásnak értékelésénél a közönséges forgalmi érték szolgál alapul.
Zálogügyletről kiállított okiratok átruházásánál az ellenérték a zálogjegyért fizetett ár, a zálogkölcsön és a mellékjárulékok együttes összege.
Ha a fizetés idegen államoknak forgalomban levő pénznemeiben vagy belföldi kereskedelmi érmékben köttetett ki, úgy a megállapított értékeket a belföldi törvényes pénzértékre kell átszámítani. Az átszámítási kulcsokat időről-időre a pénzügyminiszter rendelettel állapítja meg.
10. § Vegyes tartalmú szerződések.
Ha valamely szerződés fényűzési tárgyakon kívül oly tárgyakra vagy szolgáltatásokra vonatkozólag is köttetett, amelyek nem tárgyai a fényűzési forgalmi adónak, úgy a fényűzési forgalmi adó kivetésénél az ellenértéknek csak azt a részét lehet alapul venni, amely abból a felek rendelkezése szerint a fényűzési tárgyakra esik. Ha azonban a fényűzési tárgyakra eső rész nincs külön megállapítva, vagy pedig az aránytalanul alacsonynak látszik, akkor az ellenértéknek a fényűzési tárgyakra eső részét a pénzügyigazgatóság (adófelügyelő) hivatalos becsléssel állapítja meg.
Ha átalányösszeg köttetett ki, úgy rendszerint az egész ellenérték szolgál a fényűzési forgalmi adó alapjául. A pénzügyminiszter azonban rendelettel szabályozhatja, hogy ilyen esetekben és pedig közelebbről megjelölendő előfeltételek betartása mellett, csak az az összeg vétessék az adókivetés alapjául, mely az összellenértékből a fényűzési tárgyakra eső ellenértéknek felel meg.
11. § Az adófizetési kötelezettség.
Az adófizetési kötelezettség az átruházót (2. §) terheli.
Árverés esetében (4. §) a vételár után járó fényűzési forgalmi adót az árverési vevő az árvereltető kezeihez köteles lefizetni, míg az államkincstárral szemben az adófizetési kötelezettség az árvereltetőt terheli; bírói árverésen az árverési vevő egyedül felel az adóért.
Valamely üzlet vagy vállalat elidegenítése esetében a megszerző fél a folyó adókivetési időszakot (14. §) terhelő adókért, és pedig az átvétel időpontjáig, az elidegenítővel egyetemlegesen felelős.
Részvénytársaságoknál és szövetkezeteknél az intézet igazgatója és igazgatósági tagjai, egyéb cégeknél a cégtulajdonosok, egyesületeknél pedig a vezetőség az adókötelessel egyetemlegesen felelős a jelen törvényben meghatározott kötelezettségek teljesítéséért.
A belföldön állandóan nem lakó vagy tartózkodó külföldi keresetűzővel annak belföldi üzletvezetője vagy megbízottja egyetemlegesen felelős.
Ha a fizetési kötelezettség többeket terhel, úgy a felelősség egyetemleges.
12. § A fényűzési tárgyak be- és kivitele.
A fényűzési tárgyaknak a forgalmában úgy a külföldről történő behozatal, mint a külföldre történő kivitel általában adóköteles, tehát az adókötelezettség akkor is fennáll, ha az eladó (átruházó) nem keresetűző.
Ha az 5. § 3., 4. és 5. pontjaiban meghatározott fényűzési tárgyak valamely forgalmi ügyletből kifolyólag külföldre vitetnek ki, úgy a kivitel folytán az adókötelezettség akkor is beáll, ha az átruházás nem a kiskereskedelmi forgalomban jött létre.
Az adókötelezettség a határ átlépésének időpontjában áll be.
A jelen szakaszban meghatározott esetekben az adó fizetésére az a szerződő fél van kötelezve, aki a kivitel idejében belföldön lakik vagy itt tartózkodik; ha pedig mind a két szerződő fél a belföldön lakik vagy tartózkodik, az adófizetési kötelezettség az átruházót terheli. Azok, akiknek a szerződés megkötésénél vagy a szerződési kötelezettség teljesítésénél belföldön tartózkodó helyettesük vagy megbizottjuk van, a belföldön lakó személyekkel egy tekintet alá esnek.
13. § Bejelentési kötelezettség.
Mindazok a belföldi kereskedők vagy belföldi képviselettel bíró külföldiek, akik a kiskereskedelemben fényűzési tárgyak átruházásával (eladásával) foglalkoznak, kötelesek ezt a pénzügyminiszter által rendelettel meghatározandó módon és határidő alatt a fényűzési tárgyak egyes nemeinek megjelölése mellett a pénzügyigazgatóságnak (adófelügyelőnek) bejelenteni. A pénzügyminiszter által rendelettel meghatározandó határidő alatt ki kell egészíteni a bejelentést, ha a vállalat kiskereskedelmi forgalma utólag olyan fényűzési tárgyak eladására (szállítására) terjesztetik ki, amelyekkel előbb nem foglalkozott.
Azt, hogy az előző bekezdésben megjelölteken kívül a jelen törvény 12. §-ában említettek és esetleg még mások is, mikor és mely esetekben kötelesek bejelentést tenni, valamint a bejelentések határidejét és módját a pénzügyminiszter rendelettel határozza meg.
A jelen szakaszban meghatározott bejelentési kötelezettség az ételek és italok kiszolgáltatásával foglalkozó vállalatok tulajdonosaira nem terjed ki. Az ilyen vállalatokra vonatkozó minősítési eljárás (5. § 34. pont) az érdekelt vállalkozó kérelmére vagy hivatalból bármikor megindítható; de ha a vállalat fényűzési, illetőleg különleges fényűzési jellege jogerősen megállapíttatott, úgy a vállalkozó a fényűzési, illetőleg különleges fényűzési jelleg megszüntetésére irányuló eljárás megindítását a jogerős megállapítástól számított egy éven belül csak akkor kérheti, ha az üzletét időközben lényegesen átalakította.
14. § Az adólerovás módja, ideje és helye. Az adókivetési időszak. Az adó biztosítása.
A fényűzési forgalmi adó befizetésére kötelezettek kötelesek valamely meghatározott időtartam (adókivetési időszak) alatt történt átruházásaik után járó fényűzési forgalmi adót minden előzetes felszólítás és hatósági kivetés bevárása nélkül az adókivetési időszak leteltétől számított 15 nap alatt befizetni.
Az adókivetési időszak rendszerint a naptári negyedév.
Ha a vállalat nem állana fenn az adókívetési időszak végéig, úgy a befizetést a vállalat megszűnésétől számított 15 nap alatt kell teljesíteni.
A pénzügyminiszter fel van jogosítva az adólerovást rendelettel az első bekezdésben előírt módtól eltérően vagy előzetes hatósági kivetéshez kötötten megállapítani, továbbá az adókivetési időszakot más módon meghatározni, végül elrendelheti, hogy az adó az adókivetési időszak figyelmen kívül hagyásával esetenként, külön minden egyes átruházás (szállítás) után rovassék le.
Ha az adólerovási kötelezettség nem keresetűzőt terhel, az adót mindenkor minden egyes átruházás (szállítás, eladás) után esetenként azonnal le kell róni. Az adólerovás módját a pénzügyminiszter rendelettel szabályozza.
Nem bírói árveréseknél a fényűzési forgalmi adó lerovásának módját és idejét a pénzügyminiszter rendelettel szabályozza. Ilyenkor az árvereltető a pénzügyigazgatóság (adófelügyelő) felhívására szükség esetében köteles a pénzügyminiszter által rendelettel meghatározandó módozatok szerint az árverés előtt az adó valószínű összegének megfelelő biztosítékot nyujtani.
Azt, hogy bírói árverés esetében az adót mikor és hogyan kell leróni, a pénzügyminiszter az igazságügyminiszterrel egyetértve rendelettel szabályozza.
A pénzügyigazgatóság (adófelügyelő) az adófizetésre kötelezettet megfelelő biztosíték nyújtására kötelezheti minden más esetben is, ha az adót veszélyezettnek látja.
15. § Az adóvallomás.
Az adó befizetésével egyidejűleg köteles az adófizetésre kötelezett az adó kiszámításának alapját magában foglaló vallomást a pénzügyminiszter által rendelettel meghatározandó minta szerint benyujtani.
Ha valamely vállalat elidegeníttetik, úgy a megszerző fél az adóztatási időszak lejártával a vállalatnak általa történt átvételét megelőző időről is köteles vallomást adni. E kötelezettség alól csak akkor mentesül, ha az átadó fél az első bekezdés értelmében már adott vallomást.
A pénzügyminiszter rendelettel meghatározhatja, hogy a vallomást mikor és milyen feltételek fennforgása esetében kell más időpontban benyujtani.
16. § A vallomás felülvizsgálata. Fizetési meghagyás.
Ha a pénzügyigazgatóság (adófelügyelő) az adó fizetésére kötelezett által benyújtott vallomás adatait és a befizetett összeget helyesnek találja, úgy erről az adó fizetésére kötelezett felet végzésileg csak abban az esetben értesíti, ha az a vallomásban ilyen irányú kérelmet terjesztett elő.
Ha azonban a pénzügyigazgatóság (adófelügyelő) az adót a vallomás adataitól és a befizetett összegtől eltérő magasabb összegben állapítja meg, úgy fizetési meghagyást állít ki és ebben az adó fizetésére kötelezettet felhívja, hogy a különbözetet 30 nap alatt fizesse be.
Ha a pénzügyigazgatóság (adófelügyelő) a vallomás felülvizsgálata során azt állapítaná meg, hogy a befizetett összeg az adó fizetésére kötelezett kárára becsúszott számítási hiba következtében a helyes adóösszeget túlhaladja, akkor erről az adó fizetésére kötelezett végzésileg értesíti és egyidejűleg a tartozatlanul befizetett adótöbbletet visszautalja.
17. § Jogorvoslati eljárás. Panasz.
Az előző szakaszban említett végzések, illetve fizetési meghagyás, valamint a 21. §-ban említett adópótlék kirovása ellen a m. kir. közigazgatási bírósághoz intézendő panasznak van helye. A panasznak nincsen halasztó hatálya.
A pénzügyigazgatóságának (adófelügyelőnek) az 5. § 34. pontja alapján hozott végzése ellen annak kézbesítését követő 15 nap alatt a pénzügyminiszterhez lehet fellebbezni.
A fényűzési forgalmi adónak hibás kiszámítása esetében az adózó az esedékességet követő hat hónap alatt az adónak helyesbítését kérheti a pénzügyigazgatóságnál (adófelügyelőnél), melynek határozata ellen a m. kir. közigazgatási bírósághoz panasszal lehet élni.
18. § Könyvvezetési (feljegyzési) kötelezettség.
A jelen törvény rendelkezései alá tartozó minden keresetűző köteles az adólerovás ellenőrzésére alkalmas könyveket vagy feljegyzéseket vezetni. Az egyes vállalatok természetének megfelelő könyvvezetés vagy másnemű feljegyzések vezetésének módját és terjedelmét a pénzügyminiszter a kereskedelemügyi miniszterrel egyetértve rendelettel szabályozza.
Az előző bekezdésben említett könyveket és feljegyzéseket, valamint az egyéb üzleti könyveket és levelezést - függetlenül más törvényeknek esetleg messzebbmenő rendelkezéseitől - legalább öt évig meg kell őrizni.
Ezt a határidőt az üzleti levelezésre és okiratokra vonatkozólag a kiállítás évének végétől, könyveknél és más feljegyzéseknél pedig az utolsó bevezetés időpontjától kell számítani.
19. § Az adólerovás ellenőrzése és az adatszolgáltatási kötelezettség.
Az adó fizetésére kötelezett és alkalmazottai kötelesek a pénzügyigazgatóság (adófelügyelő) kívánságára az előző szakaszban említett könyveket és egyéb feljegyzéseket, valamint az adóztatás szempontjából figyelembe jöhető minden iratot és segédeszközt előmutatni.
Az előző bekezdésben felsoroltakon kívül mindenki köteles a pénzügyigazgatóság (adófelügyelő) felszólítására a birtokában levő mindazokat az iratokat és egyéb segédeszközöket előmutatni, továbbá mindazokat a felvilágosításokat megadni, amelyek szükségesek ahhoz, hogy valamely adóköteles szállításra vonatkozó tényállás vagy valamely más, az adókötelezettség vagy az adó összege tekintetében irányadó körülmény tisztáztassék. A pénzügyigazgatóság (adófelügyelő) azonban köteles annak, akitől az előmutatást kívánja, azt a jogügyletet megjelölni, amelyre az előmutatandó iratok vagy segédeszközök vonatkoznak.
A pénzügyigazgatóság (adófelügyelő) közegei bármikor jogosultak a jelen törvény, valamint a végrehajtására kiadandó utasítások és rendeletek pontos betartásának ellenőrzése végett az adó fizetésére kötelezett üzleti (irodai) helyiségében megjelenni. Ugy az adó fizetésére kötelezett, mint annak bármely jelenlevő hozzátartozója vagy alkalmazottja köteles a kívánt felvilágosításokat megadni és az ellenőrzésre alkalmas adatokat előmutatni.
A jelen szakaszban előírt kötelezettségek megszegése, - amennyiben az súlyosabb beszámítás alá nem esik, - a pénzügyigazgatóság (adófelügyelő) által az államkincstár javára 20-20,000 K-ig terjedhető pénzbírsággal büntetendő.
A pénzügyigazgatóság (adófelügyelő) marasztaló határozata ellen, annak kézbesítését követő 15 nap alatt a pénzügyminiszterhez fellebbezésnek van helye.
20. § Az adómentesség igazolása.
Ha az adófizetésre kötelezett azért igényel adómentességet, mert a tárgyakat akár változatlan állagban, akár előzetes feldolgozás, el- vagy kikészítés után leendő iparszerű továbbeladás céljaira adta el (ruházta át, szállította), úgy köteles ezt a körülményt a megrendelés átvétele alkalmával, de legkésőbb a tárgyak kiszolgáltatása előtt a vevővel igazoltatni. Az igazolás közelebbi részleteit a pénzügyminiszter rendelettel szabályozza.
Az adó fizetésére kötelezett tartozik ezeket az eladásokat (átruházásokat, szállításokat) az átvevő nevének és lakóhelyének megjelölésével a vallomásban feltüntetni.
21. § Az adópótlék.
Aki a jelen törvényben megállapított adófizetési és vallomásadási kötelezettséget a megszabott határidőn belül nem teljesíti - amennyiben mulasztása a 22. § szerint súlyosabb beszámítás alá nem esik - az adó 50%-át és ha annak a pénzügyigazgatóság (adófelügyelő) erre vonatkozó felhívásában kitűzött határidő alatt sem felel meg, az adónak 100%-át fizeti adópótlék címén.
Az adópótlékot a pénzügyigazgatóság (adófelügyelő) az adóval együtt állapítja meg és erről az adó fizetésére kötelezettet végzéssel értesíti.
Mellőzendő vagy törlendő az adópótlék, ha az adó fizetésére kötelezett a vallomás beadása alkalmával vagy a 17. § szerint igénybevehető jogorvoslati eljárás során beigazolja, hogy mulasztása vétlen volt vagy azt elháríthatatlan akadály okozta.
22. § Az adócsalás.
Adócsalást követ el és az államkincstár megkárosítására irányuló bűntettekről és vétségekről (adócsalásról) szóló törvény rendelkezései alá esik az:
1. aki a jelen törvény 13. és 18. §-aiban meghatározott kötelezettségeknek a fényűzési forgalmi adó megrövidítésére irányuló szándékkal a kitűzött határidő alatt nem tesz vagy nem a valóságnak megfelelően tesz eleget;
2. aki a fényűzési tárgy átruházását vagy annak adóalapul szolgáló ellenértékét egészben vagy részben, akár valótlan avagy hiányos adatokat tartalmazó okirat kiállításával, akár más módon eltitkolja;
3. aki a hatóságnak megtévesztésével őt meg nem illető adómentességet vesz igénybe vagy arra törekszik; esetleg ahhoz más javára akár cselekvéssel, akár való ténykörülmény tudatos elhallgatásával hozzájárul;
4. aki üzleti könyveibe, följegyzéseibe, adóvallomásába tudva valótlan vagy hiányos adatokat vezet be, vagy azokból adatokat a fényűzési forgalmi adó megrövidítésére irányuló szándékkal kihagy;
5. aki beadványában - ideértve a jogorvoslatokat is - vagy a hatóság részéről hozzá intézett kérdésekre adott válaszában szándékosan valótlan nyilatkozatot tesz vagy az adó helyes megállapítására alkalmas ismert ténykörülményt elhallgat.
Az első bekezdésben említett törvény szerint járó szabadságvesztésbüntetésen kívül minden esetben kiszabandó pénzbüntetés a veszélyeztetett összegnek ötszörösétől tizszereséig terjedhet.
E büntetéseken kívül a bíróság az első bekezdés 1-5. pontjainak eseteiben az elítéltet iparigazolványának vagy iparengedélyének, vagy az ezt pótló hatósági engedélyének elvesztésére is ítélheti s egy évtől öt évig terjedhető időre eltilthatja őt az ítéletben megjelölendő vagy általában fényűzési cikkekkel való kereskedéstől; elrendelheti az ítéletnek vagy rendelkező részének az elítélt költségén hírlap útján vagy üzlethelyiségében vagy egyéb módon leendő közhírré tételét.
23. § Átmeneti rendelkezések.
Mindaddig, míg az előző 22. §-ban említett és az államkincstár megkárosítására irányuló bűntettekről és vétségekről (az adócsalásról) szóló törvény nem lép hatályba, a 22. § 1-5. pontjaiban felsorolt cselekmények és mulasztások hat hónapig terjedhető elzárással és 1000 K-tól 100,000 K-ig terjedhető pénzbüntetéssel büntetendő jövedéki kihágások.
E kihágások megtorlásánál az 1909. évi XI. törvénycikk IX. fejezetében foglalt rendelkezések alkalmazandók.
24. § Életbeléptetés. Végrehajtás.
Ez a törvény a végrehajtási utasításban meghatározandó időpontban lép életbe és azt a pénzügyminiszter a kereskedelemügyi és az igazságügyi miniszterrel egyetértve hajtja végre.
Kihirdetve: 1920. VII. 16.

matches:
§ 34
§ 3
§ 34
§ 34
bíróság
§ 1


text:
PuPu BLOGJA: BUDAHÁZY - A HATALOM PITBULLJA
Magyarországon 1999-hez viszonyítva megduplázódott az alkoholizáló fiatalok száma.
Az európai fiatalok körében az alkohol- és kábítószerfogyasztás átlaga csökkenő tendenciát mutat, ezzel szemben Magyarországon a kannabusz-származékokat és alkoholt kipróbálók aránya emelkedik.
Elekes Zsuzsanna a Corvinus Egyetem munkatársa kutatta ezt a kérdést, az ő felmérése szerint az előző hónapban nagy mennyiségű italt fogyasztó fiatalok aránya 45 százalékos volt Magyarországon, ami az 1999-ben mért érték duplája.
Ezzel hazánk bekerült a vizsgált országok felső harmadába, sőt, lerészegedés szempontjából ötödik helyen állunk.
Ami azt illeti, ezen nemigen lehet csodálkozni, ami ebben az országban az utóbbi években folyik, azt nehéz józanul túlvészelni.
Ha csak a mai nap történéseiből indulunk ki, akkor is falnak lehet menni, hiszen ma például kételkedhettünk egy jóízűt abban a tekintetben, hogy a bíróságok a társadalom érdekeinek megfelelően végzik-e munkájukat.
A Kúria kedden - a Bíróság korábbi jogerős elmarasztaló ítéletét megváltoztatva - felmentette Budaházy Györgyöt az alkotmányos rend erőszakos megváltoztatására tett előkészület vádja alól, mert a legfőbb bírói fórum szerint nem követett el bűncselekményt.
Igaz, hogy a kormány erőszakos megdöntésére buzdított, a rendőrség elleni erőszakot helyezett kilátásba, emellett minden megnyilatkozása – kezdve az Erzsébet-híd blokádjától – egytől egyig agresszív fellépésen és mások megfélemlítésén alapult.
Ez sem szép dolog egy demokráciában, de a szomorú helyzet az, hogy legújabb nemzeti hősünk nem állt meg itt, hanem a tettek mezejére is lépett, megirigyelve Nobelt ő nem glicerint kevert kovával, hanem műtrágyát gázolajjal és nem díjat alapított, hanem neki nem tetsző politikusokat iparkodott felrobbantani ezidáig nem azonosított felbujtójával. Mindenesetre sokatmondó, hogy a bombák futball-labdáknak álcázva készültek el.
Kónya István, az eljáró tanács elnöke, a Kúria büntető kollégiumának vezetője szóbeli indoklásában kiemelte, hogy a vád tárgyává tett magatartás, a vádlott közzétett írásai nem alkalmasak bűncselekmény megállapítására.
A vádlott helytállóan hivatkozott arra, hogy amikor a korábban eljárt bíróságok "összegezték" írásait, és következtetéseket vontak le belőlük, az már nem az ő írása, "az már valami más".
Hát ez az – amíg egyenként néhány buta vagy éppenséggel nagyon is céltudatos kijelentése nem keltett társadalmi felfordulást, addig együttesen már alkalmasak voltak a társadalmi rend erőszakos megdöntésére, való előkészületekre.
Volt ideológia, voltak követők, lettek támogatók – és volt bűncselekmény is, habár ma megtudhattuk megint, hogy nem a szemünknek kell hinnünk, hanem a hatalomnak, márpedig, ha a hatalomnak nem érdeke Budaházy túlzott megregulázása, akkor még akár annyira hófehér is lehet belőle, mint a háziliba.
A bíróság elnöke szóbeli indoklásában kifejtette: az alkotmányos rend erőszakos megváltoztatása a legsúlyosabb állam elleni bűncselekmény, nem csupán egyik vagy másik intézmény, hanem az egész alkotmányos berendezkedés felforgatására irányul.
Ebben az ügyben a vádlott ugyan nem rejtette véka alá változtatási szándékát, ám hogy ezt kifejezetten erőszakos módon kívánja véghezvinni, az nem olvasható ki a szövegekből.
Ott állt marhára nemerőszakosan, hóna alatt az emberélet kioltására alkalmas, robbanószerrel kitömött focilabdákkal, és altruista érzelmektől áthatva robbantgatott.
Talán nem lett volna baj ezt a bűncselekményt a terrorcselekmény vádjával egyesítve, egy eljárásban tárgyalni.
Kíváncsi lennék, hogy akkor hogyan értékelné a bíróság elnöke az ominózus iratokat, főként, ha menet közben valaki az ő ajtajához is odakészítene egy robbanóanyaggal töltött labdát.
Budaházy azzal védekezett, hogy csak egyfajta "defenzív erőszak" merülhetett fel a részéről, mintegy védekezés, reagálás a hatalom támadására, nem pedig egy offenzív, támadó, kezdeményező jellegű erőszak.
Az állam részéről is csak egyfajta defenzív erőszaknak illene felmerülni, de persze az ember ne éljen álomvilágban is, ha már ebben a Tündérországban kell élnie.
Orbán rendszere kíméli a szélsőjobbot, a mai hatalom meglehetősen hosszú pórázon tartott pitbullját, melyet bármikor szabadon lehet ereszteni.
Azért jobb lenne, ha a bíróságok bíróságok maradnának, mert a mai Magyarország kezd olyanná válni, mintha Bacsó Péter rendezte volna.
Hiába, no, - vannak emberek, akiknek megadatik a jövőbelátás képessége.
Nem igaz, Virág elvtárs?
Pupu, melyikre gondoltál?
A Kúria szó szemmel láthatólag a "kúrni"-ból származik.
Lásd még elkúrni, megkúrni formában is.
Átvitt értelemben, ahogy Hofi énekelte: Ha elszabtuk hát elszabtuk, utólag már b@szhatjuk.
2012. június 27. 3:29
Az időzítés pedig tökéletes:
Akkor kell rabosítani vallási ügyben egy rabbit, amikor Elie Wiesel miatt egyébként is ide figyelnek, és Kövért a Knesszet kivágta, mint a macskát xarni. És pont ilyenkor kell felmenteni egy kezdődő Breivikbajost is.
Viszont jogerős ítélet van arról, hogy Budaházy írásai (melyek a FENNÁLLÓ alkotmányos rend erőszakos megdöntésére buzdítanak) nem tartalmaznak bűncselekményt, ezért (hacsak nem védette le őket a Szerzői jogvédővel) az idézet forrásának megjelölésével szabadon terjeszthetők!
Hogy is hívják ezt a fociban? Öngól??
2012. június 27. 3:39
Bocs, de ha már kidobott az ágy, nem tudom megállni:
Az újabb rendszerváltás után (remélhetőleg fülke ellenforradalom útján fog bekövetkezni) a bíró úr joggal érvelhet azzal, hogy belülről bomlasztotta a rendet, amikor felhívást adott ki keringőre, és tul.képpen úgy kell értelmezni az ítéletét, hogy a társadalom tudomására akarta hozni a neki akkor rendelkezésére álló eszközökkel, hogy EZT a rendet akár erőszakos eszközökkel is szabad és kell is megdönteni. Majd felvételét kéri a Magyar Ellenállók és Antifasiszták Szövetségébe, lehetőleg elnöki pozícióba. Csak a jó magyar történelmi hagyományokat folytatva.
MONDOM, hogy öngól, annak viszont "bomba"
2012. június 27. 3:46
Pfúj, undorító ország! Jobbik-szimpatizáns nemzeti bíró felmenti a nemzeti terroristát.
2012. június 27. 8:55
A leghatározottabban visszautasítom ezt a mélységesen sértő hasonlatot!
A pitbull az egyik legkedvesebb, legbarátságosabb kutyafajta, nem véletlenül használják széles körben bébiszitternek!
Ez a dreckhauser -ha már sértegetni akarod az állatvilágot- valamelyik galandféreghez lenne hasonlítható.
2012. június 27. 13:16

matches: Kúria Bíróság Kúria bíróság bíróság Kúria


text:
április 2017 - Segítség Devizahiteleseknek
Bejegyzések a(z) 2017. április hónapban:
Kötélhúzás – Több, mint 50 %-os elengedés a EOS faktortól
A kétezres évek elején jól ment az építőipari vállalkozásoknak. Ernőék cége is jól futott, így nagy lendülettel belevágtak két nagy értékű autó lízingelésébe is. A KH Pannonlízingtől kaptak 10 millió forintnyi svájci frankos hitelt és Ernő, mint a cég ügyvezetője magán kezesként bekerült az ügyletbe. Nem tudta, hogy emiatt élete egyik legnagyobb küzdelme vár rá. […]
2017.április.20 - 16:06 | Kategória: Peren kívüli megállapodások | Hozzászólások
Alattomos FMH támadás kivédve – Pert vesztett a Dunacorp Faktorház
Fizetési meghagyásos perben március 4-én kelt az alábbi ítélet, amit teljes terjedelmében közzéteszünk lent. Erste Bankos személyi kölcsöne volt annak az adósnak, aki még 2008-ban vett fel 1 millió forintot. 2011-ben az Erste eladta a követelést a Dunacorp Faktorháznak és akkor már 1,5 millió volt a tartozás, ami az évek alatt tovább nőtt és 2014-ben már […]
2017.április.7 - 16:37 | Kategória: Nyertes ítéletek | Hozzászólások
Tömegek számára okoz majd hatalmas gondot az árfolyamgát április és június közötti kifutása. Mintegy 170 ezer jelzáloghitel-tulajdonost számára akár 15 százalékkal is megugorhat a havi törlesztőrészlet, sőt az sem kizárt, hogy ezzel párhuzamosan a hitelük futamideje is meghosszabbodik. A probléma a parlamentet is elérte, ahol a Jobbik képviselője azt javasolta: a tartozástömeget “nyeljék le a […]
2017.április.4 - 14:59 | Kategória: Hírek | Hozzászólások
A Kúria szerint nem lehet csak úgy demonstrálni egy bíróság előtt
A bíróság épülete nem közterület, a székházban vagy közvetlen környezetében ezért nem lehet csak úgy demonstrálni – állítja a Kúria Közigazgatási-Munkaügyi Kollégiuma. Az Alkotmánybíróság két évvel ezelőtt még jogszerűnek ítélte meg a Kúria előtt tartott tüntetést. A bíróságok épületében nem lehet demonstrálni, állapította meg a Kúria Közigazgatási-Munkaügyi Kollégiuma: a szakmai testület állásfoglalása szerint megtiltható a […]
2017.április.2 - 10:59 | Kategória: Hírek | Hozzászólások

matches: Kúria bíróság bíróság Kúria Kúria Kúria


text:
Felszámolás megindítása | A felszámolás kezdeményezése | Csalárd...
Felszámolás megindítása, kezdeményezése
A felszámolás a követelések érvényesítésének egy lehetséges eszköze. A felszámolás megindítása sok esetben komoly átgondolást igényel. A jogi képviselet sok esetben kötelezõ felszámolással kapcsolatban a polgári perrendtartás és a csõdtörvény alapján.
Felszámolás kezdeményezése: papír nélkül
Fontos megjegyezni, hogy a felszámolási eljárás megindítása kizárólag elektronikus úton lehetséges, vagyis az eljárás lefolytatására irányuló kérlemet már nem papír alapon kell megküldeni az illetékes törvényszéknek, hanem speciáis szoftverrel kell a kérelmet elkészíteni és benyújtani. Az illeték megfizetése sem az illetékbélyegeknek a kérelemre ragsztásával történik - elektornikus kérelem esetén ez lehetetlen lenne -, hanem átutalással vagy bankkártyás fizetéssel történik meg az illeték leróvása.
A felszámolás kezdeményezése a felszámolás eljárás elrendelése iránti kérelemnek az illetékes törvényszékre történõ benyújtásával kezdõdik. A kérelem illetékköteles, illetve közzétételi költségtérítés is fizetendõ. A felszámolás megindítására irányuló eljárás során a jogi képviselet kötelezõ. Évtizedeken keresztül sok lehetõséget adott a felszámolás elodázására az illetékességi szabályok kijátszása, az adós székhelyének folyamatos áthelyezése. Ez az ajtó az utóbbi évek jogszabályváltozásai folytán bezárult, így a székhely áthelyezése nem segít a felszámolást késleltetni.
A fizetésképtelenség vizsgálata a csõdtörvény alapján
A bíróság a felszámolást kezdeményezõ kérelmet elsõsorban a csõdeljárásról és a felszámolási eljárásról szóló törvény, valamint az annak háttérjogszabályát jelentõ polgári perrendtartás alapján bírálja el. A bíróság azt vizsgálja elsõsorban, hogy a csõdtörvény szerint az adós cég fizetésképtlennek minõsül-e. A fizetésképtelenséget a bíróság a csõdtörvény szabályai szerint bírálja el. A csõdtörvény egyértelmáen meghatározza, hogy mikor tekintendõ egy cég fizetésképtelennek. ENnek alapján a jogi értelemben vett fizetésképtelenség eltér a köznapi, vagy gazdasági értelemben vett fizetésképtelenségtõl. Ez az egyik fontos szempont, amely miatt a jogszabályok elõírják a kötelezõ jogi képviseletet a felszámolás megindításával kapcsolatos eljárásban.
Felszámolás megindítása az adós által
Az adós részérõl fontos annak mérlegelése, hogy egyes esetekben az adós ügyvezetõjének kötelezettsége a felszámolás kezdeményezése a cég ellen. Amennyiben a felszámolási eljárás mgindítására irányuló kérelmet az adós cég nyújtja be saját maga ellen, úgy ebben az esetben több irat kötelezõ benyújtását írja elõ a csõdtörvény, amelyek hiányában a bíróság nem indítja meg a felszámolást. A bíróság eljárása ebben az esetben is illetékköteles és nem kimentési ok a felszámolás kezdeményezésére vonatkozó csõdtörvényi kötelezettség alól, ha az adós cég nem rendelkezik elég pénzzel az illeték megfizetéséhez.
Ügyvédi feladatok a felszámolás megindításával kapcsolatban
Egyes esetekben az ügyéd feladata a felszámolás kezdeményezésével kapcsolatban a felszámolási eljárás lefolytatására irányuló kérelem megszerkesztése, illete a mellékletek megfelelõ összerendezése és benyújtása a bíróságnak. Emellett sok esetben a felszámolás megindításáról történõ döntéshozatalban is sok esetben szükséges jogi szaktudás. Hitelezõi oldalon indokolt áttekinteni a követelésérvényesítésfényében a felszámolással kapcsolatos érdekeket, az esetlegesen kiváltott reakciókat a felszámolás más szereplõi részérõl. Fontos annak mérlegelése, hogy elõreláthatólag milyen döntést hoz a bíróság a felszámolási kérelemmel kapcsolatban. Ez elsõsorban a fizetésképtelenség fennállásának vizsgálatával kapcsolatban jelent vizsgálódást a Csõdtörvény rendelkezései fényében. Indokolt áttekinteni az idõbeliségét az eseményeknek, figyelembe venni, hogy a felszámolás kezdeményezését jelentõ kérelem mennyi idõ alatt kerül elbírálásra.
Felszámolás és felelõsség
Szintén fontos lehet, hogy az adós a felszámolást megelõzõ idõszakban milyen tranzakciókat hajthat végre. Ebben az idõszakban speciális szabályok irányadók az ügyvezetõ által irányított gazdálkodásra, amelyek más megítélést eredményeznek az egyes ügyletek vonatkozásában, mint a hétköznapi, normál gazdálkodás esetén. Sok esetben a mindennapi üzleti tevékenység során szokásos ügylet válhat az ügyvezetõ felelõsségének alapjául, amelyek sok esetben megelepetéssel szolgálnak az ügyvezetõ számára. Fontos megjegyezni, hogy a tulajdonos sem dõlhet hátra nyugodtan és "engedheti el" az ügyvezetõ kezét ebben az idõszakban, mivel az ügyvezetõ felelõssége nyomán egyes esetekben a cégtulajdonos is kötelezhetõ a bíróság által.
Felszámolás kezdeményezése: papír nélkül >>>
A bíróság illetékessége >>>
Fizetésképtelenség vizsgálata a Csõdtörvény alapján >>>
Felszámolás megindítása az adós által >>>
Ügyvédi feladatok a felszámolás megindításával kapcsolatban >>>
Felszámolás és felelõsség >>>
A felszámolás megindítása, kezdeményezése cikk részei:

matches: bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság


text:
2017. július 13. ( *1 )
„Előzetes döntéshozatal – Közbeszerzési szerződések – Közlekedés – »Valamely földrajzi terület repülőtér vagy más terminállétesítmény légi fuvarozók rendelkezésére bocsátása céljából való hasznosításának« fogalma – 2004/17/EK és 96/67/EK irányelv – A repülőtéri területek odaítéléséhez előzetes közbeszerzési eljárást elő nem író nemzeti szabályozás”
A C‑701/15. sz. ügyben,
az EUMSZ 267. cikk alapján benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem tárgyában, amelyet a Tribunale amministrativo regionale per la Lombardia (Lombardia regionális közigazgatási bírósága, Olaszország) a Bírósághoz 2015. december 31‑én érkezett, 2015. november 4‑i határozatával terjesztett elő
a Malpensa Logistica Europa SpA
a Società Esercizi Aeroportuali SpA (SEA)
a Beta‑Trans SpA részvételével folyamatban lévő eljárásban,
tagjai: Juhász E. tanácselnök (előadó), C. Vajda és K. Jürimäe bírák,
tekintettel az írásbeli szakaszra és a 2017. február 15‑i tárgyalásra,
a Malpensa Logistica Europa SpA képviseletében G. Greppi, P. Ferraris, G. Razeto és A. Bazzi avvocati,
a Società Esercizi Aeroportuali SpA (SEA) képviseletében R. Bertani, E. Raffaelli és A. Pavan avvocati,
a Beta‑Trans SpA képviseletében C. Mele és M. Giordano avvocati,
az Európai Bizottság képviseletében C. Zadra, W. Mölls és A. Tokár, meghatalmazotti minőségben,
a főtanácsnok indítványának a 2017. május 3‑i tárgyaláson történt meghallgatását követően,
Az előzetes döntéshozatal iránti kérelem a vízügyi, energiaipari, közlekedési és postai ágazatban működő ajánlatkérők beszerzési eljárásainak összehangolásáról [helyesen: a vízügyi, energiaipari, közlekedési és postai szolgáltatások területén a közbeszerzési eljárások összehangolásáról] szóló, 2004. március 31‑i 2004/17/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL 2004. L 134., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 6. fejezet, 7. kötet, 19. o.) 7. cikkének értelmezésére vonatkozik.
E kérelmet a Malpensa Logistica Europa SpA és a milánói (Olaszország) Malpensa repülőteret üzemeltető Società Esercizi Aeroportuali SpA (SEA) (a továbbiakban: SEA) között az e repülőtéren a földi kiszolgálásra használt repülőtéri területek előzetes közbeszerzési eljárás nélküli odaítélése tárgyában folyamatban lévő jogvita keretében terjesztették elő.
A 96/67/EK irányelv
A közösségi repülőterek földi kiszolgálási piacára való bejutásról szóló, 1996. október 15‑i 96/67/EK tanácsi irányelv (HL 1996. L 272., 36. o.; magyar nyelvű különkiadás 7. fejezet, 2. kötet, 496. o.) az 1. cikkének (1) bekezdése értelmében „a tagállamok területén található, a Szerződés rendelkezéseinek hatálya alá tartozó és a kereskedelmi forgalmat lebonyolító összes repülőtérre [vonatkozik] a következők szerint”.
Ezen irányelv „Földi kiszolgálás harmadik fél számára” című 6. cikkének (1) és (2) bekezdése a következőképpen rendelkezik:
„(1) A tagállamok […] megteszik a szükséges lépéseket annak érdekében, hogy a harmadik fél részére nyújtandó szolgáltatás terén szabad piacra jutást biztosítsanak a földi kiszolgálóknak.
poggyász kezelése,
a forgalmi előtéren előforduló feladatok,
üzemanyag és olaj kezelése,
áruk és postai küldemények kezelése, ezen belül az áruk és postai küldemények fizikai kezelése, függetlenül attól, hogy azok bejövők, kimenők vagy azokat a repülőtéri forgalmi épület és a repülőgép között kell továbbítani.
Nem korlátozhatják azonban ezt a számot úgy, hogy az a földi kiszolgálás minden egyes fajtája esetében kettőnél kevesebb legyen.”
Az irányelv „Mentességek” címet viselő 9. cikkének (1) bekezdése az alábbiak szerint rendelkezik:
„Ha egy adott repülőtéren a zsúfoltságból vagy a helykihasználás fokából eredően a rendelkezésre álló hely vagy kapacitás sajátos korlátai miatt nem lehetséges a piac és/vagy a saját kiszolgálás megnyitása az ezen irányelvben meghatározott mértékben, az érintett tagállam dönthet úgy, hogy:
korlátozza a földi kiszolgálók számát […]”
Ugyanezen irányelvnek „A szolgáltatók kiválasztása” című 11. cikkének (1) bekezdése értelmében:
„A tagállamok megteszik a szükséges intézkedéseket a földi kiszolgálás nyújtására jóváhagyott szolgáltatókat kiválasztó eljárás megszervezésére az olyan repülőtereken, amelyeken azok száma a 6. cikk (2) bekezdésében vagy a 9. cikkben szereplő esetekben korlátozott. […]”
A 96/67 irányelv „Létesítményekhez való hozzáférés” című 16. cikkének (2) bekezdése kimondja:
„Az adott repülőtéren a földi kiszolgálás céljaira rendelkezésre álló területet a jogaik érvényesítéséhez, valamint a hatékony és tisztességes versenyhez szükséges mértékben a tárgykörhöz kapcsolódó, objektív, átlátható és hátrányos megkülönböztetéstől mentes szabályok és feltételek alapján fel kell osztani a különböző földi kiszolgálók és saját kiszolgálást végző repülőtér‑használók között, beleértve a területre újonnan belépőket is.”
A 2004/17 irányelv „Fogalommeghatározások” című 1. cikke értelmében:
»Árubeszerzésre, építési beruházásra és szolgáltatásnyújtásra irányuló szerződés«: a 2. cikk (2) bekezdésében meghatározott, egy vagy több ajánlatkérő és egy vagy több vállalkozó, szállító, vagy szolgáltató által írásban megkötött visszterhes szerződés;
»szolgáltatási koncesszió«: a szolgáltatásnyújtásra irányuló szerződéssel azonos típusú szerződés, kivéve azt a jellemzőjét, hogy a szolgáltatás ellenszolgáltatása vagy kizárólag a szolgáltatás hasznosításának joga, vagy e jog pénzbeli ellenszolgáltatással együtt.”
Ezen irányelv „Ajánlatkérők” címet viselő 2. cikke (2) bekezdésének a) pontja az alábbiak szerint rendelkezik:
amelyek ajánlatkérő szervek vagy közvállalkozások, és a 3–7. cikkben említett tevékenységek valamelyikét folytatják.”
Az említett irányelv „Kőolaj, földgáz, szén és más szilárd tüzelőanyag feltárása vagy kitermelése; kikötők és repülőterek” címet viselő 7. cikke a következőképpen rendelkezik:
„Ezt az irányelvet alkalmazni kell azokra a tevékenységekre, amelyek valamely földrajzi területnek a következő célból történő hasznosításával kapcsolatosak:
repülőtér és tengeri vagy belvízi kikötő vagy más terminállétesítmény rendelkezésre bocsátása légi, tengeri vagy belvízi fuvarozók részére.”
Ugyanezen irányelv „Építési és szolgáltatási koncessziók” című 18. cikkének szövege a következő:
A 96/67 irányelvet az 1999. január 13‑i n. 18 – Attuazione della direttiva 96/67/CE relativa al libero accesso al mercato dei servizi di assistenza a terra negli aeroporti della Comunità (a közösségi repülőterek földi kiszolgálási piacára való bejutásról szóló 96/67/EK tanácsi irányelvnek az átültetéséről szóló 18. sz. törvényrendelet; a GURI 1999. február 4‑i 28. száma, a továbbiakban: 18/1999. sz. törvényrendelet) ültette át az olasz jogba. E törvényrendelet 4. és 11. cikke a 96/67 irányelv 16. és 11. cikkét ülteti át.
A 18/1999. sz. törvényrendelet 4. cikke az e törvényrendelet 13. cikkében előírt követelmények alapján szabad bejutást biztosít a földi kiszolgálási piacra minden szolgáltatónak azon repülőtereken, amelyek éves forgalma legalább 3 millió utas vagy 75000 tonna áru, vagy az előző év április 1‑jét vagy október 1‑jét megelőző hat hónapos időszakában a forgalma legalább 2 millió utas vagy 50000 tonna áru volt. E törvényrendelet 4. cikkének (2) bekezdése lehetővé teszi, hogy az Ente nazionale per l’aviazione civile (ENAC) (nemzeti polgári légiközlekedési hatóság, Olaszország) korlátozza a szolgáltatók számát a repülőtéren rendelkezésre álló hellyel, a kapacitással vagy a biztonsággal összefüggő indokolt esetben, mivel az említett törvényrendelet 12. cikke a piacára való bejutás korlátozásairól is rendelkezik.
A 18/1999. sz. törvényrendelet 11. cikke a valamennyi érintett szolgáltató számára nyílt közbeszerzési eljárás lefolytatásának kötelezettségét kizárólag a földi kiszolgálást végző szolgáltatók meghatározása tekintetében ír elő, amelyeknek a piachoz való hozzáférése korlátozás vagy eltérés hatálya alá tartozik.
A 2004/17 irányelvet a 2006. április 12‑i n. 163. – Codice dei contratti pubblici relativi a lavori, servizi e forniture in attuazione delle direttive 2004/17/CE e 2004/18/CE (az építési beruházásra, a szolgáltatásnyújtásra és az árubeszerzésre irányuló közbeszerzési szerződéseket szabályozó törvénykönyvről, valamint a 2004/17/EK és a 2004/18/EK irányelvek átültetéséről szóló 163. sz. törvényrendelet, a GURI 2006. május 2–i 100. száma) 207. és azt követő cikkei ültették át az olasz jogba. E törvényrendelet 213. cikke a 2004/17 irányelv 7. cikkét ültette át.
A SEA a milánói Malpensa repülőteret irányító szervezetként e repülőtér megközelítőleg 1000 m2 területű egyik raktárját a Beta‑Trans SpA‑nak ítélte oda annak érdekében, hogy az e területen földi kiszolgálást végezhessen.
A Tribunale amministrativo regionale per la Lombardia (Lombardia regionális közigazgatási bírósága, Olaszország) elé 2015. április 18‑án benyújtott keresetével a Malpensa Logistica Europa – a milánói Malpensa repülőtéren földi rakodási tevékenység végzésére szolgáló repülőtéri területek koncessziójával rendelkező társaság – az ezen odaítélésről szóló aktus végrehajtásának felfüggesztését és hatályon kívül helyezését kérte.
A Malpensa Logistica Europa szerint ezen aktus jogellenes, mivel azt előzetes közbeszerzési eljárás nélkül fogadták el. E társaság konkrétan arra hivatkozott, hogy a milánói Malpensa repülőtéren nem rendelkezett elegendő területtel a rakodási tevékenységének folytatásához. Ennek következtében a Beta‑Transhoz hasonlóan ő is várta új területek odaítélését, és az a határozat, amellyel a SEA közvetlenül, közbeszerzési eljárás nélkül ítélte oda a Beta‑Transnak az érintett, eredetileg a hangárnak szánt területet, kárt okozott neki.
A SEA és a Beta‑Trans a kérdést előterjesztő bíróság előtt kifejtette, hogy a vitatott területet csupán ideiglenesen bocsátották a Beta‑Trans rendelkezésre, annak biztosítása érdekében, hogy az új piaci szereplőként megkezdhesse földi kiszolgálási tevékenységének gyakorlását a Malpensa repülőtéren addig, amíg befejeződnek a Beta‑Trans számára azon nyílt közbeszerzés eljárásban odaítélt területek fejlesztési munkálatai, amelyen a Malpensa Logistica Europa is részt vett. Egyébiránt a SEA és a Beta‑Trans szerint a Malpensa Logistica Europa már rendelkezett egy 18000 m2 alapterületű, raktár céljára szolgáló területtel, továbbá két, tető által fedett 2700 m2 és 3227 m2 nagyságú területtel, lehetővé téve az időjárás viszontagságaitól védett ideiglenes áruraktározást.
A kérdést előterjesztő bíróság rámutat, hogy a 2004/17 és a 96/67 irányelvet átültető két nemzeti jogszabályt kell in abstracto alkalmazni a jelen tényállásra.
Ami a 2004/17 alkalmazhatóságát illeti, e bíróság álláspontja szerint a SEA a milánói Malpensa repülőtér irányítójaként ajánlatkérő szerv, amelynek tiszteletben kell tartania a különleges ágazatokra vonatkozó közbeszerzési szabályozást. Ezenkívül a SEA tevékenysége a 2004/17 irányelv 7. cikke alapján azon tevékenységek kategóriájába tartozik, amelyek valamely földrajzi területnek a célból történő hasznosításával kapcsolatosak, hogy a repülőteret légi fuvarozók rendelkezésére bocsássák. Az említett bíróság kifejti, hogy a nemzeti ítélkezési gyakorlat értelmében a repülőtéri (földrajzi) területeknek, beleértve következésképpen a belső területeket is, a légi fuvarozók által szokásosan végzett tevékenységekkel kapcsolatos valamennyi hasznosítása a különleges ágazatokra vonatkozó szabályozás tárgyi hatálya alá tartozik.
A kérdést előterjesztő bíróság ebből arra következtet, hogy repülőtéri földi kiszolgálás, földrajzi területek hasznosítása okán, szintén az említett szabályozás tárgyi hatálya alá tartozik.
Ugyanakkor e bíróság szerint a 2004/17 irányelv alkalmazhatósága ellentétes lehet a 96/67 irányelvet átültető 18/1999. sz. törvényrendelet különös rendelkezéseivel. E szabályozás alapján ugyanis az előzetes nyílt közbeszerzési eljárás indítására vonatkozó kötelezettség csak azon, földi kiszolgálást végző szolgáltatók kiválasztására vonatkozik, amelyeknek a hozzáférése korlátozások vagy eltérést engedő intézkedések hatálya alá tartozik.
A kérdést előterjesztő bíróság e tekintetben kifejti, hogy a rendelkezésére álló információk alapján ilyen korlátozások vagy eltérések jelenleg nincsenek hatályban a milánói Malpensa repülőtéren. Következésképpen e bíróság szerint lehetővé kell tenni a 18/1999. sz. törvényrendelet 4. cikke (1) bekezdésének előzetes nyílt közbeszerzési eljárás nélküli alkalmazhatóságát, amely rendelkezés a szolgáltatóknak szabad hozzáférést biztosít a földi kiszolgálási piachoz, fenntartva hogy a repülőtéren rendelkezésre álló területeket a különböző földi kiszolgálók és saját kiszolgálást végző repülőtér‑használók között „a jogaik érvényesítéséhez, valamint a hatékony és tisztességes versenyhez szükséges mértékben a tárgykörhöz kapcsolódó, objektív, átlátható és hátrányos megkülönböztetéstől mentes szabályok és feltételek alapján” kell felosztani, ahogyan azt a 96/67 irányelv 16. cikkének (2) bekezdése megköveteli.
E megfontolásokra tekintettel a Tribunale amministrativo regionale per la Lombardia (Lombardia regionális közigazgatási bírósága) úgy határozott, hogy az eljárást felfüggeszti, és előzetes döntéshozatal céljából a következő kérdéseket terjeszti a Bíróság elé:
„Ellentétes‑e a 2004/17 irányelv 7. cikkével, amely a közbeszerzési szerződésekre vonatkozó közösségi szabályozás hatálya alá sorolja azokat a tevékenységeket, amelyek valamely földrajzi területnek a repülőtér légi fuvarozók részére való rendelkezésre bocsátása céljából történő hasznosításával kapcsolatosak, amint e tevékenységeket a [jelen előzetes döntéshozatal iránti kérelem] 6.4 és 6.5 pont[já]ban hivatkozott nemzeti ítélkezési gyakorlat meghatározta, a 18/1999. sz. törvényrendelet 4. és 11. cikkében foglalthoz hasonló olyan nemzeti szabályozás, amely az e célra szolgáló területek valamennyi, akár ideiglenes odaítélése esetén nem írja elő az előzetes nyílt közbeszerzési eljárás lefolytatását?”
A kérdést előterjesztő bíróság lényegében arra keres választ, hogy a 2004/17 irányelv 7. cikkét úgy kell‑e értelmezni, hogy azzal ellentétes az olyan nemzeti szabályozás, mint amelyről az alapügyben szó van, amely nem ír elő előzetes nyílt közbeszerzési eljárást valamennyi, repülőtéri földi kiszolgálásra szolgáló terület – akár ideiglenes – odaítélésére.
A 2004/17 irányelv 7. cikke értelmében azon tevékenységek között, amelyekre ezen irányelvet alkalmazni kell, szerepelnek a valamely földrajzi területnek a célból történő hasznosításával kapcsolatos tevékenységek, hogy a repülőtereket légi fuvarozók rendelkezésére bocsássák.
Mindazonáltal meg kell vizsgálni azt a kérdést, hogy az alapügyben szóban forgó repülőtéri terület rendelkezésre bocsátására vonatkozó szerződés a 2004/17 irányelv hatálya alá tartozik‑e.
Márpedig, ahogyan azt többek között az Európai Bizottság megjegyzi, az alapügyben érintett szerződés, amint azt a kérdést előterjesztő bíróság bemutatta, nem minősíthető „szolgáltatásnyújtásra irányuló szerződésnek”, mivel a milánói Malpensa repülőteret irányító szervezet nem vett igénybe ellenszolgáltatás fejében a szolgáltató által nyújtott szolgáltatást.
Ezenkívül nem szükséges megvizsgálni azt a kérdést, hogy az említett szerződés „koncessziósnak” minősíthető‑e, mivel a 2004/17 irányelv 18. cikke értelmében semmiképp sem tartoznak ezen irányelv hatálya alá a valamely földrajzi terület a célból történő hasznosítására irányuló szolgáltatási koncessziók, hogy repülőtereket légi fuvarozók rendelkezésére bocsássák.
Következésképpen a kérdést előterjesztő bíróság által nyújtott információkat figyelembe véve nem tűnik úgy, hogy az alapügyben érintett odaítélés a 2004/17 irányelv hatálya alá tartozik.
Ellenben az olyan, repülőteret irányító szervezet, mint a SEA a 96/67 irányelv rendelkezéseinek hatálya alá tartozik.
A 96/67 irányelv 16. cikkének (2) bekezdéséből kiderül, hogy érintett, repülőteret irányító szervezetnek tiszteletben kell tartania az e rendelkezésből eredő követelményeket, amelyek szerint a repülőtéren a földi kiszolgálás céljaira rendelkezésre álló területet a jogaik érvényesítéséhez, valamint a hatékony és tisztességes versenyhez szükséges mértékben a tárgykörhöz kapcsolódó, objektív, átlátható és hátrányos megkülönböztetéstől mentes szabályok és feltételek alapján fel kell osztani a különböző földi kiszolgálók és saját kiszolgálást végző repülőtér‑használók között, beleértve a területre újonnan belépőket is, nem kell azonban előzetes közbeszerzési eljárást szerveznie.
A kérdést előterjesztő bíróság feladata tehát annak vizsgálata, hogy adott esetben az előző pontban említett feltételek teljesülnek‑e.
A fenti megállapítások összességére tekintettel az előterjesztett kérdésre azt a választ kell adni, hogy a 2004/17 irányelv 7. cikkét úgy kell értelmezni, hogy azzal nem ellentétes az olyan nemzeti szabályozás, mint amelyről az alapügyben szó van, amely nem ír elő előzetes nyílt közbeszerzési eljárást valamennyi, repülőtéri földi kiszolgálásra szolgáló terület olyan – akár ideiglenes – odaítélésére, amely nem foglal magában a repülőtér irányítója által fizetendő ellenszolgáltatást.
Mivel ez az eljárás az alapügyben részt vevő felek számára a kérdést előterjesztő bíróság előtt folyamatban lévő eljárás egy szakaszát képezi, ez a bíróság dönt a költségekről. Az észrevételeknek a Bíróság elé terjesztésével kapcsolatban felmerült költségek, az említett felek költségeinek kivételével, nem téríthetők meg.
A vízügyi, energiaipari, közlekedési és postai ágazatban működő ajánlatkérők beszerzési eljárásainak összehangolásáról [helyesen: a vízügyi, energiaipari, közlekedési és postai szolgáltatások területén a közbeszerzési eljárások összehangolásáról] szóló, 2004. március 31‑i 2004/17/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv 7. cikkét úgy kell értelmezni, hogy azzal nem ellentétes az olyan nemzeti szabályozás, mint amelyről az alapügyben szó van, amely nem ír elő előzetes nyílt közbeszerzési eljárást valamennyi, repülőtéri földi kiszolgálásra szolgáló terület olyan – akár ideiglenes – odaítélésére, amely nem foglal magában a repülőtér irányítója által fizetendő ellenszolgáltatást.

matches: bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság Bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság Bíróság


text:
 Megkezdték munkájukat Újvidéken az Egyházmegyeközi Bíróságok – Nagybecskereki Egyházmegye
Megkezdték munkájukat Újvidéken az Egyházmegyeközi Bíróságok
Szerző: Ivica Ivanković Radak · 2018. október 4, csütörtök
Az Újvidéki Egyházmegyeközi Első- és Másodfokú Bíróság, amelynek székhelye a Szent Cirill és Metód Nemzetközi Püspöki Konferencia épületében van, 2018. október 2-án, kedden ünnepi üléssel kezdte meg munkáját.
2017 elején a belgrádi érsekség püspökei – msgr. Hočevar Stanislav belgrádi érsek-metropolita, msgr. Pénzes János szabadkai püspök, msgr. Német László SVD nagybecskereki püspök, msgr. Džudžar Đuro, a Szerbiában élő görögkatolikusokért felelős apostoli exarcha – úgy határoztak, hogy Egyházmegyeközi Bíróságot hoznak létre. A püspökök megegyeztek abban, hogy az Egyházmegyeközi Bíróságok moderátori, illetve vezetői feladatát Belgrád érseke és metropolitája látja el.
Az Egyházmegyeközi Bíróság megalapításáról szóló döntést 2017. szeptember 19-én hozták meg a püspökök. Az Apostoli Szentszékkel folytatott konzultációk után az Apostoli Szignatúra Legfelsőbb Bírósága 2018. július 10-én jóváhagyta az Egyházmegyeközi Bíróságok létrehozásáról szóló döntést, mellyel befejeződött a megalapításukra vonatkozó eljárás és ezzel megteremtődtek a munka megkezdéséhez szükséges előfeltételek. A Zágrábi Egyházmegyeközi Bíróságok tanácsaikkal és szakértelmükkel nagyban hozzájárultak a bíróságok létrehozásának folyamatához. A püspökök kérésére az Egyházmegyeközi Bíróságok 2018. október 11-én kezdik meg munkájukat, a II. Vatikáni Zsinat megnyitásának évfordulóján, illetve Szent XXIII. János pápa emléknapján.
Az ünnepi ülésen az Újvidéki Egyházmegyeközi Bíróságok alapításáról szóló határozatot aláíró püspökök mellett részt vett még msgr. Gašparović Đuro szerémségi püspök és ft. Štefković Mirko, a Szent Cirill Metód Nemzetközi Püspöki Konferencia főtitkára. A találkozó msgr. Hočevar Stanislav, az Újvidéki Egyházmegyeközi Bíróságok moderátorának, valamint msgr. Német László SVD, a Nemzetközi Püspöki Konferencia elnökének üdvözlő szavaival kezdődött. Az eseményen jelen volt mind a 18 kijelölt bírósági alkalmazott, akik hűségesküt tettek. ft. Radak Ivanković Ivica, az Elsőfokú Bíróság helynöke és msgr. Zapletán Géza, a Másodfokú Bíróság helynöke a hűségesküt megelőzően letette a szükséges hitvallást is.
A bíróságok működésében jelentős segítséget nyújtanak majd a szomszédos egyházmegyék bíróságai. Az Újvidéki Másodfokú Bíróság kinevezett bírái, msgr. Kovács József, a szegedi Teológiai Főiskola kánonjog tanára és Szeged-Csanádi Egyházmegye bírósági helynöke, valamint ft. Ilić Zdenko, a diakóvári Katolikus Teológiai Egyetem kánonjog tanára és a Diakóvári Egyházmegyeközi Elsőfokú Bíróság bírája az ülés kezdetén előadást tartott. Előadásaikban magyarországi és horvátországi az egyházi bíróságok tapasztalatairól és kihívásairól beszéltek.
Az Újvidéki Egyházmegyeközi Bíróságok megalakulásáig az egyházmegyékben külön bíróságok működtek. A házasság érvénytelenségének megállapítására szolgáló kánonjogi eljárás reformja, a hívek növekvő érdeklődése és a peres ügyek nagy száma, valamint a bírósági alkalmazottak egyre csökkenő létszáma miatt megjelent a pasztorális igény a meglévő szerkezet átszervezésére, vagyis az Egyházmegyeközi Első- és Másodfokú Bíróság létrehozására. A bíróság székhelye Újvidéken van, viszont minden egyházmegyében vizsgálati ügyosztályok is működnek majd. Ez azt jelenti, hogy az érdekelteknek könnyebbé válik az ügyintézés Belgrádban, Szabadkán, Nagybecskereken, illetve Bácskeresztúron. Ez által teljesült a reform egyik prioritása: „a bíró és a felek közelsége”. A gyakorlatban a felek és a bíróság közötti kommunikáció az említett helyeken zajlik. Így megvalósul a bírósági alkalmazottak ésszerű elosztása és biztosított a többnyelvűség, ami nagyon fontos az Egyházmegyeközi Bíróságok hatáskörébe tartozó püspökségek számára.
Az Egyházmegyeközi Bíróságok, bár hatáskörük sokkal szélesebb, esetünkben a szentségi házasságok érvényességével kapcsolatos igazságok felderítésével foglalkoznak, mivel az ügyek szinte kivétel nélkül házassági jellegűek. Minden esetben a végső cél az, hogy segítse a különböző életállapotban lévőket. Az egyházi bíróságoknak elsődlegesen pasztorális feladatuk van, akik igyekeznek segíteni a hívőknek, még akkor is, ha a házasságuk visszafordíthatatlanul megromlott. Fontos, hogy ilyen helyzetben is érezzék, hogy az Egyház törődik velük.
A jó pásztor életét adja juhaiért /Jn 10,11/

matches: Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság bíróság bíróság


text:
Az Európai Unió Bírósága megnehezítheti az Uber dolgát | arsboni
Kezdőlap Hírek Fontos Az Európai Unió Bírósága megnehezítheti az Uber dolgát
Az Európai Unió Bírósága a május 11-én, csütörtökön közzétette Szpunar főtanácsnok indítványát. Ebben a mellett foglal állást, hogy az Uber közlekedési szolgáltatást nyújt. Ez pedig nem kedvező a népszerű applikációt működtető vállalatnak, ugyanis amennyiben a Bíróság végül szintén így dönt, az azt jelentheti, hogy a cég meg kell, hogy feleljen a különböző országok szigorúbb szabályozásainak. A társaság eddig a mellett érvelt, hogy csupán közvetítői szolgáltatást végzett, a közlekedési szolgáltatás már nem tartozik hozzá, emiatt nem is lehet rajta a megfelelést számon kérni. Az üggyel, és az Uberhez hasonló sharing economy tevékenységek jogi nehézségeivel már korábban itt, itt és itt foglalkoztunk.
A konkrét ügy egy barcelonai taxisofőröket tömörítő szervezet (Asociación Profesional Elite Taxi) peres ügyéből ered, a barcelonai 3. számú kereskedelmi bíróság előtt. A taxisofőrök azt állították, hogy az Uber tisztességtelenül versenyzett velük a piacon, kérték a társaság elmarasztalását, valamint annak megállapítását, hogy a hatályos szabályozást megsértő és megtévesztő magatartásnak minősülő tevékenységei tisztességtelen versenycselekményeket képeznek. Az ügyet bonyolítja, hogy sem az Uber Spain, sem a tulajdonosok, sem a járművezetők nem rendelkeznek a barcelonai városi taxirendelet által előírt jogosítványokkal és engedélyekkel.
A társaság eddig a mellett érvelt, hogy csupán közvetítői szolgáltatást végzett, a közlekedési szolgáltatás már nem tartozik hozzá. Az Uber Spain vitatja, hogy bármilyen módon megsértené a szállítási szabályozást. Álláspontja szerint ugyanis a holland jog szerint működő Uber BV társaság üzemelteti az alkalmazást az Unió területén, beleértve Spanyolországot is, így tehát a felperes kifogásait neki kellene címezni.
Az ügy fő kérdése az, hogy minek minősül a tevékenység: egyszerű közvetítői szolgáltatásnak, vagy pedig közlekedési szolgáltatásnak. Amennyiben az utóbbinak, ez azt jelenti, hogy az Uber is meg kell, hogy feleljen a vonatkozó jogszabályoknak.
Szpunar főtanácsnok szerint az Uber közlekedési szolgáltatást nyújt. Amennyiben a Bíróság végül szintén így dönt, az azt jelentheti, hogy a cég meg kell, hogy feleljen a különböző országok szigorúbb szabályozásainak. Bár a főtanácsnok indítványa még nem kötelező erejű, a bírák és így a Bíróság jellemzően elfogadja az abban foglaltakat.
Szpunar szerint az Uber szabályozza a szolgáltatás árát, feltételeket szab a sofőröknek és ki is zárhatja őket a szolgáltatásból. Mindezek – szerinte – azt jelentik, hogy az Ubert nem lehet egyszerű közvetítőként kezelni az utasok és a vezetők között. E szolgáltatás keretében vitathatatlanul a közlekedési szolgáltatás az elsődleges szolgáltatás, amely annak gazdasági értelmét adja. A főtanácsnok szerint amiatt sem lehet az Ubert például a szállodáknál is működő közvetítő szolgáltatásokhoz hasonlítani, mert az Uber sofőrjeinek helyzetével ellentétben mind a szállodák, mind a légitársaságok olyan vállalkozások, amelyek működése teljesen független minden közvetítő platformtól, ők maguk, nem pedig a foglalási platformok határozzák meg szolgáltatásaik nyújtásának feltételeit, pl. az árakat.
Bár az Uber működése az utóbbi időkben sem volt botrányoktól mentes (emlékezetes volt, bár inkább bulvárba illő, amikor az Uber alapítója, Travis Kalanick útközben összeveszett az egyik sofőrrel), a Bíróság döntése mégis valamilyen szinten meglepő, bár logikus.
Már a korábbi cikkünkben is említésre került a jogalkotási tendencia és az Európai Bizottság által kiadott közlemény, amelyben még egyértelműen a sharing economy szolgáltatásokat (így az Ubert is) támogató hangvétel volt az erősebb. A bizottsági közlemény szerint ösztönözni kell a szereplőket arra, hogy bátran vegyenek részt a megosztó gazdaságban, és miután megtörtént a revízió, következetesen lehet alkalmazni a jogszabályokat. A dokumentum a teljes tiltást ultima ratióként említi, amihez akkor kell nyúlni, ha már semmilyen más eszköz nem működik és a jogos közérdeket kell megvédeni.
Látszik, hogy már a Bizottság is fontosnak tartotta a jogszabályoknak való megfelelést, azonban egy nyugodtabb jogszabályi revíziót és a sharing economy szereplők támogatását követően. A Bíróság döntése viszont nem biztos, hogy ezt fogja erősíteni. Inkább az a forgatókönyv valószínűbb, hogy amennyiben a Bíróság megfogadja Szpunar főtanácsnok indítványát, a nemzeti jogalkotók a Bíróság döntését lobogtatva próbálják majd az Ubert jogkövetésre sarkallni.
Egy biztos: az Uber jövője szempontjából egyre kevésbé valószínű, hogy halogathatja az előírt jogosítványok és engedélyek beszerzését.

matches: Bíróság bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság


az elmúlt rendszer titkosszolgálati tevékenységének feltárásáról és az Állambiztonsági Szolgálatok
Történeti Levéltára létrehozásáról1
Az Országgyűlés hozzá kíván járulni az elmúlt rendszer állambiztonsági szolgálatai tevékenységének megismeréséhez és az áldozatok információs kárpótlásához. Erre tekintettel az érintettek információs önrendelkezési jogának garantálása, a közérdekű adatok megismeréséhez fűződő alkotmányos jog érvényesülése érdekében – figyelemmel Magyarország szuverenitásához és törvényes rendjének garantálásához fűződő érdekre, valamint a jogállam nemzetbiztonsági érdekeire – az Országgyűlés a következő törvényt alkotja2:
1. § (1)3 E törvény hatálya kiterjed a következő iratokra és adatokra:
4. hivatásos alkalmazott: az a személy, aki az e törvény hatálya alá tartozó iratokat keletkeztető szervezetekkel hivatásos szolgálati viszonyban állt, ideértve a ,,titkos'' és a ,,szigorúan titkos'' állományú munkatársakat is;
6. operatív kapcsolat: az a személy, akit az e törvény hatálya alá tartozó iratokat keletkeztető szervezetek ,,társadalmi kapcsolatként'' vagy ,,alkalmi kapcsolatként'' tartottak nyilván;
7. harmadik személy: a 3–6. pont alá nem eső más természetes személy, akiről az 1. § (1) bekezdés a)–b) pontjában meghatározott iratokat keletkeztető szervezetek adatokat kezeltek;
9.4 tudományos kutató: az a személy, aki rendelkezik a Levéltár által kiadott kutatási engedéllyel;
(4)5 A 2–7. § és a 10. § (2) bekezdése kizárólag az (1) bekezdés szerinti iratokra és adatokra terjed ki.
2. § (1)6
(2)7 Az 1. § (1) bekezdése szerinti iratokban található minősített adatok közül, a minősített adat védelméről szóló 2009. évi CLV. törvény (a továbbiakban: Mavtv.) rendelkezései szerinti felülvizsgálat során annak a minősített adatnak a minősítése tartható fenn, amely
(3)8 Fenntartható továbbá az 1. § (1) bekezdése szerinti iratokban található azon adat minősítése a Mavtv. alapján, amely
b)9 a titkos információgyűjtés olyan eszközének vagy módszerének felfedéséhez vezet, amelynek megismerése nyilvánvalóan vagy kimutathatóan sértené Magyarország nemzetbiztonsági érdekeit,
c)10 nyilvánosságra kerülése esetén nyilvánvalóan vagy kimutathatóan károsítaná Magyarország rejtjelrendszerét vagy rejtjeltevékenységét,
d)11 nyilvánosságra kerülése nyilvánvalóan vagy kimutathatóan sértené Magyarország nemzetközi kötelezettségvállalását,
e)12 nyilvánosságra kerülése nyilvánvalóan vagy kimutathatóan sértené Magyarország és más állam közötti viszonyt, vagy károsítaná Magyarország külpolitikai céljainak érvényesítését,
f)13 nyilvánosságra kerülése nyilvánvalóan vagy kimutathatóan sértené Magyarországnak, a határon kívül élő magyarokért viselt felelőssége érvényesítéséhez fűződő érdekeit,
g)14 nyilvánosságra kerülése nyilvánvalóan vagy kimutathatóan károsítaná Magyarország védelempolitikai céljainak megvalósulását, a Magyar Honvédség nemzetközi kapcsolatait vagy hadrafoghatóságát,
h)15 nyilvánosságra kerülése nyilvánvalóan vagy kimutathatóan sértené Magyarország nemzetgazdasági érdekeit.
3. § (1)16 A megfigyelt és a harmadik személy a rá vonatkozó adatokat megismerheti. Megismerheti továbbá
(2)17 A megfigyelt személy megismerheti a róla jelentő, illetve vele foglalkozó hivatásos alkalmazott, hálózati személy és operatív kapcsolat természetes személyazonosító adatait.
(4)18 A megfigyelt nyilvánosságra hozhatja az (1)–(2) bekezdés alapján megismert adatokat, más megfigyelt és harmadik személy személyes adatainak kivételével.
(5)19 A hivatásos alkalmazott, a hálózati személy és az operatív kapcsolat megismerheti és nyilvánosságra hozhatja a kizárólag vele kapcsolatba hozható személyes adatokat.
4. § (1)20 A Levéltár a tudományos kutatást az 1. § (1) bekezdésében meghatározott iratokban akkor engedélyezi, ha a kutató eleget tesz az Ltv. 24. § (3) bekezdésében vagy 24/A. § (1) bekezdésében foglalt követelményeknek, továbbá a kérelméhez csatolja részletes kutatási tervét és – ha azzal rendelkezik – publikációs jegyzékét. A tudományos kutató a Levéltárban kezelt iratokban foglalt adatokat a (2) és (3) bekezdésben meghatározott korlátok között megismerheti, és az információs önrendelkezési jogról és az információszabadságról szóló törvénynek a tudományos kutatás céljára való adatkezelésre vonatkozó előírásai szerint felhasználhatja.
(3)21 A tudományos kutató a faji eredetre, a nemzetiségi és etnikai hovatartozásra, a vallásos vagy más világnézeti meggyőződésre, illetve az érintett egészségi állapotára vonatkozó adatokat – a védelmi időn belül – anonimizálva ismerheti meg.
A Levéltár az anonimizálás nélküli megismerést akkor engedélyezi, ha
(2) Az érintett adatai a halálozási évét követő harminc év után – a (3)–(4) bekezdés keretei között – anonimizálás nélkül megismerhetőek. Ha a halálozás éve nem ismert, a védelmi idő az érintett születésétől számított kilencven év, ha pedig a születés és a halálozás időpontja sem ismert, az irat keletkezésétől számított hatvan év.
(4)22 Nem kell anonimizálni azokat az adatokat,
(6)23 Ha a kérelmező közszereplő hálózati személy vagy operatív kapcsolat azonosításához szükséges adatokat kíván megismerni, a Levéltár az érintett közszereplőt nyilatkozat tételére hívja fel a tekintetben, hogy közszereplő minőségét elismeri-e. Amennyiben a felhívás kézhezvételétől számított tizenöt napon belül az érintett olyan nyilatkozatot tesz, amely szerint közszereplői minőségét nem ismeri el, a Levéltár az adat megismerésére irányuló kérelmet elutasítja; ellenkező esetben a megismerési kérelemnek eleget tesz. A közszereplő nyilatkozatával szemben jogorvoslatnak van helye, amelynek során a kérelmező indítványára a bíróság az érintett közszereplői minőségéről állást foglal. Az ügyben a Fővárosi Törvényszék e feladatra kijelölt bírája jár el. Ha a bíróság az érintettet közszereplőnek minősíti, a Levéltár a megismerési kérelemnek eleget tesz.
6. § (1) A megfigyelt és a harmadik személy írásos nyilatkozatban legfeljebb az adat keletkezésétől számított kilencven évre megtilthatja az adat 4–5. § szerinti kutatását.
6/A. §24 A hivatásos alkalmazott, a hálózati személy és az operatív kapcsolat halálát követően hozzátartozója megismerheti a kizárólag az elhunyt hivatásos alkalmazottal, a hálózati személlyel és az operatív kapcsolattal kapcsolatba hozható személyes adatokat.
7. § (1)25 A honvédelemért felelős miniszter, a polgári nemzetbiztonsági szolgálatok irányításáért felelős miniszter, a polgári hírszerzési tevékenység irányításáért felelős miniszter és a rendészetért felelős miniszter irányítása alatt álló szervek, valamint más közfeladatot ellátó szervek munkatársa vagy alkalmazottja a szerv hatáskörébe tartozó ügyben a Levéltárban elhelyezett iratokban lévő személyes adatokba törvényben előírt feladatának ellátásához szükséges esetben, az Országgyűlés Nemzetbiztonsági bizottsága előzetes jóváhagyása után, illetve különösen gyors intézkedést követelő esetekben utólagos tájékoztatásával tekinthet be.
(2)26 A bíróságok számára, továbbá az érintettek törvényes jogainak érvényesítésével kapcsolatos hatósági eljárások esetén az eljáró hatóságok számára az (1) bekezdésben foglalt előzetes jóváhagyásra nincs szükség.
8. § (1)27 Az 1. § (1) bekezdésében meghatározott iratokat és adatokat a Levéltár jogosult átvenni és kezelni, kivéve, ha arra a közfeladatot ellátó szervnek ügyviteli szempontból még rendszeresen szüksége van. A Levéltár jogosult átvenni és kezelni a nemzetbiztonsági szolgálatok iratait. A Levéltár a Történeti Hivatal jogutódja.
(2)28 A Levéltár központi költségvetési szerv, amely az Országgyűlés költségvetési fejezetén belül önálló címet alkot. A Levéltár gazdasági szervezettel rendelkezik.
(3)29 A Levéltár
e)30 feltárja, nyilvántartja és gyűjti, illetve másolatban beszerzi a magyar vonatkozású külföldi állambiztonsági anyagot;
f)31 másolatot készít a más levéltárba került és államvédelmi, illetve állambiztonsági adatokat is tartalmazó iratokról azzal, hogy a másolatkészítés lehetőségét az érintett levéltár biztosítja.
(4)32 A Levéltár működését az Országgyűlés elnöke felügyeli.
(6)33 A Levéltár főigazgatójának és helyettesének megbízatása megszűnik, ha
(7)34 Felmentésnek van helye, ha a főigazgató (főigazgató-helyettes)
(8)35 Tisztségére méltatlannak kell tekinteni a főigazgatót (főigazgató-helyettest), ha a bíróság jogerős ügydöntő határozatával szándékos bűncselekmény elkövetésében bűnösségét megállapította, illetőleg feladatainak neki felróható okból nem tesz eleget.
9. §36 (1)37 Nem lehet a Levéltár főigazgatója (főigazgató-helyettese) az, aki a kinevezés időpontját megelőző tíz évben a Kormány tagja, államtitkár, közigazgatási államtitkár, helyettes államtitkár, párt országos szervének tisztségviselője vagy alkalmazottja volt. Nem lehet a Levéltár főigazgatója (főigazgató-helyettese) az sem, aki a volt BM III. Főcsoportfőnökség és elődei alkalmazásában állt, vagy azok jelentéseit megkapta, illetve e szervekkel kapcsolatban álló hálózati személy vagy operatív kapcsolat volt.
(5)38 A főigazgató a Levéltár által kezelt, a minősített adatok védelmére szolgáló rendszerek és intézkedések adatai tekintetében a minősített adat védelméről szóló törvény39 szerinti minősítői jogkört gyakorol.
(6)40 A kinevezés és a felmentés kivételével a munkáltatói jogokat a főigazgató tekintetében az Országgyűlés Hivatala főigazgatója gyakorolja.
(7)41 A Levéltár munkatársaira egyebekben a közszolgálati tisztviselőkről szóló törvény rendelkezéseit kell alkalmazni.
10. § (1)42 A Levéltár működésére az Ltv. szabályait az e törvényben meghatározott eltérésekkel kell alkalmazni. Az Ltv. 28. §-a a Levéltár eljárására nem alkalmazható.
(1a)43 A nemzetbiztonsági szolgálatoktól átvett és kezelt iratok tekintetében az Ltv. szabályait kell alkalmazni.
(3)44 A Levéltár a minősített adatok vonatkozásában gondoskodik a minősítettadat-védelmi szabályok betartásáról.
(5) Az Ltv. 24/A. § (3) bekezdése alapján kötött adatvédelmi szerződés hatálya a Levéltárban kezelt iratokra akkor terjed ki, ha erről a szerződés – az iratok pontos felsorolásával – kifejezetten rendelkezik.
11. § (1) A törvény – a (2) bekezdésben foglalt kivétellel – a kihirdetését követő nyolcadik napon lép hatályba.
(2) A törvény 8. § (1)–(4) bekezdése, továbbá (6)–(8) bekezdése, 9. §-a, valamint 13. § (3)–(4) bekezdése 2003. április 1-jén lép hatályba.
(5)47 Minden természetes és jogi személy, valamint jogi személyiséggel nem rendelkező szervezet köteles az 1. § (1) bekezdésében meghatározott és jogellenesen birtokában lévő iratokat – ideértve azok másodpéldányait és másolatait is – a Levéltárnak az elmúlt rendszer titkosszolgálati tevékenységének feltárásáról és az Állambiztonsági Szolgálatok Történeti Levéltára létrehozásáról szóló 2003. évi III. törvény és egyes kapcsolódó törvények módosításáról szóló 2017. évi XCIV. törvény hatálybalépését követő hat hónapon belül átadni.
(6)48 Aki az (5) bekezdésben meghatározott határidőn belül az ott meghatározott iratot a Levéltár részére átadja vagy ismeretlenül eljuttatja, mentesül a birtokláshoz kapcsolódóan a minősített adatokkal visszaélés, illetve a személyes adatok jogellenes kezelésének jogkövetkezményei alól.
(7)49 Aki az (5) bekezdésben meghatározottakra tekintettel jogellenesen birtokol az (5) bekezdésben meghatározott iratot, nem hivatkozhat valamely tény igazolása céljából a jogellenesen birtokolt iratra.
(8)50 A Levéltár kezelésében levő, a minősített adatot tartalmazó irat megismeréséhez a Mavtv. 3. § 8. pontjában meghatározott engedély szükséges.
(9)51 Az 1. § (1) bekezdése szerinti iratok kizárólag az Ltv. szabályai alapján, a Levéltárban selejtezhetőek.
(10)52 A közfeladatot ellátó szervnél őrzött olyan iratot, amely a Levéltár illetékességébe tartozik – ha szükséges, másolat elkészítését követően –, a Levéltárnak át kell adni. Amennyiben az irat más dokumentumoktól fizikailag nem választható szét, másolati példányt kell kiadni.
(11)53 A Levéltár megőrzésébe került olyan iratot, amely más szerv már közlevéltárban vagy nyilvános magánlevéltárban őrzött irattári anyagának szerves részét képezi, és nem tartozik a Levéltár illetékességébe tartozó iratok körébe, a Levéltár – a szükséges másolatok elkészítését követően – az iratokat őrző levéltárnak adja át. Amennyiben az irat más dokumentumtól fizikailag nem választható szét, másolati példányt kell kiadni.
12. §54
13. §55
1 A törvényt az Országgyűlés a 2002. december 23-i ülésnapján fogadta el. A kihirdetés napja: 2003. január 14.
2 A preambulum szövege a 2011: CCI. törvény 221. § a) pontja szerint módosított szöveg.
3 Az 1. § (1) bekezdése a 2017: XCIV. törvény 3. § (1) bekezdésével megállapított szöveg.
4 Az 1. § (2) bekezdés 9. pontja a 2012: LXI. törvény 15. §-ával megállapított szöveg.
5 Az 1. § (4) bekezdését a 2017: XCIV. törvény 3. § (2) bekezdése iktatta be.
6 A 2. § (1) bekezdését a 2017: XCIV. törvény 11. § a) pontja hatályon kívül helyezte.
7 A 2. § (2) bekezdése a 2017: XCIV. törvény 4. §-ával megállapított szöveg.
8 A 2. § (3) bekezdés nyitó szövegrésze a 2017: XCIV. törvény 10. § a) pontja szerint módosított szöveg.
9 A 2. § (3) bekezdés b) pontja a 2011: CCI. törvény 221. § b) pontja szerint módosított szöveg.
10 A 2. § (3) bekezdés c) pontja a 2011: CCI. törvény 221. § b) pontja szerint módosított szöveg.
11 A 2. § (3) bekezdés d) pontja a 2011: CCI. törvény 221. § b) pontja szerint módosított szöveg.
12 A 2. § (3) bekezdés e) pontja a 2011: CCI. törvény 221. § c) pontja szerint módosított szöveg.
13 A 2. § (3) bekezdés e) pontja a 2011: CCI. törvény 221. § d) pontja szerint módosított szöveg.
14 A 2. § (3) bekezdés g) pontja a 2011: CCI. törvény 221. § b) pontja szerint módosított szöveg.
15 A 2. § (3) bekezdés h) pontja a 2011: CCI. törvény 221. § b) pontja szerint módosított szöveg.
16 A 3. § (1) bekezdése a 2013: CCXLI. törvény 33. § (1) bekezdésével megállapított szöveg.
17 A 3. § (2) bekezdése a 2013: CCXLI. törvény 33. § (1) bekezdésével megállapított szöveg.
18 A 3. § (4) bekezdése a 2013: CCXLI. törvény 33. § (2) bekezdésével megállapított szöveg.
19 A 3. § (5) bekezdése a 2013: CCXLI. törvény 33. § (2) bekezdésével megállapított szöveg.
20 A 4. § (1) bekezdése a 2017: XCIV. törvény 5. §-ával megállapított szöveg.
21 A 4. § (3) bekezdése a 2013: CCXLI. törvény 34. §-ával megállapított szöveg.
22 Az 5. § (4) bekezdése a 2013: CCXLI. törvény 35. § (1) bekezdésével megállapított szöveg.
23 Az 5. § (6) bekezdése a 2013: CCXLI. törvény 35. § (2) bekezdésével megállapított szöveg.
24 A 6/A. §-t a 2013: CCXLI. törvény 36. §-a iktatta be.
25 A 7. § (1) bekezdése a 2006: CIX. törvény 170. § (10) bekezdésének a) pontja, a 2010: CXLVIII. törvény 182. § (1) bekezdése szerint módosított szöveg.
26 A 7. § (2) bekezdése a 2017: XCIV. törvény 6. §-ával megállapított szöveg.
27 A 8. § (1) bekezdése a 2017: XCIV. törvény 7. § (1) bekezdésével megállapított szöveg.
28 A 8. § (2) bekezdése a 2014: XCIX. törvény 279. §-ával megállapított szöveg.
29 A 8. § (3) bekezdése e törvény 11. § (2) bekezdése alapján 2003. április 1-jén lépett hatályba.
30 A 8. § (3) bekezdés e) pontját a 2017: XCIV. törvény 7. § (2) bekezdése iktatta be.
31 A 8. § (3) bekezdés f) pontját a 2017: XCIV. törvény 7. § (2) bekezdése iktatta be.
32 A 8. § (4) bekezdése e törvény 11. § (2) bekezdése alapján 2003. április 1-jén lépett hatályba.
33 A 8. § (6) bekezdése e törvény 11. § (2) bekezdése alapján 2003. április 1-jén lépett hatályba.
34 A 8. § (7) bekezdése e törvény 11. § (2) bekezdése alapján 2003. április 1-jén lépett hatályba.
35 A 8. § (8) bekezdése e törvény 11. § (2) bekezdése alapján 2003. április 1-jén lépett hatályba. A 8. § (8) bekezdése a 2017: CXCVII. törvény 176. §-a szerint módosított szöveg.
36 A 9. § e törvény 11. § (2) bekezdése alapján 2003. április 1-jén lépett hatályba.
37 A 9. § (1) bekezdése a 2010: XLIII. törvény 83. § i) pontja szerint módosított szöveg.
38 A 9. § (5) bekezdése a 2009: CLV. törvény 42. § (29) bekezdése szerint módosított szöveg.
39 Lásd a 2009: CLV. törvényt.
40 A 9. § (6) bekezdése a 2012: LXI. törvény 18. §-ával megállapított szöveg.
41 A 9. § (7) bekezdése a 2010: LVIII. törvény 68. §-ával megállapított, a 2012: V. törvény 57. § (5) bekezdése szerint módosított szöveg.
42 A 10. § (1) bekezdése a 2017: XCIV. törvény 8. § (1) bekezdésével megállapított szöveg.
43 A 10. § (1a) bekezdését a 2017: XCIV. törvény 8. § (2) bekezdése iktatta be.
44 A 10. § (3) bekezdése a 2009: CLV. törvény 42. § (29) bekezdése, a 2017: XCIV. törvény 10. § b) pontja szerint módosított szöveg.
45 A 11. § (3) bekezdését a 2017: XCIV. törvény 11. § b) pontja hatályon kívül helyezte.
46 A 11. § (4) bekezdését a 2017: XCIV. törvény 11. § b) pontja hatályon kívül helyezte.
47 A 11. § (5) bekezdése a 2017: XCIV. törvény 9. §-ával megállapított szöveg.
48 A 11. § (6) bekezdése a 2017: XCIV. törvény 9. §-ával megállapított szöveg.
49 A 11. § (7) bekezdése a 2017: XCIV. törvény 9. §-ával megállapított szöveg.
50 A 11. § (8) bekezdése a 2009: CLV. törvény 41. § (2) bekezdés g) pontja, a 2017: XCIV. törvény 10. § c) pontja szerint módosított szöveg.
51 A 11. § (9) bekezdése a 2017: XCIV. törvény 10. § d) pontja szerint módosított szöveg.
52 A 11. § (10) bekezdését a 2013: CCXLI. törvény 38. §-a iktatta be.
53 A 11. § (11) bekezdését a 2013: CCXLI. törvény 38. §-a iktatta be.
54 A 12. §-t a 2017: XCIV. törvény 11. § c) pontja hatályon kívül helyezte.
55 A 13. §-t a 2017: XCIV. törvény 11. § c) pontja hatályon kívül helyezte.


text:
Munkaidő-e az utazási idő a Kúria szerint? -
június 10, 2016 november 19, 2017 ratkailaw
A munkavállaló területi kereskedelmi képviselő munkakörben állt alkalmazásában. A munkaszerződése szerint a munkavégzés helye változó, a munkakör jellegéhez, a munkáltató utasításához igazodó, a munkáltató által adott „túraterv” szerint dolgozott. A 8.00 órai munkakezdés a túraterv szerinti első üzletbe való megérkezéssel kezdődött; az utolsó üzletet 17.00 órakor lehetett elhagyni. A munkavégzéshez a munkáltató szolgálati gépjárművet biztosított, amelyet a munkavállaló a lakóhelyén tárolt és a munkába járás is ezzel történt.
A munkáltató a munkaviszonyt felmondta, ezután a munkavállaló bírósághoz fordult, amelyben rendkívüli munka díjazását kérte („túlóra”). Ezt a követelést mind az első-, mind a másodfokú bíróság elutasította.
A munkavállaló ezek után a Kúriához fordult. Arra hivatkozott, hogy az EUB döntése értelmében az utazási ideje munkaidő volt, amelyre részére munkabér jár. Ezért a Kúria azt vizsgálta, hogy az EUB döntés szerinti hasonló körülmények között történt-e a munkavállaló munkavégzése, és így az általa hivatkozott, a lakóhelyétől az első üzletbe, illetve az utolsó üzletből lakóhelyére történő utazás időtartama munkaidőnek minősül-e.
A Kúria álláspontja szerint önmagában az a körülmény, hogy a munkavállaló az utazásokat a munkáltató érdekében tette, még nem elég annak megállapításához, hogy az ő esetében az első üzletbe történő és az utolsó üzletből történő lakóhelyre utazás munkaidőnek minősüljön. Ehhez ugyanis további bizonyításra van szükség a Kúria szerint: azt kell vizsgálni, hogy a munkavállalónak mennyire volt lehetősége az utazási távolságot és az arra fordított időtartamot meghatározni. Meg kell nézni, hogy a munkavállaló szabadon dönthetett-e az üzletek látogatásának sorrendjéről, és csak ezután lehet dönteni arról, hogy az utazás valójában munkavégzés volt-e.
Erre figyelemmel a Kúria új eljárást rendelt el, amely során a munkaügyi bíróságnak további bizonyítást kell lefolytatnia.
(Kúria, Mfv.I.10.100/2016.)
Previous Article Az egyszerűsített foglalkoztatás közterhei
Next Article A társadalombiztosítási hatóságokat érintő szervezeti átalakítások
One thought on “Munkaidő-e az utazási idő a Kúria szerint?”

matches: Kúria bíróság Kúria Kúria Kúria Kúria Kúria