text:
Darák Péter: a Kúria az igazságra törekedve formálja a jogot - mon.hu
MON Magyarország Darák Péter: a Kúria az igazságra törekedve formálja a jogot
2015.05.11 14:40; Frissítve:	 2015.05.11 14:40;
Darák Péter: a Kúria az igazságra törekedve formálja a jogot
A Kúria összbírói értekezlete Budapesten	- © MTI Fotó: Bruzák Noémi
Budapest, 2015. május 11., hétfő (MTI) – A Kúria tekintélye abból fakad, hogy az igazságra törekedve formálja a jogot és féltve őrzi a jogrendet – mondta Darák Péter, a Kúria elnöke hétfőn Budapesten, a legfelsőbb bírói fórum régi, Kossuth téri épületében tartott összbírói értekezleten.
Kiemelte: a legfontosabb az, hogy a Kúria biztosítsa az ítélkezési gyakorlat egységét és a 21. századi elvárásoknak megfelelő, hatékony csúcsszerve legyen az igazszolgáltatásnak. Ez pedig nem is annyira az írott jogszabályi rendelkezéseken, mint inkább a szakmai alázaton múlik – mondta a legfelsőbb bírói fórum elnöke.
Hozzátette, a Kúria célja az ítélkező és a jogegységi munka hatékony megszervezése, a szakmai partnerekkel való szorosabb kapcsolat és a döntések közérthető formában való eljuttatása a nyilvánosság számára.
Darák Péter emlékeztetett arra, hogy az alaptörvény szerint a demokratikus jogállam működése a hatalom megosztására épül, egyik ágának, az igazságszolgáltatásnak pedig a legfelsőbb szerve a Kúria.
A Kúria az egyedi ügyek eldöntése mellett a jogegység érdekében is eljár. Feladatai közé tartozik az önkormányzati rendeletek törvényességi felülvizsgálata, a népszavazási ügyekkel kapcsolatos jogorvoslatok elbírálása, jogegységi és elvi döntések meghozatala, valamint a joggyakorlat elemzése – ismertette főbíró.
Az önkormányzati rendeletek – az alaptörvényt leszámítva minden más – magasabb jogszabállyal való összhangját illetően tavaly 68 döntést hozott a Kúria önkormányzati tanácsa. A 46 érdemi döntésből csupán 8 eredményezte az indítvány elutasítását, a többiben megállapította a vizsgált önkormányzati rendelet törvényellenességét. Az eljárások többségét a kormányhivatalok kezdeményezték, de egyedi ügyekben eljáró bírók, illetve az ombudsman is fordult a Kúriához önkormányzati rendelet miatt – mondta Darák Péter.
Felidézte, tavaly jogegységi határozatot hozott a Kúria például az új polgári törvénykönyv életbelépésével, illetve a devizahiteles szerződésekkel kapcsolatban, az utóbbi több törvény megalkotásának alapjául szolgált.
Darák Péter közölte, a Kúria pénzügyi helyzete kiegyensúlyozott, tavaly mintegy hárommilliárd forintból gazdálkodhattak.
Tavaly bizonyos ügytípusokban perek áradata zúdult a bíróságokra, ilyenek voltak például a deviza- vagy a választási ügyek. Összesen mintegy 1,46 millió ügy érkezett a magyar bíróságokra, ugyanakkor mintegy 1,5 milliót fejeztek be 2014-ben – mondta az elnök.
Handó Tünde kiemelte, hogy a Kúria bírái nagy munkaterheik ellenére is segítséget nyújtanak az alsóbb fokú bíráknak, és példaértékű nyitást hajtottak végre.
Az OBH elnöke Deák Ferenc szavait idézve hangsúlyozta: “Boldog azon haza, hol a bíró ítélete nemcsak igazságot szolgáltat, hanem a hivatalába és személyébe helyezett bizodalomnál fogva megnyugvást is szerez a feleknek.”
Polt Péter legfőbb ügyész felszólalásában azt emelte ki: jól működő igazságszolgáltatás nélkül nincs jogállam, jól, törvényesen működő ügyészség nélkül pedig nincs jó igazságszolgáltatás.
Címkék: Budapest, Darák Péter, igazság, Jog, jogformálás, kúria

matches: Kúria Kúria Kúria Kúria Kúria Kúria Kúria Kúria Kúria Kúria Kúria Kúria Kúria


text:
A bíróság intézménye
1. 2002 óta négyfokú bírósági rendszer:
2. Legfelső Bíróság
3. A felek egyenjogúságának elve
4. Nyilvánosság elve
5. Jogerősség
6. Védelemhez való jog
7. Szóbeliség
8. Társas bíráskodás elve
9. anyanyelv használatának joga
10. Ártatlanság vélelme
11. Eljárási rend
előző alkalommal:
előnyei, hátárnyai,
gazdasági életben preferált:
sok előnye van...
pl.: gyors, titkos, olcsó...
arra alapoz, hogy megegyezéssel oldja meg aproblémát --> a szereplők hosszú távon egymásra vannak utalva,
nem a legjobbak a vérre menő ítéletek...
elkülönült hatalmi ágként van rendes bíróság is..
végrehajtói-bírói-törvényhozói hatalmak szétválasztáása..
2002 óta négyfokú bírósági rendszer:
elsőfokon városiak: polgári és büntetőügyben is áltlaános hatáskörű bíróságok:
minden ügyben ők döntenek, kjkivéve azt, ami jog szerint nem az ő hatáskörük..
ilyenből van néhányszáz...
másodfokon: megyei jogúak, összesen 20 darab...
Fővárosi Bíróság is ilyen
ezek járnak el mindazon ügyekben, amelyeknél másodfokú eljárásban kell dönteni fellebbezés miatt...
egy sor kérdésben elsőfokon jár el, ezt az eljárásjogi törvények határozzák meg...
a nagyobb horderejű ügyek tartoznak ide, pl.: nagy pertárgyérték esetén, ha sok pénzről van szó...
illetve ritkább ügyek, speciális szakértelmet kívánó ügyek...
kevés a szabadalmi, sajtóhelyreigazítási ügy... ezek ide tartoznak...
emberölési téma már elsőfokon ide tartozik... alaposabb bizonyítás kell hozzá..
tervben voltak az ítélőtáblák:
összesen 5 van: Debrecen, Szeged, Pécs, Győr, Budapest:
másodfokon járnak el a megyei bíróság után...
negyedik: Legfelső Bíróság:
nagyon szűk körben jár el, rendlívüli perorvoslati ügyekben jár el
jogegységi határozatokat is hoz: ez biztosítja, hogy az ítélkezési gyakorlat egységes legyen az országban...
a néme, kontinentális jogrendszerben és az angolszászban eltérő az ítélkezési mechanizmus:
angolszász: a precedensjog a jellemző, egy ítélet nem a jogszabályon alapul, hanem inkább azon, hogy az adott ügyben a korábbi bíróság milyen módon járt el...
ez a kora feudalizmusban alalkult ki, a tőkés társadalom nems zilárdult meg, minden vagyonjogi perben külön kellett küzdeni...
a polgári forradalomban törvényi jog alakult ki ⇒ Francia Forraadalom: Code Napoléon: kiseb változtatásokkal, de máég mindig érvényben van...
a magyar jogfejlődés spéci:
1959-ben született az első polgári törvénykönyv....
késleltetett polgári forradalom miatt voltak:
visazont a törvényi jog a döntő, a bíróságok jogszabály alapoján kell döntsenek...
viszont a jogszabályok értelmezése gyakran sok probblémát okoz, mivel a jog absztrakt fogalomrendszerrel dolgozik, a bírónak a dolga eldöünteni, hogy egy jogszabályt lehet-e aékalmazni, vagy nem...
Új gazdasági jelenségnél van jelentősége...
előfordul, hogy az elsjáró bíróságok ugyanazon ügyekben másképp döntenek...
No hogyha ilyesmi van, ez azzal jár, hogy nem mindig kiszámítható a piaci szereplőknek, hogy hogyan kell eljutni egy igényhez....
ezen problémák elkerülése érdekében a Legfelső Bíróságnak megvan a lehetősége jogegységi határozatot hozni: ha a városi bíróságok eltérő ítéletet hoztak, akkor a Legfelső Bíóságra hárul a jogegységi határozat emghozatalának a felleőssége...
ezelkneka célja egységfestíeni az ítélkezési gyakorlatot, ezeket ki is kell dönteni ahivatalos lapban... ha vna egy ilyen, ettől kezdve ezt kell az alsóbb bíróságoknak figyelembe venni
általában ezek közelítenek a jogalkotáshoz, nem érik el azt az absztraktsági szintet, mitn egy jogszabály... de ettől még kötelező..
általában időlegesek, mert van periodicitás a jogalkotásban..
a jogalkotás be szokta építeni a törvénybe ezeket...
BH-kat is tesz közzáé a Legfelső Bíróság... (CD-jogtár ⇒ döntvénytár)
jogi értelemben nem kötelezőek, tehát ez alapján nem lehet igényt érványesíteni, de egy ilyen ügyben tett bírósági ahtározat mégis befolyásolja a döntési gyakorlatot...
ha a perben hivatkoznak erre, akkor a bíró általában örül, hogy nem kell ebben a kérdésben már döntenie, megtette helyette más... de ettől még nem lesz kötelező érvényű...
Bírói függetlenség és pártatlanság elve
van egy szerevzeti elkülönültség...
a függetlenség és pártatalnaás azt jelenti, hogy az eljáró bíró a jogszabálynak és a saját ellkiismeretének van alárendelve...
a bírót nem lehet utasítani, hogy miylen döntést hozzon...
még a koncepciós perekben sem lehetett kimutatni, bár szociológiai értelemben befolyásolva voltak...
⇒ a bírónak csak a jogszabályokat kellett betartania...
meg a lelkiismeretét, emiatt azonos kérdésben születhetnek más döntések...
⇒ bírói szuverenitás
a bírónak nem lehet pártkötöttsége
rendszerváltás: a pártoktól is függetlennek kell lennie a bírónak
A felek egyenjogúságának elve
minden eljárásban függetlenül annak polgári vagy büntetőjogi voltától érvényeüsl a felek egyenjogúságának elve:
van alperes-felperes, illetve van vád és védelem...
minket a bünteőjog értekel, de tanulmányaink miattt a vagyonjogit nézzük:
itt kontradiktórius eljárásban (mindkét félnek megvannak a perjogi szbaályokban biztosított jogai (minkdkét félnek joga van kérdést intézni a másikhoz, iratokba betekintsen, stb...)) a felek egymás mellett állnak hierarchikusan,
a bíró pedig felettük áll...
nyilvánosság elve: az ítlkezés visszavonhatatlan elve:
bármilyen tárgyalásba be kell tudni mennie mindenkinek...
⇒ 50-60éves nénikjárnak a Markó utcában teremről teremre, és csemegéznek...
a fiatalok kocsmázni járnak, az idősek tárgyalásokra... mindenkinek megvan a maga szórakozása...
a nyilvánosság azért alapelve az ítélkezésnek, mer tígy az ellenőrzés is megvalósul, nyomásgyakoralás nélkül..
2007-től a netre fel kell tenni a Legfelső Bíróság döntéseit..
Egyedi érdemi határozatok, anonimizált ítéletek..
mit ügyködött a bíróság...
⇒ a nagyfokú nyilvánosság jelentős befolyással van az ítélkezsé minőségére: nem lehet megalapozatlan ítéletet hozni, ha egyszer 25 jogász ott szörföl a neten és nézi az ítéleteket...
ezekből kiszedik a peres felek neveit, csak az ügyvédek nevei vannak kint...
ez fura, mert a bíróságon eprsze kiírják...
bár nyilvános, a tetszésnyilvánítás viszont nem megengedett...
a nyilvánosság korlátozása megengedett, a törvényben meghatározott feltételek fennállása esetén...
pl.: államtitok, szolgálati titok...
illetve a a nyilvánosság kizárását a felek méltáényolható érdeke indokolja...
pl.: szabadalommal nem védett dologról szóló vita, fontos, hogy ne legyen köztudomású...
tükösítés: Titkos ÜgyKezelés
...aki államtitok közelében van, az már nem piskóta...
az ítéletet viszont mindig nyilvánsoan kell kihirdetni, ott nem érvényesülhet a zártság...
a bíró ember, a döntésében mindig vannak szubjektív elemek...
ítélkezésében bennevan az ítélkezés lehetősége is...
hogy ennek ne a feél legyen a szenvedő alany, ezért van a jogorvoslathoz való jog
⇒ kétfokozatú: elsőfokú eljárás, illetve fellebbezési: az utóbbinak kell a tévedéseket kiküszöbölnie
⇒ jogerősség kérdése
Jogerősség
amíg nem jogerős egy ítélet, nem lehet rá hivatkozni, mert van még fellebbviteli lehetőség: vagy megváltoztatják, vagy nem...
a felek számára megállapít még jogot és kötelezettséget...
a másodfokú ítélet végrehajtható is...
az elsőfokú ítélet már jogerőre emelkedhet:
elsőfokú bíróság jól letárgyal, meggyőz mindenkit...
ha az, akinek hátrányos az ítélet, nem nyújt be fellebbezést, a bíróság hoz egy végzést, mikor zárta le az ügyet...
ha fellebbeznek, akkor megy tovább másodfokra az ítélet...
alaki jogerő:
az ítélet, a bírósági döntés megfellebbezhetetlen:
az ítélet ellen fellebbezésnek helye nincs
az eljárásjogi döntéseknek csak két foka van...
perújíytás: tény kerül napvilágra, amit ha figyelembe vehettek volna, más ítélet születhetett volna...
ennek utólag kell megszületnie
ez 5 évig működik... azért van időben meghatározva hogy a kialakult rendet ne bontsa meg... — ez már társadalmi érdek
felülvizsgálati eljárás:
60 napig lehet benyújtani, akkor kerülhet sor rá, ha az ítélet kimutathatóan valamilyen törvénybe ütközik.. a kérelnet befogadják vagyelutasítják...
rendkívüli perorvoslat: a jogerőset módosítják... kezdődhet minden elölről... ⇒ 8-10 évig tartó pere
93'xxx. tv: lehet menni Strasbourgba: emberi jogok sérülésénél...
azt vizsgálják, hogy pl. túl hosszú volt az eljárás:
indokolatlanul elhúzódó per gyanúsított- terhelt- elítélt...
volt-e védelemhez való jog...
6. cikk: határidőn belül születő ítélethez való jog...
ha valaki önként megy választott bíróságra, elfogadja, hogy az egyfokozatú...
akit gyanúsítanak, joga van arra, hogy jogot végzett ember segítségével védekezhessen...
ha valaki védekezésre képtelen állapotban van mondjuk anyagi viszonyok miatt, a bíró kirendelhet pártfogót melllé...
nagyobb büntetőperekben a védelem kötelező...
a bíróság csak olyan tényekre és bizonyítékokra alapozhatja az ítéletet, amelyeket az eljárás során megvizsgált...
mindent a tárgyaláson kell megvizsgálni, emiatt is elhúzódhatnak a perek...
nincs olyna tanúvallomás, hogy csak elküldöm a vallomásom, olvassák fel... a kérdezés jogát meg kell adni...
mindent le is írnak persze jegyzőkönyvben...
ha a tanú nem akar eljönni, kap egy bírságot... először mondhatja még előtte, hogy nem ér rá, általában harmadjára lehet elővezetés terhe mellett idézni...
időnként rendőri felvezetés mellett jelenik meg a tanú...
a bíró csak a tárgyaláson érintkezhet egy ügyvéddel...
az akta bentvan a bírói dolgozószobájában, tehát legalábbis köszönhet az ügyvéd a bírónak...
de nem döngethet be az ügyvéd be a bíróhoz, hogy kezébe nyomjon egy okiratot... mert mindent iktatni kell, bélyegzővel ellátni...
a bíró meg az ügyvéd elvileg nem ülhet le a kocsmába megbeszélni a dolgokat egy sör mellett...
lehet elfogultsági kifogást emelni ilyen esetben... ekkor új bírói testület hoz ítéletet...
ha a bíróság eljárási szabályt sért, a határozatot rögtön hatályon kívül lehet helyezni
Társas bíráskodás elve
társas bíráskodás elve: vulgárisan: több szem többet lát...
a bíró kisebb ügyekben egyes bíráskodás jogával is dönthet…
pl.: valakit lehülyéznek…. lehülyézte? lehülyézte. Jó, ennyi, egy bíró elintézheti….
vagyonjogi perekben már ritkább….
az eljárási szinttől függ a társas bíróság…
egy hivatásos bíró, és kettő népi ülnök…:
a házasságok 50%-a válással végződik…. ott egy hivatásos bíró, + két népi ülnök, egy nő, egy pedagógus: gyermek esetében fontos….
a népi ülnök feladata az egyes ügyeket a társadalmi megítélés oldaláról megközelíteni:
ő a laikus elem: az esküdt…
másodfokon már mindig tanácsban születik meg a döntés, de amásodfokú tanács már három hivatásos bírából áll…:
jogkérdés: van joga? nincs hjogya? helyesen alkalmazták/értelmezték a jogszabályt?
a három hivatásos bíró között:
középen tanácselnök… ő jegyzőkönyvezik, vezeti a tárgyalást
előadóbíró: felterjeszti, előkészíti…
és egy szavazóbíró: lehet különvéleménye…
először a legfiatalabb dönt, itt is fegyelminél…: így az idősebbek nem nehezednek rá a tapasztalatukkal, nem gyakorolnak nyomást
anyanyelv használatának joga
mindne eljárásban joga van mindenkinek arra, hogy za anyanyelvén adja elő a védekezését… ebből következően az államnak gondolskodnia kell a tolmácsról… nem csak bíróságban, nyomozásnál is… ⇒ a külföldi bűnözők gyakran kérnek elég spéci tolmácsot…
amikor elkapják a gyilkot, kezében késsel, előtte a hulla… akkor is megilleti az ártatlanság vélelme…
ez bizonyítási kérdés: azt jelenti, hogy amíg a vád képviselete kétséget kizáróan nem bizonyította, hogy ő követte el a bűncselekményt és úgy, addig az elkövető ártatlan:
megfordula bizonyítási teher, nem az elkövetőnek kell kimentenie magát, hanem a vele szembenállónak kell bizonyítékot hoznia…
tényállás megálapítási szak:
a bírónak meg kell állapítania azon körülményeket-eseményeket, amelyek az ügy elbírálásához szükségesek
aztán jön a jogszabályok értelmezése:
mi van a jogszabályban, mi a jogalkotó feltehető akarata, tudom-e használni a jogszabályt?
végül: döntéshozási szakasz
elbirtoklás: hogy lehet bizonyítani, hogy 10-15 éven át birtokoltunk…?
a bizonyítás a legnehezebb: egy múltban lezajlott eseményt kell rekonstruálni…
a szomszéd telkéből el akarok birtokolni egy kis részt… tudtuk, hogy aszámszéd meghalt,
de örökös mindig van, ha más nam, akkor állam…
tehát tulajdonos megvan, csak mindig kérdéses ki perel kicsodát…
⇒ hogy lehet bizonyítani, hogy bitrokoltam?
hirdetést kell feladni 5-6 napilapban: telekkiigazítást szeretne…
ha sokáig nem jelentkezik a tulajdonos (az állam), megtörtént az elbirtoklás…
ottvan az elbirtoklás ténye 5-6 napilapban….

matches: bíróság Bíróság bíróság Bíróság bíróság bíróság Bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság


text:
2017. június 14.(*)
„Előzetes döntéshozatal – A mezőgazdasági termékpiacok közös szervezése – 1308/2013/EU rendelet – A 78. cikk és a VII. melléklet III. része – 2010/791/EU határozat – Meghatározások, megjelölések és kereskedelmi megnevezések – »Tej« és »tejtermékek« – Tisztán növényi élelmiszerek reklámozásához és forgalmazásához alkalmazott megjelölések”
A C‑422/16. sz. ügyben,
az EUMSZ 267. cikk alapján benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem tárgyában, amelyet a Landgericht Trier (trieri regionális bíróság, Németország) a Bírósághoz 2016. augusztus 1‑jén érkezett, 2016. július 28‑i határozatával terjesztett elő
a Verband Sozialer Wettbewerb eV
a TofuTown.com GmbH
tagjai: A. Prechal tanácselnök, A. Rosas és E. Jarašiūnas (előadó) bírák,
– a TofuTown.com GmbH képviseletében M. Beuger Rechtsanwalt,
– a német kormány képviseletében K. Stranz és T. Henze, meghatalmazotti minőségben,
– a görög kormány képviseletében G. Kanellopoulos és O. Tsirkinidou, meghatalmazotti minőségben,
– az Európai Bizottság képviseletében A. X. P. Lewis és D. Triantafyllou, meghatalmazotti minőségben,
1 Az előzetes döntéshozatal iránti kérelem a mezőgazdasági termékpiacok közös szervezésének létrehozásáról, és a 922/72/EGK, a 234/79/EK, az 1037/2001/EK és az 1234/2007/EK tanácsi rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 2013. december 17‑i 1308/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (HL 2013. L 347., 671. o., helyesbítés: HL 2016. L 130., 9. o.; HL 2014. L 232., 25. o.; HL 2014. L 189., 261. o.) 78. cikke (2) bekezdésének és VII. melléklete III. része 1. és 2. pontjának értelmezésére irányul.
2 E kérelmet a Verband Sozialer Wettbewerb eV (a továbbiakban: VSW) és a TofuTown.com GmbH (a továbbiakban: TofuTown) között a VSW által indított, jogsértés megszüntetésére irányuló eljárás tárgyában folyamatban lévő jogvita keretében terjesztették elő.
Az 1308/2013 rendelet
3 A 1308/2013 rendelet (64) és (76) preambulumbekezdése kimondja:
„(64) A mezőgazdasági termékek forgalmazására vonatkozó előírások alkalmazása hozzájárulhat a termelés és a forgalmazás gazdasági feltételeinek, valamint a termékek minőségének javulásához. Az ilyen előírások alkalmazása ezért a termelők, a kereskedők és a fogyasztók érdekeit egyaránt szolgálja.
(76) Bizonyos ágazatok és termékek esetében a meghatározások, megjelölések és kereskedelmi megnevezések fontos szerepet játszanak a versenyfeltételek meghatározásában. Ezért helyénvaló ezen ágazatok és/vagy termékek esetében olyan meghatározásokat, megjelöléseket és kereskedelmi megnevezéseket megállapítani, amelyek csak a vonatkozó követelményeknek megfelelő termékek forgalmazására használhatók az Unióban.”
4 Az említett rendelet a belső piacról szóló II. részében a forgalmazásra és a termelői szervezetekre vonatkozó szabályokról szóló II. címet is tartalmaz. E cím I. fejezete 1. szakasza 2. alszakaszának címe „Ágazatok vagy termékek szerinti forgalmazási előírások”, és ugyanezen rendelet 74–83. cikkét tartalmazza.
5 Az 1308/2013 rendelet „Egyes ágazatokra és termékekre vonatkozó meghatározások, megjelölések és kereskedelmi megnevezések” című 78. cikke előírja:
„(1) Az 59. cikkben említett, alkalmazandó forgalmazási előírások mellett – adott esetben – a VII. mellékletben szereplő meghatározások, megjelölések és kereskedelmi megnevezések alkalmazandók a következő ágazatokra vagy termékekre:
c) emberi fogyasztásra szánt tej és tejtermékek;
(2) A VII. mellékletben szereplő meghatározások, megjelölések és kereskedelmi megnevezések csak olyan termék forgalmazására használhatók az Unióban, amely megfelel az említett mellékletben megállapított vonatkozó követelményeknek.
(3) A Bizottság felhatalmazást kap arra, hogy […] felhatalmazáson alapuló jogi aktusokat fogadjon el a VII. [helyesen: VI.] mellékletben szereplő meghatározásokkal és kereskedelmi megnevezésekkel kapcsolatos módosításokra, eltérésekre vagy mentesítésekre vonatkozóan. E felhatalmazáson alapuló jogi aktusoknak szigorúan a változó fogyasztói keresletből és a műszaki fejlődésből eredő bizonyított szükségletekre, illetve a termék innovációból eredő szükségletekre kell korlátozódniuk.
(5) A fogyasztói elvárásoknak és a tejtermékpiac alakulásának a figyelembevétele érdekében a Bizottság felhatalmazást kap arra, hogy […] felhatalmazáson alapuló jogi aktusokat fogadjon el, amelyekben egyrészt meghatározza azokat a tejtermékeket, amelyek tekintetében fel kell tüntetni azon állatfaj nevét, amelytől a tej származik, amennyiben nem szarvasmarháról van szó, másrészt pedig megállapítja a szükséges szabályokat.”
6 Az 1308/2013 rendelet II. része II. címe I. fejezete 1. szakasza 5. alszakaszának címe „Közös rendelkezések”. Ugyanezen rendeletnek ezen 5. alszakaszban található 91. cikke pontosítja:
„A Bizottság végrehajtási jogi aktusok útján:
a) megállapíthatja a VII. melléklet III. része 5. pontjának második bekezdésében említett tej‑ és tejtermékeket, […] a tagállamok által a Bizottsághoz eljuttatandó azon indikatív jegyzékek alapján, amelyek a tagállamok területén az említett rendelkezés[nek] megfelelőnek tekintett termékeket tartalmazzák;
7 Az említett rendelet VII. mellékletének címe „A 78. cikkben említett termékek meghatározásai, megjelölései és kereskedelmi megnevezései”. Bevezető bekezdésében e melléket pontosítja, hogy e melléklet alkalmazásában a „kereskedelmi megnevezés” az élelmiszernek többek között „[a fogyasztók élelmiszerekkel kapcsolatos tájékoztatásáról, az 1924/2006/EK és az 1925/2006/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet módosításáról és a 87/250/EGK bizottsági irányelv, a 90/496/EGK tanácsi irányelv, az 1999/10/EK bizottsági irányelv, a 2000/13/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv, a 2002/67/EK és a 2008/5/EK bizottsági irányelv és a 608/2004/EK bizottsági rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 2011. október 25‑i] 1169/2011/EU [európai parlamenti és tanácsi] rendelet [HL 2011. L 304., 18. o.; helyesbítés: HL 2016. L 266., 7. o.; HL 2015. L 50., 48. o.] 17. cikkének értelmében vett nevét jelenti”.
8 Ezen VII. melléklet III. részének címe „Tej és tejtermékek”. A következőképpen rendelkezik:
„(1) A »tej« kizárólag az egy vagy több fejésből nyert rendes tőgyváladékot jelenti, az ahhoz történő hozzáadás vagy abból történő kivonás nélkül.
A »tej« kifejezés alkalmazható azonban:
a) olyan tejre, amelyet összetételének megváltoztatása nélkül kezeltek, vagy olyan tejre, amelynek zsírtartalmát […] szabványosították;
b) egy vagy több szóval együtt a tej típusának, osztályának, eredetének és/vagy tervezett felhasználásának megjelölésére, azon fizikai kezelés, illetve az összetételben történt változtatás ismertetésére, amelynek alávetették, feltéve hogy ez a változtatás a természetes tejalkotóelemek hozzáadására és/vagy kivonására korlátozódik.
(2) E rész alkalmazásában »tejtermékek« a kizárólag tejből származó termékek, elismerve azt, hogy adhatók hozzájuk az előállításukhoz szükséges anyagok, feltéve hogy ezeknek az anyagoknak a használata nem a tej bármely alkotóelemének teljes vagy részleges helyettesítését szolgálja.
A következőket kizárólag a tejtermékekre kell fenntartani:
a) a forgalmazás valamennyi fázisában használt következő elnevezések:
i. savó;
ii. tejszín;
iii. vaj;
iv. író;
viii. sajt;
ix. joghurt;
b) a […] az [1169/2011 rendelet] 17. cikkének értelmében a tejtermékek kapcsán használt árumegnevezések.
(3) A »tej« kifejezés és a tejtermékekre alkalmazott megnevezések használhatóak más szóval vagy szavakkal együtt olyan összetett termékek megjelölésére, amelyeknek egyik alkotórésze sem helyettesíti valamely tejalkotórészt, illetve nem szolgál valamely tejalkotórész helyettesítésére, és amelyeknek a tej vagy a tejtermék akár mennyiségi szempontból, akár a termék jellegénél fogva lényeges összetevője.
(4) A tej tekintetében fel kell tüntetni azon állatfaj nevét, amelyből származik, amennyiben az nem szarvasmarha.
(5) Az 1., 2. és 3. pontban említett megnevezések nem alkalmazhatók a hivatkozott pontokban említettektől eltérő termékekre.
Ez a rendelkezés azonban nem vonatkozik olyan termékek megnevezésére, amelyek pontos jellege a hagyományos felhasználásból egyértelműen kiderül, és/vagy amennyiben a megnevezést egyértelműen a termék valamely jellemző tulajdonságának leírására alkalmazzák.
(6) Az e rész 1., 2. és 3. pontjában említettektől eltérő termékek vonatkozásában nem alkalmazható semmiféle olyan címke, kereskedelmi dokumentum, tájékoztató anyag vagy a […] reklám bármely olyan formája, sem olyan kiszerelési forma, amely azt állítja, sejteti vagy sugallja, hogy az tejtermék.
9 Az 1308/2013 rendelet VII. melléklete III. részének rendelkezései lényegi módosítás nélkül átveszik a mezőgazdasági piacok közös szervezésének létrehozásáról, valamint egyes mezőgazdasági termékekre vonatkozó egyedi rendelkezésekről szóló, 2007. október 22‑i 1234/2007/EK tanácsi rendelet XII. mellékletében („az egységes közös piacszervezésről szóló rendelet”) (HL 2007. L 299., 1. o.; helyesbítés: HL 2013. L 97., 4. o.; HL 2010. L 63., 30. o.) szereplő rendelkezéseket, amely lényegi módosítás nélkül átvette a tej és tejtermékek forgalmazása során használt megnevezések védelméről szóló, 1987. július 2‑i 1898/87/EGK tanácsi rendelet (HL 1987. L 182., 36. o.) rendelkezéseit.
A 2010/791/EU határozat
10 Az 1. cikke szerint az 1234/2007 tanácsi rendelet XII. melléklete III.1. pontjának második bekezdésében említett termékek jegyzékéről szóló, 2010. december 20‑i 2010/791/EU bizottsági határozat (HL 2010. L 336., 55. o.) az I. mellékletében felsorolja az e rendelkezés szerinti termékeknek az Unió területén megfelelő termékeket.
11 E határozat (3) preambulumbekezdése pontosítja:
„A tagállamok kötelesek a Bizottság részére megküldeni azoknak a termékeknek az indikatív jegyzékét, amelyek véleményük szerint saját területükön a […] kivételre vonatkozó kritériumoknak megfelelnek. Ez a jegyzék az érintett termékek nevét hagyományos felhasználásuknak megfelelően az Unió különböző nyelvein tartalmazza annak érdekében, hogy e megnevezéseket valamennyi tagállamban használni lehessen, […]”
12 Az 1308/2013 rendelet 230. cikke (1) bekezdésének első albekezdése és (2) bekezdése szerint az előbbi rendelet hatályon kívül helyezte az 1234/2007 rendeletet, és az 1234/2007 rendeletre történő hivatkozásokat az 1308/2013 rendeletre történő hivatkozásnak kell tekinteni. A 2010/791 határozat ennélfogva ezentúl felsorolja az utóbbi rendelet VII. melléklete III. része 5. pontjának második bekezdése szerinti termékek jegyzékét.
Az 1169/2011 rendelet
13 Az 1169/2011 rendelet „Az élelmiszer neve” című 17. cikkének (1) bekezdése a következőképpen rendelkezik:
„Az élelmiszer megnevezése annak előírt neve. Ilyen név hiányában az élelmiszer megnevezése a szokásos neve, vagy amennyiben nincs szokásos neve, vagy a szokásos nevét nem használják, az élelmiszer leíró nevét kell feltüntetni.”
14 A Gesetz gegen den unlauteren Wettbewerb (a tisztességtelen verseny elleni harcról szóló törvény) alapügyben alkalmazandó változatnak 3a. §‑a előírja:
„Tisztességtelen versenyjogi magatartásnak minősülnek azok, amelyek megsértik a piaci magatartás gazdasági szereplők érdekében történő szabályozására irányuló valamely jogszabályt, amennyiben a jogsértés alkalmas arra, hogy érzékelhetően sértse a fogyasztók, a piac egyéb résztvevői vagy a versenytársak érdekeit.ˮ
15 A VSW egy német szövetség, amelynek célja többek között a tisztességtelen verseny elleni harc. A TofuTown vegetáriánus/vegán élelmiszerek gyártásával és forgalmazásával foglalkozó társaság. A TofuTown különösen a „Soyatoo tofuvaj”, „növényi sajt”, „Veggie‑sajt”, „tejszín” és egyéb hasonló megjelölésekkel reklámoz és forgalmaz tisztán növényi termékeket.
16 A VSW megállapítva, hogy e tisztán növényi termékek TofuTown által történő reklámozása sérti a versenyszabályokat, jogsértés megszüntetése iránti eljárást indított e társasággal szemben a Landgericht Trier (trieri regionális bíróság, Németország) előtt a tisztességtelen verseny elleni harcról szóló törvénynek a 1308/2013 rendelet VII. melléklete III. része 1. és 2. pontjával és 78. cikkével összefüggésben értelmezett 3a. §‑ának megsértésére hivatkozva.
17 A TofuTown állítja ezzel szemben, hogy a szóban forgó megjelölésekkel rendelkező növényi termékek reklámozása nem sérti az uniós jog e rendelkezéseit, mivel egyrészt e megjelölések fogyasztói értelmezése az utóbbi években jelentősen változott, másrészt pedig az olyan megjelöléseket, mint például a „vaj” vagy a „tejszín”, nem önállóan, hanem olyan fogalmak – mint például „tofuvaj” vagy „rizs habtejszín” – hozzáillesztésével alkalmazza, amelyek utalást tartalmaznak a termékek növényi eredetére.
18 A kérdést előterjesztő bíróság az 1999. december 16‑i UDL ítéletre (C‑101/98, EU:C:1999:615) hivatkozik, amelyben a Bíróság lényegében úgy ítélte meg, hogy az 1898/87 rendelettel akkor is ellentétes a „sajt” megjelölés használata olyan tejtermékek esetében, amelyekben a tejzsírt növényi eredetű zsírral helyettesítették, ha e megjelölést leíró toldattal egészítik ki. Mindazonáltal az elé terjesztett jogvita elbírálása érdekében vizsgálja továbbá az 1308/2013 rendelet VII. melléklete III. részének 1. és 2. pontjával összefüggésben értelmezett 78. cikkének értelmezését.
19 E feltételek mellett a Landgericht Trier (trieri regionális bíróság) úgy határozott, hogy az eljárást felfüggeszti, és előzetes döntéshozatal céljából a következő kérdéseket terjeszti a Bíróság elé:
„1) Értelmezhető‑e úgy a[z 1308/2013 rendelet] 78. cikkének (2) bekezdése, hogy a VII. melléklet értelmében vett meghatározásoknak, megjelöléseknek és kereskedelmi megnevezéseknek nem kell megfelelniük az e mellékletben szereplő megfelelő feltételeknek, ha a megfelelő meghatározásokat, megjelöléseket és kereskedelmi megnevezéseket magyarázó, illetve leíró toldatok (mint például »tofuvaj« egy tisztán növényi termékre vonatkozóan) egészítik ki?
2) Úgy kell‑e értelmezni az 1308/2013[…] rendelet VII. melléklete III. részének 1. pontját, hogy a »tej« kizárólag az egy vagy több fejésből nyert rendes tőgyváladékot jelenti, az ahhoz történő hozzáadás vagy abból történő kivonás nélkül, vagy a »tej« kifejezés – adott esetben magyarázó fogalmak, mint például a »szójatej« hozzáillesztésével – növényi (vegán) termékekre is alkalmazható azok forgalmazása során?
3) Úgy kell‑e értelmezni az 1308/2013[…] rendelet 78. cikkéhez kapcsolódó VII. melléklet III. részének 2. pontját, hogy az ott 2. a) pont alatt konkrétan felsorolt megjelölések, mint különösen a »savó«, »tejszín« [»Rahm« németül], »vaj«, »író«, »sajt«, »joghurt« vagy a »tejföl« [»Sahne« németül]stb. fogalom kizárólag tejtermékeket jelentenek, vagy (állati eredetű) tej nélkül készült, tisztán növényi/vegán termékek is az 1308/2013[…] rendelet VII. melléklete III. része 2. pontjának hatálya alá tartozhatnak?”
20 Három együttesen vizsgálandó kérdésével a kérdést előterjesztő bíróság lényegében arra keresi a választ, hogy az 1308/2013 rendelet 78. cikkének (2) bekezdését és VII. mellékletének III. részét úgy kell‑e értelmezni, hogy azokkal akkor is ellentétes‑e, hogy a „tej” megjelölést és az e rendelet által a kizárólag a tejtermékek számára fenntartott megjelöléseket forgalmazáskor vagy reklámozáskor tisztán növényi termék megjelölésére használják, ha e megjelöléseket a szóban forgó termék növényi eredetét jelző magyarázó, illetve leíró toldatok egészítik ki.
21 Az említett rendelet 78. cikkének (2) bekezdése szerint az ugyanezen rendelet VII. mellékletében szereplő meghatározások, megjelölések és kereskedelmi megnevezések csak olyan termék forgalmazására használhatók az Unióban, amely megfelel az említett mellékletben megállapított vonatkozó követelményeknek.
22 E VII. melléklet III. része a tejre és a tejtermékekre vonatkozik. A tejet illetően e III. rész az 1. pontjának első bekezdésében előírja, hogy a „»tej« kizárólag az egy vagy több fejésből nyert rendes tőgyváladékot jelenti, az ahhoz történő hozzáadás vagy abból történő kivonás nélkül.” E pont második bekezdésének a) pontja pontosítja mindazonáltal, hogy a „tej” megjelölés alkalmazható „olyan tejre, amelyet összetételének megváltoztatása nélkül kezeltek, vagy olyan tejre, amelynek zsírtartalmát […] szabványosították”; b) pontja pedig, hogy e megjelölés használható „egy vagy több szóval együtt a tej típusának, osztályának, eredetének és/vagy tervezett felhasználásának megjelölésére, azon fizikai kezelés, illetve az összetételben történt változtatás ismertetésére, amelynek alávetették, feltéve hogy ez a változtatás a természetes tejalkotóelemek hozzáadására és/vagy kivonására korlátozódik”.
23 Ezen 1. pont szövegéből világosan kitűnik tehát, hogy a „tej” megjelölés főszabály szerint nem alkalmazható jogszerűen valamely tisztán növényi termék megjelölésére, mivel a tej e rendelkezés értelmében állati eredetű termék, ami az 1308/2013 rendelet VII. melléklete III. részének 4. pontjából is kitűnik, amely előírja, hogy a tej tekintetében fel kell tüntetni azon állatfaj nevét, amelyből származik, amennyiben az nem szarvasmarha, valamint e rendelet 78. cikkének (5) bekezdéséből, amely felhatalmazza a Bizottságot arra, hogy felhatalmazáson alapuló jogi aktusokat fogadjon el, amelyekben meghatározza azokat a tejtermékeket, amelyek tekintetében fel kell tüntetni azon állatfaj nevét, amelytől a tej származik, amennyiben nem szarvasmarháról van szó.
24 E megfogalmazásból kitűnik egyébiránt, hogy az érintett termék növényi eredetét jelző magyarázó, illetve leíró toldatok, mint például az alapügyben szóban forgó „szója” vagy „tofu”, nem tartoznak a „tej” megjelöléssel az említett 1. pont második bekezdésének b) pontja szerint együttesen használható kifejezések közé, mivel a tej összetételének a kiegészítő toldatok által megjelölt megváltoztatása e rendelkezés szerint a természetes tejalkotóelemek hozzáadására és/vagy kivonására korlátozódik, ami nem foglalja magában a tej tisztán növényi termékkel történő teljes helyettesítését.
25 A tejtermékeket illetően az 1308/2013 rendelet VII. melléklete III. részének 2. pontja az első bekezdésében kimondja, hogy „»tejtermékek« a kizárólag tejből származó termékek, elismerve azt, hogy az előállításukhoz szükséges anyagok adagolhatók hozzájuk, feltéve hogy ezeknek az anyagoknak a használata nem a tej bármely alkotóelemének teljes vagy részleges helyettesítését szolgálja”. E pont második bekezdése pontosítja többek között, hogy „kizárólag a tejtermékekre kell fenntartani” egyrészt a forgalmazás valamennyi fázisában használt, az e rendelkezés a) pontjában felsorolt elnevezéseket, és az említett felsorolás magában foglalja a „savó”, „tejszín”, „vaj”, „író”, „sajt” és „joghurt” megjelöléseket, másrészt pedig többek között az 1169/2011 rendelet 17. cikkének értelmében a „tejtermékek kapcsán használt” megjelöléseket.
26 E 2. pont megfogalmazásából kitűnik, hogy mivel a „tejtermék” kizárólag tejből származik, annak összetevőit tartalmazza. E tekintetben a Bíróság már akként ítélte meg, hogy az olyan tejtermék, amelyben a tej bármely alkotóelemét, akár csak részlegesen is helyettesítették, nem jelölhető az 1308/2013 rendelet VII. melléklete III. része 2. pontja második bekezdésének a) pontja szerinti egyik megjelöléssel (lásd ebben az értelemben: 1999. december 16‑i UDL‑ítélet, C‑101/98, EU:C:1999:615, 20–22. pont). Ugyanez még inkább érvényes főszabály szerint valamely tisztán növényi termékre, mivel az ilyen termék meghatározásánál fogva nem tartalmazza a tej összetevőit.
27 Következésképpen az említett rendelet VII. melléklete III. része 2. pontja második bekezdésének a) pontjában felsorolt és a kérdést előterjesztő bíróság által említett megjelölések, mint a „savó”, „tejszín”, „vaj”, „sajt” és „joghurt”, főszabály szerint nem használhatók jogszerűen tisztán növényi termék megjelölésére.
28 Azonos tiltást ír elő ugyanezen rendelet VII. melléklete III. része 2. pontja második bekezdésének b) pontja az 1169/2011 rendelet 17. cikkének értelmében a tejtermékek kapcsán használt megjelölések vonatkozásában. E tekintetben emlékeztetni kell arra, hogy e 17. cikk (1) bekezdése szerint az élelmiszer megnevezése annak előírt neve, vagy ilyen név hiányában a szokásos neve, vagy amennyiben nincs szokásos neve, vagy a szokásos nevét nem használják, az élelmiszer leíró neve.
29 Márpedig a „Sahne” német nyelvű kifejezés – amelyet a kérdést előterjesztő bíróság az előzetes döntéshozatalra utaló határozatában megkülönböztetett a „Rahm” kifejezéstől, amely az 1308/2013 rendelet VII. melléklete III. része 2. pontja második bekezdése a) pontjának ii. alpontjában szerepel –, a „chantilly” francia nyelvű kifejezés mintájára nem szerepel az 1308/2013 rendelet VII. melléklete III. része 2. pontja második bekezdésének a) pontjában szereplő tejtermék‑megjelölések között, ugyanakkor e kifejezés a felverhető tejszínt jelöli.
30 Az 1169/2011 rendelet 17. cikke szerinti olyan megjelölésről van tehát szó, amely valóban használatos tejtermékre. Ennélfogva az említett kifejezés főszabály szerint nem használható valamely tisztán növényi termék megjelölésére.
31 Ami a „tej” megjelölés vagy az 1308/2013 rendelet által a kizárólag a tejtermékek számára fenntartott megjelölések tisztán növényi termékek megjelölésére történő alkalmazása jogszerűségének megítélése tekintetében a szóban forgó termék növényi eredetét magyarázó vagy leíró toldatok – mint a kérdést előterjesztő bíróság által említett „szója” vagy „tofu” – hozzáillesztésének esetleges jelentőségét illeti, meg kell állapítani, hogy e rendelet VII. melléklete III. részének 3. pontja előírja, hogy „[a] »tej« kifejezés és a tejtermékekre alkalmazott megnevezések használhatóak más szóval vagy szavakkal együtt olyan összetett termékek megjelölésére, amelyeknek egyik alkotórésze sem helyettesíti valamely tejalkotórészt, illetve nem szolgál valamely tejalkotórész helyettesítésére, és amelyeknek a tej vagy a tejtermék akár mennyiségi szempontból, akár a termék jellegénél fogva lényeges összetevője”.
32 E feltételek ugyanakkor nem teljesülnek a tisztán növényi termékekre, mivel az ilyen termékek nem tartalmaznak sem tejet, sem pedig tejterméket. Az említett 3. pont nem szolgálhat tehát a tej” megjelölés vagy a kizárólag a tejtermékek számára fenntartott megjelöléseknek a szóban forgó termék növényi eredetét jelző egy vagy több magyarázó vagy leíró toldattal történő jogszerű használatának alapjaként a tisztán növényi termékek megjelöléséhez.
33 Egyébiránt, bár az 1308/2013 rendelet VII. melléklete III. része 5. pontjának első bekezdése szerint az e III. rész 1., 2. és 3. pontjában foglalt megjelölések nem alkalmazhatók az említettektől eltérő termékekre, ezen 5. pont második bekezdése előírja, hogy ezen első bekezdés „nem vonatkozik olyan termékek megnevezésére, amelyek pontos jellege a hagyományos felhasználásból egyértelműen kiderül, és/vagy amennyiben a megnevezést egyértelműen a termék valamely jellemző tulajdonságának leírására alkalmazzák”.
34 Márpedig az utóbbi rendelkezésben foglalt termékek jegyzéke az 1234/2007 rendelet 121. cikke b) pontjának i. alpontja – amely lényegében jelenleg az 1308/2013 rendelet 91. cikke első bekezdésének a) pontja – szerint a 2010/791 határozat I. mellékletében került megállapításra. Ennélfogva kizárólag az e mellékletben felsorolt termékek tartoznak az e második bekezdésben előírt kivételek közé.
35 A jelen esetben meg kell állapítani, hogy e jegyzék nem tartalmaz szójára vagy tofura történő hivatkozást.
36 Ráadásul bár az említett jegyzék tartalmazza francia nyelven a „crème de riz” megnevezésű terméket, nem említi angol nyelven a kérdést előterjesztő bíróság által az alapügyben szereplő egyik termékként felhozott „rice spray cream” megnevezésű terméket, sem pedig a „rice cream” megnevezésű terméket. E tekintetben hangsúlyozni kell, hogy kitűnik lényegében a 2010/791 határozat (3) preambulumbekezdéséből, hogy az e határozat által felállított jegyzékben azon termékek szerepelnek, amelyek a tagállamok szerint a vonatkozó területükön megfelelnek az 1308/2013 rendelet VII. melléklete III. része 5. pontjának második bekezdésében előírt kritériumoknak, és a szóban forgó termékek megjelölései a hagyományos felhasználásuknak megfelelően az Unió különböző nyelvein kerülnek felsorolásra. Ennélfogva az a tény, hogy a francia nyelven a „rizstejszín” kifejezést az említett kritériumoknak megfelelőnek ismerték el, nem jár azzal, hogy a „rice cream” megnevezés szintén megfelel e kritériumoknak.
37 Egyébiránt meg kell állapítani, hogy míg az említett jegyzékből kitűnik, hogy valamely termék megjelölésében a „cream” kifejezés kiegészítő kifejezéssel történő használata bizonyos feltételek mellett megengedett, többek között a szeszes italok és a levesek megnevezésére, úgy tűnik, hogy e feltételek egyike sem teljesül az olyan megjelölés esetében, mint az alapügyben szóban forgó „rice spray cream”. Ugyanígy, míg a „creamed” kifejezés használata növényi eredetű termék megjelölésével megengedett, nem ez a helyzet, amikor „a »creamed« kifejezés a termék igen jellegzetes állagát jelöli meg”.
38 Úgy tűnik tehát, hogy a kérdést előterjesztő bíróság által példaként említett egyik termék sem szerepel az említett jegyzékben, következésképpen az ezen bíróság által hivatkozott egyik megjelölésre sem alkalmazható az 1308/2013 rendelet VII. melléklete III. része 5. pontjának második bekezdésében előírt kivétel, aminek ellenőrzése e bíróság feladata az alapügyben szereplő minden egyes termék esetében.
39 Egyébiránt az 1308/2013 rendelet 78. cikkének (3) bekezdése előírja, hogy a változó fogyasztói keresletből és a műszaki fejlődésből eredő bizonyított szükségletekre, illetve a termék innovációból eredő szükségletekre válaszul a Bizottság felhatalmazást kap arra, hogy felhatalmazáson alapuló jogi aktusokat fogadjon el az e rendelet VII. mellékletében szereplő meghatározásokkal és kereskedelmi megnevezésekkel kapcsolatos módosításokra, eltérésekre vagy mentesítésekre vonatkozóan. A Bizottság azonban a mai napig nem fogadott el ilyen aktust a tej és a tejtermékek meghatározásával és kereskedelmi megnevezésével kapcsolatban.
40 A fenti megfontolások összességéből az következik, hogy a „tej” megjelölés és a kizárólag a tejtermékek számára fenntartott megjelölések nem használhatók jogszerűen valamely tisztán növényi termék megjelölésére, hacsak e termék nem szerepel a 2010/791 határozat I. mellékletében megállapított jegyzékben, a szóban forgó termék növényi eredetét jelző leíró vagy magyarázó olyan toldatok hozzáillesztése, mint amelyek az alapügyben szerepelnek, nem befolyásolják az ilyen tilalmat (lásd ebben az értelemben: 1999. december 16‑i UDL‑ítélet C‑101/98, EU:C:1999:615, 25–28. pont).
41 Az 1308/2013 rendelet VII. melléklete III. része 6. pontjának első bekezdésével összefüggésben értelmezett 78. cikkének (2) bekezdéséből kitűnik, hogy e tilalom érvényes a forgalmazásra és a reklámozásra is.
42 A TofuTown állításával ellentétben a jelen ítélet 40. és 41. pontjában előadott értelmezést megerősítik az említett rendelet céljai, és ezen értelmezés nem sérti sem az arányosság elvét, sem pedig az egyenlő bánásmód elvét.
43 Amint az az ugyanezen rendelet (64) és (76) preambulumbekezdéséből kitűnik, a szóban forgó rendelkezések által követett célok a termelés és a forgalmazás gazdasági feltételeinek, valamint a termékek minőségének javulása a termelők, a kereskedők és a fogyasztók érdekeit szolgálva, a fogyasztók védelme és a versenyfeltételek megóvása érdekében. Márpedig e rendelkezések – amennyiben előírják, hogy kizárólag az előírt követelményeknek megfelelő termékek jelölhetők meg a „tej” megjelöléssel és a kizárólag a tejtermékek számára fenntartott megjelölésekkel, akkor is, ha e megjelöléseket olyan magyarázó vagy leíró toldatokkal egészítik ki, mint amelyek az alapügyben szerepelnek – hozzájárulnak e célok eléréséhez.
44 Ilyen korlátozások hiányában ugyanis e megjelölések nem teszik lehetővé többek között az állati tej természetes összetételéhez kapcsolódó különös jellemzőkkel rendelkező termékek biztos azonosítását, ami ellentétes a fogyasztóvédelemmel, az összetéveszthetőség veszélyének ténye okán. Ellentétes a termelés és a forgalmazás gazdasági feltételeinek, valamint a „tej” és a „tejtermékek” minőségének javulására irányuló céllal is.
45 Az arányosság elvét illetően az megköveteli, hogy az uniós intézmények aktusai alkalmasak legyenek az érintett szabályozással kitűzött jogszerű célok megvalósítására, és ne menjenek túl az azok eléréséhez szükséges mértéken, így amennyiben több alkalmas intézkedés kínálkozik, a kevésbé kényszerítő intézkedéshez kell folyamodni, és az okozott hátrányok a kitűzött célokhoz képest nem lehetnek aránytalanul nagyok (lásd ebben az értelemben: 1999. december 16‑i UDL‑ítélet, C‑101/98, EU:C:1999:615, 30. pont; 2011. március 17‑i AJD Tuna ítélet, C‑221/09, EU:C:2011:153, 79. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
46 Az uniós jogalkotó a közös agrárpolitika területén széles mérlegelési jogkörrel rendelkezik, amely megfelel az EUMSZ 40. cikkel és az EUMSZ 43. cikkel ráruházott politikai felelősségnek, ily módon az e tárgyban hozott intézkedésnek a hatáskörrel rendelkező intézmény által követni szándékozott célra nyilvánvalóan alkalmatlan jellege lehet csak hatással az ilyen intézkedés jogszerűségére (lásd ebben az értelemben: 1999. december 16‑i UDL‑ítélet, C‑101/98, EU:C:1999:615, 31. pont; 2013. október 17‑i Schaible ítélet, C‑101/12, EU:C:2013:661, 48. pont).
47 A jelen esetben, amint az a jelen ítélet 43. pontjában megállapításra került, azon rendelkezések, amelyek értelmezését a kérdést előterjesztő bíróság kéri, az érintett termékek termelése és forgalmazása gazdasági feltételeinek, valamint minőségének javulására, a fogyasztók védelmére és a versenyfeltételek megóvására irányulnak.
48 Márpedig az a tény, hogy a forgalmazás során vagy a reklámban a „tej” megjelölés és a kizárólag a tejtermékek számára fenntartott megjelölések csak azon termékek esetében használhatók, amelyek megfelelnek az 1308/2013 rendelet VII. mellékletének III. részében előírt követelményeknek, többek között az említett termékek gyártói számára torzításmentes versenyfeltételeket biztosítanak, a termékek fogyasztói számára pedig azt, hogy az említett megjelölésekkel ellátott összes termék ugyanazon minőségi szabványoknak feleljen meg, megvédve a fogyasztókat ezáltal a megszerzendő termékek összetételére vonatkozó összetéveszthetőségtől. A szóban forgó rendelkezések alkalmasak e célok megvalósítására. Egyébiránt nem lépik túl az e célok megvalósításához szükséges mértéket, mivel az említett követelményeknek nem megfelelő termékek megjelölése érdekében leíró vagy magyarázó toldatok hozzáillesztése az említett megjelölésekhez, amint azt a Bíróság megítélte, nem akadályozhatja meg bizonyossággal a fogyasztó képzetében az összetéveszthetőség veszélyét. Következésképpen a szóban forgó rendelkezések nem sérti az arányosság elvét (lásd ebben az értelemben: 1999. december 16‑i UDL ítélet, C‑101/98, EU:C:1999:615, 32–34. pont).
49 Az egyenlő bánásmód elvét illetően az megköveteli, hogy az összehasonlítható helyzeteket ne kezeljék eltérően, és az eltérő helyzeteket ne kezeljék ugyanúgy, hacsak ez a bánásmód objektíve nem igazolható (lásd ebben az értelemben: 2005. december 6‑i ABNA és társai ítélet, C‑453/03, C‑11/04, C‑12/04 és C‑194/04, EU:C:2005:741, 63. pont; ebben az értelemben: 2016. június 30‑i Lidl ítélet, C‑134/15, EU:C:2016:498, 46. pont).
50 A jelen esetben az a tény, hogy a hús vagy a hal növényi/vegán helyettesítőinek gyártóira – a TofuTown szerint – nem vonatkoznak – a kereskedelmi megnevezéseket illetően – a tej vagy a tejtermékek növényi/vegán helyettesítőinek gyártóira az 1308/2013 rendelet VII. mellékletének III. része szerint vonatkozó korlátozásokhoz hasonló korlátozások, nem tekinthető ellentétesnek az egyenlő bánásmód elvével.
51 Ugyanis az említett rendelet által bevezetett mezőgazdasági termékek piaca közös szervezésének minden ágazata sajátos jellemzőkkel bír. Következésképpen a piac különböző ágazatainak szabályozásához alkalmazott technikai mechanizmusok nem képezhetik érvényes alapját az eltérő szabályok hatálya alá tartozó különböző termékek közötti hátrányos megkülönböztetés bizonyításának (lásd ebben az értelemben: 1982. október 28‑i Lion és társai ítélet, 292/81 és 293/81, EU:C:1982:375, 24. pont; 2016. június 30‑i Lidl ítélet, C‑134/15, EU:C:2016:498, 49. pont). Márpedig a tej és a tejtermékek más ágazatba tartoznak a különböző típusú húsokhoz, valamint a halászati termékek ágazatához viszonyítva, amelyek szintén más piacok közös szervezéséhez tartoznak.
52 A fenti megfontolások összességére tekintettel az előterjesztett kérdésekre azt a választ kell adni, hogy az 1308/2013 rendelet 78. cikkének (2) bekezdését és VII. mellékletének III. részét úgy kell értelmezni, hogy azokkal ellentétes, hogy a „tej” megjelölést és az e rendelet által kizárólag a tejtermékek számára fenntartott megjelöléseket a forgalmazás során vagy a reklámban tisztán növényi termék megjelölésére használják, még ha e megjelöléseket a szóban forgó termék növényi eredetét jelző magyarázó vagy leíró toldatokkal egészítik is ki, kivéve ha e terméket felsorolja a 2010/791 határozat I. melléklete.
A mezőgazdasági termékpiacok közös szervezésének létrehozásáról, és a 922/72/EGK, a 234/79/EK, az 1037/2001/EK és az 1234/2007/EK tanácsi rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 2013. december 17‑i 1308/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet 78. cikkének (2) bekezdését és VII. mellékletének III. részét úgy kell értelmezni, hogy azokkal ellentétes, hogy a „tej” megjelölést és az e rendelet által kizárólag a tejtermékek számára fenntartott megjelöléseket a forgalmazás során vagy a reklámban tisztán növényi termék megjelölésére használják, még ha e megjelöléseket a szóban forgó termék növényi eredetét jelző magyarázó vagy leíró toldatokkal egészítik is ki, kivéve ha e terméket felsorolja az 1234/2007 tanácsi rendelet XII. melléklete III.1. pontjának második bekezdésében említett termékek jegyzékéről szóló, 2010. december 20‑i 2010/791/EU bizottsági határozat I. melléklete.

matches: bíróság Bíróság Bíróság bíróság Bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság Bíróság


text:
Köf.5.082/2012/4. számú határozat | K Ú R I A
Köf.5.082/2012/4. számú határozat
Köf.5082/2012/4.szám
A Kúria Önkormányzati Tanácsa a dr. Csapó György Gábor jogtanácsos által képviselt Somogy Megyei Kormányhivatal (7400 Kaposvár, Csokonai u. 3.) indítványozónak
a dr. Karádi Ferenc ügyvéd (8600 Siófok, Tanácsház u. 12/B.) által képviselt Siófok Város Önkormányzata Képviselő-testülete ellen
a Siófok Város Önkormányzat Képviselő-testülete által alkotott helyi építési szabályzatról szóló 23/2005. (IV. 29.) számú rendeletének, illetve a változtatási tilalom elrendeléséről szóló 20/2012. (VI.26.) rendeletének egyes rendelkezései törvényellenességének vizsgálatára irányuló indítványa alapján, nemperes eljárásban meghozta az alábbi
A Kúria Önkormányzati Tanácsa Siófok Város Önkormányzat Képviselő-testülete által alkotott helyi építési szabályzatról szóló 23/2005. (IV. 29.) számú rendeletének 1. számú mellékletét képező tervlapon (annak 21. szelvényén feltüntetett) a Deák Ferenc sétány – 7457 hrsz-ú közpark – 7451/1 hrsz-ú közút – 7488 hrsz-ú út által határolt telektömbre feljelölésre került változtatási tilalomra, valamint Siófok Város Önkormányzatának a változtatási tilalom elrendeléséről szóló 20/2012. (VI.26.) rendelete 1. § (2) bekezdésének, 2. §-ának és 3. §-ának a 7452 hrsz-ú ingatlanra vonatkozó rendelkezései törvényellenességének vizsgálatára és megsemmisítésére irányuló indítványt elutasítja.
1. A Somogy Megyei Kormányhivatal (a továbbiakban: indítványozó) Magyarország helyi önkormányzatairól szóló 2011. évi CLXXXIX. törvény 136. § (2) bekezdése alapján a Kúriához fordult, s kérte Siófok Város Önkormányzat Képviselő-testülete által alkotott helyi építési szabályzatról szóló 23/2005. (IV. 29.) számú rendeletének (a továbbiakban: Ör.1.) 1. számú mellékletét képező tervlapon (annak 21. szelvényén feltüntetett) a Deák Ferenc sétány – 7457 hrsz-ú közpark – 7451/1 hrsz-ú közút – 7488 hrsz-ú út által határolt telektömbre feljelölésre került változtatási tilalomra és Siófok Város Önkormányzatának a változtatási tilalom elrendeléséről szóló 20/2012. (VI.26.) rendeletének (a továbbiakban: Ör.2.) 1. § (2) bekezdésének, 2. §-ának és 3. §-ának a 7452 hrsz-ú ingatlanra vonatkozó rendelkezéseinek vizsgálatát, s jogszabálysértés miatti megsemmisítését. Az indítványozó szerint az Ör.1. és az Ör.2. fenti rendelkezései az épített környezet alakításáról és védelméről szóló 1997. évi LXXVIII. törvény (a továbbiakban: Étv.) 20. § (2) bekezdésébe ütközik. Az indítványozó előadta, hogy az önkormányzat Ör.1. és az Ör.2. vizsgálni kért rendelkezései által Siófok Ezüstpart és a Deák Ferenc sétány közötti 7452 helyrajzi számú telektömb területére legkésőbb 2013. december 16-ig változtatási tilalmat rendelt el. A változtatási tilalom célja, hogy az érintett területen a közvetlen vízparti részek a továbbiakban már jelentősen ne épüljenek be, s ezáltal minél nagyobb szabad parti sáv maradjon.
Az indítványozó előadta, hogy az Ör.1. és az Ör.2. vonatkozásában a változtatási tilalom elrendelésének Étv. 21. §-ába foglalt feltételei formailag teljesültek. 2012. februárjában Siófok Város elindította a helyi építési szabályzat és szabályozási terv módosítási eljárását a változtatási tilalommal érintett terület más övezetbe való átsorolása érdekében, hogy a későbbiekben strandként működjön. Az Étv. szerinti véleményezési eljárást lefolytatták, amely során megállapítást nyert, hogy a Siófok Vízpart-rehabilitációs tanulmánytervének elfogadásáról szóló 42/2004. (XII. 30.) TNM rendelet (a továbbiakban: TNM rendelet) terület-felhasználási besorolásán kívül, a változtatási tilalommal érintett területre vonatkozóan a helyi építési szabályzat és szabályozási terv módosításának más akadálya nincs. Ezt megerősítette az előzetes véleményezési eljárás során a főépítészi vélemény is.
Az indítványozó szerint az ügyben érintett üdülőterület felhasználási módja a helyi építési szabályzatban és szabályozási tervben nem változtatható meg addig, amíg a TNM rendelet nem kerül módosításra. A TNM rendelet 2. §-a és a rendelet mellékletét képező 6/2 tervlap alapján az ügyben érintett terület üdülőterületnek minősül, és attól – a balatoni vízpart-rehabilitációs szabályozás követelményeiről szóló 283/2002. (XII.21.) Korm. rendelet (a továbbiakban: Korm. rendelet) 6. § (1) bekezdése szerint – eltérni nem lehet. Helyi építési szabályzat és szabályozási terv az egyes területrészek felhasználási módját csak ezzel összhangban állapíthatja meg, az Ör.1. és az Ör.2. megtámadott szabályaival elrendelt változtatási tilalom célja azonban olyan módosítás, amelyet a TNM rendelet jelenleg nem tesz lehetővé.
Az indítványozó utal arra, hogy a 1197/2009. (XI.20.) Korm. határozat (a továbbiakban: Korm. határozat) 6.b) pontja értelmében a partvonal szabályozási tervek és a vízpart-rehabilitációs tanulmánytervek – így a TNM rendelet – felülvizsgálatának várható időpontja 2016. április 30. Ez az elrendelt változtatási tilalom fenntarthatósági időszakának a duplája. Így az Ör.1-el és Ör.2-vel elrendelt változtatási tilalom valódi célját – a helyi építési szabályzat és szabályozási terv elkészülte utáni megvalósíthatóságát – nem tudja szolgálni. Ha a változtatási tilalom hatályossága alatt (2013. december 16-ig) a TNM rendelet módosítása nem történik meg, a helyi építési szabályzat és szabályozása terv módosítása nem folytatható, az jogszerűen nem készíthető el. Mindezek miatt az indítványozó szerint a változtatási tilalom fenntartása az Étv. 20. § (2) bekezdésébe ütközik. Az indítványozó szerint a jogalkotási folyamat kizárólag a helyi építési szabályzat és szabályozási terv készítésére vonatkozó időszakot ölelheti fel, és nem a központi közigazgatási hatáskörben lévő jogszabály-alkotási folyamatot. Az Étv. a változtatási tilalommal olyan változások megvalósítását kívánja védeni, amely jogszerű és amire reális lehetőség van, ezért mondja ki az Étv. 20. § (2) bekezdése a feltétlenül szükséges mértéket és időszakot.
Mindezek alapján kérte az Ör.1. és Ör.2. megjelölt előírásai jogszabállyal való összhangjának vizsgálatát és megsemmisítését.
2. Az ügyben Siófok Város Önkormányzata – a bíróságok szervezetéről és igazgatásról szóló 2011. évi CLXI. törvény 52. §-a alapján - állásfoglalást terjesztett elő. Az önkormányzat kifejtette, hogy Siófokon az Ezüstpart keleti szélén a kialakult használat és a Balaton Kiemelt Üdülőkörzet Területrendezési Tervének elfogadásáról és a Balatoni Területrendezési Szabályzat megállapításáról szóló 2000. évi CXII. törvény (a továbbiakban: Balaton-törvény) szellemisége alapján a strandterület bővítésével számol. A változtatási tilalom kijelölése az érintett területre az országos településrendezési és építési követelményekről szóló 253/1997. (XII. 20.) Korm. rend. (a továbbiakban: OTÉK) szerinti jelkulcsok alkalmazásával került sor, az Étv. 21. §-ában írt feltételek – ahogy azt az indítványozó is elismerte – teljesültek. Az önkormányzat előadta, hogy az egyeztetési eljárásban megjelöltek szerint „A rendezés célja: A hatályos településrendezési eszköz módosítása, a tömb területfelhasználási-övezeti besorolásának, valamint a tervezett átkötő gyalogutak helyének meghatározása az önkormányzat igényei és a „Vízpart-rehabilitációs” terv előírásainak megfelelően”. A rendezés várható hatása: „A településszerkezeti tervben már korábban elhatározott területfelhasználás-módosítás érvényesítése szabályozási tervben és helyi építési szabályzatban. A tervezett módosítás a vízpart rehabilitációs tanulmányterv rendelkezései (illetve annak változásai) függvényében történik abból a célból, hogy a településen jelenleg strandként működő vízparti sáv és a mögöttes beépítetlen telek rendeltetése a kialakult használatban maradjon (strand).”
Az előzetes véleményezési szakaszban azonban nyilvánvalóvá vált, hogy ennek akadálya a TNM rendelet és a Korm. rend. vonatkozó rendelkezései. Az önkormányzat mindezek ismeretében az illetékes minisztériumhoz fordult állásfoglalásért, ahol azt a tájékoztatást kapták, hogy a TNM rendelet felülvizsgálata 2014-ben esedékes.
A képviselő-testület szerint a Korm. határozatban foglalt - a TNM felülvizsgálatára előirányzott - 2016. április 30-ai dátum a végső határidő, amit alátámaszt az is, hogy a minisztériumi tájékoztatás szerint a felülvizsgálat korábban esedékes. Az önkormányzat véleménye, hogy az OTÉK 111. § (1) bekezdése felhatalmazza az önkormányzatot helyi építési szabályzatban szigorúbb követelmények megállapítására, az Ör.1. és az Ör.2. vizsgálni kért szabályai e szerint kerületek megalkotásra. A képviselő-testület a változtatási tilalom elrendelését kezdeti lépésnek szánja annak érdekében, hogy az adott terület visszafordíthatatlan, túlzott beépítését – az „elépítést” - megakadályozzák. Az önkormányzat a korábban az adott üdülőházas üdülőövezetet különleges területté minősítette, de a kormányhivatal törvényességi felhívása alapján - a TNM rendeletbe ütközés miatt – visszaminősítette üdülőházas üdülőövezetté. A beépítés-intenzitás csökkentése érdekében azonban változtatási tilalmat rendelt el a TNM rendelet remélt felülvizsgálatáig az OTÉK 111. § (1) bekezdésébe foglalt lehetőségével élve.
Az önkormányzat úgy vélte, hogy döntése közösségi célt szolgált, a Balaton-törvényben megfogalmazott közösségi célkitűzést segíti elő a megelőzés elvének érvényesítése.
1. Az Étv. 20. § (1) bekezdés a) pontja szerint az érintett területre változtatási tilalom rendelhető el a helyi építési szabályzat készítésének időszakára annak hatálybalépéséig. Az Étv. 21. § (1) bekezdése értelmében a helyi építési szabályzat készítésére vonatkozó írásos megállapodás megléte esetén a helyi építési szabályzat készítésének időszakára azok hatálybalépéséig, de legfeljebb három évig az érintett területre a települési önkormányzat rendelettel változtatási tilalmat írhat elő. A 21. § (2) bekezdése szerint a változtatási tilalom - ha az azt elrendelő önkormányzati rendelet rövidebb időről nem rendelkezik - három év eltelte után külön rendelkezés nélkül megszűnik. Jelen ügyben a kormányhivatal és az indítványozó között az nem képezte vita tárgyát, hogy az Ör.1. és az Ör.2. az Étv. 21. §-ába foglalt törvényi feltételeknek formálisan megfelel. Az indítványozó törvénysértést az Étv. 20. § (2) bekezdése vonatkozásában állít. E szerint a tilalmat a feltétlenül szükséges mértékre és időtartamra kell korlátozni, s azt haladéktalanul meg kell szüntetni, ha az elrendelésének alapjául szolgáló okok már nem állnak fenn. Az indítványozó álláspontja, hogy a feltétlenül szükséges mérték és időtartam követelménye sérül, mivel az önkormányzat annak ellenére vezette be a változtatási tilalmat az adott területre, hogy a hatályban lévő TNM rendelet (illetve az ettől való éltérést nem engedő Korm. rend.) szerint az önkormányzat által kitűzött – majd a helyi építési szabályzat és szabályozási terv módosításában tükröződő – cél nem valósítható meg.
2. A TNM rendelet a Balaton-törvény felhatalmazása alapján született. A Balaton-törvény 58. § (2) bekezdése szerint „Felhatalmazást kap a területrendezésért felelős miniszter, hogy a vízpart-rehabilitációs tanulmánytervek első felülvizsgálatát megelőzően
b) a vízpart-rehabilitációs szabályozási követelmények alapján a településrendezési tervek felülvizsgálatához szükséges tanulmányterveket rendelettel fogadja el.”
A TNM rendelet Siófok vízpart-rehabilitációs szabályozási követelményekkel érintett területének lehatárolásáról és vízpart-rehabilitációs tanulmánytervének elfogadásáról szól. A TNM rendelet 2. §-a illetve a rendelet mellékletét képező 6/2 tervlap alapján az adott terület üdülőterületnek minősül.
3. Az Ör.1. és az Ör.2. vizsgálni kért rendelkezései értelmében az önkormányzat Siófok Ezüstpart és a Deák Ferenc sétány közötti 7452 helyrajzi számú telektömb területére legkésőbb 2013. december 16-ig változtatási tilalmat rendelet el. Mint az ügy irataiból kiderül az önkormányzat végül is az üdülőházas üdülőterület besoroláson nem változtatott (tehát ebből a szempontból jogszabályi kollízió nem áll fenn), viszont kétségtelen, hogy a változtatási tilalom célja ezzel összefügg, nevezetesen: a TNM rendelet esetleges felülvizsgálatát követően az önkormányzat a helyi építési szabályzatban és szabályozási tervben az övezeti besorolást meg kívánja változtatni.
4. Az Étv. 20. § (2) bekezdése a változtatási tilalommal járó tulajdonkorlátozás miatt a tilalom fenntartását a feltétlenül szükséges mértékre és időtartamúra korlátozza. Jelen ügyben az önkormányzat azt kívánja elérni, hogy az érintett területen a közvetlen vízparti részek további jelentős beépítése ne történjen meg, illetve minél nagyobb szabad parti sávot kíván biztosítani. A Kúria Önkormányzati Tanácsa megállapította, hogy az önkormányzat által kitűzött cél közérdeket szolgál, és ez a cél összhangban van a Balaton-törvény preambulumában megfogalmazottakkal, amely szerint az Országgyűlés a térség kiegyensúlyozottabb területi fejlődése érdekében alkotta meg a törvényt, figyelemmel arra, hogy a Balaton Kiemelt Üdülőkörzet területén a táji, természeti és települési környezet minőségének védelme a megelőzés elvének érvényesítésével olyan véges és nehezen megújuló környezeti értékek megóvását szolgálja, amelyek a jelentős gazdasági potenciált képviselő üdülés és idegenforgalom minőségi fejlesztéséhez is szükségesek. Tehát az a cél, hogy Siófok településen a jelenleg szabadstrandként működő vízparti sáv és a mögöttes beépítetlen telek rendeltetése a kialakult strandként való használatban maradjon, törvényes célnak tekinthető.
5. A Kúria megállapítja, hogy a Balaton üdülőkörzet sajátos helyzete az önkormányzatok és a kormányzat összehangolt fellépését igényli a Balaton-törvényben is meghatározott célok elérésére. A központi törvényi és rendeleti szintű szabályozás az önkormányzat (helyi sajátosságokat figyelembe vevő) helyi rendeletalkotásával válik teljessé. A változtatási tilalom a helyi építési szabályzat, illetve a szabályozási terv időszakára, de legfeljebb három évig tarthat. Az önkormányzat az Ör.1.-ben a 29/2010. (XII.17.) rendelettel állapította meg a tilalmat, így a 2013. december 16-ig tartó időszak a három éven belül marad, az Ör.2. a 7457. hrsz-ú telektömböt érintően 2012. július 1-én lépett hatályba, s rendelkezései szerint e telektömböt érintő tilalom 2013. december 16-án megszűnik. Így az Ör.1. és az Ör.2. szabályai összehangoltan a három éven belüli tilalomról szólnak.
6. A Kúria Önkormányzati Tanácsa úgy ítélte meg, hogy az Étv. 20. § (2) bekezdésébe foglaltak sem sérülnek. Jelen ügyben a változtatási tilalommal érintett területek tulajdonosainak jogai (a tilalom miatt e jogok korlátozása) áll szemben az önkormányzat által képviselt közérdekkel. Az önkormányzat a közérdeket természetesen csak a jogszabály keretei között érvényesítheti, amely jelen esetben formálisan nem sérült, a változtatási tilalom időtartama nem haladja meg az Étv. 21. § (1) bekezdésben meghatározott határidőt. Az Étv. 20. § (2) bekezdése valamennyi tilalomra (így a telekalakítási-és építési tilalomra is) általános érvénnyel mondja ki, hogy a feltétlenül szükséges mértékre és időtartamra lehet megállapítani. Jelen ügyben amennyiben elhárulnak az akadályok a helyi építési szabályzat és szabályozási terv módosítása elől, akkor a tilalmat meg kell szüntetni, és a módosított szabályok alapján lép be az új helyi szabályozási környezet. Formálisan tehát az Étv.-be foglalt követelmények sérelme nem állapítható meg. Mint a Korm. határozatból, illetve az ügy irataiból is kiderül az önkormányzat alappal bízhat a TNM rendelet időben történő felülvizsgálatában, így nem mondható az, hogy az előkészített helyi építési szabályzat és szabályozási terv, illetve az ezzel összefüggő az Ör.1.-be és az Ör.2-be foglalt változtatási tilalom pusztán azért törvénysértő, mert nem a legszükségesebb időtartamra állapította meg a korlátozást.
7. A Kúria Önkormányzati Tanácsa figyelembe vette azt, hogy a jelen ügy tárgyát képező változtatási tilalom a Balaton-törvény célkitűzéseivel összhangban áll, illetve azt, hogy a helyi rendelet megalkotásának gátja nem törvényi szabály leendő módosítása, az Ör.1. és az Ör.2. vizsgált rendelkezései nem ellentétesek törvénnyel.
8. Nem megalapozott viszont az önkormányzatnak az OTÉK 111. § (1) bekezdésében foglalt felhatalmazásra hivatkozása. E szabály a következőképpen szól: „Az e rendelet II-III. fejezetében meghatározott településrendezési követelményeknél szigorúbb követelményeket a helyi építési szabályzat megállapíthat.” Megállapítható, hogy az OTÉK e rendelkezése nem a fejezeten belüli címek között biztosít áttérési lehetőséget a szigorúbb követelmények alapján, hanem az adott címen belül előírtakhoz képest engedi a változást.(pl. beépítési magasság). Így az OTÉK 111. § (1) bekezdése önmagában nem vonatkoztatható arra az esetre, amikor a helyi építési szabályzat a beépítésre szánt területről, lényegében a beépítésre nem szánt területre kíván váltani. Ilyenkor az egyéb jogszabályi feltételeknek is eleget kell tenni.
9. A Kúria Önkormányzati Tanácsa a fentebb részletesen kifejtett indokok alapján az indítványt elutasította.

matches: Kúria Kúria Kúria Kúria Kúria Kúria Kúria


text:
Jogerős döntés a Hathitrust ügyben – COPY21
2014-10-21 SZERZŐ Dr. Mezei Péter	KATEGÓRIA fair use
A Second Circuit érdemi elemzésének első, ám fajsúlyos elemeként elutasította egyes felperesek aktív legitimációját, vagyis kizárta, hogy a perben felperesként eljárjanak. (Ellentétben az eredeti Google Books perrel, ez a jogvita nem csoportos perlési formában zajlott, így az olyan szervezetek, mint az Authors Guild nem reprezentálhat “általánosságban” szerzői jogosultakat.)
A bíróság fair use analízise alapjaiban körültekintő, ám megítélésem szerint egy-egy apró ponton erős általánosításokat tartalmaz, és ezért egyes esetekben kicsit félre is vitte az elemzést. Mire gondolok? Egyrészt a tanács szerint az első fair use faktor arról szól, hogy a felhasználás transzformatív, vagyis átalakító jellegű volt-e. Ez igaz is, de csak olyan formában, ha úgy fogalmazunk: “arról is szól”. A törvényi megfogalmazásnak ugyanis a haszonszerzési célok vizsgálata képezi részét, a transzformatív jelleg nem. Utóbbit a joggyakorlat illesztette a törvényi klauzulához. Az említett kiindulási alap ily módon enyhén árnyalt képet fest az egész jogvitáról, és a Second Circuit a későbbiekben már csak azt tekintette vezérfonalnak, hogy mi tekinthető átalakító jellegű felhasználásnak. A bírák ezt a következők szerint fogalmazták meg:
“Added value or utility is not the test: a transformative work is one that serves a new and different function from the original work and is not a substitute for it.”
Az első vitatott felhasználási módot a bíróság “kvintesszenciális átalakító felhasználásnak” nyilvánította, mivel a kulcsszavas indexálás (és nem a szöveg elérhetővé tétele) egy teljesen új funkció, ellentétben azzal, amire eredendően a könyveket rendelték. S bár a második faktor egyértelműen a jogosultaknak kedvezne (hiszen irodalmi alkotások kerültek digitalizálásra), e tényezőt a bíróság az első faktor szellemében nem találta perdöntőnek. A harmadik faktor szempontjából a tanács úgy látta, hogy a transzformatív felhasználás igényelte a teljes terjedelmű szkennelést. Ahogy a bíróság megfogalmazta:
“Because it was reasonably necessary for the HDL to make use of the entirety of the works in order to enable the full-text search function, we do not believe the copying was excessive.”
Ami pedig a negyedik faktort illeti, a bíróság e ponton is egy enyhe csuklómozdulattal jelezte, hogy a piaci hatások vizsgálata a “helyettesítő” szerep elemzését teszi szükségessé, és arra jutott, hogy a HathiTrust első szolgáltatása nem képes a művek rendes piaci funkcióját (az olvasást) helyettesíteni. A felperesek két további hipotetikus érvét is elvetette a bíróság. Az első szerint valamennyi digitalizálási részcselekmény engedélyezésének elmaradása piaci károkat idézett elő, illetve a második szerint komoly az esély a digitális példányok engedély nélküli nyilvánosságra jutására. A bíróság mindkét érvet lesöpörte az asztalról.
“The record before the district court does not reflect whether the plaintiffs own copyrights in any works that would be effectively irreplaceable at a fair price by the Libraries and, this, would be potentially subject to being copied by the Libraries in case of the loss or destruction of an original. The Authors are not entitled to make this argument on behalf of others.”
A jogesetről a Copyright Culture weboldalán is olvashatunk egy jelentősebb anyagot.
Tagged with: HathiTrust
HathiTrust: a könyvtári digitalizálás fair use A Google Books projekttel kapcsolatos jogi dilemmák közül hagyományosan a Google ellen […]
A blog éve – 2012 legfontosabb eseményei (2. rész) Az előző bejegyzést folytatva tekintsük át röviden, melyek voltak (tagadhatatlanul […]
Breaking News: Google Books = Fair Use A Google Books perről számtalanszor tettem említést ennek a blognak a hasábjain. […]
Breaking News: Új megállapodás a Google Books ügyben A röviden csak Google Books pernek hívott ügy 2005-ös indulása óta immáron a harmadik […]
Miért bukott el a Google Books Módosított Megállapodás? Márciusban adtam hírt arról, hogy Denny Chin bíró elutasította az Authors Guild […]

matches: bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság


text:
Küzdelem az igaz imádat szabad gyakorlásáért | Isten Királysága
Krisztus támogatja a követőit a törvényes elismerésért folytatott jogi küzdelmeikben, illetve abban, hogy engedelmeskedni tudjanak Isten törvényeinek
1–2. a) Mi igazolja, hogy Isten Királyságának az állampolgára vagy? b) Miért kellett Jehova Tanúinak időnként jogi küzdelmet folytatniuk a vallásszabadságért?
ISTEN KIRÁLYSÁGÁNAK az állampolgára vagy? Ha Jehova Tanúja vagy, akkor igen! És mi igazolja az állampolgárságodat? Nem egy útlevél vagy valamilyen hivatalos okirat, hanem a Jehova Istennek bemutatott imádatod. Az igaz imádat azonban nemcsak a hitnézeteinket foglalja magában, hanem a tetteinket is, vagyis az Isten Királyságának törvényei iránti engedelmességünket. Az imádat az életünk minden területére hatással van, egyebek közt arra, ahogyan a gyermekeinket neveljük, illetve ahogyan az egészséget érintő kérdésekben döntünk.
2 A világ azonban, melyben élünk, nem mindig tartja tiszteletben az oly nagyra becsült állampolgárságunkat, valamint annak követelményeit. Néhány kormány megpróbálta korlátozni a Jehovának bemutatott imádatunkat, sőt volt, amelyik teljesen el akarta törölni. Krisztus alattvalóinak időnként jogi küzdelmet kellett folytatniuk azért, hogy a Messiás-Király törvényei szerint élhessenek. De nem kell meglepődnünk ezen. Jehova népének a bibliai időkben is gyakran kellett küzdenie azért, hogy szabadon imádhassa Jehovát.
3. Miért kellett küzdenie Isten népének Eszter királyné napjaiban?
3 Például Eszter királyné napjaiban Isten népének küzdenie kellett az életben maradásért. Miért kerültek ilyen helyzetbe? A perzsa legfőbb miniszter, a gonosz Hámán azt javasolta a perzsa királynak, Ahasvérusnak, hogy pusztítson el minden zsidót a birodalomban, mivel „törvényeik különböznek minden más nép törvényeitől” (Eszt 3:8, 9, 13). Vajon Jehova elhagyta a szolgáit? Nem, sőt inkább megáldotta Eszter és Márdokeus erőfeszítéseit, amikor a perzsa királyhoz fordultak Isten népének védelme érdekében (Eszt 9:20–22).
4. Mit fogunk megvizsgálni ebben a fejezetben?
4 És mi a helyzet napjainkban? Ahogy az előző fejezetben láttuk, a világi hatalmak időnként szembefordultak Jehova Tanúival. Ebben a fejezetben háromféle módját fogjuk megvizsgálni annak, ahogyan a kormányzatok megpróbálták korlátozni az imádatunkat. Látni fogjuk, hogyan igyekeztek megakadályozni, hogy 1. törvényesen elismert szervezet legyünk, és szabadon gyakoroljuk az imádatunkat; 2. a bibliai alapelvekkel összhangban válasszunk orvosi kezelést; és 3. a szülők Jehova irányadó mértékei szerint neveljék a gyermekeiket. Szó lesz arról is, hogy hogyan küzdöttek a messiási Királyság lojális és bátor alattvalói az állampolgárságuk megőrzéséért, valamint hogy hogyan áldotta meg Jehova az erőfeszítéseiket.
Küzdelem a törvényes elismerésért és az alapvető szabadságjogokért
5. Milyen előnyökkel jár a jogaink elismerése?
5 Vajon szükségünk van az emberi kormányzatoktól jövő törvényes elismerésre ahhoz, hogy Jehovát imádjuk? Nem, de a jogaink elismerése megkönnyíti az imádatunk gyakorlását, például azt, hogy összegyűljünk a Királyság-termeinkben és a kongresszusi termeinkben, bibliai témájú kiadványokat nyomtassunk és szállítsunk, valamint hogy megosszuk a jó hírt a környezetünkben élőkkel. Sok országban törvényesen be vannak jegyezve Jehova Tanúi, és ugyanúgy vallásszabadságnak örvendenek, mint más törvényesen elismert vallások hívei. De mi történik akkor, ha a kormányzatok megtagadják, hogy törvényesen elismerjenek minket, vagy megpróbálják korlátozni az alapvető szabadságjogainkat?
6. Milyen nehézséggel néztek szembe Jehova Tanúi Ausztráliában az 1940-es évek elején?
6 Ausztrália. Az 1940-es évek elején Ausztrália főkormányzója úgy gondolta, hogy a hitnézeteink „ártanak” a háborús erőfeszítéseknek. Emiatt betiltották a tevékenységünket. A Tanúk nem gyűlhettek össze, és nem prédikálhattak nyilvánosan, a Bételben folyó munkát leállították, a Királyság-termeket pedig lefoglalták. Még a bibliai témájú kiadványaink birtoklását is megtiltották. Az ausztrál Tanúk éveken át titokban tevékenykedtek, ám enyhült a helyzet, amikor 1943. június 14-én Ausztrália Legfelsőbb Bírósága feloldotta a betiltást.
7–8. Milyen jogi küzdelmet vívtak a testvéreink Oroszországban az imádat szabad gyakorlásáért?
7 Oroszország. Jehova Tanúi évtizedeken át be voltak tiltva a Szovjetunióban a kommunizmus idején, de 1991-ben hivatalosan bejegyzett egyház lettek. A Szovjetunió felbomlása után, 1992-ben az Orosz Föderáció is törvényesen elismerte őket. Ám rövid időn belül néhány ellenségüket – különösen azokat, akik kapcsolatban álltak az orosz ortodox egyházzal – felbosszantotta, hogy rohamosan nőtt a Tanúk száma. Az ellenségeik 1995 és 1998 között ötször is keresetet nyújtottak be, hogy büntetőeljárás induljon Jehova Tanúi ellen. Ám az ügyész egyik esetben sem talált bizonyítékot arra, hogy a Tanúk bűncselekményt követtek volna el. Ezután, 1998-ban az ádáz ellenségeik polgári pert indítottak ellenük. A Tanúk először megnyerték a pert, de az ellenségeik nem fogadták el az ítéletet. 2001 májusában a Tanúk másodfokon elveszítették a pert. Októberben a bíróság elkezdte újratárgyalni az ügyet, majd 2004-ben megszüntette azt a jogi személyt, melyet a Tanúk Moszkvában használtak, és betiltotta a tevékenységét.
8 Ekkor üldözési hullám indult a Tanúk ellen. (Olvassátok fel: 2Timóteusz 3:12.) Zaklatást és fizikai bántalmazást kellett elszenvedniük. A vallásos kiadványaikat elkobozták, valamint szigorúan korlátozták, hogy imádati helyeket béreljenek és építsenek. Gondolj csak bele, hogyan érezhettek a testvéreink és a testvérnőink az ilyen nehézségek közepette! 2001-ben a Tanúk az Emberi Jogok Európai Bíróságához (EJEB) fordultak, majd 2004-ben újabb információkat juttattak el a bírósághoz. 2010-ben az EJEB meghozta az ítéletét. A bíróság tisztán látta, hogy vallási intolerancia állt annak hátterében, hogy Oroszország betiltotta a Tanúk tevékenységét. Továbbá nem talált okot arra, hogy helybenhagyja az oroszországi bíróságokon hozott döntéseket, mivel nem volt bizonyíték arra, hogy a Tanúk bűncselekményt követtek volna el. A bíróság emellett megjegyezte, hogy a betiltás célja az volt, hogy megfossza a Tanúkat a törvényes jogaiktól. A bíróság döntése megerősítette a Tanúk vallásszabadsághoz való jogát. Noha több orosz hatóság is figyelmen kívül hagyta az EJEB döntését, Isten népe bátorságot merített ezekből a jogi győzelmekből.
Titosz Manousszakisz (Lásd a 9. bekezdést.)
9–11. Milyen jogi küzdelmet folytatott Jehova népe Görögországban, hogy szabadon összegyűlhessen az imádatra, és milyen eredménye lett ennek?
9 Görögország. 1983-ban Titosz Manousszakisz kibérelt egy termet Iráklionban, Krétán, hogy Jehova Tanúinak egy kis csoportja összegyűlhessen az imádatra (Héb 10:24, 25). Ám hamarosan egy ortodox pap panaszt nyújtott be a kormányhatóságokhoz, és kifogásolta, hogy a Tanúk imádat céljára használják a termet. Mindezt pusztán azért tette, mert a Tanúk hitnézetei eltérnek az ortodox egyházétól. A hatóságok büntetőeljárást indítottak Titosz Manousszakisz és három másik helyi Tanú ellen. Pénzbírságot szabtak ki rájuk, és két hónap börtönbüntetésre ítélték őket. Isten Királyságának lojális állampolgáraiként a Tanúk úgy vélték, a bíróság ítélete megsértette az imádat gyakorlásához való jogukat, ezért a belföldi bíróságokhoz, majd végül az EJEB-hez fordultak.
10 1996-ban az EJEB nem várt csapást mért az igaz imádat ellenségeire. A bíróság megjegyezte, hogy „Jehova Tanúi beleillenek az »ismert vallás« kategóriába, ahogyan a görög törvény fogalmaz”, és hogy a görögországi bíróságok döntései „közvetlen hatással voltak a kérelmezők vallásszabadságára”. Emellett úgy ítélte meg, hogy Görögország kormányának nem feladata „meghatározni, hogy a hitnézetek vagy azok kinyilvánításának módjai jogszerűek-e”. A bíróság hatályon kívül helyezte a Tanúk ellen hozott ítéleteket, és megerősítette az imádat gyakorlásához való jogukat.
11 Vajon ez után a győzelem után már nem ütközött jogi ellenállásba a Tanúk tevékenysége Görögországban? Sajnos ez nem mondható el. Egy közel 12 évig tartó jogi csata után hasonló eset zárult le 2012-ben Kaszándrában. Az ellenállás hátterében egy ortodox püspök állt. Az Államtanács, Görögország legmagasabb közigazgatási bírósága, Isten népének a javára döntött. A döntés hivatkozott Görögország alkotmányára, mely biztosítja a vallásszabadságot, és cáfolta azt a gyakran felhozott vádat, hogy Jehova Tanúi nem ismert vallás. A bíróság kijelentette: „»Jehova Tanúi« tantételei nem titkosak, következésképpen ismert vallásnak számítanak.” A Kaszándrában levő kis gyülekezet tagjai boldogok, hogy most már a saját Királyság-termükben tarthatnak összejöveteleket.
12–13. Hogyan próbáltak az ellenségeink nyomorúságot szerezni „rendeletek által” Franciaországban, és milyen eredménnyel jártak?
12 Franciaország. Isten népének néhány ellensége azt a módszert választotta, hogy „rendeletek által” szerez nyomorúságot. (Olvassátok fel: Zsoltárok 94:20.) Az 1990-es évek közepén például a francia adóhatóságok ellenőrizték Jehova Tanúi Egyesületének (Association Les Témoins de Jéhovah), azaz Jehova Tanúi Franciaországban működő egyik jogi személyének a pénzügyeit. A pénzügyminiszter rámutatott az ellenőrzés valódi céljára: „az ellenőrzés bírósági felszámoláshoz vagy büntetőeljárásokhoz vezethet. . ., melyek valószínűleg megbénítanák az egyesület működését, vagy pedig arra kényszerítenék, hogy beszüntesse a tevékenységét a területünkön.” Noha az ellenőrzés során nem találtak szabálytalanságot, az adóhatóságok olyan mértékű adót róttak ki Jehova Tanúi Egyesületére, hogy megbéníthatták volna a működését. Ha sikerrel járnak, a testvéreknek nem maradt volna más választásuk, mint bezárni a fiókhivatalt, és eladni az épületeket, hogy ki tudják fizetni az óriási adót. Isten népe nehéz helyzetbe került Franciaországban, de nem adta fel a küzdelmet. A Tanúk erőteljesen tiltakoztak az igazságtalan bánásmód ellen, és végül 2005-ben az EJEB-hez fordultak segítségért.
13 A bíróság 2011. június 30-án hirdette ki az ítéletét. Úgy érvelt, hogy a vallás szabad gyakorlásának joga miatt az állam csak szélsőséges esetekben vizsgálhatja felül, hogy törvénybe ütközőek-e egy vallásszervezet hitnézetei, illetve az, ahogyan kifejezi azokat. A bíróság még hozzátette: „Az adó kivetésével . . . megfosztották volna az egyesületet az alapvető erőforrásaitól, és így lényegében meggátolták volna abban, hogy biztosítani tudja a tagjainak az imádatuk szabad gyakorlását.” A bíróság egyhangúlag Jehova Tanúi javára döntött. Jehova népe boldog volt, hogy a francia kormány végül visszafizette a Jehova Tanúi Egyesületére kivetett adót a kamattal együtt, és a bíróság ítéletével összhangban törölte a zálogjogot a fiókhivatal tulajdonában levő épületekről.
Imádkozz rendszeresen azokért a testvéreidért és testvérnőidért, akik jogi igazságtalanság miatt szenvednek
14. Hogyan támogathatod a jogi küzdelmeinket?
14 A régen élt Eszterhez és Márdokeushoz hasonlóan Jehova népe napjainkban is küzdelmet folytat azért, hogy úgy imádhassa Jehovát, ahogyan azt ő megparancsolta (Eszt 4:13–16). Te is részt vehetsz ebben a küzdelemben? Igen, ha rendszeresen imádkozol azokért a testvéreidért és testvérnőidért, akik jelenleg is jogi igazságtalanság miatt szenvednek. Az ilyen imák nagy segítségére vannak azoknak, akik nehézségekkel és üldözéssel néznek szembe. (Olvassátok fel: Jakab 5:16.) Vajon Jehova meghallgatja ezeket az imákat? A bíróságokon aratott győzelmeink egyértelműen ezt bizonyítják! (Héb 13:18, 19).
Olyan orvosi kezelések választása, melyek összhangban vannak a hitnézeteinkkel
15. Mit vesznek figyelembe Isten szolgái a vér használatát illetően?
15 Ahogyan a 11. fejezetben említettük, Isten Királyságának az állampolgárai azt az egyértelmű szentírási tanácsot kapták, hogy kerüljék a vér helytelen felhasználását, ami napjainkban oly elterjedt (1Móz 9:5, 6; 3Móz 17:11; olvassátok fel: Cselekedetek 15:28, 29). Bár a vérátömlesztést nem fogadjuk el, a lehető legjobb orvosi kezelést szeretnénk magunknak is, és a családunknak is, feltéve ha nem ütközik Isten törvényeibe. Sok ország legfelsőbb bírósága elismeri, hogy az embereknek joguk van eldönteni a lelkiismeretük és a hitnézeteik alapján, hogy milyen orvosi kezelést fogadnak el, és milyet nem. De egyes országokban ijesztő nehézségekkel nézett szembe Isten népe. Vizsgáljunk meg néhány példát.
16–17. Milyen orvosi kezelést kapott egy Japánban élő testvérnő az akarata ellenére, és hogyan találtak meghallgatásra az imái?
16 Japán. Takeda Miszaenek, egy 63 éves japán háziasszonynak komoly műtéti beavatkozásra volt szüksége. Isten Királyságának lojális állampolgáraként világosan az orvosa tudtára adta, hogy ragaszkodik a vér nélküli kezeléshez. Hónapokkal később azonban megdöbbenve értesült róla, hogy vérátömlesztést kapott a műtéte során. Takeda testvérnő úgy élte meg ezt, mintha erőszakot követtek volna el rajta, és úgy érezte, becsapták, ezért 1993 júniusában pert indított az orvosai és a kórház ellen. Ennek a szerény, halk szavú asszonynak megingathatatlan volt a hite. Bátran tanúskodott a megtelt tárgyalóteremben, és több mint egy óráig maradt a tanúk padján a gyenge egészségi állapota ellenére. Utoljára a halála előtt egy hónappal jelent meg a bíróságon. Hát nem csodáljuk a bátorságát és a hitét? Takeda testvérnő elmondta, hogy folyamatosan könyörgött Jehovához, hogy áldja meg az erőfeszítéseit. Biztos volt benne, hogy az imái meghallgatásra találnak. Valóban így történt?
17 Három évvel Takeda testvérnő halála után Japán Legfelsőbb Bírósága a javára döntött, és elismerte, hogy helytelen volt a határozott kérése ellenére vérátömlesztést adni neki. A 2000. február 29-én hozott ítélet kijelentette, hogy ilyen esetekben „a döntési jogot”, „mint állampolgári jogot, tiszteletben kell tartani”. Takeda testvérnő eltökélten küzdött azért, hogy joga legyen olyan orvosi kezelést választani, mely összhangban van a Biblia alapján kiiskolázott lelkiismeretével. Neki köszönhetően a Japánban élő Tanúknak most nem kell attól tartaniuk, hogy az akaratuk ellenére vérátömlesztést kapnak.
Pablo Albarracini (Lásd a 18–20. bekezdést.)
18–20. a) Hogyan erősítette meg egy fellebbviteli bíróság, hogy egy betegnek joga van egy hivatalos dokumentumban rendelkezni az egészségét érintő kérdésekben? b) Hogyan rendelhetjük alá magunkat Krisztus vezetésének, ha a vér használatáról van szó?
18 Argentína. Hogyan készülhetnek fel a Királyság állampolgárai arra az esetre, ha úgy kell döntést hozni az orvosi kezelésüket illetően, hogy öntudatlan állapotban vannak? Hordhatunk magunknál egy hivatalos dokumentumot, mely helyettünk beszél, mint ahogy azt az Argentínában élő Pablo Albarracini is tette. 2012 májusában megpróbálták kirabolni, és többször is rálőttek. Öntudatlan állapotban vitték kórházba, és ezért nem tudta elmagyarázni a vérátömlesztéssel kapcsolatos álláspontját. Ám volt nála egy megfelelően kitöltött, orvosi ellátásra vonatkozó dokumentum, melyet négy évvel korábban írt alá. Bár az állapota súlyos volt, és néhány orvos úgy érezte, vérátömlesztésre lenne szükség az élete megmentéséhez, a kórházi személyzet felkészült arra, hogy tiszteletben tartsa a kérését. De Pablo édesapja, aki nem volt Jehova Tanúja, bírósági végzést szerzett, hogy érvénytelenítse a fia kérését.
19 Pablo feleségének az ügyvédje rögtön fellebbezést nyújtott be a bíróságra. A fellebbviteli bíróság pár órán belül hatályon kívül helyezte az elsőfokú bíróság ítéletét, és azt a döntést hozta, hogy tiszteletben kell tartani a beteg kéréseit, melyek az orvosi ellátásra vonatkozó dokumentumában szerepelnek. Pablo édesapja Argentína Legfelsőbb Bíróságához fellebbezett. De a legfelsőbb bíróság úgy találta, „nincs oka kétségbe vonni, hogy [Pablo] átgondoltan, tudatosan és önként töltötte ki” az orvosi ellátásra vonatkozó dokumentumát, melyben elutasítja a vérátömlesztést. A bíróság kijelentette: „Minden cselekvőképes, felnőtt személy képes arra, hogy előre rendelkezzen az egészségét érintő kérdésekben, és elfogadhat vagy elutasíthat bizonyos orvosi kezeléseket. . . Ezeket a rendelkezéseket tiszteletben kell tartania a kezelőorvosnak.”
Kitöltötted már az orvosi ellátásra vonatkozó dokumentumodat?
20 Albarracini testvér azóta teljesen felépült. A feleségével örülnek, hogy kitöltötte az orvosi ellátásra vonatkozó dokumentumot. Ezzel az egyszerű, de fontos lépéssel kifejezte, hogy alárendeli magát Krisztusnak, Isten Királysága uralkodójának. Te és a családod már kitöltöttétek ezt a dokumentumot?
April Cadoreth (Lásd a 21–24. bekezdést.)
21–24. a) Mi vezetett ahhoz, hogy Kanada Legfelsőbb Bírósága mérföldkőnek számító döntést hozott a kiskorúak alkotmányos jogaival kapcsolatban? b) Mire ösztönözheti ez az eset Jehova fiatal szolgáit?
21 Kanada. A bíróságok általában elismerik, hogy a szülőknek joguk van eldönteni, hogy mi lenne a legjobb orvosi kezelés a gyermekeiknek. Időnként a bíróságok úgy döntenek, hogy egy érett kiskorú véleményét is tiszteletben kell tartani az orvosi kezelés megválasztásakor. Ez történt April Cadoreth-jel is. 14 éves korában kórházba vitték, mivel súlyos belső vérzése volt. Néhány hónappal korábban kitöltötte A beteg előzetes rendelkezése kártyát, melyben írásban kijelentette, hogy még vészhelyzet esetén sem fogad el vérátömlesztést. A kezelőorvos figyelmen kívül hagyta April határozott kérését, és bírósági végzést szerzett, hogy vért adhasson neki. Az akarata ellenére három egység vörösvérsejt-koncentrátumot kapott. April később ahhoz hasonlította ezt, mintha megerőszakolták volna.
22 April és a szülei bírósághoz fordultak jogorvoslatért. Két év múlva Kanada Legfelsőbb Bíróságára vitték az ügyüket. Bár a bíróság nem ítélte alkotmányellenesnek az April ügyét érintő törvényt, megítélte Aprilnek a per- és ügyvédi költségek megtérítését, valamint az ő javára és más olyan érett kiskorúak javára döntött, akik szeretnének élni azzal a jogukkal, hogy maguk döntsenek az orvosi kezelésükről. A bíróság kijelentette: „a 16 év alatti fiataloknak meg kell engedni, hogy bizonyíthassák, kellő mértékű érettséget és önálló gondolkodást tükröz az álláspontjuk egy konkrét orvosi kezeléssel kapcsolatban.”
23 Ez az ügy azért jelentős, mert a legfelsőbb bíróság az érett kiskorúak alkotmányos jogaival foglalkozott. Ez előtt az ítélet előtt a kanadai bíróságok engedélyezhették, hogy egy 16 év alatti gyermeket egy adott orvosi kezelésben részesítsenek, ha a bíróság úgy érezte, hogy a kezelés a gyermek legjobb érdekeit szolgálja. De ez után az ítélet után a bíróságok már nem engedélyezhetik, hogy egy 16 év alatti fiatalt az akarata ellenére egy adott orvosi kezelésben részesítsenek, ha előtte nem adtak lehetőséget neki annak bizonyítására, hogy elég érett az önálló döntéshozatalhoz.
„Igazán boldoggá tesz, hogy egy kicsit én is hozzájárulhattam Isten nevének dicsőítéséhez, és ahhoz, hogy Sátán hazugnak bizonyuljon”
24 Vajon megérte három évig jogi csatát vívni? April szerint, aki ma már egészséges, és általános úttörőként szolgál, megérte. Ezt mondja: „Igazán boldoggá tesz, hogy egy kicsit én is hozzájárulhattam Isten nevének dicsőítéséhez, és ahhoz, hogy Sátán hazugnak bizonyuljon.” April esete jól mutatja, hogy a fiataljaink bátran ki tudnak állni egy ilyen helyzetben, és bizonyítani tudják, hogy Isten Királyságának hűséges állampolgárai (Máté 21:16).
Gyermeknevelés Jehova irányadó mértékei szerint
25–26. Milyen helyzet alakul ki időnként a válás után?
25 Jehova azt a felelősséget ruházza a szülőkre, hogy az ő irányadó mértékei szerint kell felnevelniük a gyermekeiket (5Móz 6:6–8; Ef 6:4). Ez nem könnyű feladat, különösen akkor, ha a szülők elválnak. A szülők olykor igen eltérően gondolkodhatnak arról, hogy hogyan neveljék a gyermekeiket. Például egy Tanú-szülő fontosnak tartja, hogy a gyermekét keresztény irányadó mértékek szerint nevelje, míg az a szülő, aki nem Tanú, talán nem ért ezzel egyet. Természetesen a Tanú-szülőnek fel kell ismernie, hogy bár a válás véget vet a házastársi kapcsolatnak, a szülő-gyermek kapcsolat nem szűnik meg.
26 A nem Tanú szülő kérelmezheti, hogy a bíróság nála helyezze el a gyermekét, hogy kézben tudja tartani a vallási nevelését. Egyesek szerint ártalmas a gyerekekre, ha Jehova Tanújaként nevelik fel őket. Arra hivatkozhatnak, hogy a gyerekek kimaradnak a születésnapi ünnepségekből és más ünnepekből, továbbá ha életveszélyes állapotba kerülnének, nem kaphatnák meg az „életmentő” vérátömlesztést. Azonban a legtöbb bíróság azt mérlegeli, hogy mi szolgálja leginkább a gyermekek érdekeit, nem pedig azt, hogy valamelyik szülő vallása ártalmas-e. Figyeljünk meg néhány példát.
27–28. Hogyan reagált Ohio Legfelsőbb Bírósága arra a vádra, hogy ártalmas a gyermekekre, ha Jehova Tanújaként nevelik fel őket?
27 Egyesült Államok. 1992-ben Ohio Legfelsőbb Bírósága egy olyan ügyet tárgyalt, melyben az apa, aki nem Tanú, azt állította, hogy a fiára ártalmas lenne, ha Jehova Tanújaként nevelkedne. Az elsőfokú bíróság az apának ítélte a gyermekfelügyeleti jogot. Az édesanyának, Jennifer Paternek biztosították a láthatási jogot, de megtiltották neki, hogy „a gyermekét Jehova Tanúi hitnézeteire tanítsa, vagy bármilyen módon kitegye őt annak, hogy ilyenfajta hatás érje”. Ezt a bírósági rendeletet úgy is lehetett érteni, hogy Pater testvérnőnek még a Bibliáról vagy annak erkölcsi irányadó mértékeiről sem szabad beszélgetnie a fiával, Bobbyval. El tudod képzelni, mit érezhetett? Jennifer le volt sújtva, de megtanulta, hogy türelmesnek kell lennie, és Jehovára kell várnia. Így emlékszik vissza: „Jehova mindig mellettem állt.” Az ügyvédje, aki segítséget kapott Jehova szervezetétől, Ohio Legfelsőbb Bíróságához fellebbezett.
28 Ez a bíróság nem értett egyet az elsőfokú bíróság döntésével, és kijelentette, hogy „a szülőknek alapvető joguk az, hogy oktassák a gyermekeiket, beleértve azt is, hogy az erkölcsi és vallási értékeikről beszélgessenek velük”. A bíróság kijelentette, hogy ha nem lehet bebizonyítani, hogy a Jehova Tanúi által vallott értékrend ártalmas a gyermekek fizikai és mentális egészségére, akkor a bíróságnak nincs joga korlátozni a szülő felügyeleti jogát az alapján, hogy melyik valláshoz tartozik. A bíróság nem talált bizonyítékot arra, hogy a Tanúk vallási hitnézetei hátrányosan befolyásolnák a gyermekek fizikai vagy mentális egészségét.
Sok bíróság a keresztény szülők javára dönt a gyermekelhelyezési perekben
29–31. Miért veszítette el egy Dániában élő testvérnő a lánya felügyeleti jogát, és milyen döntést hozott Dánia Legfelsőbb Bírósága?
29 Dánia. Anita Hansen hasonló nehézséggel nézett szembe, amikor a volt férje azt kérte, hogy a bíróság neki ítélje a 7 éves Amandát. Bár a kerületi bíróság 2000-ben Hansen testvérnőnek ítélte a felügyeleti jogot, Amanda édesapja a fellebbviteli bírósághoz fordult, mely érvénytelenítette a kerületi bíróság döntését, és neki ítélte a gyermeket. A fellebbviteli bíróság úgy érvelt, hogy az édesapa jobban tudná kezelni az abból fakadó nézeteltéréseket, hogy a szülőknek eltérő az életfelfogásuk a vallási hitnézeteik miatt. Lényegében tehát azért nem Hansen testvérnőnek ítélték Amanda felügyeleti jogát, mert Jehova Tanúja.
30 Ebben a nehéz időszakban Hansen testvérnő időnként annyira zaklatott volt, hogy nem tudta, mit mondjon imában. „A Róma 8:26, 27-ben levő gondolatok azonban nagyon vigasztalóak voltak – meséli. – Biztos voltam benne, hogy Jehova tudja, mit szeretnék mondani neki. Odafigyelt rám, és mindig támogatott.” (Olvassátok fel: Zsoltárok 32:8; Ézsaiás 41:10.)
31 Hansen testvérnő Dánia Legfelsőbb Bíróságához fellebbezett. A bíróság döntése egyebek közt ezt foglalta magában: „Ahhoz, hogy a gyermek elhelyezéséről dönteni lehessen, azt kell megvizsgálni, hogy mi szolgálja leginkább a gyermek érdekeit.” Továbbá a bíróság megállapította, hogy a gyermek elhelyezéséről az alapján kell dönteni, hogy hogyan oldja meg az egyik, illetve a másik szülő a nézeteltéréseket, nem pedig az alapján, hogy milyen „tantételei és nézetei” vannak Jehova Tanúinak. Hansen testvérnőnek nagy kő esett le a szívéről, amikor a bíróság elismerte a szülői alkalmasságát, és ismét neki ítélte Amandát.
32. Hogyan védte meg az Emberi Jogok Európai Bírósága a Tanú-szülőket a diszkriminációval szemben?
32 Más európai országok. Előfordult, hogy a gyermekfelügyelet miatt kialakult jogviták nem zárultak le a belföldi legfelsőbb bíróságokon. Az Emberi Jogok Európai Bírósága is foglalkozott ilyen ügyekkel. Két esetben is elismerte, hogy a belföldi alsóbb fokú bíróságok másként bántak a Tanú-szülőkkel a vallásuk miatt, mint a nem Tanú szülőkkel. Az EJEB ezt diszkriminációnak nevezte, és kijelentette, hogy „nem elfogadható, ha valakit a vallása miatt hátrányos megkülönböztetésben részesítenek”. Egy Tanú-édesanya, akinek az EJEB a javára döntött, ezt mondta: „Annyira fájt, hogy azzal vádolnak, hogy ártok a gyermekeimnek, pedig csak megpróbáltam azt tenni, amiről úgy gondoltam, hogy a leginkább a javukra lesz: keresztény nevelést adni nekik.”
33. Hogyan alkalmazhatják a Tanú-szülők a Filippi 4:5-ben levő alapelvet?
33 Természetesen azok a Tanú-szülők, akik jogi akadályba ütköznek amiatt, hogy a Biblia irányadó mértékeire szeretnék oktatni a gyermekeiket, igyekeznek ésszerűek lenni. (Olvassátok fel: Filippi 4:5.) Értékelik azt, hogy Isten irányadó mértékeire taníthatják a gyermekeiket, ugyanakkor elfogadják, hogy a nem Tanú szülő is részt vehet a szülői feladatok ellátásában, ha szeretne. Mennyire veszik komolyan a Tanú-szülők azt a felelősségüket, hogy oktatniuk kell a gyermekeiket?
34. Hogyan követhetik a keresztény szülők a Nehémiás napjaiban élt zsidók példáját?
34 Igen tanulságos az, ami Nehémiás napjaiban történt. A zsidók keményen fáradoztak azon, hogy kijavítsák és újjáépítsék Jeruzsálem falait. Tudták, hogy ez szükséges ahhoz, hogy megvédhessék magukat és a családjukat a környező ellenséges nemzetektől. Ezért Nehémiás erre ösztönözte őket: „Harcoljatok testvéreitekért, fiaitokért, lányaitokért, feleségeitekért és otthonaitokért!” (Neh 4:14). Ez a küzdelem minden erőfeszítést megért! Ehhez hasonlóan napjainkban a Tanú-szülők keményen fáradoznak azon, hogy az igazságra neveljék a gyermekeiket. Tudják, hogy a gyermekeiket rengeteg káros hatás éri az iskolában és a lakókörnyezetükben. Még a családok otthonaiba is beszivároghat a rossz befolyás a médián keresztül. Szülők, ne feledjétek, minden erőfeszítést megér harcolni a fiaitokért és a lányaitokért, olyan környezetet biztosítva nekik, melyben megerősödhet a hitük!
Bízz benne, hogy Jehova támogatja az igaz imádatot!
35–36. Milyen eredményei lettek Jehova Tanúi jogi küzdelmeinek, és mi az elhatározásunk?
35 Jehova kétségkívül megáldotta a modern kori szervezetének arra tett erőfeszítéseit, hogy szabadon imádhassák őt. Sok esetben Isten népe a jogi küzdelmek során nagyszerűen tudott tanúskodni a bíróságokon és a nyilvánosság előtt (Róma 1:8). Emellett a jogi győzelmeink nemcsak a mi jogainkat erősítették meg, hanem a többi állampolgárét is. Isten népeként azonban nem akarjuk megreformálni a társadalmi rendszert, és nem is a magunk igazolására törekszünk. Jehova Tanúi elsősorban azért küzdenek a bíróságokon, hogy törvényesen megerősítsék az igaz imádat szabad gyakorlásának jogát. (Olvassátok fel: Filippi 1:7.)
36 Sose vegyük magától értetődőnek azoknak a hitből fakadó tetteit, akik azért küzdöttek, hogy szabadon lehessen imádni Jehovát! Maradjunk hűségesek, és bízzunk benne, hogy Jehova támogatja a munkánkat, és továbbra is megadja az akarata cselekvéséhez szükséges erőt! (Ézs 54:17).
Hogyan próbálták egyes kormányzatok korlátozni az alapvető szabadságjogainkat, és milyen eredménnyel jártak?
Hogyan küzdöttünk azért, hogy jogunk legyen elutasítani a vérátömlesztést, és hogyan áldotta meg Isten az erőfeszítéseinket?
Mit próbálnak elérni időnként az ellenségeink a gyermekelhelyezési perek során?
Mi győz meg téged arról, hogy Isten Királysága áll a jogi győzelmeink hátterében?
Hogyan védték meg Jehova Tanúi a hírnevüket Oroszországban?

matches: bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság