text:
Kell e nekünk demokrácia II.
A demokrácia korlátozása és gyenge láncszemei.
A nagy kérdés az, hogy nekünk magyaroknak kell e a demokrácia? Mint azt jeles emberek megfogalmazták, 1989-ben – Gorbacsovtól – ajándékba kaptuk a demokráciát. A rendszerváltással létrejöttek, illetve a polgári demokrácia követelményeinek megfelelően alakultak át intézményei és megteremtődtek működésük feltételei. Ám ahogy Gyurcsány Ferenc fogalmazott „.Nincs erős demokrácia a tömegek emelkedő jóléte nélkül.” A magyarok többsége az akkori propaganda alapján úgy hitte, hogy a rendszerváltás után rövidesen nyugati jólét köszönt az országra.
Az első szabadon választott jobboldali hatalom azonban – a korszerű mezőgazdaságunk megnyomorításával, a kárpótlással, keleti piacunk befagyasztásával, a felelőtlen gazdálkodás miatti bankkonszolidációval – és ezek nyomán a termelés visszaesésével és a másfél milliós munkanélküliséggel, az ezzel járó életszínvonal csökkenésével, a közbiztonság megromlásával/olajszőkítő ügyekkel stb/- olyan károk keletkeztek a gazdaságban és a társadalom morális állapotában – amelyek máig éreztetik negatív hatásukat.
Éppen ezért a lakosság többsége joggal gondolhatta azt, ha ilyen a polgári demokrácia akkor abból nem kér. 1994-ben kétharmaddal szavazta be a parlamentbe a Magyar Szocialista Pártot abban a reményben, hogy az helyreállítja a gazdaságot ért károkat és megszilárdítja a közbiztonságot. A gazdaság, a megszorító intézkedéseket is tartalmazó un. Bokros csomaggal viszonylag rövid időn belül konszolidálódott, eredményei csak a ciklus vége felé jelentkeztek, a továbbfejlődést illetően pedig akadályok maradtak. Az MDF – kormány ugyanis 1994-ben, megtiltotta a megmaradt szövetkezeteknek a termőföld vásárlást. Ezt a tilalmat az akkori ellenzéki pártok, tehát a Fidesz is diszkriminatívnak tartotta és ellenezte. A törvény valóban diszkriminatív, azaz Alkotmány-ellenes, mégis még ma is érvényben van.
A Horn-kormány 1997 nyarán kezdeményezte a módosítását. Ez ellen az MDF népszavazást kezdeményezett, amihez most már a Fidesz is csatlakozott./ Azt a hazugságot terjesztették, hogy a kormány a külföldiek kezére akarja juttatni a magyar földet./ Jó partnerre találtak az Alkotmánybíróságban, mert a „taláros testület” furcsa indoklással –megsemmisítette a módosító törvényt. Ezt követően huza – vona kezdődött a népszavazás kiírása a közelgő választások miatt lehetetlenné vált. Így, annak ellenére, hogy a Horn – kormánynak kétharmados többsége volt a Parlamentben, az ellenzék a népszavazás kezdeményezésével és az Ab közreműködésével megakadályozta a földtörvény módosítását.. A taláros testület ezzel – megsértve az Alkotmányt és a demokrácia játékszabályait – beavatkozott a politikába, azoknak az oldalára állt, akik eszközökben nem válogatva küzdöttek a hatalomért…
– Fiatal demokráciánkban különös szerepet kapott az Alkotmánybíróság. Alapvető feladata az Alkotmánnyal ellentétes törvények megsemmisítése, hatályon kívül helyezése. Mint ismeretes a Horn-kormány javaslatára – a Bokros-csomag veszteseinek – a nyugdíjasoknak jelentős emelést iktatott törvénybe a parlament. Orbán-ék 7,5 % -al csökkentették az emelés mértékét. Az Alkotmánybíróság akkor úgy foglalt állást, hogy a nyugdíjcsökkentő intézkedés a költségvetést érinti, így az nem igényel közbeavatkozást.
Megtapasztalhattuk, hogy milyen gyenge lábakon is állt a mi fiatal demokráciánk Egyik fontos alappillére megingott és egyre jobban érzékelhetővé vált lebontásának veszélye.
– A rendszerváltás utáni igazságszolgáltatás nagy erőpróbája de szégyene is lett az 1997-beben kezdődő un. Tocsik ügy. Tocsik Márta ügyvédnőt 504 millió forintos sikerdíja miatt – mondván, hogy nem is dolgozott meg érte – csalással és hanyag kezeléssel vádolták meg. Az ügy hat évig húzódott. Először felmentették, majd elítélték aztán ismét felmentették végül okirat hamisítás miatt pénzbüntetésre ítélték. Később egy polgári perben – „valami ésszerű megoldást kell találni” alapon – „jó erkölcsbe ütközés” címén – a sikerdíj nagyobb részének visszafizetésére kötelezték. Csak vélelmezni lehet, hogy igazsászolgáinkban még munkált az , hogy a régi rendszerben elítélendő volt a munka nélkül szerzett jövedelem. /Lásd: KMK, azaz Közveszélyes Munkakerülés ami büntetendő/
Sokak szerint 1998-ban az MSZP e-miatt veszítette el a választásokat. Az ügy ugyanis hatalmas sajtókampány kíséretében bonyolódott és leginkább úgy tálalták, hogy a sikerdíj nagyobb része minden valószínűség szerint az MSZP-hez vándorolt. Erre azonban semmi bizonyítékot nem tudtak bemutatni.
Mindez fordulópontot is jelentett a demokráciánk életében, ugyanis a Fidesz a választásokon – 4O pontos – többek között 7 %- os gazdasági növekedés, 6OO km. autópálya építés, orvosoknak 4OO % – os fizetésemelés, stb.- ígéretével szerzett többséget, és Orbán Viktor / egy ideig Torgyán József Kisgazda pártjával közös/ kormányzása következett.
Ahogy Tölgyessy Péter politológus, alkotmányjogász fogalmazott : „…A Fidesz – négy éve alatt – energiáinak nagy részét, politikai riválisai médiahátországának, gazdasági erejének megtörésére és saját klientúrájának építésére fordította.” Ennek lehettünk tanúi 1998 és 2002 közötti időszakban.
– A parlamenti demokrácia korlátozásával – háromhetente történő ülésezését bevezetve – megfosztották az ellenzéket kormányintézkedésekre időben való reagálási, interpellálási lehetőségtől. Amikor az ellenzék /MSZP, SZDSZ/ez ellen való tiltakozásként kivonult, akkor hangzott el Orbán Viktor miniszterelnök elhíresült kijelentése: „A parlament ellenzék nélkül is működik”
Már akkor látni lehetett, hogy az ő céljaiknak nem felel meg a demokratikus berendezkedés. Nem tűrték el a szinte mindennapos botrányaikat bírálókat, semmilyen fórumon és médiában. A kialakult helyzetről így írt +Bossányi Katalin a Népszabadságban: „Az új feltörekvők” a jog határain egyensúlyozva etatista, központosító, újraállamosító, beavatkozó hatalmi gépezetet működtetnek… Összecserélik a kormányzati és az állami szerep- és hatásköröket, s abban a tévhitben „nyomulnak”, hogy a konszenzuális-megegyezéses demokrácia csak a lobbizásra, alkudozásra alkalmas. Érdekegyeztetésre nincs szükség, mert az ő érdekeik egybeesnek a többség érdekeivel……. Nem tűrik a kontrollt/sem a parlamentit, sem az erre hivatott ellenőrző szervekét, sem az érdekképviseletekét/, miközben hatalmi befolyásukat tekintélyelvű akaratkultusszal erősítik meg….”
Mint ismeretes /vagy nem/a demokrácia egyik alapvető ismérve hatalom megosztása azaz a három hatalmi ág, 1/ a törvényhozó /parlament,illetve országgyűlés/ 2/a végrehajtó /a kormány/3/ az igazságszolgáltatás – egymástól elkülönülve, / külön testületekben / önállóan működik. Egyik tevékenységébe a másik nem avatkozhat bele és nem befolyásolhatja annak munkáját.
– Orbán Viktor mint a végrehajtó hatalom /kormány/ vezetője mégis kísérletet tett – egy másik /független/hatalmi ág, az igazságszolgáltatás befolyásolására. 1999.júniusában a Kossuth rádióban a megfiJuszt Lászlóragyelési üggyel összefüggő dokumentumoknak a publikálása kapcsán Juszt Lászlóracélozva úgy fogalmazott: „nyilvánvalóan törvénysértést követett el”, s szükséges ellene az eljárás megindítása. A rendőrség gyorsan lecsapott Jusztra. Minden anyagát, számítógépét elkobozták. 2003 áprilisában viszont a bíróság megállapította, hogy a volt miniszterelnök jogsértést követett el és kötelezte őt, hogy a sajtóban fejezze ki sajnálkozását a történtek miatt.
A Fidesz hatalom úgymond egész pályás letámadást alkalmazott. Ahol csak lehetett minden pozícióba saját emberüket helyezték, nem számított van ehhez képessége, végzettsége, ért hozzá, nem ért hozzá stb. Ami a legnagyobb veszélyt jelentette a demokráciára, az igazságszolgáltatás egyik kulcspozíciójába, a legfőbb ügyészi posztra – saját emberüket – Polt Pétert – ültették. Azt a Polt Pétert, akiről a bíróság az óta ,- talán éppen a lentebb leírt tények ismeretében – helyben hagyta azt a véleményt, hogy “Előző hivatali ciklusa idején már bőségesen bizonyította, hogy hivatalát nem pártatlan közszolgaként, hanem megbízója kiszolgálójaként tölti be.” Ahogy megfigyelők fogalmaztak pártkatonaként súlyos ügyeket tussolt el Fidesz közeli bűnözők javára, az új kormány alatt pedig ahol lehet, keresztbe tesz.
Csak a legismertebb ügyekről:
– A közvélemény Kaya Ibrahim és Josip Tóth néven ismerte meg az elhíresült cégeladási – azaz adócsalási – ügyeket, / Simicska és társai/ A nyomozást megszüntették. Sok kérdés maradt válasz nélkül .Többek között, hogy e cégek milyen szerepet játszottak a Fidesz pártkiadásainak finanszírozásában, a Fidesz több vezetője, köztük Orbán Viktor máig nem tisztázott meggazdagodásában”?
/A botrány nyilvánosságra kerülését követően találták ki az un. „Megfigyelési ügyet” hogy a lakosság figyelmét eltereljék az adócsalási ügyről./
– Valóságos aktahegyek keletkeztek azokban az ügyekben, amelyekben két cég, – a Happy End Produkciós Kft. és az Ezüsthajó Kft. – visszaéléseit vizsgálták. /A két cég kapta az Orbán – kormány idején az Országimázs – központ legnagyobb megrendeléseit/. Az eljárásokat a Polt Péter vezette ügyészség megszüntette,. A Happy End Kft. ügyét pedig – amelyben költségvetési forrásból származó, jogtalan haszonszerzéssel okozott – közel 1 milliárdos kár volt megállapítható, „hagyták elévülni”.
– 1998-ban kezdődött a Postabank ügy. Kezdetben 22-23 milliárd veszteségről volt szó, majd 180 milliárd lett a vizsgálat végére. Princz Gábort a bíróság pénzbüntetésre ítélte. A Népszava így írt erről: „A polgári kormány 180 milliárdot pumpált. …Akkor miért nyakazták le virtuálisan Princzet? …. Hát nehogy már láthassa, mi történik azzal a 180 milliárddal? Bankja alkalmas volt arra, amire alkalmasnak kellett lennie. Kinyerődött belőle, aminek ki kellett nyerődnie, hát hadd fusson az a Princz.”
– Az olajmaffia – rendszerváltás utáni – működése becslések szerint több ezermilliárd forint veszteséget okozott a költségvetésnek. E pénzből egyesek óriási magánvagyonokat halmoztak fel. Az ügy körüli rejtélyes halálesetek miatt Pallag László kisgazda képviselő kezdeményezte olajbizottság 1999 novemberétől egy éven keresztül működött. Pallag ismertette egy tanú vallomását, aki akkori és korábbi minisztert – köztük a belügy, a korábbi belügy- egykori miniszterelnököt – és más ellenzéki, illetve MDF-es politikusokat vádolt bűncselekmény elkövetésével. Az érintettek pereltek, az ügyészség alaptalannak találta a vádakat és a kisgazda bizottsági elnököt pénzbüntetéssel sújtották. A bizottság működését egyik napról a másikra megszüntették.
A megismert tények ara utalnak, hogy a demokrácia egyik alappillére az igazságszolgáltatás fő szereplője a bíróság, sem állta ki szabályai betartásának próbáját. Elvileg minden bíróság független és csak a törvényeknek van alárendelve. Ám éppen azért, mert több bíróság működik és ha egy vagy néhány akad amely valami ok folytán részrehajló máris súlyos kár érheti a társadalmat.
– Egy bíróság szerint pl. a Fidesz- székház eladásából származó közpénzek nem Fidesz – cégek, hanem „Fidesz közeli cégek” tulajdonába kerültek. Pedig a számvevőszék megállapította, hogy egyes részleteiben törvénytelen akcióról volt szó. A bíróság tehát nem a törvénysértést vizsgálta, hanem egy formai kérdést tett a vizsgálat tárgyává.
– Az előbbihez hasonló ügy a Tokaj-Hegyalja kft ügy, amelynek kapcsán szállóigévé vált Orbán Viktor miniszterelnök kijelentése:”Ne nyerjünk annyit, amennyit kértünk, ne mi kapjuk a legtöbbet!” A ÉS fogalmazása szerint a sajátos összetételű bíróságot nem zavarta hogy a kijelentés alapján Orbán Viktor felesége 41 millió forint állami támogatást kapott szőlőtelepítésre. Azt a döntést hozta, hogy az ominózus kijelentés „nem taggyűlésen hangzott el” ./Csak a rend kedvéért: A hivatali visszaélésnek nem kritériuma, hogy a szóban forgó szöveg taggyűlésen hangozzon el./
– 2002. októberi sajtótudósítások szerint: „Különösen nagy vagyoni hátrányt okozó hűtlen kezelés alapos gyanúja miatt az Országos Rendőr-főkapitányság, nyomozást rendelt el az Orbán-kormány által privatizált 12 állami gazdasággal összefüggésben.”
Később törvényi rendelkezésre hivatkozva – Polt ügyészségének intézkedésére – a nyomozást megszüntették. A bíróság szerint” a cégek egy kormányrendelet alapján éltek jogukkal. A kormányrendelet jogosságát azonban nem vizsgálták”. Hogy is van ez? A kormányrendeletre hivatkoznak de annak jogosságát nem vizsgálják?/Csak úgy mellékesen megjegyezve: Orbán Viktor többek között ezen „akciójával” kívánta hosszú időre biztosítani pártja anyagi bázisát. Lásd: Csányi birodalom/
– Aztán akadt egy olyan magyar bíróság, amely a párizsi békeszerződés tiltó rendelkezését nem ismerte vagy nem vette figyelembe, és bejegyezte, a hol nyíltan, hol burkoltan rasszista nézeteket valló pártot.
Kell e nekünk demokrácia? I.
Periklésztől Ferenc pápáig
Hazánkban – de a világ több országában is – napjaink egyik fő kérdésévé vált az, hogy kell e nekünk demokrácia. Hogy mi is az a demokrácia azt akkor tudhatjuk meg igazán, ha hiányát érezzük. Mert a mai Magyarországon formálisan megvannak ugyan a demokrácia intézményei, mint a parlament/törvényhozó hatalom/ mint a kormány/ végrehajtó hatalom, és az igazságszolgáltatás/bírói hatalom/ azonban ezek irányítását, működését a Fidesz – KDNP hatalom napjainkra szinte teljesen maga alá rendelte. Ezt a formátumot „illiberális demokráciának” nevezi. Csakhogy ezáltal megszűnt demokrácia lenni mert eltűnt egyik legfontosabb ismérve a hatalmi ágak egymástól való elválása és működése. Nem véletlenül Angela Merkel német kancellár nem tudta az „illiberális demokrácia” kifejezést értelmezni. Ugyanis a demokrácia mint olyan, liberális fogalom./Valaki olyan kormányzati rendszerként jellemezte,,”melyben a választások ellenére a polgárok nem ismerhetik meg a kormányzati tevékenység jó részét – a polgári szabadságjogok nagyfokú korlátozása miatt”/
A görögök büszkék arra, hogy ők találták fel a demokráciát./ Akad okos magyar újságíró aki tudni véli, hogy szégyenlik is. Kéretik egy ilyen görögöt mutatni!/ A demokráciát persze nem feltalálták hanem annak létrejötte hosszú társadalmi fejlődés eredménye. A marxi elméletet elutasítók szíves engedelmével i. sz. e. úgy 500 évvel – az iparosokból, kereskedőkből és földművesekből álló köznép,- görög elnevezéssel a démosz – és a földbirtokos arisztokrácia közötti kemény osztályharc után, a démosz győzelme tette lehetővé, a köznép részvételét a hatalom gyakorlásában. Az elnevezés is ebből ered – démosz/nép/ + kratio v. kratein/uralkodás/ Folyamatos fejlődés után fénykorát i. sz. e. V. század közepén – az időszak vezető politikusa Periklész; idején érte el. Ekkorra alakult ki az a működési forma amely az állam legfőbb irányító testülete – a népgyűlés /ekklészia/törvényhozói hatalom – melyben Athén szabad polgárai közvetlenül gyakorolhatták a demokráciát, – a bulé /ötszázak tanácsa főként végrehajtó szervként/kormány/működött és az un. Héliaia/esküdtbíróság/ melynek feladata volt a bíráskodás. Ezek a hatalmi ágak szétváltak azaz a feladatokat más, más testületekben látták el. A magánszemélyek önkényuralomra jutásának megakadályozása céljából bevezették az un. „cserépszavazást” intézményét.
Az athéni demokrácia természetesen az akkori kor „szüleménye” volt és a kornak megfelelően rabszolgatartó demokráciaként működött . A hatalom gyakorlásából ki voltak zárva a rabszolgák, a bevándorolt idegenek és a nők. Mindezek ellenére az alapelveket a későbbi polgári demokráciák mintának tekintették és tekintik ma is. Ahogy Csányi Vilmos, a neves etológus professzor fogalmaz: „Ez a „működési forma” az, amely legsikeresebben tudja felszabadítani az emberi alkotó energiákat. Az athéni demokrácia a bizonyítéka annak,- hogy, a társadalom működése és fejlődése szempontjából a „legsikeresebbnek tűnő elv a demokrácia. Az athéni demokráciában az emberiség történetében addig soha nem látott kulturális, művészeti alkotások, tudományos és technikai értékek jöttek létre, amelyek máig meghatározóak és nélkülözhetetlenek a világ népei számára.” Nem véletlen az a megállapítás, hogy az ókori görög ország az európai kultúra bölcsője.
Felvetődik a kérdés, hogy akkor miért nem folytatódott tovább ez a társadalom-működési forma továbbiakban is. A demokrácia története azt mutatja, hogy a társadalmi fejlődés során ott és akkor jön létre, ahol és amikor annak anyagi és személyi feltételei megteremtődtek..
/Periklész idején – az akkori fejlettségi szinthez képest- virágzott a gazdaság , fellendült a hajózás a kereskedelem a kézműipar. A különböző adók, a vámok és bányák bérletei stb. viszonylagos jólétet biztosítottak a városállam lakói számára. /
Ugyanakkor -mint már Hegel kimutatta- a demokrácia nemcsak politikai de erkölcsi kategória is. Az egyéni érdekkel szemben az államügy, a közérdek legyen a lényeges. Ebben rejlik belső ellentmondása is. Akkor sikeres a működése ha helyesen határozzák meg és érvényesítik a különböző érdekek arányát. Nagy szerepe van ebben a vezető személyiségeknek és a társadalom erkölcsi színvonalának.. Pl. Periklész befolyása szónoki és vezetői képességein, valamint erkölcsi feddhetetlenségén alapult. .
Mint ismeretes az ókori görög demokráciának a Pelopponészoszi háború vetett véget. A polisz-demokrácia keretei amelyek a szabad társadalmi-politikai tevékenykedést lehetővé tették, megszűntek. Katonai monarchiák jöttek létre a hellenisztikus birodalmakban , majd Rómában. Az un. „sötét középkor” pedig vallási háborúktól és mozgalmaktól terhes,/ hosszú időszakon át Európa az Inkvizíciótól rettegett, nem alakulhatott ki demokratikus államszervezet /Ettől függetlenül a reneszánsz és a feudális rendszer gondolkodói – akár vallási köntösben is – hozzájárultak a demokrácia eszméjének fejlődéséhez.
A nyugati un. polgári demokráciák a polgári forradalmak győzelmét követően jöttek létre. Az ókori város-államival szemben különbség , hogy a hatalom gyakorlása nem a polgárok közvetlen részvételével, – a nagy számú népesség miatt ez nem is lenne lehetséges – hanem képviselet útján történik. Ha az ókori görög demokráciát rabszolgatartóként, a nyugat- európai demokráciákat az 1960-as évekig gyarmattartó
demokráciákként jellemezhetjük. Országaik mára elért fejlettségi színvonalát a folyamatos fejlődésben levő e működési formáinak köszönhetik.
Úgy tűnik, napjainkban felerősödtek a demokratikus államformát elutasító nézetek. Idéznek kritikákat, neves ókori görög gondolkodóktól, IXX.,XX. századiaktól és maiaktól egyaránt.
Hivatkoznak pl. Platonra, aki szerint „A demokrácia a csőcselék uralma” Nos mint ismeretes a filozófus az idealizmus,/ felsőbbrendűség, fajelmélet/atyjának is tekinthető. Ugyanakkor munkáiban a társadalom fejlődéséről mind magasabb fokú szerveződéséről a „tökéletesség” felé haladásáról értekezik. Arisztotelész az ókor egyik legnagyobb gondolkodója arra hívta fel a figyelmet: „.. a rendszer fő hiányossága, hogy „a tömegek hangulata túlságosan rapszodikus, és túl könnyű azt manipulálni.” Egyes mai kutatók azt állítják: az ókori görögöknél sem mindenhol volt demokratikus rendszer . /Nem is erről szól a történet, hanem elsősorban az athéni demokráciáról/ A mai ortodox vallási vezető azt vallja „..a bűnbeesés után az emberek tökéletlenné váltak, és hajlamossá lettek a bűnre, nem fognak tehát ideális döntéseket hozni .. Ám ha az elkövetett hibák kijavítására, a demokratikus eljárások hasznosak, akkor a keresztények üdvözlik azokat.”
Mások utalnak arra, hogy teljesen „demokratikus” módszerekkel fasiszta rendszerek jöttek létre és véres háborúkat robbantottak ki.
A demokrácia történetét kutatók többnyire egyetértenek abban, hogy fejlődése „irreverzibilis”/visszafordíthatatlan/ Ennek nem mond ellent az a tény, hogy a történelem során voltak megtorpanások visszalépések is Lásd: a fasizmus és „kommunizmus” / sztálinizmus vagy maoizmus/ Ha igaz az, hogy a demokrácia ott és akkor jön létre, amikor és ahol annak kedvező anyagi és személyi, azaz társadalmi feltételei adottak, akkor ez fordítva is igaz. A társdalom számára szerencsétlen körülmények egybeesései adhatnak lehetőséget téveszméket hirdető és azt megvalósítani szándékozó diktatúrák létrejöttére. Hitler pl. az 1929- es gazdasági válság okozta bajok miatt a demokráciában csalódott tömegeket tudta téveszméinek megnyerni, és úgy mondd „demokratikus” választással a hatalmat megszerezni. Sztálin pedig a „fokozódó osztályharc”téveszméjét követve lett diktátor. A II. világháború után – annak következményeként – létrejött un.„népi demokráciák” ban is meg voltak az intézmények, /parlament, kormány ,igazságszolgáltatás/ ám ezek leginkább „pártirányítás” alatt működtek.
Hosszan lehetne idézni viszont a demokratikus rendszer védelmében szólókat is. Winston Churchill: „ A demokratikus kormányzás rossz, de minden egyéb módszer, amit az emberiség kipróbált, még rosszabb.” Nelson Mandela: Emberi szem nem láthat annál nagyszerűbb alkotást, mint a demokrácia….+Borbély Szilárd költő irodalom történész : „A demokrácia alapja a morál.”
Al Gore volt amerikai alelnök Nobel-békedíjas környezetvédelmi aktivista 2014-ben úgy látja, hogy már látszanak a rossz kormányzás jelei több országban is, túl sok az éhezés. A népesség növekedésével a problémák még sokasodnak. „Jövő „c. könyvében leírja , hogy nemcsak a demokráciát, de a kapitalizmust is „meghekkelték”…Azok akik vagyonokat halmoztak fel a globális kapitalizmus féktelen működéséből, anyagi áldozatokat nem sajnálva újságírók és lobbizók légióit szerződtették a feladatra, hogy sulykolják az emberekbe, az önigazgatás hiába valóságát..”… meghiúsítsák a jövővel kapcsolatos minden olyan kollektív döntést, amely a közérdeket szolgálja. Demokráciájának hanyatlása lerontotta az Egyesült államok képességét a világos kollektív gondolkodásra, gyatra döntésekhez vezetett kritikus fontossági kérdésekben. Tehát a demokrácia visszaállítása elengedhetetlen ahhoz, hogy tisztázzuk a változások mibenlétét és a jövőnket pozitívan alakítsuk. Ha viszont eltűrjük, hogy a vagyont a demokrácia leépítésére és korrumpálásra használják fel akkor megfosztjuk magunkat attól a lehetőségtől, hogy a bomlasztó kaotikus állapotokból kiutat találjunk az emberiség számára.
Szerinte a megoldások egyike lehet egy olyan digitális hálózat létrehozása, amelynek révén a világ országaiban élő emberek többségének gondolatai és érzései összekapcsolhatók és a demokratikus mérlegelés, a közös döntéshozatal visszaállítható, így lehetőség lesz arra, hogy együtt vázoljanak fel egy biztonságos útvonalat a jövőbe.
Soros György magyar származású amerikai befektető, közgazdász egy 1997-ben közzétett tanulmányában kifejti, hogy a globális integráció elképesztő hasznot hozott a gazdaság és az emberi tényezők terén.
Ha előnyeit meg akarjuk őrizni kitartó erőfeszítéseket kell tenni a rendszer hibáinak /a pénzpiacok ingatagsága, a központ és a periféria közötti aszimmetria és a tőke megadóztatásának nehézsége / kijavítására. Ehhez szorosabb nemzetközi együttműködésre, ezt elősegítő, főként ellenőrző szervezetek intézmények létrehozására van szükség. Ez azonban nehézségekbe ütközik, mert egyik oldalon akadályozza az un.laissez-faire irányzat amely ellenzi az állami beavatkozást a gazdasági folyamatokba a másik oldalon pedig a nacionalizmus /nemzeti szűklátókörűség/és a fundamentalizmus./Indoklás nélküli elutasítás./.
Al Gorehoz hasonlóan ő is úgy látja, hogy megoldás un. „nyitott társadalom” lehet, amely a demokrácia pozitív vonásaival írható le: a törvények uralma; az emberi jogok, a kisebbségek és a kisebbségi vélemények tisztelete; a hatalom megosztása; továbbá a piacgazdaság.
Az alapelveket meggyőző érvekkel kell alátámasztani. Karl Popper ismeretelméleti érvét hozza fel mely szerint a tökéletes társadalom megtervezése kívül esik lehetőségeink határain. Ezért hát meg kell elégednünk a társadalmi szervezettség olyan fokával amely ugyan messze nem tökéletes, de nyitott önmaga tökéletesítése előtt Mindehhez szükség van némi altruizmusra /önzetlenségre, áldozatkészségre/ embertársainkkal való kölcsönös törődésre. Ugyanezt hangsúlyozta a menekültválság kapcsán és arra hívta fel a figyelmet, hogy Európa kárát láthatja ha nem talál közös megoldást az emberséges kezelésére.
Javaslatai megvalósítása céljából Nyílt Társadalom néven alapítványt hozott létre Hosszú ideje támogatást nyújt menekülteket és migránsokat segítő szervezeteknek /2010 októberében egymillió amerikai dollárt adományozott az ajkai vörösiszap-katasztrófa károsultjainak megsegítésére/
/Megjegyzendő, hogy a Fidesz hatalom és Orbán Viktor napjainkban különféle összeesküvésekkel vádolja és közellenségnek állítja be Sorost. Azt a Sorost, aki a rendszerváltás előtt anyagilag segítette a Fideszt az elindulásban. Az akkori támogatottak közül többen ma is a Fidesz meghatározó politikusai… Orbán Viktor például 1989-ban kapott oxfordi tanulmányutat, de korábban a Soros Alapítvány támogatásával működő Közép-Európa Kutatócsoport munkatársa is volt./
A demokrácia mellett érvel Ferenc pápa is. 2015 nyarán Bolíviában elmondott beszédében kijelentette : változásra van szükségünk, mert „.. valami nem jó egy olyan világban, ahol ilyen sok gazdálkodó van föld nélkül, ilyen sok család otthon nélkül, ilyen sok munkás jogok nélkül, és ilyen sok ember, akinek a méltóságát nem tartják tiszteletben, ahol ennyi esztelen háborút vívnak, amikor a talaj, a víz, a levegő és az élőlények folyamatos veszélynek vannak kitéve.” A veszélyes romboló tényezők a globálissá vált rendszer részei, mely a „profit minden áron” mentalitást tette uralkodóvá, nem törődve a társadalmi kirekesztéssel, vagy a természet pusztításával.
A pápa kijelentette: Lényeges, hogy jogaik védelme mellett a népek és társadalmi szervezeteik képesek legyenek humánus alternatívát teremteni a kirekesztő globalizáció ellenében. Mint mondta, a pápa erre nem tud receptet adni. A mindennapok harcában egy folyamatban valósulhat meg, melytől az egyház sem zárkózhat el.
Három olyan nagy feladatot jelölt meg, amelyek közös részvételt igényelnek a népi mozgalmaktól.
1/A gazdaságot állítsuk az emberek szolgálatába úgy, hogy az biztosítsa az emberek számára a méltóságot, az „általános jólétet és prosperitást” Ha az állam és a társadalmi szervezetek összefognak a földért, a lakhatásért és a munkáért, a szolidaritás és szubszidiaritás elvei kezdenek szerepet játszani, ezek teszik lehetővé, hogy a közjó teljes részvételi alapú demokráciában valósulhasson meg.
2/A második feladat az, hogy a célok elérése érdekében egyesítsük az embereket Tudomásul kell vennünk, hogy az emberiség súlyos problémáinak egyike sem oldható meg az államok és az emberek közti nemzetközi szintű interakciója nélkül.
3/A harmadik feladat talán ma a legfontosabb számunkra: Föld Anyánk védelme.
Folytatás – köv.

matches: bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság


text:
A bűncselekmények áldozatai és tanúi számára nyújtott támogatási és együttműködési hálózat - A bűncselekmények áldozatai és tanúi számára nyújtott támogatási és együttműködési hálózat
A bűncselekmények áldozatai és tanúi számára nyújtott támogatási és együttműködési hálózat
Senki sem volt kész arra, hogy bűncselekmény áldozata vagy tanúja legyen, ezért a támogatás rendkívül fontos!
Senki sincs felkészülve arra, hogy bűncselekmény áldozata vagy tanúja legyen, így a támogatás rendkívül fontos!
Ha kíváncsi, mi fog történni, ha nem megy el a bíróságra vagy megtagadja a tanúvallomást, mennyi ideig fog a bíróságon tartózkodni, mehet-e kísérettel, hogy néz ki a tárgyalóterem, hol kaphat információt az ügyről, milyen jogai vannak, hogy néz ki a tanúvallomás, hogyan lesz jogosult az útiköltség megtérítésére vagy bármilyen más kérdése vagy aggálya van, forduljon hozzánk bátran.
Mindössze két kattintással megtudhatja, hol juthat ingyenesen (telefonon, e-mailen keresztül vagy személyesen) az alábbiakhoz az Ön megyéjében:
érzelmi és gyakorlati támogatás, technikai és gyakorlati információk valamint információk a jogairól
jogi és pszichológiai tanácsadás
kíséret a bíróságra
kíséret a rendőrségre, államügyészségre és/vagy a szociális jóléti központba
támogatás, amennyiben nem jelentett be bűncselekményt
támogatás a bírósági eljárás befejezése után
MEGYÉK JEGYZÉKE:
ZÁGRÁB VÁROS ÉS ZÁGRÁBI MEGYE
ZÁGRÁB VÁROS ÉS ZÁGRÁBI MEGYE NŐI SZOBA – SZEXUÁLIS JOGI KÖZPONT
Cím: Maksimirska cesta 51a,
Nyitvatartás: Monday through Friday from 08:00 to 17:00
ZÁGRÁBI MEGYEI BÍRÓSÁG – ÁLDOZAT- ÉS TANÚSEGÍTŐ SZAKOSZTÁLY
Cím: Trg N.S. Zrinskog 5,
CESI – OKTATÁSI, TANÁCSADÓ ÉS KUTATÓKÖZPONT SEGÉLYVONAL A KRAPINA-ZAGORJE MEGYEI BÁNTALMAZOTT NŐKNEK
Cím: Trg Svete Jelene 6,
Nyitvatartás: minden munkanap 8:00-17:00
SZISZEKI MEGYEI BÍRÓSÁG – ÁLDOZAT- ÉS TANÚSEGÍTŐ SZAKOSZTÁLY
Cím: Trg Ljudevita Posavskog 5,
„KORAK“ KARLOVÁCI NŐI CSOPORT
Cím: Vladka Maceka 6, II. kat,
ÁLDOZAT- ÉS TANÚSEGÍTŐ SZERVEZET
Cím: Graberje 33/II,
KAPRONCA – KŐRÖS MEGYE
„HERA“ SZERVEZET – KRIŽEVCI – EMBERJOGVÉDŐ ÉS -ELŐMOZDÍTÓ SZERVEZET
Cím: I. Z. Dijankoveckoga 5,
BELOVÁR – BILOGORA MEGYE
„DELFIN“ CIVILTÁRSADALOM-FEJLESZTŐ ÉS -TÁMOGATÓ KÖZPONT
Cím: Brace Radica 13,
“HERA” KRIZEVCI ASOCIÁCIÓ – AZ EMBERI JOGOK VÉDELEMÉRE ÉS TÁMOGATÁSÁRA
Cím: I. Z. Dijankovečkoga 5,
RIJEKAI MEGYEI BÍRÓSÁG – ÁLDOZAT- ÉS TANÚSEGÍTŐ SZAKOSZTÁLY
Cím: Zrtava fašizma 7,
LIKA – SENJ MEGYE
NŐI CSOPORT KARLOVAC „KORAK“
Cím: Vladka Maceka 6,
S.O.S. VIROVITICA – TANÁCSADÁS, MEGERŐSÍTÉS, EGYÜTTMŰKÖDÉS
Cím: Trg fra Bonifacija Gerbera bb,
POZEGA – SLAVONIJA MEGYE
BRÓD – SZÁVAMENTE MEGYE
INFORMÁCIÓS JOGI KÖZPONT
Cím: Ante Starcevica 63,
ZÁDÁR MEGYE
ZÁDÁRI MEGYEI BÍRÓSÁG – ÁLDOZAT- ÉS TANÚSEGÍTŐ SZAKOSZTÁLY
Cím: Borelli 9,
ESZÉKI MEGYEI BÍRÓSÁG – ÁLDOZAT- ÉS TANÚSEGÍTŐ SZAKOSZTÁLY
Cím: Europska avenija 7,
„ZVONIMIR“ SZERVEZET
Cím: Domagojeva 12,
VUKOVÁRI MEGYEI BÍRÓSÁG – ÁLDOZAT- ÉS TANÚSEGÍTŐ SZAKOSZTÁLY
Cím: Zupanijska 33,
SPLIT – DALMÁCIA MEGYE
SPLITI MEGYEI BÍRÓSÁG – ÁLDOZAT- ÉS TANÚSEGÍTŐ SZAKOSZTÁLY
Cím: Gundulićeva 29a,
CIVIL KEZDEMÉNYEZÉSEK KÖZPONTJA – POREČ
Cím: Partizanska 2d,
DUBROVNIK – NERETVA MEGYE
KÖZÖSSÉGÉPÍTÉSI ÉS CIVILTÁRSADALOM-FEJLESZTÉSI REGIONÁLIS KÖZPONT
Cím: Frana Supila 8,
AZ ÁLDOZAT ÉS A TANÚ TÁMOGATÁSA
A mrezapodrskeisuradnje.com weboldal a „A bűncselekmények áldozatai és tanúi számára nyújtott támogatási és együttműködési hálózat“ program keretén belül jött létre, melynek célja a segítség- és támogatásnyújtás a bűncselekmények áldozatai és tanúi számára azokban a megyékben, melyekben nincsenek alapítva áldozat- és tanúsegítő szakosztályok.
A programhordozó a „Női Szoba – Szekszuális Jogi Központ“, melyet a Horvát Köztársaság Igazságügyi Minisztériuma finanszíroz. A programban 10 civil partnerszervezet vesz részt: Áldozat- és Tanúsegítő Szervezet; Civil Kezdeményezések Központja – Poreč; „DELFIN“ Civiltársadalom-fejlesztő és Támogató Központ; DEŠA – Dubrovnik; „HERA“ Szervezet – Križevci – Emberogvédő és Előmozdító Szervezet; Információs Jogi Központ; „KORAK“ Karlováci Női Csoport; S.O.S. Virovitica – Tanácsadás, Megerősítés, Együttműködés; Oktatási, Tanácsadó és Kutatóközpont – Segélyvonal a Krapina-Zagorje Megyei Bántalmazott Nőknek; „ZvoniMir“ Szervezet.
Ezt a honlapot a Horvát Köztársaság Igazságügyi Minisztériumának pénzügyi támogatásával hozták létre. A honlap tartalmáért kizárólag a Női Szoba – Szexuális Jogok Központ felelős, és semmiképpen sem tekinthető az Igazságügyi Minisztérium álláspontjának.

matches: BÍRÓSÁG BÍRÓSÁG BÍRÓSÁG BÍRÓSÁG BÍRÓSÁG BÍRÓSÁG BÍRÓSÁG


IX. Általános tájékoztató az elítéléshez fűződő hátrányos következményekről és az azok alóli mentesülésről | Fővárosi Törvényszék
IX. Általános tájékoztató az elítéléshez fűződő hátrányos következményekről és az azok alóli mentesülésről
1. Mi a következménye az elítélésnek, mi lesz az erkölcsi bizonyítványban?
A bíróság által történt jogerős elítéléshez büntetőjogon belüli és azon kívüli következmények és hátrányok is fűződnek. A büntetőjogon belüli hátrányokat maga a Büntető Törvénykönyv tartalmazza, továbbá az elítélés megalapozhatja a visszaesés különböző kategóriáit is. Amennyiben ugyanis a bíróság az elkövetőt korábban szándékos bűncselekmény miatt végrehajtandó szabadságvesztésre ítélte és a büntetés kitöltésétől vagy végrehajthatósága megszűnésétől az újabb bűncselekmény elkövetéséig három év még nem telt el az elkövető visszaesőnek minősül. Ezen kívül a törvény megkülönbözteti még a különös visszaesőt, a többszörös visszaesőt és az erőszakos többszörös visszaesőt. Visszaesés esetén a törvény súlyosabb jogkövetkezmények alkalmazását írja elő.
Ha valamely elkövetővel szemben korábban a bíróság intézkedést alkalmazott vagy olyan büntetést, amely nem járt ténylegesen a szabadságának elvonásával (tehát nem végrehajtandó szabadságvesztésre ítélték) az újabb bűncselekmény elkövetésekor az úgynevezett „kriminológiai visszaeső” minőségét a bíróság a büntetés kiszabásakor veszi figyelembe és értékeli.
Az elítéléshez fűződő nem büntetőjogi következmény elsősorban az, hogy az elkövető már nem számít „büntetlen előéletűnek”, amely több foglalkozás betöltésének is feltétele (pl. személy- és vagyonőr, ügyvéd, köztisztviselő). Ezen kívül a jogszabályok bizonyos állások betöltéséhez a büntetlen előéleten túli szigorúbb követelményeket is támaszthatnak, még a mentesítés alá eső elítéléshez is hátrányos következményeket fűzhetnek (feddhetetlenség).
A bűnügyi nyilvántartásról szóló 2009. évi XLVII. törvény ennek megfelelően a bűntettesek nyilvántartásában szereplő adatokat is két, egymástól elkülönülő nyilvántartásba osztja szét. Az úgynevezett bűntettesek nyilvántartásában csak azoknak a személyeknek az adatai szerepelnek, akiket a büntetőeljárás eredményeként a bíróság jogerősen elítélt, és velük szemben olyan büntetést – végrehajtandó szabadságvesztést - szabott ki, amelyre tekintettel a büntető törvényben meghatározott törvényi mentesítés az ítélet jogerőre emelkedésének napján nem állt be. Ezek azok a személyek, akik a büntetlen előéletet igazoló hatósági erkölcsi bizonyítványt nem kapnak.
A másik nyilvántartás a büntetlen előéletű, de még hátrányos jogkövetkezmények alatt álló azon személyek adatait tartalmazza:
•	akiknek az adatait a bűntettesek nyilvántartásából a mentesítés folytán törölték,
•	akikkel szemben a bíróság bűnösséget megállapító jogerős ítéletet hozott, és a mentesítésben az ítélet jogerőre emelkedésének napján részesült,
•	akikkel szemben a bíróság bűnösséget megállapító jogerős ítéletet hozott, de büntetés kiszabását mellőzte, vagy kényszergyógykezelést, elkobzást, vagyonelkobzást, próbára bocsátást, megrovást alkalmazott.
Az ebben a nyilvántartásban nyilvántartott személyek adatait elsősorban a bűnismétlés, visszaesés megállapítása, valamint az elítéléshez fűződő, a büntetlen előélethez képest szigorúbb követelményeket meghatározó foglalkoztatási, engedélyezési szabályok végrehajtása érdekében szükséges nyilvántartani.
Az ítélet jogerőre emelkedését követően a bíróság adatlapok kitöltése útján értesíti a bűnügyi nyilvántartást végző központi szervet valamely személy jogerős elítéléséről. A bűnügyi nyilvántartó szerv pedig a bűnügyi nyilvántartási rendszerben kezelt adatok alapján, jogviszony létesítésére, fenntartására vagy egyéb, törvényben meghatározott feltételnek való megfelelés igazolására az igazolás alanyának kérelmére állítja ki a hatósági erkölcsi bizonyítványt.
A bűnügyi nyilvántartásokban kezelt adatok nyilvántartási ideje legalább a mentesítés beálltától számított három év, de nem lehet több mint a mentesítés beálltától számított tizenkét év. Ezt követően az adatot törölni kell a nyilvántartásból, tehát ezután már azok újabb bűncselekmény elkövetése esetén sem jutnak jelentőséghez. Ez azt jelenti, hogy a mentesülés beálltát követő nyilvántartási időben az elítéléshez kapcsolódó adatok csak a hatóságok által kikért erkölcsi bizonyítványban jelennek meg, a nyilvántartási idő leteltét követően azonban már ott sem. A nyilvántartási idő nem az ítélet jogerőre emelkedésétől, hanem a mentesülés időpontjától számítódik.
Jogszabályok: Btk. 99-104. §-ok, 2005. évi CXXXIII. tv., 2009. évi XLVII. tv.
2. Hogy lehet mentesülni a büntetett előélethez fűződő következmények alól?
A mentesítés azt jelenti, hogy a terhelt az elítéléshez kapcsolódó következmények alól mentesül, azaz az elítélésből eredő korlátozások megszűnnek. A mentesített személy olyan tartalmú hatósági erkölcsi bizonyítványt kap, hogy "a bűntettesek nyilvántartásában nem szerepel". A mentesítés hatálya azonban nem az elítélésre visszamenőleg jön létre, hanem a jövőre nézve érvényesül, ezért ennek folytán az elítélt a korábbi munkaviszonyát, tisztségét vagy tagságát, az elítélése következményeként elveszített jogosítványát nem nyerheti vissza.
A mentesítés abban az esetben, ha a bíróság mellékbüntetést (közügyektől eltiltást) is kiszabott egységes, ami azt jelenti, hogy az elítélt mindaddig nem mentesülhet, illetőleg bírósági mentesítés esetén nem mentesíthető a büntetett előélethez fűződő hátrányok alól, amíg a mellékbüntetés végrehajtása be nem fejeződött vagy végrehajthatósága meg nem szűnt.
A Büntető Törvénykönyv a mentesítés három módjáról rendelkezik – a törvényi mentesítés, a bírósági mentesítés és a kegyelmi mentesítés szabályairól.
2.1. A törvényi mentesítés szabályai
Törvényi mentesítés esetén az elítélt külön, erre irányuló kérelme nélkül, a törvény rendelkezései alapján mentesül az elítéléshez fűződő hátrányok alól.
A törvényi mentesülés
•	elzárás, pénzbüntetés és közérdekű munka esetén az ítélet jogerőre emelkedésének napján,
•	foglalkozástól eltiltás, járművezetéstől eltiltás, kitiltás és sportrendezvények látogatásától való eltiltás esetén az ítélet jogerőre emelkedése napján, – de a mentesítés nem terjed ki a foglalkozás, a járművezetés gyakorlásának, kitiltásnál a meghatározott településen, országrészen való tartózkodásnak, a sportrendezvények látogatásának jogára -
•	kiutasítás esetén a büntetés végrehajtásának befejezése vagy végrehajthatóságának megszűnése napján,
•	felfüggesztett szabadságvesztés esetén a próbaidő leteltének napján,
•	gondatlan vétség miatt kiszabott szabadságvesztés esetén a büntetés végrehajtásának befejezése vagy végrehajthatóságának megszűnése napján,
•	szándékos bűncselekmény miatt kiszabott, egy évet meg nem haladó tartamú szabadságvesztés esetén a büntetés végrehajtásának befejezése vagy végrehajthatóságának megszűnése napját követő három év elteltével,
•	szándékos bűncselekmény miatt kiszabott, egy évet meghaladó, de öt évnél nem hosszabb tartamú szabadságvesztés esetén a büntetés végrehajtásának befejezése vagy végrehajthatóságának megszűnése napját követő öt év elteltével,
•	szándékos bűncselekmény miatt kiszabott, öt évet meghaladó, de tíz évnél nem hosszabb tartamú szabadságvesztés esetén a büntetés végrehajtásának befejezése vagy végrehajthatóságának megszűnése napját követő nyolc év elteltével,
•	szándékos bűncselekmény miatt kiszabott, tíz évet meghaladó, határozott ideig tartó szabadságvesztés esetén a büntetés végrehajtásának befejezése vagy végrehajthatóságának megszűnése napját követő tíz év elteltével áll be.
Az életfogytig tartó szabadságvesztésre elítélt törvényi és bírósági mentesítésben sem részesülhet, kizárólag kegyelmi mentesítés folytán szabadulhat meg a büntetett előélethez fűződő hátrányos jogkövetkezmények alól.
Jogszabályok: Btk. 100. §
2.2. A bírósági mentesítés és az előzetes mentesítés szabályai
A bíróság az elítéltet kérelmére akkor részesítheti mentesítésben, ha erre érdemes és a szándékos bűncselekmény miatt kiszabott végrehajtandó szabadságvesztés kitöltésétől vagy végrehajthatóságának megszűnésétől számítva, a szabadságvesztés tartamához igazodó törvényi mentesítésre megállapított várakozási idő fele már eltelt.
Az érdemesség megállapítása szempontjából egyrészt az elítéltnek a főbüntetés kitöltése óta folytatott életmódjának, személyiségének, társadalomba történt beilleszkedésének, másrészt - amennyiben erre módja volt - a cselekményével okozott sérelem jóvátételének van jelentősége. Ez utóbbi elsősorban az anyagi károkozással járó vagyon elleni bűncselekmények esetén kerül szóba.
A büntetett előélethez fűződő hátrányok alóli utólagos bírósági mentesítést az elítélt, illetőleg törvényes képviselője az alapügyben első fokon eljárt bíróságnál kérheti. Amennyiben a kérelmet az elítélt nyújtja be az illetékmentes, más kérelmező esetén a kérelem illetéke 5.000,- Ft.
A bíróság a kérelem elbírálása előtt beszerzi az ügyész nyilatkozatát. Ha a mentesítés törvényi előfeltételei hiányoznak, a bíróság a kérelmet elutasítja, egyébként érdemben elbírálja.
Kizárólag felfüggesztett szabadságvesztés kiszabása esetén a bíróságnak lehetősége van az előzetes mentesítésre. A bíróság ilyenkor magában a bűnösséget megállapító és büntetést kiszabó ítéletében az erről szóló rendelkezésével mentesíti az elítéltet a büntetett előélethez fűződő hátrányok alól. Az előzetes mentesítés hatálya az ítélet jogerőre emelkedése napjától kezdődően érvényesül és a büntetőjogi hátrányos jogkövetkezmények kivételével a büntetőjogon kívüli jogkövetkezményekre van kihatással. Az előzetes mentesítés a bíróság mérlegelésén alapuló lehetőség, az erre való érdemesség megítélésénél az elkövető személyiségét, életvitelét, a bűncselekmény jellegét, az elkövetés körülményeit és annak indítóokát veti össze és értékeli. Az előzetes bírósági mentesítés feltételes jellegű; véglegessé válásának feltétele, hogy a felfüggesztett szabadságvesztés elrendelésére később ne kerüljön sor. Az előzetes mentesítés ugyanis hatályát veszti, ha a felfüggesztett szabadságvesztés végrehajtását elrendelik.
Jogszabályok: Btk. 101-102. §-ok, Be. 577. §, 1990. évi XCIII. tv. 54. § és 57. § (2) bekezdés
2.3. A kegyelmi mentesítés szabályai
Az Alaptörvény értelmében a kegyelmezés joga a köztársasági elnököt illeti, amely kiterjed az eljárási és a végrehajtási kegyelemre, valamint a kegyelem útján történő mentesítésre is. A kegyelmi mentesítést a köztársasági elnök korlátlanul gyakorolhatja és kegyelmi határozatának az indokát sem kell adnia, az elítéltet kegyelemből akkor is mentesítésben részesítheti, ha a Büntető Törvénykönyv szerint egyébként annak nincs helye. A kegyelmi mentesítésben részesített személy a büntetőjogon kívüli hátrányos jogkövetkezmények szempontjából büntetlen előéletűnek tekintendő.
Jogszabályok: Alaptörvény, Btk. 104. §,
3. Hogy lehet kegyelmet kérni?
Az egyéni kegyelem iránti előterjesztés hivatalból, az arra jogosult hatóság kezdeményezésére vagy pedig kérelemre történik, azt az igazságügyért felelős miniszter teszi meg a köztársasági elnökhöz. A kegyelem irányulhat a büntetőeljárás megszüntetésére, a még végre nem hajtott büntetés, a próbára bocsátás, a jóvátételi munka és javítóintézeti nevelés elengedésére vagy mérséklésére, illetőleg a büntetett előélethez fűződő hátrányok alóli mentesítésre.
Kegyelmi kérelmet a terhelt, a védő, a fiatalkorú törvényes képviselője, valamint a terhelt hozzátartozója nyújthat be. A kegyelmi kérelem, ha azt a terhelt vagy a védő nyújtja be illetékmentes, más kérelmezők esetében annak illetéke 5.000,- Ft. A büntetőeljárás megszüntetése iránti kegyelmi kérelmet annál az ügyésznél, illetőleg bíróságnál kell benyújtani, amely előtt az eljárás folyik, minden más esetben pedig az első fokon eljárt bíróságnál.
A kegyelmi kérelemnek az eljárás folytatására nincs halasztó hatálya, így folytatni kell a büntetőeljárást, intézkedni kell a büntetés végrehajtása iránt, továbbá folytatni kell a büntetés már megkezdett végrehajtását is. Azonban a törvény lehetőséget ad arra, hogy a büntetés elengedése vagy mérséklése iránti kérelem vagy előterjesztés esetén az igazságügyért felelős miniszter a büntetés végrehajtását elhalaszthassa, a már megkezdett büntetést félbeszakíthassa a köztársasági elnök döntéséig.
Ha a bíróságnál előterjesztett kegyelmi kérelem tartalma nem egyértelmű, a bíróság - a szükséges felvilágosítást megadva - a kérelmezőt nyilatkozattételre hívja fel annak tisztázására.
A bíróság a szükséges adatok (környezettanulmány, pártfogó felügyelői vélemény, munkahelyi vélemény, erkölcsi bizonyítvány, a büntetés-végrehajtási intézet véleménye, a rendelkezésre álló egészségügyi dokumentumok, korábbi ítélet kiadmánya) beszerzését követően a kérelmet soron kívül, de legkésőbb harminc napon belül terjeszti fel az igazságügyért felelős miniszterhez.
A köztársasági elnök kegyelmi döntéséről szóló határozatát a terheltnek és a kegyelmi kérelem előterjesztőjének az a bíróság, illetőleg ügyész kézbesíti, amely előtt az eljárás folyik, illetőleg az első fokú bíróság, amelynél az eljárás folyamatban volt. Ha pedig az elítélt a szabadságvesztés büntetését tölti a kegyelmi határozatot az igazságügyért felelős miniszter közvetlenül a büntetés-végrehajtási intézet útján kézbesíti részére.
Jogszabályok: Alaptörvény, Btk. 104. §, Be. 597-599. §-ok, 9/2002.(IV.9.) IM rendelet, 1990. évi XCIII. tv. 54. §, 57. § (2) bekezdés
‹ VIII. Általános tájékoztató a büntető bíróság határozatairól, a büntetésekről és az intézkedésekről fel X. Általános tájékoztató a büntetések és intézkedések végrehajtásáról, valamint a halasztás és részletfizetés szabályairól ›


text:
A 2/2014. PJE következményei pro és főleg kontra - Mészáros Ügyvédi Iroda
A 2/2014. PJE következményei pro és főleg kontra
1. A Hpt. jellege a Ptk-hoz képest, ennek kihatása a 2/2014. PJE határozatra
A Hpt. lex specialis a Ptk-hoz képest, ami miatt a Ptk-t csak akkor lehet alkalmazni, ha egy kérdést a Hpt. nem szabályoz. A Hpt. kifejezett rendelkezést tartalmaz a fogyasztóvédelmi céllal beiktatott 213. § kapcsán, amikor deklarálja a semmisséget.
A fogyasztóvédelmi cél mentén a jogszabály helyes értelmezése alapján a 213. §-hoz fűzött semmisség teljes semmisség, hiszen amennyiben részleges érvénytelenséget kívánt volna lefektetni a jogalkotó, úgy ezt nyelvtanilag is kifejezésre juttatta volna.
Minden más fogyasztóvédelmi célú szabályozás teljes semmisséggel operál, hiszen ez biztosítja a fogyasztók hatékony védelmét a szolgáltatókkal szemben. Érdekes módon a bíróságokban a deviza alapú kölcsönszerződések körén kívül eső olyan jogintézmények esetén, ahol fogyasztóvédelmi szabályozáshoz semmisségi szankció kötődik, szinte kivétel nélkül teljes semmisséget állapítanak meg, ám valami rejtélyes oknál fogva a deviza alapú kölcsönszerződések esetén ez megváltozik, és figyelmen kívül hagyják a kötelező jogszabályokat (amelynek része az EU-jog is) és a józan jogi gondolkodást is. A Kúria valójában jogalkotó szerepkört kíván betölteni, ami számára tilalmazott és kizárt.
A Hpt. speciális jellegét és ennek kihatását, azaz a fenti érvelést megerősíti a Legfelsőbb Bíróság Gfv.IX.30.221/2011/6. számú részítélete, amelyet 2011. 11. 27-én hozott meg: „Ebből következőn nem a Ptk. szabályai az elsődlegesek a hitel/kölcsön és pénzügyi lízingszerződés érvényességének megítélése tekintetében, hanem a Ptk-val azonos szintű jogforrásnak, a Hpt-nek mint lex speciálisnak a rendelkezései. A Ptk. rendelkezései mögöttes jogszabályi rendelkezéseknek minősülnek e körben és csak a Hpt. speciális rendelkezései hiányában irányadók.”.
A szolgáltatót kizárólag a teljes semmisség teszi jogkövetővé, hiszen amennyiben részleges érvénytelenséget állapít meg az eljáró bíróság, akkor semmi sem presszionálja őket a jogszabályok, a fogyasztóvédelmi szabályok betartására, hiszen bármilyen jogsértő szerződést köthetnek, és joggal bízhatnak abban, hogy azt utóbb majd a bíróság érvényessé teszi azt a fogyasztó akaratával szemben, vagy esetleg annak pótlásával és a szolgáltatók érdekének megfelelően.
Összegezve tehát megállapítható, hogy a Ptk. nem ronthatja le, nem zárhatja ki a hozzá képest speciális jogszabály, a Hpt. érvényesülését, mivel az rendelkezik az érvénytelenség jogkövetkezményéről a teljes semmisség megállapításával, amit a jogalkotó által is megfogalmazott fogyasztóvédelmi cél indokol.
A 2/2014. PJE határozat viszont jogellenesen, mi több bármilyen felhatalmazás, jogi lehetőség nélkül lerontja a Hpt. érvényesülését, mivel azt kizárja a Ptk. 231. § (2) bekezdésének kötelező jellegű érvényesítésével.
2. Az Európai Unió joga és annak kötelező jellege
A hazánkra kötelező 93/13 Irányelv (a továbbiakban IE.) 6. és 8. cikke a következőképpen rendelkezik:
„6. cikk: (1) A tagállamok előírják, hogy fogyasztókkal kötött szerződésekben az eladó vagy szolgáltató által alkalmazott tisztességtelen feltételek a saját nemzeti jogszabályok rendelkezései szerint nem jelentenek kötelezettséget a fogyasztóra nézve, és ha a szerződés a tisztességtelen feltételek kihagyásával is teljesíthető, a szerződés változatlan feltételekkel továbbra is köti a feleket.
8. cikk: A tagállamok az ezen irányelv által szabályozott területen elfogadhatnak vagy hatályban tarthatnak a Szerződéssel összhangban lévő szigorúbb rendelkezéseket annak érdekében, hogy a fogyasztóknak magasabb szintű védelmet biztosítsanak.”.
Ebből az következik, hogy a tisztességtelen feltétel kimarad, és amennyiben a szerződés így nem teljesíthető, akkor az teljes mértékben érvénytelen. Hazánk ettől csak szigorúbb feltételt fogadhat el, ha az a fogyasztónak magasabb szintű védelmet biztosít. Az EU is a fogyasztó érdekét helyezi előtérbe, hiszen az ő oldaláról vizsgálja a védendő érdeket.
Az IE. 8. cikkelye helyes értelmezéséből pedig az következik, hogy csak egyirányú elmozdulást lehetővé tevő szabályozás nyerhet érvényt, ami a fogyasztót jobban védi. Ennek tükrében kell vizsgálni azt, hogy a Kúria által behivatkozott Ptk. 231. § (2) bekezdés diszpozitív rendelkezés, ami kétirányú elmozdulást tesz lehetővé, azaz a rendelkezés a fogyasztó hátrányára is történhet. Ez tilalmazott és az IE-be ütközik. Ez a megoldás tehát nem minősül szigorúbb rendelkezésnek, sőt nem a fogyasztó érdekét, hanem a hitelező érdekét képviseli, mert egy mesterséges elszámolási szabály bevezetésével fenntartja a deviza elszámolást. Ez pedig nem áll a fogyasztó érdekében.
A hazai bírósági gyakorlat is követi ezt utat:
1. Fővárosi Ítélőtábla 6.Pf.20.353/2013/4. számú ítéletének 12. oldala: „A 93/13 EGK tanácsi irányelv 6. Cikkének (1) bekezdése kimondja, hogy a tisztességtelen feltételek nem jelentenek kötelezettséget a fogyasztóra. Ez olyan kógens rendelkezés, amely arra irányul, hogy a szerződő felek jogai és kötelezettségei tekintetében a szerződő felek egyenlőségét a szerződési rendelkezések ellenére helyreállítsa. … a nemzeti bíróság az irányelv rendelkezéseit hivatalból, kereseti kérelem nélkül is köteles alkalmazni annak érdekében, hogy a tisztességtelen feltételek ne jelentsenek kötelezettséget a fogyasztóra. …az ítélőtáblának a másodfokú eljárásban hivatalból kellett a perbeli szerződés egyedileg meg nem tárgyalt, illetve az alperes üzletszabályzatába foglalt tisztességtelen kikötések semmisségét, lehetősége volt olyan egyedileg meg nem tárgyalt vagy az üzletszabályzatba foglalt kikötések tisztességtelenségen alapuló semmisségének megállapítására is, amelyeket a felperesek a keresetlevelükben nem jelöltek meg.”
2. Fővárosi Ítélőtábla 5.Pf.21.882/2013/4. számú ítéletének 5-6. oldala: „… a hazai jogot az uniós jog hatékony érvényesülése érdekében az uniós joggal összhangban kell értelmezni és a vele ellentétes nemzeti jogszabályt figyelmen kívül kell hagyni. Ilyen esetben tehát az irányelvnek ún. „kizáró hatálya” van. … Az Irányelv tartalmából és a Bíróság joggyakorlatából a hazai bíróságok azon kötelezettsége következik, hogy az uniós jog alkalmazását igénylő ügyben – mint amilyen a perbeli – meg kell vizsgálniuk a hazai jognak az uniós joggal való összhangját, és az összhangot szükség esetén értelmezéssel vagy a hazai jog félretételével maguknak kell megteremteniük.”;
A tisztességtelen feltételek kapcsán egyedül azt teheti meg a hazai bíróság, hogy azt figyelmen kívül hagyja. A hazai bíróság nem írhat bele a szerződésbe, tisztességtelen feltételt nem pótolhat csak abban az esetben, ha a hazai szabályozás a fogyasztó magasabb védelmét biztosítja. Ilyen hazánkban álláspontom szerint nincs, így a Ptk. 231. § (2) bekezdése ennek a kritériumnak nem fele meg, amiről még írok majd.
Ezt az érvelést rögzíti az Európai Bíróság Banco Espanol de Credito és Joaquin Calderon Camino között folyamatban volt C-618/10 számú ügyben hozott ítélet 69. pontja is, amikor rögzíti, hogy
„ha a nemzeti bíróság jogosult lenne a tisztességtelen feltételek tartalmának módosítására, e lehetőség sértené a 93/13 irányelv 7. cikke által elérni kívánt és előírt hosszú távú célt a tisztességtelen feltételek alkalmazásának megszüntetését. Ez a lehetőség ugyanis továbbra is hozzájárulna annak a visszatartó erőnek a megszüntetéséhez, amely az eladók vagy szolgáltatók tekintetében az ilyen tisztességtelen feltételek puszta és egyszerű alkalmazhatósága következtében keletkezik. Az eladók vagy szolgáltatók továbbra is alkalmazni próbálnák az említett feltételeket annak tudatában, hogy ha azok érvénytelenségét meg is állapítanák, saját érdekeik a kiegészítéssel mindenkor biztosítottak maradnának. A fentiekre figyelemmel az Europai Bíróság felhívott ítéletének 73. pontjában leszögezte, az olyan tagállami szabályozás, amely a nemzeti bíróság számára lehetővé teszi, hogy az eladó vagy szolgáltató és a fogyasztó közötti szerződésben foglalt feltétel tisztességtelen jellegének a megállapítása esetén az említett szerződést e feltétel tartalmának a módosítása útján kiegészítse, az a 93/13 irányelv 6. cikk (1) bekezdésével ellentétes.”.
Összegezve elmondható, hogy a Ptk. 231. § (2) bekezdésének, mint diszpozitív rendelkezés kötelező alkalmazásának elrendelése sérti az EU jogot, amely hazánkra is kötelező, emiatt a 2/2014. PJE határozat ebből a szempontból is jogsértő. A 2/2014. PJE határozatban foglalt jogkövetkezményt – azaz az MNB árfolyam alkalmazását – figyelmen kívül kell hagyni.
3. Az MNB árfolyam (mint az érvénytelenség egy további speciális jogkövetkezménye) alkalmazásának elrendelése és ennek problémái
3.1. Eljárásjogi vetület
Az MNB árfolyam alkalmazásának elrendelése (Ptk. 231. § (2) bekezdés) jogilag nem más, mint az érvénytelenség egy további jogkövetkezménye, konkrétan az érvényessé nyilvánítás egyik megnyilvánulási formája. Azt le kell szögezni, hogy a 2/2014. PJE határozat nem eljárásjogi rendelkezés, hanem anyagi jogi, így a deviza nyilvántartású kölcsönszerződések megtámadására irányuló perek eljárásjogi kérdéseire nem hatnak ki. Ezen túl a 2/2014. PJE nem helyezte hatályon kívül az 5/2013. PJE határozatot, aminek 3. pontja viszont pontosan eljárásjogi rendelkezést rögzített a pénzintézeti – tipikusan érvényessé nyilvánításra vonatkozó – viszontkereset körében.
Az 5/2013. PJE 3. pontja értelmében tehát akkor nyílik lehetősége az eljáró bíróságnak a Pp. 123. § és/vagy Ptk. 239/A. § alapján perlő adós perében az MNB árfolyam alkalmazásával érvényessé nyilvánítást alkalmazni, ha:
- a pénzintézet az 5/2013 PJE alapján elismerte a keresetet (tehát nem egyes semmisségi okokat, hanem valamennyi petítum szinten megtalálható kérelmet)
- ha nincs felmondva a kölcsönszerződés (BH1998.226)
- ha a fogyasztó érdeke is ezt kívánja (a fogyasztó érdekéről, szándékáról kizárólag a fogyasztó tud nyilatkozni és senki más vélemény e körben nem vehető figyelembe és ezt a tagállami bíróságnak kötelessége tiszteletben tartani; ezt nyilatkozta az Európai Bíróság főtanácsnoka is)
- ha nem a fogyasztó akaratának pótlására irányul (a Hpt. 213. § (1) bekezdésében foglalt okok együttesen alakítják ki a fogyasztó szerződéskötési szándékát, így ezeket pótolni nem lehet)
- ha nem évült el a pénzintézeti viszonkeresetben érvényesített igény.
A fogyasztói akarat pótlását jelentené, ezért ez jogilag kizárt, ha az MNB kamat esetleges alkalmazásával át kellene számolni a kölcsönösszeget, a THM-et és a havi törlesztést. Ezt a bíróság nem teheti meg, mert nem írhatja meg a szerződést a felek helyett és e körben a 2/2014. PJE sem írhatja felül a Hpt. 210. § (1) bekezdését és a Ptk. 218. §-t.
3.2. Anyagi jogi vetület
Az MNB árfolyam alkalmazása a korábban írtak szerint az IE. 8. cikkelyébe ütközik. Ezt az ütközést kifejtette az Európai Bíróság Banco Espanol de Credito és Joaquin Calderon Camino között folyamatban volt C-618/10 számú ügyben hozott ítélete is (1.2. pont).
A Kúria kimondta a 6/2013. PJE határozatában, hogy a kölcsönszerződések mögött nem állt deviza. Ezért értelemszerűen nem is lehet a Ptk. 231. § (2) bekezdést használni, mert nincs meg az a feltétel, hogy „más pénznemben meghatározott tartozás”. Ezen túl – az adott szerződéshez köthető deviza hiányában – nem létező devizához nem lehet az MNB árfolyamát kötni.
A Ptk. 231. § (2) bekezdése arra az esetre ad szabályozást, ha meg van határozva CHF-ben a tarozás összege, mert ebből számolható ki a HUF összeg. A 2/2014 PJE határozat viszont ezzel ellentétesen úgy kívánja e jogszabályhelyet alkalmazni, hogy a HUF összegből akarja visszaszámolni a CHF-et. Ilyen értelmezése nincs és nem lehet ennek a rendelkezésnek, ez jogellenes, sőt mi több, LEHETETLEN.
Az MNB árfolyam alkalmazása azt is jelenti, hogy át kellene számolni a kölcsön összegét mind HUF-ban, mind CHF-ben, a THM sem lenne valós, a törlesztő részlet sem lenne valós. Ezek a feltételek az adós szándéka, akarata körébe tartozó tényezők, amit egyrészt a bíróság nem változtathat meg, nem pótolhat, másrészt a bíróság ki sem számolhatja ezt (ahogy hivatkoztam erre a 3.1. pontban). A Hpt. helyes értelmezése alapján ezen tényezőket valós összegekkel kell megadni a szerződéskötés során, hiszen ez biztosítja annak az elvi lehetőségét a fogyasztó számára, hogy a pénzintézetek ajánlatait össze tudja hasonlítani, illetve ki tudja kalkulálni, hogy a futamidő alatt milyen mértékű tartozás fogja őt terhelni. Ennek hiányában viszont nem lehet valós az adósi akarat a szerződés megkötésére, ami miatt az MNB kamat alkalmazása (illetve az árfolyamrés figyelmen kívül hagyása) a kölcsönszerződés teljes semmisségét eredményezi a Hpt. több pontja alapján, amiről a 4. pontban írok.
E körben azt külön is kiemelem, hogy ha az MNB árfolyamot alkalmazzuk és ezáltal utólag változik a kölcsön és a törlesztő részlet összege, mert az így számított kölcsönösszeg kisebb törlesztő részletet eredményez, mint az eladási árfolyamon számolt, és a kézhez kapott kölcsönösszeg is kevesebb lesz, mintha vételi árfolyamon folyósított, akkor ez megint a fogyasztói akarat körébe eső pótolhatatlan körülmény, mivel a fogyasztó vélhetően meg sem köti a kölcsönszerződést a kevesebb összeg miatt, hiszen így a kölcsönigénylés célját nem tudta volna megvalósítani.
Az MNB árfolyam alkalmazása továbbra sem küszöböli ki az árfolyamrés kérdését abban a tekintetben, hogy a folyósított kölcsön HUF összege továbbra is vételi árfolyamon kerül meghatározásra, hisz azt nem számolhatja újra, nem változtathatja meg a bíróság, és így a vételi árfolyam és az MNB árfolyam között megmarad egy árfolyamrés, ami mindenképpen terheli az adóst.
Ha viszont mindenáron ragaszkodik a bíróság az MNB árfolyam mindenek feletti alkalmazásához (értve ez alatt az eljárásjogi és anyagi jogi szabályok negligálását is), akkor kötelessége alkalmazni a kamatmértékre a CHF LIBOR mértékét. Ezt a BH2006.111 számú eseti döntés mondja ki a következők szerint: “Ebből következően az ügyleti kamatra vonatkozó Ptk. rendelkezések [Ptk. 231. § (1) és (2) bekezdés, 292. § (1) bekezdés] figyelmen kívül hagyásával is helyes az elsőfokú ítélet jogi álláspontja, amely szerint az idegen pénznemben meghatározott tőketartozás után a késedelmi kamat is a teljesítés helye szerinti pénznemben és mértékben jár a károsultnak. A bírói gyakorlat által elfogadott, a nemzetközi pénzpiacon irányadó 4% LIBOR kamat a Legfelsőbb Bíróság az elsőfokú bírósággal egyezően szintén alkalmazhatónak találta.”.
3.3. A fogyasztó érdeke, számszerűsítve is
Az Európai Bíróság főtanácsnoka kinyilvánította az EU-jogból fakadó uniós bírósági gyakorlatot, amikor előadta, hogy a fogyasztó érdekét kizárólag maga a fogyasztó tudja megmondani, amit a tagállami bíróságnak tiszteletben kell tartania. Ebből az következik, hogy a további jogkövetkezmények levonása csak és kizárólag a fogyasztó szándéka szerint történhet, amennyiben ennek megvannak az eljárásjogi feltételei.
A fogyasztó érdeke az eredeti állapot helyreállítása, hiszen számszerűsítve is ez eredményezi számára a leghatékonyabb védelmet az IE. rendelkezéseivel összhangban. E körben a fogyasztó minimálisan a folyósított kölcsönnel tartozik (1/2010. Pk. vélemény 9-10. pontja), maximálisan a folyósított kölcsönnek az egyenértéki kamattal növel (ami az MNB alapkamat) összegével.
Az MNB árfolyammal történő számolás nem eredményez a fogyasztó javára védelmet, mert a tartozás továbbra is terheli. Ha az árfolyamkockázat tisztességtelen, úgy a Kúria szándéka szerint vélhetően a szerződéskötéskor érvényes MNB árfolyammal kell számolni a teljes futamidőre, ha viszont nem az, akkor a havi törlesztések esedékessége napján érvényes árfolyamokkal. E körben feltételezzük azt is, hogy a hiteldíj egyoldalú módosítása is tisztességtelen, így az ügyleti kamatot a szerződéskötés napján meglévő mértékben vesszük figyelembe a teljes futamidőre.
A számokat egy konkrét ügyön keresztül bemutatva a következők állapíthatók meg:
- 1.050.000,-Ft kölcsön folyósítva, 2008. 04. 08-tól 2013. 06. hónappal bezárólag 1.378.062,-Ft visszafizetve, az ügyleti kamat mértéke 9,05%
1. MNB alapkamattal számolva 43.839,-Ft túlfizetés
2. a szerződéskötés napján érvényes MNB árfolyammal végigszámolva 68.678,-Ft túlfizetés (250 HUF/CHF árfolyammal számolva)
3. változó MNB árfolyammal számolva 467.750,-Ft tartozás (!!!)
A 2/2014. PJE határozattal a Kúria elveszi a fogyasztó jogát arra, hogy magának az árfolyamrésnek, mint költségnek az alkalmazását teljes semmisséget eredményező módon (Hpt. 213. § (1) bekezdés c) pont) kifogásolja. A fogyasztó érdeke az, hogy a törvénybe ütköző szerződés semmis legyen és ő ezáltal védelmet nyerjen. A behelyettesítéssel a fogyasztó érdeke sérül mégpedig ott, hogy nem tud érvényesülni a Hpt. strict rendelkezése a teljes semmisséggel kapcsolatban. A teljes semmisség pedig az eredeti állapot visszaállítását kell, hogy jelentse, aminek sokkal kedvezőbb az anyagi vetülete a fogyasztóra nézve mint a középárfolyamos toldozgatásnak. A 2/2014. PJE határozat nem veszi azt figyelembe, hogy az MNB árfolyam alkalmazásával az adós ugyanúgy fizetheti a semmis szerződés törlesztő részleteit.
Látható tehát, hogy a 2/2014. PJE határozat megoldása nem állhat a fogyasztó érdekében, mert nemhogy magasabb, de még védelmet sem biztosít részére, és ennek okán isígy az uniós jogba, jelesül az IE-be ütközik.
4. Az árfolyamrés kapcsán
A határozat értelmében az árfolyamrés tisztességtelen feltétel, ezért az figyelmen kívül marad a kölcsönszerződésből, amennyiben arra az adós hivatkozik. Ez esetben a Hpt. 213. § (1) bekezdés c) pont ebben az értelemben nem állapítható meg, illetve a határozat szerint az MNB árfolyamot kell alkalmazni, az válik a szerződés részévé.
A 6/2013. PJE értelmében nincs deviza a kölcsönügylet mögött, illetve nincs tényleges pénzváltás a 2/2014. PJE határozat szerint, valamint nincs devizában meghatározott tartozás, ezért az MNB árfolyam alkalmazása miatt az adósnak a vételi árfolyamon folyósított kölcsön után az MNB árfolyamon kellene fizetnie a tartozását. Ez egy kétnemű árfolyam, amiről mag a Kúria mondta most ki, hogy tisztességtelen. A 2/2014. PJE ebben az értelemben a teljesítésre tartalmaz rendelkezést, de ezzel még nem adta meg a folyósított kölcsön CHF ellenértékét.
Ez helyes jogértelmezés, a Hpt. lex speciális jellege, az EU-jog és a fogyasztóvédelmi szempontok miatt azzal is jár, hogy a Hpt-ben rögzített további semmisségi okok megerősítést nyernek a következők szerint:
4.1. Hpt. 213. § (1) bekezdés a) pont – a szerződés tárgya
Az árfolyamrés tisztességtelensége miatt a szerződés tárgya nem meghatározott és nem valós. 6/2013. PJE határozat értelmében a kölcsön összegét mind CHF-ben, mind HUF-ban meg kell határozni úgy, hogy ezek egymásból hiba nélkül kiszámíthatóak legyenek. További feltétel, hogy ne legyen eltérő HUF összeg kiszámolható a szerződéskötés napján és a folyósítás napján (idevágó eseti döntés a Szegedi Törvényszék 13.P.21.349/2012/22. számú ítélete, amely az a) pontos semmisséget állapítja meg arra az esetre, ha „a kölcsönszerződések megkötése, azok folyósítása időpontjában érvényben lévő svájci frank és forint árfolyamok alapján eltérő összegek számíthatóak ki az egyedi kölcsönszerződésekben rögzítettekhez képest.”). A kölcsönösszeg kiszámításánál szükségképpeni elem a vételi árfolyam.
A kölcsönszerződésben a kölcsön összegének meghatározásától függően a következő problémák merülnek fel:
1. ha csak HUF-ban van megjelölve a kölcsön összege (mint a legtöbb esetben, és amely így nem felel meg a 6/2013 PJE-nek), úgy a CHF összeg nem meghatározott, amit az MNB árfolyammal sem lehet kiszámolni, mivel az a meghatározott CHF összegből számítja a HUF összeget a Ptk. 213. § (2) bekezdése alapján és a HUF-nak nincs HUF árfolyama;
2. ha csak CHF-ben van megjelölve a kölcsön összege, úgy egy a HUF összeg nem meghatározott (amely így nem felel meg a 6/2013 PJE-nek), amit az MNB árfolyammal ki lehet számolni, de ez nem fog megfelelni a folyósított HUF összegnek, és az adós akarata nem az újonnan, évek múlva kiszámolt összegre vonatkozóan állt fenn, illetve az adós akaratát a bíróság nem pótolhatja;
3. ha CHF-ben és HUF-ban is meg van jelölve a kölcsön összege (ami a legtöbb esetben nem felel meg egymásnak és így a 6/2013 PJE-nek), úgy az MNB árfolyammal számolva az összegek nem fognak egymásnak megfelelni és teljesen el fognak térni a szerződésben szereplő összegektől, továbbá az adós akarata nem az újonnan, évek múlva kiszámolt összegre vonatkozóan állt fenn, illetve az adós akaratát a bíróság nem pótolhatja.
Ahogy már jeleztem, a kölcsönszerződések a 6/2013. PJE határozat elvárásnak sem felelnek meg, amin nem változtat az MNB árfolyam alkalmazása sem.
A kölcsönszerződés tehát teljes mértékben érvénytelen, azaz semmis a Hpt. 213. § (1) bekezdés a) pontja alapján.
4.2. Hpt. 213. § (1) bekezdés b) pont – a THM meghatározása
A THM-et a vonatkozó 41/1997. Kormány rendelet szerint a vételi és eladási árfolyammal kell kiszámolni a deviza nyilvántartású kölcsönszerződéseknél. Ez tehát jogszabályi rendelkezés, amit a Kúria nem írhat felül. Az árfolyamrés tisztességtelensége miatt a THM nem lesz meghatározott és valós sem. Ezt a bíróság nem számolhatja újra, nem is kötelessége, viszont MNB árfolyammal nem lehet THM-et számolni a szerződéskötéskor hatályban lévő rendelet értelmében, mert nélkülözhetetlen eleme ennek a vételi és eladási árfolyam.
Ismét kiemelem, hogy a THM-nek azért kell valósnak is lennie, mert csak így tudja betölteni a fogyasztóvédelmi funkcióját, azaz, hogy az adós reálisan össze tudja hasonlítani a hiteleket, és így valós eredményt kapjon, illetve így nyílik meg a reális lehetősége az adósnak arra, hogy felmérje, hogy milyen terhek hárulnak rá a futamidő alatt, hogy ezeket tudja-e vállalni.
A kölcsönszerződés tehát teljes mértékben érvénytelen, azaz semmis a Hpt. 213. § (1) bekezdés b) pontja alapján.
4.3. Hpt. 213. § (1) bekezdés e) pont – a törlesztő részlet meghatározása
Az árfolyamrés kiesésével és a 4.1. pontból is fakadóan a havi törlesztő részlet sem meghatározott és valós. A törlesztő részlet az árfolyamrés alapján van kiszámolva, hiszen eladási árfolyammal kalkulált a pénzintézet és annak összegében megjelenik az árfolyamrésből fakadó költség is. Az MNB árfolyammal ugyanazon okokból nem lehet kiszámolni a törlesztő részletet, mint ahogy írtam a 4.1. pontban a kölcsönösszeg kiszámítása kapcsán.
A törlesztő részletbe kalkulált árfolyamrés problematikája akként jelenik meg, hogy a törlesztés összegének kamat része e többletköltséget szükségképpen tartalmazza. Így viszont nem derül ki, hogy e részből mennyi a kamatra eső összeg és mennyi az árfolyamrésre (esetleg további bújtatott költségelemekre) eső összeg. Az árfolyamrés figyelmen kívül hagyásával, e résszel csökkennie kellene a törlesztő részlet összegének is, de az árfolyamrésre eső összeg meghatározatlansága miatt nem tudjuk, hogy mi a valós kamatösszeg, és mi a valós törlesztő részlet összeg.
E körben is kiemelem, hogy a törlesztő részletnek is valósnak kell lennie, mert csak így tudja betölteni a fogyasztóvédelmi funkcióját, azaz, hogy az adós reálisan össze tudja hasonlítani a hiteleket, és így valós eredményt kapjon, illetve így nyílik meg a reális lehetősége az adósnak arra, hogy felmérje, hogy milyen terhek hárulnak rá a futamidő alatt, hogy ezeket tudja-e vállalni.
A kölcsönszerződés tehát teljes mértékben érvénytelen, azaz semmis a Hpt. 213. § (1) bekezdés e) pontja alapján.
5. Az árfolyamkockázat kapcsán
A 2/2014. PJE az árfolyamkockázat tisztességtelenségét nem vizsgálta, azt a főszolgáltatás részének tekintette, de megengedte, hogy e rendelkezés tisztességtelenségét vizsgálják, ha a fogyasztó számára annak tartalma a szerződéskötéskor nem volt világos, nem volt érthető.
E körben a PJE indokolása rögzíti, hogy:
„Előfordulhatott ugyanis, hogy a szerződés egyértelmű megfogalmazása, a megfelelő tartalmú kockázatfeltáró nyilatkozat ellenére a szerződéskötés során a pénzügyi intézménytől kapott tájékoztatás alapján a fogyasztó alappal gondolhatta úgy, hogy az általa viselendő árfolyamkockázat nem valós, annak nincs reális valószínűsége, vagy az bizonyos mértékben korlátozott (van egy maximuma). Ez a helyzet akkor, ha a fogyasztó az árfolyamváltozás várható alakulásáról, maximális mértékéről a pénzügyi intézménytől, annak képviselőjétől konkrét, hitelt érdemlőnek tűnő, később azonban tévesnek, valótlannak bizonyult tájékoztatást kapott. Ebben az esetben a szerződés a nem megfelelő (téves, félreérthető, nem egyértelmű) tájékoztatással érintett rendelkezése tisztességtelen, amely a szerződés részleges vagy teljes érvénytelenségét eredményezi.”.
Az Európai Unió Bírósága a C-26/13. számú ügyben hozott ítéletben kifejtette, hogy a fogyasztó számára ténylegesen lehetőséget kell biztosítani a szerződés összes feltételének megismerésére (67. pont), és a szerződéskötés következményeinek megismerhetőségére (70. pont).
Ahhoz, hogy a fogyasztó a szerződéskötés minden lehetséges következményével számolhasson, a következőkre kellett volna a hitelezőnek a fogyasztó figyelmét felhívni:
1. az árfolyam törlesztő részletre gyakorolt hatása: a deviza/Ft árfolyam kedvezőtlenül is változhat, így a törlesztő részletek Ft-ban fizetendő összege nőhet;
2. az árfolyam Ft-ban kifejezett tartozásra gyakorolt hatása: az árfolyam változása a hitelező által devizában nyilvántartott tartozás Ft-összegét is érinteni fogja;
3. az árfolyam fedezetre gyakorolt hatása:
- a fedezeti ingatlan értéke nem devizához kötött, így az árfolyamváltozások és a kamatváltozások együttes hatására annak értéke a Ft-ban kifejezett tartozás értéke alá süllyedhet;
- a fogyasztónak nem devizában keletkezik a jövedelme, így az árfolyamváltozásnak kitett;
- nem a fogyasztó jövedelmét vették figyelembe a hitelképesség vizsgálatakor, hanem a fedezeti ingatlan értékét.
Ad 1. az árfolyam törlesztő részletre gyakorolt hatása: a kockázatvállaló nyilatkozat ennek a követelménynek formálisan igen, de tartalmilag nem felel meg.
Hpt. 206. § (6) és (7) bekezdései szerint a bankoknak tájékoztatást kellett adni arra, hogy az árfolyam emelkedése miként befolyásolja a törlesztő részleteket, és a tájékoztatás megtörténtéről nyilatkoztatni kellett a kölcsön felvevőket. Eleve kétséges, hogy egy bírósági eljárásban az kölcsönfelvevővel aláíratott árfolyam emelkedés hatására vonatkozó nyilatkozatot szabad-e érvényesnek tekinteni, hiszen a kölcsönfelvevő arra tett nyilatkozatot, amit leírtak neki. Amit pedig nem írtak le neki, arra nem nyilatkozott.
A devizakölcsön egy hosszú távú devizaügylet, amelynél az árfolyamnak kiemelkedő jelentősége van. Ha pl. 20 évre kötötték a szerződést, legalább 20 évre visszamenőleg kellett volna külön az átváltási árfolyam és külön a kamatárfolyam diagramját megtekinteni. Az árfolyamok múltbéli alakulását a bankok elhallgatták, pedig az árfolyam-diagramok adják azt a tájékoztatást, amit még az egyszerű emberek is értenek! Az árfolyam fontosságát mutatja, hogy André Kosztolány, a híres magyar származású tőzsdeguru így fogalmazta meg: „Az árfolyamtrend alapján én nem vásárolnék, de semmilyen körülmények között nem cselekednék azzal ellentétesen.” Az árfolyam diagram megtekintése egy alapfeltétel. A bankok ezt nem mutatták meg az ügyfeleknek, ami megtévesztő és így tisztességtelen.
A devizaalapú kölcsönök megmagyarázása érdekében a PSZÁF 2006. szeptemberben prospektust adott ki, amely minden bank ügyfélterében elérhető volt. Ebben az átváltási árfolyam változás adataként maximálisan 185 HUF/CHF értéket jelöltek meg. Joggal gondolta minden kölcsönfelvevő, hogy ennél magasabb árfolyamra nem kell számítania, amely tény vitathatatlanul tisztességtelen volt.
Ad 2. az árfolyam Ft-ban kifejezett tartozásra gyakorolt hatása: erre nem terjedt ki a figyelemfelhívás a szolgáltató részéről, nem volt tájékoztatás arra nézve, hogy az átváltási árfolyam emelkedése révén a tartozás Ft-ban megfizetendő állománya akár több mint 100%-kal is emelkedhet. Ez pedig olyan lényeges elem, amit nem szabad elhallgatni, hiszen a fogyasztó döntését meghatározza! Ha az adós ezt képes lett volna a szerződéskötéskor felmérni, nem kötött volna szerződést.
Ad 3. az árfolyam fedezetre gyakorolt hatása: a bank működési biztonsága érdekében alapfeltétel, hogy csak olyan kölcsönöket helyezzen ki, amelyek esetében a kölcsönfelvevő jövedelme a kölcsön lejáratáig folyamatosan lehetővé teszi a törlesztő részletek fizetését. A kölcsönfelvevő szerződéskötés előtti jövedelmi viszonyának ellenőrzését hitelképesség-vizsgálatnak nevezik. A Hpt. 78. § alapján a bank ellenszolgáltatás ellenében hitelbírálatot végez: „A hitelintézetnek a kihelyezésről történő döntés előtt meg kell győződnie a szükséges fedezetek, illetőleg biztosítékok meglétéről, valós értékéről és érvényesíthetőségéről. A döntés alapjául szolgáló iratokat az ügyletre vonatkozó szerződéshez, illetőleg a leszámítolt váltóhoz kell csatolni.”.
A törvényalkotók a hitelképesség vizsgálatának költségét a Hpt. melléklete szerint a kamatba építették be. Olyan eljárásról van szó, amelyet a kölcsönfelvevő a kamatban megfizet, és ezért cserébe elvárhatja, hogy a bank a részére valós és reális eredményt közöljön. A vizsgálat eredményét a bank oly módon közli a kölcsönfelvevővel, hogy vagy folyósítja a kölcsönt, vagy elutasítja a kölcsönkérelmet.
a) A fedezeti ingatlan értéke: Erre nem terjedt ki a figyelemfelhívás a szolgáltató részéről. Ez valójában a prudens hitelezési gyakorlat egyik alapfeltétele, a hitelképességi vizsgálat kérdéskörébe tartozik. A kölcsön fedezetének felmérése nem vitásan hitelezői feladat. Ha a hitelező rosszul méri fel a fedezet értékét, az az ő érdekkörébe eső hiba. A pótlólagos fedezetbevonás lehetőségének a kikötése ezért tisztességtelen, egyedileg meg nem tárgyalt szerződési feltétel. Az adós a fedezetet kívánta a szerződéskötéskor kockáztatni, ennek esetleges elvesztését mint potenciális lehetőséget elfogadta, ez nem vitás. Azt azonban nem fogadta el, hogy a fedezeti ingatlan esetleges elvesztése esetén is még továbbra is adós maradjon, akár életfogytig tartó végrehajtás alanya legyen, hiszen, ha elszabadul az árfolyam, és a tartozás összege több, mint a fedezet értéke, ettől a pillanattól kezdve az adós “fogságba esik”, ugyanis a fedezet értékesítése esetén sem tud szabadulni a kötelemből, a bank gyakorlatilag szabadon emelheti a kamatot, hiába van a szerződésben kikötve a felmondás joga, az adós nem tud élni vele, mert a deviza alapú elszámolás miatt nem tud kiszállni. Ebből következik, hogy az árfolyamkockázat korlátlan mértékű, a fedezet értékét meghaladó tartozás-növekedést okozó áthárítása az, ami tisztességtelen. Ezen pedig nem segít a szerződés érvényessé nyilvánítása sem, mert az a deviza alapú elszámolást alapvetően nem küszöböli ki. Az adós nem vállalhat korlátlan mértékű árfolyamváltozás megfizetésére kockázatot, legfeljebb a saját jövedelme és vagyona erejéig teheti ezt meg, ezért pedig, hogy ez a kockázat limitált legyen, a hitelező felel, épp a prudenciális előírások miatt.
Nem csak attól tisztességtelen a szerződés, hogy van árfolyamkockázat, ami esetleg hátrányosan hat az ügyfélre, hanem attól is, hogy nincs "stop loss" árfolyam, azaz a devizában meghatározott kölcsönösszeg automatikus forintosítása akkor, mikor már kamatelőny régen nincsen, és a tartozás összege több mint a fedezet értéke. A pénzintézetnek a Ptk. 277. § alapján együttműködési kötelezettsége, a Hpt. alapján pedig folyamatos kockázatkezelési kötelezettsége volt (lett volna...), így a szerződés a kockázat korlátlansága miatt is tisztességtelen.
b) a fogyasztónak nem devizában keletkezik a jövedelme, így az árfolyamváltozásnak kitett. A nemzetközi bankrendszerben triviális prudenciális megfontolások alapján a fogyasztó részére csak abban a pénznemben lehet hitelezni, amelyben a jövedelme keletkezik. E szakmai minimum-követelmény megszegésének következményeit nem lehet a fogyasztóra hárítani, mert az tisztességtelen.
c) nem a fogyasztó jövedelmét vették figyelembe a hitelképesség vizsgálatakor, hanem a fedezeti ingatlan értékét: a bankok a mind nagyobb szerződésvolumen megkötése érdekében a hitelképessé vizsgálatát felcserélték a fedezetvizsgálattal. Ez azt jelenti, hogy a kölcsön nem fizetése esetén a jelzálogként felajánlott ingatlan nyújt fedezetet az elmaradt tartozások rendezésére. A bankok e vonatkozásban két hibát követtek el: jellemzően csak a fedezetet ellenőrizték, és míg a svájci frank árfolyam emelkedésére vonatkozó nyilatkozatban elismertették a kölcsönfelvevővel, hogy a svájci frank árfolyama akár lényegesen is emelkedhet, ezt a lehetőséget a hitelképesség vizsgálatánál figyelmen kívül hagyták. Így a hitelképesség vizsgálata nem volt érdemi, hiszen a bankok is tudták, hogy a törlesztő részlet lényegesen emelkedhet, amit a kölcsönfelvevő jövedelme nem fedez, így a kölcsönfelvevőkben azt a hamis illúziót keltették, hogy a törlesztő részleteket a megemelkedett svájci frank árfolyam esetében is fizetni tudják. Ez a hitelezési hiba nem róható a fogyasztó terhére, mert ha vele szemben korrekt hitelképességi vizsgálatot folyattak volna le, akkor csak a fedezeti ingatlanra alapozva nem kaphatott volna kölcsönt, nem került volna bele a devizahitel-csapdába. A hitelképességi vizsgálat nem megfelelő végzése miatt került sor a szerződéskötésre, így tisztességtelen az, hogy erre a fogyasztó figyelmét nem hívták fel, erre nem terjedt ki a tájékoztatás, ami az árfolyamkockázat fogyasztóra való telepítését tisztességtelen szerződési feltétellé teszi.
A fentieken túl a bankok az árfolyamkockázat körében azt is elfelejtették közölni, hogy amennyiben a deviza (CHF) kamata és a forintkamat között eltérés van (tipikusan a devizakamat javára), akkor ez a jövőben szükségképpen növeli az árfolyamokat, így az alacsony kamat csak illúzió volt már a kezdetekben is; továbbá a bankok igenis meg tudják előre becsülni az árfolyamokat (http://erstebroker.hu/hu/bankkozi_devizapiac.html).
A bankok tehát tisztességtelenül jártak el az árfolyamkockázat körében, mivel nem adtak tájékoztatást, vagy téves tájékoztatást adtak és azt az illúziót keltették az adósokban, hogy a megemelkedett törlesztő részletek mellett is képesek lesznek teljesíteni a tartozásukat. Ebből következik, hogy az árfolyamkockázatot egy átlag adós nem érthette meg, már ha egyáltalán kapott erre nézve tájékoztatást (lásd autókölcsönök, ahol az adós sosem tárgyal a pénzintézettel).

matches: Kúria Bíróság bíróság Kúria bíróság Bíróság bíróság Bíróság bíróság Bíróság bíróság Bíróság bíróság Bíróság Kúria bíróság bíróság bíróság Bíróság Bíróság Kúria Kúria Kúria bíróság bíróság Kúria bíróság