text:
JELENTÉS a Spanyolországban zajló kiterjedt urbanizáció által az európai polgárok egyéni jogaira, a környezetre és az EU jogának alkalmazására gyakorolt hatásról, a beérkezett petíciók alapján - A6-0082/2009
A6-0082/2009Előterjesztett szövegek :
JELENTÉS 378k 385k
2009. február 20.PE 416.354v02-00 A6-0082/2009
a Spanyolországban zajló kiterjedt urbanizáció által az európai polgárok egyéni jogaira, a környezetre és az EU jogának alkalmazására gyakorolt hatásról, a beérkezett petíciók alapján
Előadó: Margrete Auken
– tekintettel a mellékletben foglalt petíciókra, nevezetesen a 0609/03 sz. petícióra,
– tekintettel az EK-Szerződés 194. cikkében foglalt, petícióhoz való jogra, – tekintettel eljárási szabályzata 192. cikkének (1) bekezdésére,
B. mivel az Európai Unióról szóló szerződés 6. cikkének (1) bekezdése kimondja, hogy „az Unió a szabadság, a demokrácia, az emberi jogok és az alapvető szabadságok tiszteletben tartása és a jogállamiság elvein alapul, amely alapelvek közösek a tagállamokban”,
D. mivel, ha az emberi jogokról szóló európai egyezményt (ECHR) aláíró ország bármely polgára vagy lakosa emberi jogainak megsértését vélelmezi – miután az ECHR egyezmény 35. cikke szerinti valamennyi belső jogorvoslati eszközt kimerített –, az Emberi Jogok Európai Bíróságához kell kérelemmel fordulnia,
F. mivel a 7. cikk a Parlament számára is jogot biztosít arra, hogy indokolással ellátott javaslatot nyújtson be a Tanácsnak annak a kérdésnek az eldöntésére, hogy valamely tagállam részéről fennáll-e az Unió alapjait képező értékek súlyos megsértésének egyértelmű veszélye,
G. mivel az Európai Unió Alapjogi Chartájának 7. cikke garantálja a magán- és a családi élet védelmét, a polgárok otthonának védelmét is beleértve, és mivel az emberi jogok és alapvető szabadságok védelméről szóló európai egyezmény 8. cikke ugyanezeket a jogokat biztosítja, és egyértelművé teszi, hogy „e jog gyakorlásába hatóság csak a törvényben meghatározott, olyan esetekben avatkozhat be, amikor az egy demokratikus társadalomban a nemzetbiztonság, a közbiztonság vagy az ország gazdasági jóléte érdekében, zavargás vagy bűncselekmény megelőzése, a közegészség vagy az erkölcsök védelme, avagy mások jogainak és szabadságainak védelme érdekében szükséges”; mivel a Parlament, a Tanács és a Bizottság kötelezettséget vállalt arra, hogy a Chartát valamennyi tevékenysége során tiszteletben tartja,
H. mivel a tulajdonhoz való jogot az európai polgárok egyik alapvető jogaként ismeri el az Alapjogi Charta 17. cikke, amely úgy rendelkezik, hogy „mindenkinek joga van ahhoz, hogy jogszerűen szerzett tulajdonát birtokolja, használja, azzal rendelkezzen, és azt örökül hagyja”, hogy „tulajdonától senkit sem lehet megfosztani, kivéve, ha ez közérdekből, a törvényben meghatározott esetekben és feltételekkel, valamint az ezáltal elszenvedett veszteségekért kellő időben fizetett méltányos összegű kártalanítás mellett történik”, valamint hogy „a tulajdon használatát, az általános érdek által szükségessé tett mértékben, törvénnyel lehet szabályozni”,
I. mivel az EK-Szerződés 18. cikke előírja, hogy „az e szerződésben és a végrehajtására hozott intézkedésekben megállapított korlátozásokkal és feltételekkel minden uniós polgárnak joga van a tagállamok területén való szabad mozgáshoz és tartózkodáshoz”,
K. mivel azonban a Bíróság következetesen fenntartotta, hogy miközben a tulajdonjog részét képezi a közösségi jog általános elveinek, az nem abszolút jog, és azt társadalmi funkciójával összefüggésben kell szemlélni, és mivel következésképpen e jog gyakorlása korlátozható, amennyiben e korlátozások ténylegesen megfelelnek a Közösség által követett általános érdekű célkitűzéseknek, és nem képeznek aránytalan vagy nem elfogadható beavatkozást, amely csorbítja a garantált jogok érdemi tartalmát (a C-491/01. sz. British American Tobacco (Investments) és Imperial Tobacco ügy, [2002] EBHT I11453),
L. mivel az ítélkezési gyakorlat ellenére a Bíróság következetesen fenntartotta, hogy amennyiben a nemzeti rendelkezések a közösségi jog alkalmazási körén kívül esnek, a Közösségnek nincs joghatósága értékelni e rendelkezések összeegyeztethetőségét az alapvető jogokkal, amelyek tiszteletben tartását a Bíróság biztosítja (lásd például a C-328/04. sz. Vajnai-ügyben 2005. október 6-án hozott végzés (12) és (13) bekezdését, [2005] I-8577.),
M. mivel az emberi jogok és alapvető szabadságok védelméről szóló európai egyezmény első kiegészítő jegyzőkönyvének 1. cikke első bekezdése kimondja, hogy „minden természetes vagy jogi személynek joga van javai tiszteletben tartásához”, hogy „senkit sem lehet tulajdonától megfosztani, kivéve, ha ez közérdekből és a törvényben meghatározott feltételek, valamint a nemzetközi jog általános elvei szerint történik”; mivel e cikk második bekezdése kimondja, hogy „Az előző bekezdésben foglaltak nem korlátozzák az államok jogát olyan törvények alkalmazásában, melyeket szükségesnek ítélnek ahhoz, hogy a javaknak a köz érdekében történő használatát szabályozhassák, illetőleg az adók, más közterhek vagy bírságok megfizetését biztosítsák”; mivel az említett jegyzőkönyv ratifikálásakor Spanyolország fenntartással élt az 1. cikk tekintetében a Spanyol Alkotmány 33. cikkének fényében, amely a következőket rögzíti: „A magántulajdonhoz és az örökléshez való jogot el kell ismerni. 2. A törvénnyel összhangban e jogok társadalmi funkciója határozza meg tartalmuk korlátait. 3. Senkit sem foszthatnak meg tulajdonától vagy jogaitól, kivéve a törvénynek megfelelően a közszolgáltatások vagy társadalmi érdek alapos indoka alapján és megfelelő ellentételezéssel. N. mivel a Parlament úgy véli, hogy a jogszerűen szerzett magántulajdonról megfelelő eljárás és ellentételezés nélkül való lemondásra irányuló kötelezettség, és emellett a nem igényelt és gyakran szükségtelen infrastrukturális fejlesztések önkényes költségeinek megfizetésére vonatkozó kötelezettség az egyének alapvető jogainak megsértését jelenti az emberi jogok és alapvető szabadságok európai egyezménye és az Emberi Jogok Európai Bíróságának ítélkezési gyakorlata értelmében (lásd például az Aka kontra Törökország ügyet(1)),
R. mivel a jelenlegi parlamenti időszak során a Petíciós Bizottság a hozzá érkezett petíciók nagy számára válaszul alapos vizsgálatokat folytatott és háromszor tett jelentést az EU-polgárok jogszerűen szerzett tulajdonához való törvényes jogainak megsértése mértékéről Spanyolországban, és részletesen bemutatta a fenntartható fejlődés, a környezetvédelem, a vízminőség és vízellátás aláaknázásával, az urbanizációs szerződésekhez kapcsolódó közbeszerzési eljárásokkal és az urbanizációs eljárások terén sok spanyolországi helyi és regionális hatóság részéről tapasztalt elégtelen ellenőrzéssel kapcsolatos aggályait(2), amelyek jelenleg bírósági eljárások tárgyát képezik mind Spanyolországban, mind az Európai Közösségek Bírósága előtt,
V. mivel az ilyen széles körű tevékenység, amely az alkalmatlan és időnként indokolatlan, sok esetben az európai jogi aktusok célkitűzéseivel ellentétes jogszabályok révén a felelőtlen helyi hatóságok támogatását élvezi, sokat ártott a Spanyolországról kialakított képnek és az ország európai gazdasági és politikai érdekeinek, úgy mint a spanyol autonóm régiókban hatályos várostervezési és környezetvédelmi jogszabályok egyes városfejlesztési tevékenységek során való helytelen alkalmazása, valamint épp az ilyen visszaélés következtében jelentkező jelentős korrupciós esetek,
Ab. mivel a Bizottság a Petíciós Bizottság kérésére vizsgálatot indított több mint 250 olyan városfejlesztési projekt ügyében, amelyekről az illetékes vízügyi hatóságok és folyószabályozási hatóságok negatív véleményt adtak, és így fennállhat, hogy a projektek megsértik a vízügyi keretirányelvet(4), nevezetesen Andalúziában, Castilla-la-Manchában, Murciában és Valenciában,
Ad. mivel a spanyolországi városfejlesztési problémák sok, dokumentált esetében a Bizottság nem lépett fel a kellő határozottsággal, ami nemcsak a környezetvédelmi jog elővigyázatossági elvének érvényesítésére vonatkozik, hanem az illetékes helyi vagy regionális hatóságok jogilag kötelező erejű aktusainak felületes értelmezésére is, amilyen például egy integrált városfejlesztési terv „ideiglenes jóváhagyása” valamely helyi hatóság részéről,
Ae. mivel a stratégiai környezeti hatásvizsgálatról szóló irányelvnek(5) – amelynek 3. cikkében kifejezetten szerepel az idegenforgalom és a területrendezés – a célkitűzése az, hogy gondoskodjon a környezet magas szintű védelméről és hozzájáruljon a környezetvédelmi szempontok bevonásához a tervek és programok előkészítésébe és elfogadásába, a fenntartható fejlődés előmozdítása érdekében; és mivel a vízügy keretirányelv megköveteli a tagállamoktól, hogy akadályozzák meg vizeik állapotának további romlását és mozdítsák elő édesvízi készleteik fenntartható felhasználását,
Af. mivel a Petíciós Bizottság egymást követő tényfeltáró látogatásai azt mutatták, hogy úgy tűnik, hogy néhány helyi és regionális hatóság (nemcsak a parti régiókban) félreértelmezi ezeket a célkitűzéseket, amikor nagyarányú városfejlesztési programokat terjeszt elő vagy fogad el; mivel a petíciókban kifogásolt városfejlesztési tervek többsége vidéki földterületek beépíthető területté való átminősítésével kapcsolatos – ami jelentős gazdasági haszonnal jár a városfejlesztési ügynökök és a fejlesztők számára; és mivel sok esetben védett területekről, illetve a sérülékeny biológiai sokféleségük miatt védelemre szoruló területekről van szó, amelyeket a listáról levéve átminősítenek, vagy amelyek nem is szerepeltek a védett területek listáján, pontosan azért, hogy lehetővé tegyék az érintett terület urbanizációját,
Aj. mivel Spanyolország természetes földközi-tengeri szigetvilága és partvidéke az elmúlt évtizedben súlyos pusztítást szenvedett el, mivel a cement és a beton úgy átitatta ezeket a régiókat, hogy ez nemcsak a sérülékeny partvidéki környezetet érintette – amelynek jelentős része a természetes élőhelyekről szóló irányelv(6), illetve a Natura 2000-ről és a vadon élő madarakról szóló irányelv(7) szerint névleges védelmet élvez, mint a Cabo de Gata-i (Almeria) és murciai városfejlesztések –, hanem sok helyen a társadalmi és kulturális tevékenységet is, ami kulturális identitásuk és örökségük, valamint környezeti integritásuk szempontjából tragikus, jóvátehetetlen veszteséget okozott, és mindennek az oka bizonyos helyi hatóságok és az építőipar egyes szereplőinek kapzsisága és spekulatív viselkedése volt, akiknek az e téren folytatott tevékenységükből tekintélyes nyereségre sikerült szert tenniük, amelynek legnagyobb részét exportálták(8),
Al. mivel a szóban forgó modell a végletekig kihasználja a kulturális javakat, és a régészeti lelőhelyek és a kulturális szempontból értékes épületek és helyek, valamint ezek természetes és tájképi környezetének elpusztításával lerombolja Spanyolország kulturális sokszínűsége tekintetében alapvető értékeit és megkülönböztető identitásjegyeit is,
12. egyidejűleg felszólítja a Bizottságot, hogy biztosítsa a közösségi jog alkalmazásának és az ebben az állásfoglalásban szereplő irányelvekben megállapított célkitűzéseknek a szigorú tiszteletben tartását, annak érdekében, hogy betartásukat biztosítani lehessen;
21. Hasonlóképpen, úgy véli, sem a hatályos városfejlesztési jogszabályok, sem az illetékes hatóságok nem foglalkoznak a „közérdek” meghatározásával, pedig a környezeti szempontból fenntarthatatlan projektek jóváhagyásakor éppen erre a koncepcióra hivatkoznak még akkor is, ha esetenként a környezeti hatásvizsgálat és az érintett Vízügyi Szövetség jelentései egyértelműen negatívak;
24. tisztelettel adózik a regionális ombudsmanoknak („síndics de greuges”) és személyzetüknek és teljes mértékben támogatja tevékenységüket, valamint a kitartóbb államügyészeknek („fiscales”), akik a közelmúltban rendkívül sokat tettek azért, hogy az érintett intézmények újból alkalmazzák az ezen ügyekkel kapcsolatos helyes eljárásokat;
25. ugyancsak méltatja a petíciókat benyújtó személyek, a szövetségeik és a spanyol és nem spanyol állampolgárok tízezreit összefogó helyi közösségi társulások tevékenységét, akik felhívták a Parlament figyelmét ezekre a kérdésekre, és akik kulcsfontosságú szerepet töltöttek be szomszédaik és az ebben az összetett problémában érintett személyek alapvető jogainak védelmezésében;
36. utasítja elnökét, hogy továbbítsa ezt az állásfoglalást a a Bizottságnak, a Tanácsnak, a Spanyol Királyság kormányának és parlamentjének és az autonóm regionális kormányoknak és parlamenteknek, Spanyolország nemzeti és regionális ombudsmanjainak és a petíciókat benyújtó személyeknek.
Az 1998. szeptember 23-i ítélet; lásd még a Parlament 2007. június 21-i állásfoglalását az andalúziai, valenciai és madridi régiókban a Petíciós Bizottság nevében tett tényfeltáró látogatás eredményeiről (HL C 146. E, 2008.6.12., 340. o.).
Lásd a fent említett 2007. június 21-i állásfoglalást és a 2005. december 13-i állásfoglalást a LRAU-ként (Ley Reguladora de la Actividad Urbanística – a fejlesztési tevékenységekről szóló törvény) ismertté vált valenciai városrendezési törvénnyel való állítólagos visszaélésről, és annak európai állampolgárokra gyakorolt hatásáról (609/2003., 732/2003., 985/2002., 111272002. és más számú petíciók) (HL C 286. E, 2006.11.23., 225. o.).
Az Európai Parlament és a Tanács 2004. március 31-i 2004/18/EK irányelve az építési beruházásra, az árubeszerzésre és a szolgáltatásnyújtásra irányuló közbeszerzési szerződések odaítélési eljárásainak összehangolásáról (HL L 134., 2004.4.30., 114. o.).
Az Európai Parlament és a Tanács 2000. október 23-i 2000/60/EK irányelve a vízpolitika terén a közösségi fellépés kereteinek meghatározásáról (HL L 327., 2000.12.22., 1. o.).
Az Európai Parlament és a Tanács 2001. június 27-i 2001/42/EK irányelve bizonyos tervek és programok környezetre gyakorolt hatásainak vizsgálatáról (HL L 197., 2001.7.21., 30. o.)
A Tanács 1992. május 21-i 92/43/EGK irányelve a természetes élőhelyek, valamint a vadon élő állatok és növények védelméről (HL L 206., 1992.7.22., 7. o.).
A Tanács 1979. április 2-i 79/409/EGK irányelve a vadon élő madarak védelméről (HL L 103., 1979.4.25., 1. o.).
Felhívjuk a figyelmet a Bank of Spain, a Greenpeace és a Transparency International közelmúltbeli jelentéseire.
A pénzügyi rendszereknek a pénzmosás, valamint terrorizmus finanszírozása céljára való felhasználásának megelőzéséről szóló, 2005. október 26-i 2005/60/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL L 309., 2005.11.25., 15. o.); A Bizottság 2006/70/EK irányelve (2006. augusztus 1.) a politikai közszereplők fogalmát, valamint az egyszerűsített ügyfél-átvilágítási eljárások és az alkalmi vagy nagyon korlátozott alapon folytatott pénzügyi tevékenység alapján nyújtott mentesség technikai követelményeit illetően a 2005/60/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvre vonatkozó végrehajtási intézkedések megállapításáról (HL L 214, 2006.8.4., 29.o.).
A Tanács 1985. június 27-i 85/337/EGK irányelve az egyes köz- és magánprojektek környezetre gyakorolt hatásainak vizsgálatáról (HL L 175., 1985.7.5., 40. o.).
Az Európai Parlament és a Tanács 2001. június 27-i 2001/42/EK irányelve a bizonyos tervek és programok környezetre gyakorolt hatásainak vizsgálatáról (HL L 197., 2001.7.21., 30. o.).
A Tanács 2006. július 11-i 1083/2006/EK rendelete az Európai Regionális Fejlesztési Alapra, az Európai Szociális Alapra és a Kohéziós Alapra vonatkozó általános rendelkezések megállapításáról (HL L 210., 2006.7.31., 25. o.).
Az Európai Parlament és a Tanács 2005/29/EK irányelve (2005. május 11.) a belső piacon az üzleti vállalkozások fogyasztókkal szemben folytatott tisztességtelen kereskedelmi gyakorlatairól (HL L 149., 2005.6.11., 22. o.).
Az Európai Parlament számára megfontolásra benyújtott jelentéstervezetre annak biztosítása érdekében van szükség, hogy sok ezer európai polgár Szerződésben foglalt jogait tiszteletben tartsák. A Petíciós Bizottság nem tétlenkedett, hiszen ezen jogalkotási ciklus alatt három tényfeltáró látogatást is tett Spanyolországban. E témában a Parlament két olyan állásfoglalást fogadott el, amelyek támogatják a bizottság megállapításait, az egyiket 2005-ben, majd még egyet 2007 júniusában.(1) A Parlament akkor szavazással kialakított álláspontját ezen jelentéstervezet N. preambulumbekezdése tartalmazza. Ha a felelős hatóságok nemzeti vagy helyi szinten tettek volna valami kézzelfoghatót azért, hogy reagáljanak a Parlament által korábban megfogalmazott aggodalmakra, akkor kétségek merülnének fel az állásfoglalás szükségességét illetően. A hatóságok nem tettek semmi kézzelfoghatót, ezért az állásfoglalásra szükség van.
Mégis sok ezer európai polgár esik továbbra is a kiterjedt urbanizáció rendszerének áldozatául, amely – a Petíciós Bizottság meglátása szerint – több esetben lábbal tiporja az ingatlantulajdonosok törvényes jogait, és amely ugyanakkor tönkreteszi a sérülékeny ökorendszereket és a Földközi-tenger partvidéki környezetét a spanyol part menti területek és hátországok számos részén. A petíciók benyújtói több alkalommal kérték ügyük vizsgálatát a Petíciós Bizottság szép számú résztvevővel tartott ülésein, és a hatóságok, nevezetesen a valenciai autonóm területek hatóságai és kisebb mértékben az andalúziai hatóságok tevékenységeik védelmében kihasználták a számukra kínált lehetőségeket. Eközben az Európai Bizottság Spanyolország ellen jogsértési eljárást indított, amely közvetlenül kapcsolódik a Valenciában folytatott városfejlesztéshez és a közbeszerzési irányelvek alkalmazásához, valamint vizsgálatot folytat az uniós törvények környezettel és vízzel kapcsolatos ügyekben történő alkalmazásának állítólagos elmulasztásáról. Kulcsfontosságú kérdés, hogy vajon a felelős hatóságok támogató vízügyi jelentéseivel nem rendelkező nagy városfejlesztési tervek halmozódó hatása lehetetlenné tenné-e a vízügyi keretirányelv alkalmazását azáltal, hogy a vizet emberi fogyasztásra és mezőgazdasági használatra alkalmatlanná nyilvánítják.
Sok európai polgár azon előnyök miatt választotta Spanyolországot lakhelyéül, amelyeket az ország és azt ott élő emberek nyújtani tudnak, így tehát élt azon jogaival, amelyeket a Szerződések valamennyi európai polgár számára biztosítanak. Mégis az ezen jelentésben tárgyalt problémák magukat a spanyol embereket is érintik, akik e témában benyújtott petícióikat tekintve legalább olyan számosak. Ezért elfogadhatatlan, hogy bizonyos politikai hatóságok és pártvezetők azt állítják, hogy kizárólag külföldiek vetik fel ezeket a problémákat, akik természetesen nem értik a spanyol törvényeket, vagy kijelentik, hogy a sértetteknek csak a legközelebbi bírósághoz kell fordulniuk problémájuk tisztázása és megoldása érdekében. A petíciók benyújtói közül többen tettek ilyen lépéseket, de eredmény nélkül, míg másoknak erre nem volt elég pénzük. Többeket megzavarnak a helyi hatóságok és ügyvédek egymásnak ellentmondó tanácsai, akikhez ugyan tanácsért fordultak, de akik mégis kevés segítséget nyújtottak. (Nem is beszélve arról a jó néhány esetről, amikor az önkormányzati hatóságok és az ügyvédek jelentették a probléma lényegi részét.) A petíciókat benyújtók többségét és számos gyakorló jogászt döbbent meg a jogbiztonság hiánya és a zűrzavar, amelyet a városfejlesztéshez és annak összefüggéseihez kapcsolódó pontatlan és túl bonyolult jogi szabályozás, valamint a még bonyolultabb végrehajtási rendelkezések okoznak. A nemrégiben újfent hatályba léptetett 1988-as partvédelmi törvény egy adalék ehhez a kérdéshez. A Petíciós Bizottság felismeri, hogy a városfejlesztés a spanyol autonóm területek és az önkormányzatok hatáskörébe tartozik. Elismeri, hogy a nemzeti hatóságok is illetékesek az olyan ügyekben, amelyek a földtörvény általános kereteit és olyan környezetvédelmi kérdéseket érintenek, mint a vízellátás és a besorolt fajok védelme. A bizottság nem értelmezi tévesen a nemzeti jogszabályok hatáskörét és alkalmazhatóságát, és nem vezeti félre a petíciók egyik benyújtóját sem ezekben a kérdésekben. Valójában számos alkalommal meghallgattuk Sindic de Greuges, regionális ombudsman véleményét. Azonban az ezen területeken alkalmazott törvényeknek összhangban kell állniuk az EU- Szerződésekkel és az EU jogalkotási anyagaival, valamint a nemzeti kormány feladata, hogy erről gondoskodjon. A Petíciós Bizottság az EK-Szerződés 194. cikke szerint benyújtott petíciókra épülő jogi alap szerint járt el.(2) A bizottság azért cselekszik, mert az európai polgárokat a Szerződések értelmében jogok illetik meg, valamint tiszteletben tartja a szubszidiaritás elvét. Azért lép fel, mert az európai polgárok a Petíciós Bizottsághoz fordultak, hogy segítséget nyújtson egyéni és közös, de személyes tragédiáik megoldásában, és az Európai Parlament közvetlenül megválasztott képviselői is védelmükbe veszik választópolgáraik jogait. Azért is fellép, mert úgy véli, hogy valamennyi tagállam politikai, jogi és morális kötelessége a Szerződésekben, többek között a három főbb uniós intézmény elnökei által aláírt alapjogi chartában foglalt alapelvek szerint működni. Az európai polgárok azt várják el politikusaiktól, hogy tiszteletben tartsák azt, amire vállalkoztak, és hogy ne hátráljanak meg a felelősség elől.
Nyilvánvaló, hogy a világgazdasági válság és annak következményei súlyosan érintették a spanyol építőipart, és hogy ez a munkaerő számára tragikus, de az építőipar már a 2008. őszi eseményeket megelőzően is megpróbáltatások előtt állt. Spanyolországot katasztrofális recesszióba juttatta az ingatlanfejlesztők és területfejlesztők ésszerűtlen és pénzsóvár nagyravágyására épülő kiterjedt urbanizáció és a part menti övezet lerombolása – jelenleg egy és fél millió új ingatlan vár gazdára és még mennyi új golfpálya! –, amely jelentős pénzügyi többletet jelent az ipar számára és komoly túlépítkezéshez vezet. A régió spanyol hatóságai továbbra is visszautasítóan viselkednek, miközben a sértettek száma eléri a több ezret. Számos esetben legfeljebb önelégült magatartást tanúsítottak az egyéni tulajdonjogokkal kapcsolatban, legrosszabb esetben pedig határozottan elutasítóan viselkedtek.
A táj megrongálása már megtörtént, mint ahogyan azt számos hiteles jelentés is bizonyítja(3), miközben az elsőrendű fontosságú városfejlesztési tervek továbbra is érvényben vannak, miképpen sok esetben Damoklész kardja is ott lebeg számos vidéki és part menti közösség fölött. Az állásfoglalás éppen ezért kéri a helyi hatóságokat arra, hogy függesszék fel és vizsgálják felül valamennyi érvényben lévő tervüket, és hogy csak abban az esetben lépjenek előre, ha a fenntarthatóság elve bizonyítottá válik a helyi közösségek döntéseikbe történő bevonásával, és ha gondoskodnak a környezetvédelmi biztosítékokról. Az ingatlanhoz való törvényes jogot fenn kell tartani.
Az első, 2004-ben tett spanyolországi tényfeltáró látogatásról készült jelentés részletekbe menően leírta, hogy mi történik, és hogy ez milyen következményekkel jár. A második látogatás alkalmával bizonyos politikusok és fejlesztők, akik közös támogatásukat hangsúlyozandó ültek egymás mellett ugyanabban az ülésteremben, egészen odáig merészkedtek, hogy azt állították, hogy ez a helyzet a Petíciós Bizottság hibájából alakult ki, amely felelősséggel tartozik a valenciai régióba történő beruházás elmaradásáért, és ezen véleményüket közvetlenül a bizottsági küldöttség tagjainak címezték. A Valenciába 2007 során tett harmadik látogatás alkalmával az arrogancia tetőfokára hágott és a küldöttség tagjainak azt mondták, hogy a beérkezett petíciók a bizottság közös fantáziájának a szüleményei. Január folyamán őszinte beszélgetést volt alkalmam folytatni az illetékes valenciai miniszterrel, bár ez nemzeti szinten megvalósíthatatlannak bizonyult.
Talán nem véletlen, hogy a bizottság folyamatban lévő tényfeltárásaival egy időben a spanyol igazságügyi és végrehajtó hatóságok is vizsgálatokat folytattak. Mint ismeretes ennek eredményeképpen jött létre az a lista, amely majdhogynem véget nem érően sorolja fel azokat a helyi politikusokat és köztisztviselőket Spanyolországban, akiket a legutóbbi időkben létrejött kiterjedt urbanizációs megállapodásokhoz kapcsolódó korrupciós vádakkal tartóztattak le. Ma már jól ismert tény, hogy az elmúlt évtizedben több cementet és betont használtak spanyolországi lakások építéséhez, mint Franciaországban, Németországban és az Egyesült Királyságban együttvéve.
Ez a tragédia természetesen elrejtette több olyan személy érvényes megállapítását, akik kritikusak a bizottság tényfeltárási munkájával kapcsolatban. E szerint természetesen nem minden helyi hatóság korrupt, és nem mindegyik esett bele a könnyű pénzszerzés csapdájába. Többük felelősen járt el, a legtöbb polgármester kizárólag saját közösségének érdekeit viselte a szívén. Viszont az szomorú, hogy ők maguk is a kiterjedt urbanizáció áldozataivá váltak. Az építőipar számos szereplője, akikkel az előadó megbeszéléseket folytatott, vált szintén a legnagyobb szereplők gazdagság és politikai hatalom utáni száguldásának áldozatává. Azután, hogy megvalósul a rend és létrejönnek a szabályozási mechanizmusok, valamint ezeket tiszteletben is tartják, azon egészen kicsi építőipari vállalkozások jelennek majd meg és élesztik újjá az ipart, amelyek fenntartható módon, a helyi követelményeknek megfelelően és szerény, de környezetvédelmi szempontoknak megfelelő célkitűzések mellett tevékenykednek. A Petíciós Bizottság több száz egyedi esettanulmánnyal rendelkezik olyan dokumentumokba foglalva, amelyeket a petíciók benyújtói terjesztettek be. Amint az a jelentés mellékletében látszik ezek a legkülönbözőbb konkrét helyzeteket mutatják be. A legtöbb petíciót egy bizonyos közösség lakóinak nevében nyújtották be különböző személyek. Más petíciók nagyobb támogatást élveznek, némelyiket rendkívül kiszolgáltatott idős emberek nyújtották be, akik attól tartanak, hogy a gátlástalan és lelketlen helyi ügynökök elnyelik nyugdíjasotthonba fektetett megtakarításaikat. A Petíciós Bizottság megpróbálta kategorizálni ezeket a petíciókat annak érdekében, hogy azonosíthatóbbá tegye az európai polgárok előtt álló problémákat azok számára, akiknek lehetőségük nyílik a probléma rendezésére, legyen az a megoldás jogi vagy politikai. Az állásfoglalásban a bizottság javaslatot tett bizonyos utakra, amelyek feltárásával biztosítható lenne, hogy az európai polgárokat megfelelő mértékben kárpótolják veszteségeikért, amelyek a földterület jogtalan kisajátítóinak tevékenysége nyomán keletkeztek. A bizottság sürgette a megelőző intézkedések megtételét. Az elővigyázatosság elvének kell vezérelnie valamennyi program környezetvédelmi hatásvizsgálatát.
Mindenekelőtt a jogbiztonságot és a törvényes ingatlantulajdonosok jogainak tiszteletben tartását követeli meg. Helyre kell állítani a spanyol igazságügyi rendszerbe vetett bizalmat, különösen a valenciai ügyvédi kamara jeles tagjai által tett kijelentések fényében, akik világosan megfogalmazták, hogy a kiterjedt urbanizáció áldozatai számára nem áll rendelkezésre jogorvoslat. Ez az állampolgárok és az önkormányzatok érdeke is. A bizottság a pontosabb információk hozzáférhetővé tételét kéri, és azt, hogy tegyenek átláthatóbbá valamennyi fejlesztést, és tegyék világosabbá annak következményeit az ingatlantulajdonosok számára. A felmerülő vádaknak megindokolhatóknak és ésszerűeknek kell lenniük, nem pedig önkényeseknek, ahogyan ez sok esetben történik. Az Emberi Jogok Európai Bíróságának joggyakorlatával összhangban senkit sem lehet megfosztani földjétől vagy otthonától megfelelő eljárás és ellentételezés nélkül, ezt valamennyi tagállamnak kötelezően tiszteletben kell tartania az Európai Unióról szóló szerződés 6. cikkének (2) bekezdése értelmében.
A bizottság kéri az illetékes spanyol hatóságokat, hogy újfent vizsgálják meg és végül – szükség esetén – dolgozzák át a jogszabályokat oly módon, hogy az ingatlantulajdonosok számára a Szerződésben biztosított jogok garantálhatók legyenek, és hogy állítsanak le minden olyan fejlesztést, amely nem tartja tiszteletben vagy nem alkalmazza az uniós jogot.(4) Fel kell függeszteni és felül kell vizsgálni azokat az új urbanizációs terveket, amelyek nem tartják tiszteletben a környezeti fenntarthatóság és a társadalmi felelősség elveit, valamint a törvényes ingatlantulajdonosok jogait. Számos petíció tárgyát képezte már az urbanizációs ügynök szerepe és azon feltételek, amelyek mellett részükre a helyi hatóságok pályázatokat írtak ki, és ezek jelenleg is jogsértési eljárások tárgyai az Európai Közösségek Bírósága előtt. Ezért az előadó ehhez nem fűz több kommentárt, csak annyit, hogy a bizottság, ahogyan a petíciók benyújtói közül sokan, teljes mértékben támogatja az Európai Bizottságot tevékenységében.
A bizottság megérti és támogatja a spanyol hatóságokat abbéli kísérletükben, hogy megőrizzék, és amennyiben lehetséges, helyreállítsák a part menti környezetet. Azt viszont nem érti, hogy jelen helyzetben miért állították vissza az 1988-as partvédelmi törvényt, amikor az harminc éve gyakorlatilag nem volt hatályban, és amikor oly sok pusztítás történt. Miért alkalmazzák a törvényt ellentmondásosan és oly önkényesen, amikor a hagyományos part menti lakásokat lerombolják, de az újonnan épülő modern lakásokat tolerálják? Miért engedélyezték az elmúlt harminc évben az ilyen ingatlanok megvásárlását tiszteletben tartva valamennyi felmerülő jogi követelményt, ha ma ezek a személyek összeütközésbe kerülnek azzal a törvénnyel, amely visszamenőleges hatállyal bír, és megfosztja őket a törvényes tulajdonláshoz kapcsolódó jogaiktól? Ésszerű azon spekulánsok és ingatlanfejlesztők megbüntetése, akik számára rendelkezésre álltak mindazok a jogi források, amelyek őket tájékozottabbá tették. Az azonban nem ésszerű, hogy azok a személyek, akik jóhiszeműen, a velük szemben támasztott követelések tiszteletben tartása mellett vásárolták meg ingatlanjukat, elveszítsék otthonukhoz való jogaikat, ahogyan ez nem lenne ésszerű családjaik és leszármazottaik esetében sem.
Az Európai Bizottság jogsértési eljárást alkalmazhat annak biztosítására, hogy a tagállam teljesítse a Szerződések vagy az uniós irányelvek feltételei szerinti kötelezettségeit. Az Európai Parlament ilyen fegyver hiányában ésszerűen indokolható esetekben – amennyiben úgy határoz. – költségvetési hatóságként járhat el hasonló célok elérése érdekében. Jelen helyzetben legyen elegendő annyit mondani, hogy számos olyan eset van, amikor a kiterjedt urbanizáció az újabb infrastruktúrák uniós finanszírozásának elemeit építette bele a program egészébe, ami lehetővé teszi a Parlament és a Költségvetési Ellenőrző Bizottság számára, hogy az előrehaladás elmaradásával közelebbről is megvizsgálja ezeket az eseteket annak érdekében, hogy rendezze az Európai Parlamentnek petíciókat benyújtók ügyeit. Előadóként természetesen nagyon remélem, hogy erre nem lesz szükség.
Az első Spanyolországban tett tényfeltáró látogatásról készült jelentés, 2004. július, PE 346.773.
Janelly Fourtounak az Európai Parlamenthez benyújtott, a második tényfeltáró látogatás részleteit tartalmazó jelentése, 2005. június, A6-0382/2005. A Spanyolországban tett harmadik tényfeltáró látogatásról készült jelentés, 2007. április, PE 386 549.
Az Európai Parlament 2008. június 21-én elfogadott állásfoglalása, B6-0251/2007.
Lásd nevezetesen: La Gestión Urbanística en el Derecho de la Unión Europea, del Estado Espanol y de la Communidad Valenciana, Pr. José Antonio Tardio Pato, Thomson - Editorial Aranzadi, 2007.
Greenpeace–Spanyolország: Destrucción a Toda Costa.
Ministerio de Medio Ambiente & Observatorio de la Sostenibilidad en Espana: Cambios de ocupación del suelo en Espana; Implicaciones para la sostenibilidad. 2006.
A spanyol alkotmány 33. cikkét idézi az állásfoglalás. Rendelkezéseit az alkotmánybíróság azonban még nem határozta meg világosan a tekintetben, hogy azok miként alkalmazhatók a kiterjedt urbanizációs projektek esetében.
Tárgy: Levél formájában megfogalmazott vélemény a Spanyolországban zajló kiterjedt urbanizáció által az európai polgárok egyéni jogaira, a környezetre és az EU jogának alkalmazására gyakorolt hatásról szóló jelentéstervezetről, a beérkezett petíciók alapján (00/00. és 00/00. számú petíció) (2008/2248(INI))
Tisztelt Libicki Úr!
A Jogi Bizottságnak az alábbi megjegyzései vannak a fent említett jelentéstervezet bizonyos, szigorú értelemben vett jogi aspektusaira vonatkozóan.
A Petíciós Bizottság előadója által megszerkesztett jelentéstervezet tartalmaz néhány félreértést a nemzeti jog hatályával és alkalmazhatóságával kapcsolatosan, amelyek félrevezethetik az olvasót abból a szempontból, hogy túlbecsülik az Európai Unió szerepét olyan ügyekben, amelyekben egy tagállam vagy nemzeti hatóságok állítólag az emberi jogok és alapvető szabadságok védelméről szóló európai egyezmény és az Európai Unió Alapjogi Chartája által biztosított alapvető jogokat megsértve cselekedtek.
Annak érdekében, hogy egy közösségi intézmény (a Bizottság, a Bíróság) ilyen körülmények között felléphessen egy tagállammal szemben, az alapvető jog megsértésének visszavezethetőnek kell lennie a közösségi hatáskör gyakorlására. Annak puszta ténye, hogy néhány ember – akik feltételezhetően sérelmet szenvedtek az emberi jogok és alapvető szabadságok védelméről szóló európai egyezményben és az Európai Unió Alapjogi Chartájában rögzített alapvető jogok állítólagos megsértése eredményeként – a szabad mozgással és a letelepedés szabadságával kapcsolatos közösségi jogait gyakorolta, nem elegendő ahhoz, hogy az ügyet a Közösség jogalkotói hatáskörébe utalják. A tulajdonhoz való jog állítólagos megsértését illetően (az emberi jogok és alapvető szabadságok védelméről szóló európai egyezmény első kiegészítő jegyzőkönyvének 1. cikke) a jelentéstervezet elmulaszt bármilyen kapcsolatot kimutatni a közösségi joggal.
Ezenkívül a jelentéstervezet I. preambulumbekezdésében szereplő állítás, miszerint egy, a Közösség hatáskörével kapcsolatos ügy tekintettel az EK-Szerződés 295. cikkére (a C-119/75. sz. Terrapin kontra Terranova ügy [1976] EBHT 1039) megmutatja, hogy a tulajdoni rend tekintetében a tagállamok hatáskörét „mindig a közösségi jog alapvető elveivel összefüggésben kell alkalmazni, amilyen például az áruk, a személyek, a szolgáltatások és a tőke szabad mozgása”, a 295. cikkel kapcsolatos ítélkezési gyakorlat alapvető félreértéséről tanúskodik. Erről az ítélkezési gyakorlatról van szó azokban az esetekben, amikor a Közösségnek a közösségi hatáskör gyakorlása során (az áruk szabad mozgásáról stb.) az a szándéka, hogy valamilyen módon befolyással legyen, illetve korlátozza vagy ellenőrizze a tulajdonjog gyakorlását, ahogy azt az emberi jogok és alapvető szabadságok védelméről szóló európai egyezmény első kiegészítő jegyzőkönyvének 1. cikke engedélyezi. Sőt a Bíróság következetesen fenntartotta, hogy miközben a tulajdonjog részét képezi a közösségi jog általános elveinek, az nem abszolút jog, és azt társadalmi funkciójával összefüggésben kell szemlélni, és következésképpen e jog gyakorlása korlátozható, amennyiben e korlátozások ténylegesen megfelelnek a Közösség által követett általános érdekű célkitűzéseknek, és nem képeznek aránytalan vagy nem elfogadható beavatkozást, amely csorbítja a garantált jogok érdemi tartalmát (a C-491/01. sz. British American Tobacco (Investments) és Imperial Tobacco ügy, [2002] EBHT I-11453).
A Bíróság kellően megvilágította a helyzetet, például a C-328/04. sz. Vajnai-ügyben 2005. október 6-án hozott végzésben, és az ingatlantulajdon kisajátításával kapcsolatos korábbi ügy ítéletében (C-309/96. sz. ügy Annibaldi kontra Sindaco del Comune di Guidonia és Presidente Regione Lazio [1997] ECR I-7493, 22–25. pontokban): amennyiben a nemzeti rendelkezések a közösségi jog alkalmazási körén kívül esnek, a Közösségnek nincs joghatósága értékelni e rendelkezések összeegyeztethetőségét az alapvető jogokkal, amelyek tiszteletben tartását a Bíróság biztosítja. Mindenesetre, egy ingatlantulajdon megvásárlása Spanyolországban a nemzeti jogszabályokkal összhangban történik és e jogszabályok bárminemű állítólagos megsértését az illetékes spanyol igazságügyi hatóságoknak kell megoldaniuk (lásd a C-182/83 sz. ügyet Fearon kontra Irish Land Commission [1984] ECR 3677). Csak utolsó megoldásként, az összes nemzeti jogorvoslati lehetőség kimerítése után lehet az ügyet az Emberi Jogok Európai Bíróságára vinni.
Bárhogyan is nézzük, egy ingatlantulajdon kisajátítása során a spanyol hatóságok a spanyol alkotmány és az alkotmány vonatkozó rendelkezéseinek értelmében hozott jogszabályok alapján járnak el. Annak a ténynek, hogy a szóban forgó intézkedések által érintett emberek néhánya EU-állampolgár, akik a Szerződésen biztosított szabadságok egyikét gyakorolták, nincs jelentősége ebben az ügyben. A jogorvoslat-keresés megfelelő eszközét a spanyol bíróságok biztosítják, és a legvégén, az összes belső jogorvoslati eszköz kimerítése után pedig a strasbourgi Emberi Jogok Bírósága.
Végezetül a jelentéstervezet azokra az eljárásokra hivatkozik, amelyeket a Bizottság indított Spanyolország ellen a közbeszerzésről szóló irányelv állítólagos megsértése miatt. Kétségek vannak azonban azt illetően, hogy elégséges okozati összefüggés van-e az említett irányelv állítólagos nem megfelelő végrehajtása, és a petíció benyújtói által állítólag elszenvedett kár között.
Következésképpen a Jogi Bizottság az ügyet megvizsgáló 2009. február 12-i ülésén 13 támogató szavazattal(1) és tartózkodás nélkül, azt javasolja az Ön bizottságának mint illetékes bizottságnak, hogy a javaslatait figyelembe véve vizsgálja meg a fent említett javaslatot.
Az alábbi tagok voltak jelen: Alin Lucian Antochi (ügyvezető elnök), Lidia Joanna Geringer de Oedenberg (alelnök), Francesco Enrico Speroni (alelnök), Monica Frassoni (előadó), Sharon Bowles, Brian Crowley, Jean-Paul Gauzčs, Klaus-Heiner Lehne, Alain Lipietz, Manuel Medina Ortega, Georgios Papastamkos, Aloyzas Sakalas, Jaroslav Zvěřina.

matches: Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság


text:
A VOLVO ÉPÍTŐGÉPEK HUNGÁRIA KFT. NYILVÁNOS ADATVÉDELMI SZABÁLYZATA. Hatályos: július 15-től - PDF
A VOLVO ÉPÍTŐGÉPEK HUNGÁRIA KFT. NYILVÁNOS ADATVÉDELMI SZABÁLYZATA. Hatályos: július 15-től
Download "A VOLVO ÉPÍTŐGÉPEK HUNGÁRIA KFT. NYILVÁNOS ADATVÉDELMI SZABÁLYZATA. Hatályos: 2013. július 15-től"
1 A VOLVO ÉPÍTŐGÉPEK HUNGÁRIA KFT. NYILVÁNOS ADATVÉDELMI SZABÁLYZATA Hatályos: július 15-től
2 1. TARTALOM 1. TARTALOM oldal 2. SZERVEZETI ADATOK oldal oldal 3. ADATVÉDELMI SZABÁLYZAT CÉLJA 4. FOGALOM MEGHATÁROZÁS oldal 5. AZ ADATKEZELÉS ALAPELVEI oldal 6. AZ ADATKEZELÉS FORMÁI oldal 7. JOGOK oldal 8. EGYÉB RENDELKEZÉSEK oldal 2
3 2. SZERVEZETI ADATOK A jelen szabályzat ( Szabályzat ) az alábbi társaság vonatkozásában kezelt adatokra terjed ki: Név: VOLVO Építőgépek Hungária Kft. ( VOLVO ) Székhely: 1141 Budapest, Nótárius u Cégjegyzékszám: Adószám: ADATVÉDELMI SZABÁLYZAT CÉLJA A jelen adatvédelmi szabályzat célja, hogy a VOLVO a székhelyének vagyonvédelme során keletkező személyes adatokat a vonatkozó jogszabályokban által támasztott követelményeknek megfelelően kezelje, illetve az érintett személyek jogait biztosítsa. A Szabályzat az információs önrendelkezési jogról és az információszabadságról évi CXII. törvény ( Infotv. ), a munka törvénykönyvéről szóló évi I. törvény ( Mt. ), a személy- és vagyonvédelmi, valamint a magánnyomozói tevékenység szabályairól szóló évi CXXXIII. törvény ( Szvmt. ) rendelkezéseinek, illetve az adatvédelmi biztos és a Nemzeti Adatvédelmi és Információszabadság Hatóság ajánlásainak figyelembevételével készült. 4. FOGALOM MEGHATÁROZÁS A Szabályzat értelmezése során az itt felsorolt fogalmak az alábbiakat jelentik: érintett: bármely meghatározott, személyes adat alapján azonosított vagy közvetlenül vagy közvetve azonosítható természetes személy; személyes adat: az érintettel kapcsolatba hozható adat - különösen az érintett neve, azonosító jele, valamint egy vagy több fizikai, fiziológiai, mentális, gazdasági, kulturális vagy szociális azonosságára jellemző ismeret -, valamint az adatból levonható, az érintettre vonatkozó következtetés; hozzájárulás: az érintett akaratának önkéntes és határozott kinyilvánítása, amely megfelelő tájékoztatáson alapul, és amellyel félreérthetetlen beleegyezését adja a rá vonatkozó személyes adatok - teljes körű vagy egyes műveletekre kiterjedő - kezeléséhez; tiltakozás: az érintett nyilatkozata, amellyel személyes adatainak kezelését kifogásolja, és az adatkezelés megszüntetését, illetve a kezelt adatok törlését kéri; adatkezelő: az a természetes vagy jogi személy, illetve jogi személyiséggel nem rendelkező szervezet, aki vagy amely önállóan vagy másokkal együtt az adatok kezelésének célját meghatározza, az adatkezelésre (beleértve a felhasznált eszközt) vonatkozó döntéseket meghozza és végrehajtja, vagy az általa megbízott adatfeldolgozóval végrehajtatja; adatkezelés: az alkalmazott eljárástól függetlenül az adatokon végzett bármely művelet vagy a műveletek összessége, így különösen gyűjtése, felvétele, rögzítése, rendszerezése, tárolása, megváltoztatása, felhasználása, lekérdezése, továbbítása, nyilvánosságra hozatala, összehangolása vagy összekapcsolása, zárolása, törlése és megsemmisítése, valamint az adatok további felhasználásának megakadályozása, 3
4 fénykép-, hang- vagy képfelvétel készítése, valamint a személy azonosítására alkalmas fizikai jellemzők (pl. ujj- vagy tenyérnyomat, DNS-minta, íriszkép) rögzítése; adattovábbítás: az adat meghatározott harmadik személy számára történő hozzáférhetővé tétele; nyilvánosságra hozatal: az adat bárki számára történő hozzáférhetővé tétele; adattörlés: az adatok felismerhetetlenné tétele oly módon, hogy a helyreállításuk többé nem lehetséges; adatmegjelölés: az adat azonosító jelzéssel ellátása annak megkülönböztetése céljából; adatzárolás: az adat azonosító jelzéssel ellátása további kezelésének végleges vagy meghatározott időre történő korlátozása céljából; adatmegsemmisítés: az adatokat tartalmazó adathordozó teljes fizikai megsemmisítése; adatfeldolgozás: az adatkezelési műveletekhez kapcsolódó technikai feladatok elvégzése, függetlenül a műveletek végrehajtásához alkalmazott módszertől és eszköztől, valamint az alkalmazás helyétől, feltéve hogy a technikai feladatot az adatokon végzik; adatfeldolgozó: az a természetes vagy jogi személy, illetve jogi személyiséggel nem rendelkező szervezet, aki vagy amely az adatkezelővel kötött szerződése alapján - beleértve a jogszabály rendelkezése alapján történő szerződéskötést is - adatok feldolgozását végzi; adatállomány: az egy nyilvántartásban kezelt adatok összessége; harmadik személy: olyan természetes vagy jogi személy, illetve jogi személyiséggel nem rendelkező szervezet, aki vagy amely nem azonos az érintettel, az adatkezelővel vagy az adatfeldolgozóval; tervrajz: a Volvo székhelyének alaprajza, mely a Szabályzat 1. számú mellékletét képzi, és melyen feltüntetésre kerül az udvaron elhelyezett kamera, illetve annak látószöge; távfelügyeleti szolgáltató: DIR-CON Kft. (1107 Budapest, Mázsa u.9., Cg: ); távfelügyelet: a kamera által továbbított kép vagyonvédelmi célú nyomonkövetése az Szmtv a alapján; munkaidő: hétköznaponként 07:00 és 17:00 óra közötti időszak cégvezető: a VOLVO-nál mindenkor kinevezett cégvezetők 5. AZ ADATKEZELÉS ALAPELVEI A VOLVO személyes adatot csak a jelen Szabályzatban meghatározott célból és módon, a Szabályzatban meghatározott jogok gyakorlása és kötelezettség teljesítése érdekében kezel, az adatkezelésnek pedig minden szakaszában meg kell felelnie e célnak. A VOLVO Csak olyan személyes adatot kezel, amely a Szabályzat szerinti adatkezelési cél megvalósulásához elengedhetetlen, a cél elérésére alkalmas, csak a cél megvalósulásához szükséges mértékben és ideig. A személyes adatot - az érintett hozzájárulásával - különösen akkor lehet kezelni, ha ez az érintett létfontosságú érdekeinek védelméhez, az érintett és az adatkezelő között létrejött szerződés teljesítéséhez, az adatkezelő vagy harmadik személy jogos érdekének érvényesítéséhez szükséges. 4
5 Egy ember arca, képmása, valamint a földrajzi elhelyezkedésére utaló adata személyes adatnak, a képfelvétel készítése, továbbá a földrajzi helyzetnek a rögzítése, valamint az adatokon elvégzett bármely művelet pedig adatkezelésnek minősül, amihez az érintett hozzájárulása szükséges. Személyes adat akkor kezelhető, ha ahhoz az érintett írásban, szóban, vagy ráutaló magatartással hozzájárul. A hozzájárulás az érintett kívánságának önkéntes és határozott kinyilvánítása, amely megfelelő tájékoztatáson alapul, és amellyel félreérthetetlen beleegyezését adja a rá vonatkozó személyes adatok - teljes körű vagy egyes műveletekre kiterjedő kezeléséhez. Az érintettel az adat felvétele előtt közölni kell, hogy az adatszolgáltatás önkéntes. Az érintettet - egyértelműen és részletesen - tájékoztatni kell az adatai kezelésével kapcsolatos minden tényről, így különösen az adatkezelés céljáról és jogalapjáról, az adatkezelésre és az adatfeldolgozásra jogosult személyéről, az adatkezelés időtartamáról, illetve arról, hogy kik ismerhetik meg az adatokat. A tájékoztatásnak ki kell terjednie az érintett adatkezeléssel kapcsolatos jogaira és jogorvoslati lehetőségeire is. A tájékoztatás megtörténhet az adatkezelés tényének, az érintettek körének, az adatgyűjtés céljának, az adatkezelés időtartamának és az adatok megismerhetőségének mindenki számára hozzáférhető módon történő nyilvánosságra hozatalával, ha az egyénre szóló tájékoztatás lehetetlen vagy aránytalan költséggel járna. Az érintett a hozzájárulását az adatkezelővel írásban kötött szerződés keretében is megadhatja a szerződésben foglaltak teljesítése céljából. Ebben az esetben a szerződésnek tartalmaznia kell minden olyan információt, amelyet a személyes adatok kezelése szempontjából - e törvény alapján - az érintettnek ismernie kell, így különösen a kezelendő adatok meghatározását, az adatkezelés időtartamát, a felhasználás célját, az adatok továbbítását, adatfeldolgozó igénybevételét. A szerződésnek félreérthetetlen módon tartalmaznia kell, hogy az érintett aláírásával hozzájárul adatainak a szerződésben meghatározottak szerinti kezeléséhez. A hozzájárulás ráutaló magatartással is megadható. Ráutaló magatartás különösen, ha az ott tartózkodó természetes személy a magánterület közönség számára nyilvános részén a Szabályzatban meghatározottaknak megfelelően elhelyezett ismertetés ellenére a területre bemegy. Személyes adat kizárólag meghatározott célból, jog gyakorlása és kötelezettség teljesítése érdekében kezelhető. Az adatkezelésnek minden szakaszában meg kell felelnie az adatkezelés céljának, az adatok felvételének és kezelésének tisztességesnek és törvényesnek kell lennie. Csak olyan személyes adat kezelhető, amely az adatkezelés céljának megvalósulásához elengedhetetlen, a cél elérésére alkalmas. A személyes adat csak a cél megvalósulásához szükséges mértékben és ideig kezelhető. A személyes adat az adatkezelés során mindaddig megőrzi e minőségét, amíg kapcsolata az érintettel helyreállítható. Az érintettel akkor helyreállítható a kapcsolat, ha az adatkezelő rendelkezik azokkal a technikai feltételekkel, amelyek a helyreállításhoz szükségesek. 5
6 Az adatkezelés során biztosítani kell az adatok pontosságát, teljességét és - ha az adatkezelés céljára tekintettel szükséges - naprakészségét, valamint azt, hogy az érintettet csak az adatkezelés céljához szükséges ideig lehessen azonosítani. Személyes adat akkor kezelhető, ha ahhoz az érintett hozzájárul, vagy azt törvény vagy - törvény felhatalmazása alapján, az abban meghatározott körben - helyi önkormányzat rendelete közérdeken alapuló célból elrendeli (a továbbiakban: kötelező adatkezelés). Személyes adat kezelhető akkor is, ha az érintett hozzájárulásának beszerzése lehetetlen vagy aránytalan költséggel járna, és a személyes adat kezelése az adatkezelőre vonatkozó jogi kötelezettség teljesítése céljából szükséges, vagy az adatkezelő vagy harmadik személy jogos érdekének érvényesítése céljából szükséges, és ezen érdek érvényesítése a személyes adatok védelméhez fűződő jog korlátozásával arányban áll. Ha az érintett cselekvőképtelensége folytán vagy más elháríthatatlan okból nem képes hozzájárulását megadni, akkor a saját vagy más személy létfontosságú érdekeinek védelméhez, valamint a személyek életét, testi épségét vagy javait fenyegető közvetlen veszély elhárításához vagy megelőzéséhez szükséges mértékben a hozzájárulás akadályainak fennállása alatt az érintett személyes adatai kezelhetőek. Ha a hozzájáruláson alapuló adatkezelés célja az adatkezelővel írásban kötött szerződés végrehajtása, a szerződésnek tartalmaznia kell minden olyan információt, amelyet a személyes adatok kezelése szempontjából az Infotv. alapján - az érintettnek ismernie kell, így különösen a kezelendő adatok meghatározását, az adatkezelés időtartamát, a felhasználás célját, az adatok továbbításának tényét, címzettjeit, adatfeldolgozó igénybevételének tényét. A szerződésnek félreérthetetlen módon tartalmaznia kell, hogy az érintett aláírásával hozzájárul adatainak a szerződésben meghatározottak szerinti kezeléséhez. Ha a személyes adat felvételére az érintett hozzájárulásával került sor, az adatkezelő a felvett adatokat törvény eltérő rendelkezésének hiányában a rá vonatkozó jogi kötelezettség teljesítése céljából, vagy az adatkezelő vagy harmadik személy jogos érdekének érvényesítése céljából, ha ezen érdek érvényesítése a személyes adatok védelméhez fűződő jog korlátozásával arányban áll további külön hozzájárulás nélkül, valamint az érintett hozzájárulásának visszavonását követően is kezelheti. Az érintett kérelmére, kezdeményezésére indult bírósági vagy hatósági eljárásban az eljárás lefolytatásához szükséges személyes adatok tekintetében, az érintett kérelmére indult más ügyben az általa megadott személyes adatok tekintetében az érintett hozzájárulását vélelmezni kell. Az érintett hozzájárulását megadottnak kell tekinteni az érintett közszereplése során általa közölt vagy nyilvánosságra hozatalra általa átadott személyes adatok tekintetében. Kétség esetén azt kell vélelmezni, hogy az érintett a hozzájárulását nem adta meg. 6. AZ ADATKEZELÉS FORMÁI A VOLVO a Szabályzat 2. pontjában foglalt célok elérése érdekében jelen pontban meghatározott módokon kezel adatokat. 6
7 A VOLVO a székhelyén kamerás megfigyelőrendszert használ, melyet kizárólag a magánterületén működtet. A VOLVO székhelyének kamerás megfigyelése az épületre elhelyezett, az udvar északnyugati kapuját, és a kaputól a műhely és a parkoló felé vezető utat (a tervrajzon F jelű kamera) rögzítő kamera útján történik. A kamera elhelyezéséről az északnyugati bejárati kapuknál a 2. számú melléklet szerinti figyelmeztető táblák kerülnek elhelyezésre. A kamera a nap 24 órájában rögzítik a felvételeket, a rögzítő berendezések az épületben (a tervrajzon E jelű épület) elhelyezett, kifejezetten a képek rögzítésére szolgáló adatrögzítő rögzíti. A kamera a képeket nagy felbontásban, HD minőségben rögzíti, ezért az érintettekről olyan felvételek készülnek, melyek alapján személyazonosságuk megállapíthatóvá válik (pl. arc felismerhetősége), ennek megfelelően személyes adat körébe tartozó adat keletkezik. A VOLVO nem alkalmaz kamerás megfigyelést olyan helyen, ahol a megfigyelés az emberi méltóságot sértheti, így különösen öltözőben, próbafülkében, mosdóban, illemhelyen, vagy más hasonló helyiségben. A kamera az épületben működő adatrögzítőhöz továbbítja a képeket, melyet az egy merevlemezre ment. A rögzített felvételeket a rendszer a rögzítés napját követő 3. munkanap végén automatikusan törli. Amennyiben a rögzítési időn belül bármely olyan esemény történik, mely a VOLVO jogos érdekeinek megóvása érdekében (különösen bűncselekmény vagy szabálysértés gyanúja) a felvételek megőrzését teszi szükségessé, vagy a felvételek átadása érdekében hivatalos szerv a VOLVO felé megkereséssel él, úgy a VOLVO a megőrzés alapjául szolgáló esemény időpontjára vonatkozó felvételeket további 30 napra megőrzi, illetve a megkereső hatóságnak átadja. Amennyiben a felvételek bűncselekményt, szabálysértési cselekményt, vagy egyéb olyan cselekményt tartalmaznak, melyek a VOLVO jogos érdekeinek érvényesítése szempontjából bizonyítékként felhasználhatóak, úgy a VOLVO ezen felvételeket jogosult legfeljebb az igényérvényesítés idejére megőrizni, azokról másolatot készíteni, illetve az igényérvényesítési eljárások során bizonyítékként felhasználni. A kamera által közvetített képhez az alábbi személyek férhetnek hozzá: SZEMÉLY NEVE JOGOSULTSÁG HOZZÁFÉRÉS MÉRTÉKE HOZZÁFÉRÉS MÓDJA távfelügyeleti szolgáltató cégvezetők távfelügyelet munkaidőn kívül állandó távfelügyelet ellátása eseti hozzáférés teljes hozzáférés a felvételekhez indokolt esetben közvetlen adatátvitelt biztosító csatornán közvetített élőkép mozgás esetén internetes felületen az élőképhez történő hozzáférés A távfelügyeleti szolgáltató a távfelügyeletet az Szvmt a alapján, a VOLVO-val kötött szerződés szerint jogosult ellátni, a kamera által részére továbbított képet azonban nem 7
8 rögzíti, azt kizárólag vagyonvédelmi okok miatt kíséri figyelemmel, kizárólag munkaidőn kívül azzal, hogy a kamera csak mozgás érzékelése esetén továbbítják a jeleket a távfelügyelet felé. A cégvezetők számára biztosított hozzáférési jog nem általános, ahhoz csak indokolt esetben kapcsolódhatnak (pl. riasztás, károsodás veszélyéről való tudomásszerzés, stb.), a távfelügyeleti rendszerbe történő belépésük idejéről és céljáról azonban minden esetben jegyzőkönyvet kötelesek felvenni. A kamerás megfigyelés kizárólag vagyonvédelmi célt szolgál, azokat a VOLVO az előzőekben kifejtetteken túlmenően más célra nem használja fel, harmadik személynek nem továbbítja. Az adatkezelés az Infotv. 5. (1) bekezdés a) pontján, önkéntes hozzájáruláson alapul, melyet az érintett a kapuknál kihelyezett figyelmezető táblákon foglalt tájékoztatás tudomásul vételével, ráutaló magatartással ad meg. 7. JOGOK A VOLVO adatkezelésével összefüggésben mindazon munkavállalókat, akiket az adatkezelés érint, az Infotv. szerint a következő jogok illetik meg. a. Tájékoztatás Az érintett kérelmére a VOLVO tájékoztatást ad az általa, valamint a jelen Szabályzat szerint adatkezelőnek minősülő megbízottja által kezelt adatairól, az adatkezelés céljáról, jogalapjáról időtartamáról, arról, hogy kik és milyen célból kapják vagy kapták meg az adatokat. A tájékoztatást a VOLVO nem tagadhatja meg. A VOLVO köteles a kérelem benyújtásától számított legrövidebb idő alatt, legfeljebb azonban 30 napon belül írásban, közérthető formában megadni a tájékoztatást. A tájékoztatás ingyenes, ha a tájékoztatást kérő a folyó évben azonos területre vonatkozó tájékoztatási kérelmet a VOLVO-hoz még nem nyújtott be. Egyéb esetekben a tájékoztatással felmerült tényleges költségnek megfelelő költségtérítés állapítható meg. A már megfizetett költségtérítést vissza kell téríteni, ha az adatokat jogellenesen kezelték, vagy a tájékoztatás kérése helyesbítéshez vezetett. b. Adatok helyesbítése Az érintett a reá vonatkozó hiányos, téves vagy a valóságnak meg nem felelő személyes adat javítását kérheti, amit a VOLVO helyesbíteni köteles. c. Adatok törlése Az érintett kérheti a személyes adat törlését, ha: a) kezelése jogellenes; b) az érintett azt kéri; 8
9 c) az hiányos vagy téves - és ez az állapot jogszerűen nem korrigálható -, feltéve, hogy a törlést törvény nem zárja ki; d) az adatkezelés célja megszűnt, vagy az adatok tárolásának Szabályzatban meghatározott határideje lejárt; e) azt a bíróság vagy az adatvédelmi biztos elrendelte. d. Tiltakozás Az érintett tiltakozhat személyes adatának kezelése ellen, ha a) kezelése jogellenes; b) a személyes adatok kezelése (továbbítása) kizárólag az adatkezelő vagy az adatátvevő jogának vagy jogos érdekének érvényesítéséhez szükséges; c) a személyes adat felhasználása vagy továbbítása közvetlen üzletszerzés, közvéleménykutatás vagy tudományos kutatás céljára történik; d) a tiltakozás jogának gyakorlását egyébként törvény lehetővé teszi. A VOLVO az adatkezelés egyidejű felfüggesztésével a tiltakozást köteles a kérelem benyújtásától számított legrövidebb időn belül, de legfeljebb 15 nap alatt megvizsgálni, és annak eredményéről a kérelmezőt írásban tájékoztatni. Amennyiben a tiltakozás indokolt, a VOLVO köteles az adatkezelést beleértve a további adatfelvételt és adattovábbítást is megszüntetni és az adatokat zárolni, valamint a tiltakozásról amennyiben az érintett a VOLVO-nak a fentiek alapján meghozott döntésével nem ért egyet, az ellen - annak közlésétől számított 30 napon belül - bírósághoz fordulhat. e. Bíróság Az érintett a jogainak megsértése esetén a VOLVO, vagy az egyéb, a jelen Szabályzat szerint adatkezelőnek minősülő személy ellen bírósághoz fordulhat. A bíróság az ügyben soron kívül jár el. Azt, hogy az adatkezelés a jogszabályban foglaltaknak megfelel, a VOLVO köteles bizonyítani. A perre a VOLVO, vagy a jelen Szabályzat szerint adatkezelőnek minősülő személy székhelye szerinti bíróság az illetékes. A per - az érintett választása szerint - az érintett lakóhelye (tartózkodási helye) szerinti bíróság előtt is megindítható. A perben fél lehet az is, akinek egyébként nincs perbeli jogképessége. Ha a bíróság a kérelemnek helyt ad, az adatkezelőt a tájékoztatás megadására, az adat helyesbítésére, törlésére, az automatizált egyedi döntés megsemmisítésére, az érintett tiltakozási jogának figyelembevételére kötelezi. A bíróság elrendelheti ítéletének - az adatkezelő azonosító adatainak közzétételével történő - nyilvánosságra hozatalát, ha azt az adatvédelem érdekei és nagyobb számú érintett e törvényben védett jogai megkövetelik. f. Kártérítés Az adatkezelő az érintett adatainak jogellenes kezelésével vagy a technikai adatvédelem követelményeinek megszegésével másnak okozott kárt köteles megtéríteni. Az érintettel szemben az adatkezelő felel az adatfeldolgozó által okozott kárért is. Az adatkezelő mentesül a felelősség alól, ha bizonyítja, hogy a kárt az adatkezelés körén kívül eső elháríthatatlan ok idézte elő. Nem kell megtéríteni a kárt annyiban, amennyiben az a károsult szándékos vagy súlyosan gondatlan magatartásából származott. 9
10 g. Panasz Bárki az adatvédelmi biztoshoz fordulhat, ha véleménye szerint személyes adatainak kezelésével, illetve a közérdekű adatok vagy a közérdekből nyilvános adatok megismeréséhez fűződő jogainak gyakorlásával kapcsolatban jogsérelem érte, vagy annak közvetlen veszélye fennáll, kivéve ha az adott ügyben bírósági eljárás van folyamatban. Az adatvédelmi biztoshoz tett bejelentése miatt senkit sem érhet hátrány. A bejelentőt a közérdekű bejelentővel azonos védelem illeti meg. 8. EGYÉB RENDELKEZÉSEK A jelen Szabályzat június 1. napján lép hatályba, és visszavonásig érvényes. A VOLVO a jelen Szabályzatot annak hatályba lépése előtt a honlapján, a címen hozzáférhetővé teszi, továbbá a székhelyén, valamennyi látogató által hozzáférhető helyen kihelyezi. A VOLVO-t, mint adatkezelőt a Nemzeti Adatvédelmi és Információszabadság Hatóság NAIH /2013 számon vette nyilvántartásba, mint adatkezelőt. A DIR-CON Kft. adatvédelmi nyilvántartási száma: Budapest, július 12. Mellékletek: 1. számú melléklet: tervrajz 2. számú melléklet: tájékoztató tábla VOLVO ÉPÍTŐGÉPEK HUNGÁRIA Kft. képv.: Annus Attila és Szederkényi Pál s.k cégvezetők együttesen 10
11 Tervrajz 1. sz Melléklet F E 11
12 ADATVÉDELMI SZABÁLYZAT 2. sz Melléklet Tájékoztató tábla 12

matches: bíróság Bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság


text:
Citadella-terasz: elutasították az építtető keresetét | hírek | Jogi Fórum
Citadella-terasz: elutasították az építtető keresetét
2003.04.10. MTI
A Fővárosi Bíróság gazdasági kollégiuma első fokú ítéletében elutasította a Citadella-teraszt engedély nélkül felépítő Citadella 4-u Vagyonkezelő Kft.-nek a Nemzeti Kulturális Örökség Minisztériuma és a Kincstári Vagyoni Igazgatóság elleni keresetét, amelyben az építtető az ingatlan vagyonkezelői szerződésének érvényességéhez szükséges kulturális miniszteri hozzájárulás pótlását kérte a bíróságtól.
A szerdán kihirdetett ítéletben az alperesek részére történő 500 ezer - 500 ezer forint perköltség kifizetésére kötelezték a kft.-t. A bíróság az indokolásban többek között megállapította, hogy az ingatlan-nyilvántartás 1900. január 1-jétől közhitelesen igazolja a Citadella-ingatlan műemléki jellegét. A közhitelű ingatlan-nyilvántartás bejegyezéseit pedig mindaddig hitelesnek és valóságosnak kell tekinteni, amíg nem bizonyítják az ellenkezőjét. Mivel a védettség kérdésében illetékes szakminiszter, a kulturális miniszter nem adta meg a szerződéshez az egyetértést - amely az érvényesség feltétele -, a bíróság szerint értelmezhetetlen a felperesnek az az álláspontja, hogy a szerződés a hozzájárulás hiányában is létrejött.
A kft. keresetében ugyanis azt kérte, hogy a bíróság a minisztériumi hozzájárulás hiányában nyilvánítsa részlegesen érvényesnek a 2000. május 4-én kelt vagyonkezelői szerződést. A bíróság megállapította: az egyetértési jogként nevesített jognyilatkozatot - amelyet a miniszter egyedi közjogi aktusként hoz meg - a minisztériummal szemben nem pótolhatja, és polgári perben a miniszterrel szemben érdemi döntés nem hozható. Elhangzott, hogy a kulturális miniszter műemlékvédelemhez kapcsolódó jogosultságait és kötelezettségeit felsoroló jogszabály szerint az önálló közjogi személyiséggel felruházott miniszter nem rendelkezik polgári jogi jogalanyisággal. A felperes azzal érvelt, hogy a miniszter hozzájárulási joga a műemléki védettség kérdésére korlátozódik, ennek eldöntése azonban még függőben van. A kft. ügyvédje utalt arra, hogy a műemlékvédelmi törvény és melléklete nem keletkeztet műemléki védettséget, csak azt határozza meg, hogy mely ingatlanok nem kerülhetnek ki az állam tulajdonából.
Görgey Gábor kulturális miniszter a kft. megkeresésére egy erről szóló jogi állásfoglalást készített. A Citadella 4-u Kft. értelmezése szerint a tárca vezetője ezzel lényegében megállapította, hogy nem létezik listás védelem. Az építtető keresetében azt is kérte, hogy ideiglenes intézkedéssel tiltsák meg a Kincstári Vagyoni Igazgatóságnak a vagyonkezelői pályázat kiírását, a bíróság ezt azonban végzésében elutasította. Mint a KVI jogi képviselője az MTI-nek elmondta, a kulturális miniszter ez év elején hozzájárult a vagyonkezelői pályázat kiírásához. Veres István, a Citadella 4-u Kft. ügyvezetője a tárgyalás után kijelentette: a döntést természetszerűleg megfellebbezik. A felperes ügyvédje úgy nyilatkozott az MTI-nek, hogy ha a KVI kiírja a pályázatot, a Citadella 4-u Kft. azon feltétlenül részt kíván venni.

matches: Bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság


text:
Munkavállalók a munkaügyi bíróság előtt | Munkaügyi Levelek
Figyelem! Kérjük az értelmezésénél a megjelenés időpontját (2007. szeptember 15.) vegye figyelembe!
Megjelent A Munkaadó Lapja 113. számában (2007. szeptember 15.)
Cikkünk a főbb eljárási tudnivalókat tekinti át a munkavállalók számára, akár felperesként, akár alperesként állnak a munkaügyi bíróság előtt, bár megjegyezzük: ez utóbbi eset kevésbé tipikus. Ám természetesen a Munka Törvénykönyve (Mt.) is kimondja, hogy a munkaviszonyból származó igényeit a munkáltató is érvényesítheti munkaügyi jogvita során, mely igény jogosságának eldöntése a munkaügyi bíróság hatáskörébe tartozik.
Perlés előtt
Igaz, hogy nem új keletű változás, de emlékeztetnénk arra, hogy az Mt. már nem írja elő a kötelező egyeztetést munkavállaló és munkáltató között azt megelőzően, hogy valamelyik fél bírósághoz fordul, ezt a lehetőséget nem kell kimeríteni a keresetlevél benyújtása előtt - mint ahogy azt korábban kellett.
Kritériumból opcióvá szelídülve a békéltető igénybevétele azonban most sem kizárt. Az Mt. szerint kollektív szerződésben, illetve a felek megállapodásában kiköthető a békéltetés, ebben az esetben a szerződés vagy a megállapodás szerinti módon kezdeményezni is kell, illetve le kell azt folytatni.
Tartalmi elemek a megállapodásban
Az Mt. konkrét szövegében még mindig szerepel az "egyeztetést a békéltetőnél kell e törvény szabályai szerint kezdeményezni" mondat, holott a kötelező egyeztetés idejében is csak a kezdeményezés határidejéről és az írásbeliségről rendelkezett, és éppen e részt helyezték hatályon kívül. Konkrétumok a békéltetés menetére, kezdeményezésének határidejére nem találhatók a törvényben, ezekre érdemes a megállapodásban kitérni a későbbi vita elkerülése végett.
A békéltető az egyezséget köteles írásba foglalni az Mt. szerint, de igazából az eredménytelenséget is érdemes dokumentálni. A megkötött egyezség a felekre nézve kötelező, megszegése esetén is munkaügyi bírósághoz lehet fordulni.
Nem szükségszerűen születik viszont egyezség ebben a stádiumban, sőt a gyakorlatban nem is volt jellemző. E tény felismerése vezette valószínűleg a jogalkotót arra, hogy a kötelező békéltetést kiiktassa a folyamatból. Hasonlóval ellenben most már a tárgyalás kezdetén találkozhatunk, erről a későbbiekben esik szó.
Eljárás eredménytelen békéltetés esetén
A békéltetés eredménytelenségének megállapítását követően - kivételekkel - az általános elévülési időn belül lehet bírósághoz fordulni.
A keresetnek a munkáltató intézkedésének végrehajtására halasztó hatálya alapvetően nincs, azzal, hogy az alábbi intézkedések esetében nincs helye végrehajtásnak:
- a munkavállaló kötelezettségszegése miatt alkalmazott jogkövetkezmény;
- a fizetési felszólítással, illetve
- a kártérítésre - ideértve a leltárhiány megtérítésére - kötelező határozattal
Irányadó jogszabályok perlés esetén
Ha az egyeztetés eredménytelen, vagy ha a felek eleve nem is egyeztetnek, akkor a munkavállaló élhet a perindítás lehetőségével, feltéve hogy igénye az Mt. szerinti kategóriák egyikébe sorolható.
Munkaügyi per az Mt. szabályai szerint
A munkaügyi perek egyik anyagi háttérszabálya csak a Munka Törvénykönyve, amely általánosságban kimondja, hogy a munkavállaló - illetve a munkáltató - a munkaviszonyból származó igényének érvényesítése érdekében a törvény rendelkezései szerint munkaügyi jogvitát kezdeményezhet.
Perindítás mérlegelés alapján hozott döntéssel szemben
Az Mt. értelmezésként is felfogható további rendelkezése, miszerint a munkáltató mérlegelési jogkörében hozott döntésével szemben munkaügyi jogvita abban az esetben kezdeményezhető, ha a munkáltató a döntésének kialakítására irányadó szabályokat megsértette. A mérlegelés lényege veszne el, ha az olyan döntés is megtámadható lenne, amelyet a munkáltató belátása szerint az adott esetben számára biztosított vagy általa bevezetett lehetőséggel élve a megfelelő szabályok alapján hoz, amelyek nem kizárólag egyetlen fajta döntést engednek.
Általában véve ugyanis a hangsúly a munkáltató fölérendeltségén van a munkaviszonyban, ami magában foglalja az utasításadási jogot is. A munkavállalót védő garanciális szabályokon túl csak tőle függ, hogy mikor léptet elő például valakit, vagy ad-e jutalmat a munkavállalóknak, mikor emeli a személyi alapbérüket. A jutalmazás példájánál maradva azonban, ha a kritériumokat előre megszabja mintegy ösztönözve a teljesítményt, és valaki ezeknek megfelel, a jutalom jár.
Ha másként nem állapodnak meg, jó példa lehet még a változó munkahelyre alkalmazott munkavállaló áthelyezéséről hozott döntés is, amelyet a munkáltató bármikor elhatározhat, hacsak mondjuk a szerződésben nem kötöttek ki mást.
Egyéb, a munkaügyi bíróság hatáskörébe tartozó perek
A teljesség kedvéért itt is megemlítjük, hogy a munkaügyi bíróság hatáskörébe tartozik
- a munkaügyi ellenőrzés,
- a munkavédelem keretében hozott közigazgatási határozat,
- a foglalkoztatás elősegítéséről és a munkanélküliek ellátásáról szóló törvény alapján az állami foglalkoztatási szerv által hozott közigazgatási határozat, valamint
- a társadalombiztosítási határozat bírósági felülvizsgálata iránti per is.
E perek elbírálása során a munkaügyi bíróság a Pp.-nek a közigazgatási perekre vonatkozó szabályai szerint jár el, amelyek szintén egy sajátos eljárásfajtát szabályoznak átfogóan, bemutatásuk igazából külön cikket érdemelne.
Annak a kérdésnek az elbírálása során, hogy a peres felek között létrejött jogviszony munkaviszony vagy vállalkozási, illetve megbízási jogviszony-e, és ehhez képest mely bíróság hatáskörébe tartozik a per eldöntése, a bíróságnak - különösen bonyolult és ellentmondásos tényállás esetén - részletes, az összes körülményre kiterjedő bizonyítást kell lefolytatnia a hatáskör megállapíthatósága érdekében. Ehhez egy ideje APEH-iránymutatás is rendelkezésre áll.
Munkaügyi per a Pp.-ben
A munkaügyi per fogalmával mint a különleges peres eljárások egyik fajtájával már a Polgári Perrendtartásról szóló 1952. évi III. törvény (Pp.) territóriumába jutunk. A munkaviszonyból és a munkaviszony jellegű jogviszonyból származó perek általánostól eltérő szabályait a törvény XXIII. fejezetében kell keresnünk.
A Pp. e fejezetének hatálya alá a munkaviszonyból, a közalkalmazotti jogviszonyból, a közszolgálati jogviszonyból, a szolgálati jogviszonyból, a szövetkezeti tag munkaviszony jellegű jogviszonyából és a bedolgozói jogviszonyból származó perek - a Pp. alkalmazásában együtt "munkaügyi perek" - tartoznak. Ez a meghatározás a vita alapjául szolgáló jogviszonyhoz igazít.
Pertípusok
A Pp. a fentiekben említett munkaügyi pernek minősíti külön nevesítve azokat a jogvitákat, amelyek munkajogi anyagi jogszabályi rendelkezésből fakadnak, s ezért jellegük miatt indokolt munkaügyi perben történő elbírálásuk, azaz:
- a munkaszerződés megkötését megelőző tárgyalásra, a munkaviszony megszűnését követően a munkaviszonyból eredő jogra,
- a kollektív szerződés kötésére jogosult felek, illetve ezek és harmadik személy között, a kollektív szerződés fennállására, továbbá a kollektív szerződésből eredő jogra,
- a sztrájkkal, egyéb munkaharccal vagy a szervezkedési szabadsággal kapcsolatos jogellenes magatartásra,
- az európai részvénytársaságban, valamint az európai szövetkezetben a munkavállalók döntéshozatalba történő bevonására vonatkozó szabályok megsértésére
alapított igény érvényesítését.
Adhéziós munkaügyi per
Adhéziós munkaügyi pernek nevezi a szakirodalom azt az esetet, amikor a munkavállaló és a munkáltató közötti, a munkaviszonnyal közvetlen kapcsolatban lévő jogra alapított igényt érvényesítenek a fent meghatározott munkaügyi perekben. Ez a kiterjesztés a Pp.-ben több helyütt érvényre jutó pergazdaságosság elvének egy példája, a tényleges munkaügyi vita és a munkaviszonyhoz szorosan kapcsolódó joggal kapcsolatos polgári jogi vita ésszerűen elbírálható egy eljárásban is anélkül, hogy utóbbi miatt az alanyoknak külön az általános hatáskörű bíróságnál kellene megindítaniuk az eljárást. Erre egyébként a lehetőségük megvan, nem kötelező az egységes módot választani, adott esetben nem is egy időben merülnek fel a viták. Ha egyszer már a választásra sor került, az ügyet a másik bírósághoz áttenni viszont nem lehet. Választásnak minősül az is, ha eredetileg konkrét bíróságot kötöttek ki a megállapodásban.
Figyelemmel kell azonban lenni a közvetlen kapcsolat követelményére, mert csak ezeket az igényeket lehet hozzákapcsolni az alapköveteléshez. Ilyen ha a felek a munkaviszonyra tekintettel kötnek valamilyen szerződést, vagy a munkaszerződésbe foglalják egyéb kapcsolódó megállapodásukat, például munkáltatói kölcsön nyújtásáról.
Munkaviszonyból származó vita nélkül ezekkel az igényekkel a rendes bírósághoz kell fordulni.
Fizetési meghagyás per helyett
A Pp. értelmében a munkaügyi tárgyú jogvitáknál a fél a pénzkövetelés iránti igényét fizetési meghagyás útján is érvényesítheti. Kivételt jelent ez alól, ha a per tárgya
- maga a jogviszony keletkezése, módosulása, megszűnése (ún. státusperek, tipikusan felmondás érvénytelenségének megállapítása iránt folyó per), vagy
- a munkaviszonyból származó kötelezettségeknek a munkavállaló által történt vétkes megszegése miatt - kollektív szerződés alapján - alkalmazott jogkövetkezmény, illetve
- fegyelmi vétség miatt alkalmazott jogkövetkezmény.
(Utóbbi kettőnél attól függetlenül, hogy mondjuk a pénzbeli hátrány a vita tárgya.)
A fizetési meghagyásos eljárás szabályai
A fizetési meghagyásos eljárás úgynevezett nemperes eljárás, amelynek lényege, hogy a bírósághoz formanyomtatvány formájában előterjesztett kérelemre, rövid indoklás és elsősorban okirati bizonyítékok alapján, a bíróság jogerős és végrehajtható okirat kiállításával, a felek személyes meghallgatása és formális eljárás nélkül helyt adhat a jogosult igényének, amely valamely összegű pénzkövetelésre irányul. A teljesítésre rövid határidő, alapesetben 15 nap áll a kötelezett rendelkezésére.
Ha viszont a kötelezett ez idő alatt ellentmondással él, vitatva, hogy a jogosult igénye fennáll, vagy hogy milyen összegben áll fenn, az eljárás automatikusan perré alakul.
Bár gyakorlati jelentősége csekély, a teljesség kedvéért fontos lehet még felhívni a figyelmet arra, hogy e körben kizárólag a pénzkövetelés miatt lehet ilyen eljárást kezdeményezni, ingó dolog kiadása iránt nem, eltérően az általános szabálytól.
A fizetési meghagyásos eljárás elvileg gyorsabb és egyszerűbb utat kínál a jogosult munkavállaló számára, de az ellentmondással szemben a gyakorlat nem támaszt túl szigorú követelményeket, így valószínű a per is.
A keresetlevél benyújtásának határideje
Kiemelkedő figyelmet érdemel annak a határidőnek a betartása, amely az igényünk érvényesítésére nyitva áll. Fontos észben tartani, hogy a keresetlevelet az intézkedés közlésétől számított harminc napon belül lehet csak előterjeszteni:
- a munkáltató egyoldalú intézkedésével végrehajtott munkaszerződés-módosítással;
- a munkaviszony megszüntetésével, ideértve a közös megegyezésen alapuló megszüntetést is;
- a rendkívüli felmondással;
- a munkavállaló kötelezettségszegése miatt alkalmazott jogkövetkezménnyel (Mt. 109. §);
- a fizetési felszólítással (Mt. 162. §), illetve a kártérítésre - ideértve a leltárhiány megtérítésére - kötelező határozattal [Mt. 173. § (2) bekezdés] kapcsolatban.
A határidő viszonylag szoros, mivel egy bizonytalan helyzet fenntartásának és a bizonyítási nehézségeknek az elkerülése ezt indokolja. Ezzel szemben:
- amikor egyeztetést tartanak a felek, és az eredménytelenül zárul - kivéve az előbb felsorolt eseteket -, illetve amikor
- a munkáltató a munkavállalót érintő intézkedésében nem tájékoztatja a munkavállalót a jogorvoslati lehetőségekről, azok módjáról és határidejéről (erről szól többek között a BH 1995. évi 496. számú jogesete),
az általános elévülési határidőn belül fordulhat a munkavállaló bírósághoz.
Az egyértelműség kedvéért néhány éve beiktatott szabály szerint a keresetlevél beadására megállapított határidőt megtartottnak kell tekinteni, ha a bírósághoz intézett keresetlevelet legkésőbb a határidő utolsó napján postára adták (eljárási jellegű határidő). Vagyis nem az számít, hogy a bírósághoz az határidőn belül meg is érkezzen.
Munkaügyi jogvitának nem minősülő munkaügyi pereknél eltérő határidőt az anyagi jogszabályok állapíthatnak meg.
Az Mt. által a munkaviszonyból származó igények érvényesítésére előírt általános elévülési idő 3 év, ez a három év áll rendelkezésre minden egyéb olyan esetben, amikor nem 30 napon belül kell cselekedni a fenti felsorolás szerint, vagyis nem jogorvoslati jellegű perről van szó.
Az Mt. a munkavállaló jogorvoslati igényét csak akkor korlátozza, illetve zárja ki, ha azt a megállapított határidőn túl érvényesíti.
Ha a fél a keresetlevél beadására megállapított határidőt elmulasztja, igazolással élhet. Az igazolási kérelemmel egyidejűleg fontos általános szabály, hogy az elmulasztott cselekményt is pótolni kell, esetünkben keresetlevelet kell előterjeszteni. Elkésett keresetlevél kimentés nélkül elutasítást von maga után.
A keresetlevél tartalma és mellékletei
Akár magunk cselekszünk, akár megbízott jogi képviselőnk, a keresetlevélnek tartalmaznia kell az előírt kellékeket:
Csatolni kell azt az okiratot, illetve annak másolatát vagy kivonatát, amelynek tartalmára a felperes bizonyítékként hivatkozik, vagy amely a bíróság hatáskörének és illetékességének megállapításához, valamint amely a hivatalból figyelembe veendő egyéb körülményeknek az igazolásához szükséges, kivéve ha az adatokat személyi igazolvánnyal is lehet igazolni; erre a keresetlevélben utalni kell. A keresetet, valamint a per megindítását megelőző kérelmet az ügyvéd által nem képviselt fél bármely helyi bíróságnál vagy a perre illetékes megyei bíróságnál is jegyzőkönyvbe mondhatja.
A pertárgy értékének munkaügyi perekben az eljárási illeték szempontjából van jelentősége, amely aztán a per költségeihez adódik hozzá, amit alapvetően a pervesztes fél visel az eljárás végén. A munkaügyi perben - feltéve hogy a per tárgya nem pénzkövetelés - az egyévi átlagkeresetet, ha a perben maga a munkaviszony vitás, ha pedig a jogvita csak bérkülönbözettel kapcsolatos, a bérkülönbözet egyévi összegét kell számításba venni. A pertárgy értékének megállapításánál a végkielégítést figyelmen kívül kell hagyni, kivéve ha a kereset kizárólag végkielégítés megfizetésére irányul.
Amennyiben a per tárgya időszakos pénzkövetelés (például járadék kártérítés jogcímén), a még teljesítendő valamennyi szolgáltatás értéke, de nem több, mint az egyévi szolgáltatás összege. Egyéb pénzkövetelés a keresettel érvényesített igény összege.
Ha a fél egy eljárásban a munkaviszonyból eredő több igényét érvényesíti, az előterjesztett igények együttes értékét kell figyelembe venni.
Elhatárolási szempontok pertípusok szerint
Bírói gyakorlat és értelmezés alapján további szempontok az általános polgári pertől való elhatároláshoz:
- ha egy másik munkavállalóval szemben kívánunk igényt érvényesíteni, az nem a munkaügyi bíróságra, hanem az általános hatáskörű bíróságra tartozik (pl. ha a kártérítésre kötelezett munkavállaló megtérítési követelést támaszt a munkavállaló-társával szemben),
- szakképzésre irányuló tanulószerződéssel kapcsolatos jogviták e szabályok szerint bírálandók el,
- a munkavállaló és a munkáltató között a munkaviszonytól függetlenül létrejött vállalkozási szerződésből eredő vita nem,
- vagyontárgy tulajdonjogának, bérleti jogának megszerzésére irányuló jogvita akkor sem, ha a szerzés feltétele a munkajogviszony létrejötte volt, de az ingyenes vagyonjegynél igen,
- munkaviszonnyal összefüggésben elkövetett személyiségijog-sértés nem ide tartozik,
- munkaviszonnyal nem kapcsolatos károkozás a munkavállaló által a munkáltató rendezvényére bevitt dolgokban szintén más jellegű ügy,
- ha a gazdálkodó szervezet munkáltató ellen felszámolási eljárás indult, az igényeket abban kell érvényesíteni,
- nem a munkaügyi bíróságra tartozik a szellemi alkotásokkal összefüggő vita,
- a végrehajtás megszüntetése iránti igény sem,
- nappali tagozatos iskolai rendszerű képzésben való részvételre a még nem munkavállalóval kötött tanulmányi szerződéssel összefüggő vita általános polgári jogi vita,
- a munkaviszony megszűnését követően megkötött ún. versenytilalmi megállapodással összefüggésben keletkezett vita azonban már a munkaügyi perek közé sorolható.
A munkaviszonnyal, a közszolgálati és a közalkalmazotti jogviszonnyal, más szolgálati viszonnyal, valamint a szövetkezeti tagsági viszony alapján létrejött munkaviszony jellegű jogviszonnyal kapcsolatos perben (munkaügyi per), kivéve azokat a munkaügyi pereket, amelyekben a feleket tárgyi illetékfeljegyzési jog illeti meg, a feleket jövedelmi és vagyoni viszonyaikra tekintet nélkül tárgyi költségmentesség illeti meg, azaz a költségeket az állam előlegezi, és a pervesztes félre hárul később a megfizetésük. A tárgyi költségmentes munkaügyi perekben a munkáltatót pervesztessége arányában kötelezni kell az állam által előlegezett költség és - ha személyes illetékmentesség nem illette meg - a meg nem fizetett illeték megtérítésére.
A munkaügyi perben, ha az a munkavállaló szándékos vagy súlyos gondatlan károkozásával, valamint a vezető állású munkavállaló polgári jog szabályai szerinti kártérítési felelősségével kapcsolatban indult; továbbá a végkielégítés iránti per a törvény alapján járó összegen felüli részében, ha az a minimálbér hússzorosát meghaladja, a feleket tárgyi illetékfeljegyzési jog illeti meg.
Akit illetékfeljegyzési jog illet meg, mentesül az illeték előzetes megfizetése alól. Ilyen esetben az fizeti az illetéket, akit a bíróság erre kötelez.
Bíróságok a munkaügyi perekben
Munkaügyi bíróságok a fővárosban és a megyékben működnek. Munkaügyi perben az elsőfokú bíróság - eltérő rendelkezés hiányában - ülnökök közreműködésével jár el, ez is eltérés az általános hatáskörű bíróságokhoz képest.
Munkaügyi perre kizárólag a munkáltató székhelye szerinti, illetőleg a munkáltató azon telephelye szerinti munkaügyi bíróság illetékes, ahol a munkavállaló munkaszerződése alapján munkát végez vagy végzett.
A Legfelsőbb Bíróság egy állásfoglalása alapján a telephely szerinti munkaügyi bíróság illetékessége elsődleges a két opció közül, ha a munkaszerződés alapján ez a munkavégzés helye.
Ez a telephely nem ugyanaz a fogalom, mint amelyet a gazdasági társaságokra vonatkozó jogszabályok ekként határoznak meg, és amelyet a cégjegyzékben fel kell tüntetni - megjegyzendő, hogy akkor e körülmény nem is befolyásolná az illetékességet, hiszen a cégjog szerint a telephely a székhely szerinti településen, csak más címen található. A hangsúly a munkáltató tevékenységének adott helyen történő tartósságán van.
A kizárólagos illetékesség azt jelenti, hogy ide terjeszthető elő a keresetlevél, erre tehát szükséges odafigyelni, ha el akarjuk kerülni az esetleges hiánypótlással vagy áttétellel járó bonyodalmakat, időveszteséget. A határidő betartása szempontjából nincs jelentősége a hibának, úgy kell tekinteni, mintha eleve a megfelelő bíróságon nyújtották volna be.
Képviselet, alperes
Lényeges kérdés, és talán nem teljesen egyértelmű, hogy munkavállalóként ki ellen kell a pert megindítani. Nem természetes személy munkáltatónál a munkáltatói jogkör gyakorlója adott kijelölt személy vagy szervezet, ám alperesként a munkaszerződés másik alanyát, a per- és jogképes munkáltatót kell megjelölni, nem pedig a konkrét joggyakorlót.
Munkaügyi perben meghatalmazottként a munkáltatói érdek-képviseleti szervezet is eljárhat - természetesen csak saját tagjának perében.
A keresetlevél alapján az alábbi sajátos intézkedéseket teszi vagy teheti a bíróság:
- ha az ügy természete vagy bonyolultsága megkívánja, az alperes az idézéssel együtt rövid határidő kitűzése mellett felszólítható, hogy a keresetlevélre írásban nyilatkozzék, ami segíti az előkészítést, hiszen elvileg a célkitűzés minden perben, hogy már az első tárgyaláson befejeződjön az ügy;
- a bíróság a megtámadott határozat vagy intézkedés végrehajtását indokolt esetben hivatalból is felfüggesztheti, de ez kérelem alapján is lehetséges, azonban nem minden esetben kötelező;
- a tárgyalást - ha külön intézkedésre (például előkészítés, iratbeszerzés, hiánypótlás) nincs szükség - legkésőbb a keresetlevélnek a bírósághoz érkezésétől számított tizenötödik napon belül ki kell tűzni;
- a megszüntetett munkaviszony helyreállítására irányuló perben a bíróság soron kívül jár el;
- a bíróság indokolt esetben a tárgyalást a székhelyén kívül, a helyi bíróság hivatalos helyiségébe tűzi ki.
A "gyorsító" tényezők ellenére számítani lehet az ügy elhúzódására a tapasztalatok szerint.
A munkaügyi perek sajátossága, hogy ha a tárgyaláson a felek személyesen vagy képviselőik útján megjelentek, a tárgyalás kifejezetten a felek megegyezésére irányuló egyeztetéssel kezdődik. Erre érdemes felkészülni, egyezséget ebben a szakaszban is lehet kötni.
Evégett az elnök a jogvita egészét az összes körülmény szabad mérlegelésével a felekkel megvitatja, milyen lényeges tényeket kell bizonyítaniuk, illetve hogy ennek hiánya milyen következménnyel jár a perben stb. Kivétel az Mt. alapján a munkavállalóval szemben alkalmazott jogkövetkezmény tekintetében vagy a fegyelmi felelősség alapján indult per, ahol ez nem érvényes.
Ha az említett egyeztetés eredménytelenül végződött, a bíróság a tárgyalást nyomban megtartja. A tárgyalást nem lehet megtartani, ha valamelyik fél idézése nem volt szabályszerű.
Elállás a keresettől
A felperes keresetétől az alperes hozzájárulása nélkül is bármikor elállhat, ellentétben az alapszabállyal, mely szerint az érdemi tárgyalás megkezdését követően ehhez hozzájárulás kell.
Munkaügyi perben a munkabér megfizetése, továbbá a munkáltatói igazolás kiadása iránti kérelem a különös méltánylást érdemlő jogvédelmi igénynek minősül. Az ilyen esetek is megalapozhatják azt, hogy kérelemre a bíróság ideiglenes intézkedéssel elrendelje a kereseti kérelemben vagy viszontkeresetben, illetve az ideiglenes intézkedés iránti kérelemben foglaltak teljesítését. Az erről hozott végzés előzetesen végrehajtható.
A per eldöntéséhez szükséges tényeket általában annak a félnek kell bizonyítania, akinek érdekében áll, hogy azokat a bíróság valónak fogadja el. A munkaügyi jogviták zömét adják a munkáltatói rendes vagy rendkívüli felmondásokkal kapcsolatos "nézeteltérések". A Munka Törvénykönyvéből eredően viszont vita esetén a munkáltatói felmondás indokának valóságát és okszerűségét a munkáltatónak kell bizonyítania, rendes és rendkívüli felmondás esetén egyaránt a munkáltatót terheli, bármely pozícióban legyen is.
A munkaügyi bíróság - a Pp. 215. §-ában foglaltak figyelembevételével - a kereseti kérelem tárgyában akkor is érdemben dönthet, ha a munkavállaló kártérítési felelősségét más jogi minősítés alapján látja megállapíthatónak.
A kifejtettek megfelelően alkalmazhatók abban az esetben is, ha a munkáltatónak az Mt. 173. §-ának (2) bekezdése alapján hozott határozatában érvényesített követelés - a helyes minősítés szerint - a munkavállalóval szembeni, a munkaviszonnyal összefüggő tartozás [Mt. 162. §-ának (3) bekezdése].
E cím alatt a Pp. csak annyit mond, hogy a fellebbezést a munkaügyi bíróság székhelye szerint illetékes megyei bíróság bírálja el. Egyéb sajátosság hiányában e két jogorvoslati módra vonatkozó általános szabályok jutnak érvényre, amelyek bemutatása e cikk kereteit némiképp meghaladja.
A munkaügyi bíróság jogerős ítélete vagy a jogerős végzésével jóváhagyott egyezség ellen az általános szabályok szerint perújításnak van helye. Megszorítás viszont, hogy a munkaviszony megszüntetése ellen a perújításnak hat hónap utáni megindítása (kezdeményezése) esetén a munkavállaló nem követelheti munkaviszonyának helyreállítását, és az eredeti munkakörben vagy munkahelyen történő továbbfoglalkoztatását. Ugyanebben az esetben a munkavállaló a perújítás iránti kérelem benyújtását megelőző hat hónapon túli időre munkabér-követelést sem támaszthat.
Közvállalati munkajogi szabályok - jogszabály-szerkesztési pontatlanság

matches: bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság Bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság