text:
IV/00775/2016
. IV/00775/2016
Az ügy tárgya: Kúria Önkormányzati Tanácsa Köf.5048/2015/3. számú határozata elleni alkotmányjogi panasz (önkormányzati rendelet szövegrészének megsemmisítése)
Az indítványozó önkormányzat - az Abtv. 27. §-a alapján - kérte a Kúria Önkormányzati Tanácsa Köf.5048/2015/3. számú határozata alaptörvény-ellenességének megállapítását és megsemmisítését.
Az Kúria sérelmezett határozata törvényellenességre hivatkozással megsemmisítette az indítványozó Halásztelek Város Önkormányzata Képviselő-testületének a helyi adókról szóló 25/2012. (XII. 14.) számú önkormányzati rendelete 4. § (1) bekezdésének „amennyiben a magánszemély adóalany a polgárok személyi adatainak és lakcímének nyilvántartásáról szóló 1992. évi LXVI. törvény 5. §-ában meghatározott lakóhelyet létesített, és” szövegrészt, valamint a 4. § (2) bekezdés a) és b) pontjának „az 1992. évi LXVI. törvény 5. §-ában meghatározott lakóhelyet létesítő, és amelyet” valamint „bejelentett” szövegrészt, továbbá a 4. § (2) bekezdés c) pontjának ca) cb) cc) cd) alpontjánban „fő lakáscímre bejelentett” szövegrészt.
A Kúria döntése szerint a rendelet ellentétes az 1990. évi C. törvény (Helyi adó tv.). 6. § c) pontjával, mert nincs tekintettel az adófizetési kötelezettségben érvényesülő jogegyenlőségre, további sérti a törvény d) pontjában a lakhatás biztonságát szolgáló rendelkezést, és azt, hogy a rendelet az életvitelszerű lakáshasználat tényét a bejelentés igazgatási aktusához köti, a Helyi adó tv. mentességi keretszabályaihoz képest többletfeltételt állapít meg.
Az indítványozó álláspontja szerint a Kúria döntése elvonja az önkormányzatnak az Alaptörvény 32. cikkének (1) bekezdés h) pontjába, a (2) és (3) bekezdésébe foglalt jogát, hogy a törvény keretei között döntsön a helyi adók fajtáiról és mértékéről, ide értve az azzal kapcsolatos mentességek meghatározását is. Sérti továbbá a XXX. cikk (1) bekezdésébe foglalt jogát, mely azt rögzíti, hogy a teherbíró képességének illetőleg a gazdaságban való részvételének megfelelően mindenki hozzájárul a közös szükségletek fedezéséhez, ugyanis pont a Kúriai határozat az, mely megteremti annak a lehetőségét, hogy azok a polgárok mentesüljenek a helyi adók megfizetése alól, akik a lakcímbejelentési kötelezettségük elmulasztása miatt nem vesznek részt a helyi közfeladatok, település működését szolgáló közfeladatok finanszírozásában.
Ennek megfelelően a határozat sérti az Alaptörvény XV. cikkének (2) bekezdését is, mert a közteherviselés szempontjából hátrányos helyzetbe sorolja azokat, akik a helyi közteherviselésben egyébként is részt vesznek..
Kúria Önkormányzati Tanácsa Köf.5048/2015/3. számú határozata
32. cikk (1) bekezdés h) pont
IV_775_2_2016_inditvany.pdf IV_775_4_2016_ind_kieg.pdf
A határozat száma: 3032/2017. (III. 7.) AB végzés
Az ABH 2017 tárgymutatója: alapjogi jogalanyiság; alapjogok alanyai; önkormányzatok érintettsége; önkormányzati rendeletalkotás
3032_2017_AB végzés.pdf
Az Alkotmánybíróság a Kúria Önkormányzati Tanácsa Köf.5048/2015/3. számú határozata alaptörvény-ellenességének megállapítására és megsemmisítésére irányuló alkotmányjogi panaszt visszautasítja.
[1]	1.1. Az indítványozó Halásztelek Város Önkormányzata (2314 Halásztelek, Posta köz 1., jogi képviselő: Kádár Balázs Ügyvédi Iroda 1054 Budapest, Báthory utca 7., dr. Kádár Balázs ügyvéd) az Alaptörvény 24. cikk (2) bekezdésének d) pontja, valamint az Alkotmánybíróságról szóló 2011. évi CLI. törvény (a továbbiakban: Abtv.) 27. §-a alapján előterjesztett alkotmányjogi panaszában kérte, hogy az Alkotmánybíróság állapítsa meg a Kúria Önkormányzati Tanácsa Köf.5048/2015/3. számú határozata alaptörvény-ellenességét és semmisítse azt meg, mivel a hivatkozott határozat az indítvány szerint sérti az Alaptörvény N) cikk (1) és (3) bekezdését, O) cikkét, a XV. cikk (2) bekezdését, a XXX. cikk (1) bekezdését, a 25. cikk (2) bekezdését, a 28. cikkét, a 32. cikk (1) bekezdésének h) pontját, valamint a 32. cikk (2) és (3) bekezdését.
[2]	A Pest Megyei Kormányhivatal Kormánymegbízottja (továbbiakban: kormánymegbízott) a Magyarország helyi önkormányzatairól szóló 2011. évi CLXXXIX. törvény (továbbiakban: Mötv.) 136. § (2) bekezdése alapján – mivel a korábbi törvényességi felhívása eredményre nem vezetett –, törvénysértés okán kezdeményezte az indítványozó képviselő-testülete által hozott, a helyi adókról szóló 25/2012. (XII. 14.) számú önkormányzati rendelet (továbbiakban: Ör.) 4. § (1) és (2) bekezdése azon szövegrészeinek megsemmisítését, amelyek az építményadó alóli mentesség, illetve adókedvezmény igénybe vételét nemcsak a magánszemély, a lakásbérlő, vagy lízingelő személyek életvitelszerű ott-lakásától teszi függővé, hanem e jogosultságot egy igazgatási aktushoz, nevezetesen a lakcímbejelentéshez is köti. A kormánymegbízott a magasabb jogszabállyal – a helyi adókról szóló 1990. évi C. törvény (továbbiakban: Hatv.) egyes rendelkezéseivel – való ellentét miatt kezdeményezte az Ör. megjelölt szabályai egyes szövegrészeinek a megsemmisítését.
[3]	A Kúria Önkormányzati Tanácsa a Köf.5048/2015/3. számú határozatával megállapította, hogy az Ör. 4. § (1) bekezdésének „amelyben a magánszemély adóalany a polgárok személyi adatainak és lakcímének nyilvántartásáról szóló 1992. évi LXVI. törvény 5. §-ában meghatározott lakóhelyet létesített, és” szövegrésze; a 4. § (2) bekezdés a) és b) pontjainak „az 1992. évi LXVI. törvény 5. §-ában meghatározott lakóhelyet létesítő, és amelyet” valamint „bejelentett” szövegrésze, továbbá a 4. § (2) bekezdés c) pontjának ca) cb) cc) cd) alpontjaiban a „fő lakáscímre bejelentett” szövegrésze ellentétes a Hatv. 6. § c) és d) pontjaiban foglaltakkal, ezért a hivatkozott szövegrészeket megsemmisítette. A Kúria határozatának indokolásában hivatkozott arra, hogy a Hatv. 6. § c) és d) pontját már több döntésében értelmezte. Ennek során megállapította, hogy az érintett önkormányzat nincs tekintettel az adófizetési kötelezettségben érvényesülő jogegyenlőségre [Hatv. 6. § c) pont] és a mentességekre vonatkozó, a lakhatás biztonságát különösen preferáló rendelkezésre [Hatv. 6. § d) pont] akkor, ha az építményadó esetében a vagyontömeg értékében megtestesülő teherbíró képességen túli, a tényleges lakhatáshoz nem kapcsolódó szempontokat is értékel. A Kúria az indítványozó által támadott határozatában kifejtette, hogy nem látta indokát a korábbi gyakorlatától való eltérésnek, ezért ismét leszögezte, hogy törvényellenes az, ha az önkormányzat az adókötelezettség fennállását, vagy fenn nem állását, mértékét a lakcímnyilvántartás adataitól teszi függővé.
[4]	2. Az indítványozó alkotmányjogi panaszában hivatkozott arra, hogy az Alaptörvény 32. cikkének (1) bekezdés h) pontja a helyi önkormányzat számára biztosítja az adómegállapítás jogát, míg a Hatv. 6. § c) pontja az adó mértékének kereteit, a 6. § d) pontja pedig a mentességek körét szabályozza. Ez utóbbi tekintetében indítványozói vélemény szerint a törvény nemhogy nem korlátoz, hanem a „különösen fordulatot” követő felsorolás után, a mentességek, kedvezmények kibővítésére ad lehetőséget. Ezért álláspontja szerint – túl azon, hogy nincs a hivatkozott törvényi rendelkezésnek a Kúria értelmezése szerinti korlátozó tartalma –, a támadott határozat az Alaptörvény 32. cikkének (2) és (3) bekezdésében foglaltakat is figyelembe véve alaptörvény-ellenesen vonja el az indítványozó helyi adókra vonatkozó döntési jogát.
[5]	Nem tartja elfogadhatónak továbbá az indítványozó azt az álláspontot, amely a bejelentett lakcímmel szemben az életvitelszerű ott-lakástól teszi függővé egyes kedvezmények megadását. Ez a megközelítés ugyanis a bejelentkezést jogellenesen elmulasztók számára biztosít előnyt, akik ráadásul éppen úgy – sőt a közlekedést tekintve még fokozottabban is –, igénybe veszik a település infrastruktúráját és szolgáltatásait, mint a lakcímnyilvántartásba bejelentkezett lakosok. Az indítványozó hivatkozott továbbá a 2016. évi (központi) költségvetésről szóló törvény azon előírására, amely a támogatást illetően jelentős – lakosonként 30%-os mértékű – különbséget tesz a 10.000 főnél több állandó lakossal rendelkező települések javára. Mindezek alapján a Kúria határozata azt eredményezi, hogy sérül az Alaptörvény XXX. cikk (1) bekezdéséből következő, arányos közteherviselés elve és a XV. cikk (2) bekezdés szerinti diszkrimináció tilalma is, mert a döntés a jogszabályi kötelezettségüket nem teljesítőknek is mentességet ad a helyi adó megfizetése alól. Végül hivatkozott az indítványozó az Alaptörvény 25. cikk (2) bekezdésének, és – a jogszabály értelmezés alaptörvény-ellenessége kapcsán – a 28. cikkének a sérelmére is.
[6]	3. Az indítványozó főtitkári felhívásra kiegészítette alkotmányjogi panaszát. A panasz-kiegészítésében – a korábbi érvelés megismétlése mellett –, az Alaptörvény N) és O) cikkére is hivatkozott, továbbá kifejtette azt az álláspontját, miszerint nem ért egyet azzal az Alkotmánybíróság által követett gyakorlattal, amely az önkormányzatokat, mint közhatalmat gyakorló állami szerveket megfosztja az alkotmányjogi panasz előterjesztésének lehetőségétől. Az indítványozó szerint „nem lehet a közhatalom gyakorlása és az önkormányzatiság között ilyen egyenlőséget vonni”, továbbá az Abtv. 27. §-ának rendelkezései sem tesznek különbséget az indítványozók között azon az alapon, hogy „civil”, vagy „közjogi” szervezetek-e.
[7]	4. Az Abtv. 56. § (1) és (2) bekezdésében meghatározottak szerint az Alkotmánybíróságnak mindenekelőtt az alkotmányjogi panasz befogadhatóságáról szükséges döntenie, ezért az Alkotmánybíróság elsőként azt vizsgálta, hogy az Abtv. 27. §-a alapján előterjesztett indítvány megfelel-e az alkotmányjogi panasz előterjesztésére vonatkozó, törvényben meghatározott követelményeknek.
[8]	4.1. Az indítványozó a Kúria Önkormányzati Tanácsának támadott határozatát 2016. február 23-án vette kézhez, az indítványt 2016. április 14-én, az Abtv. 30. § (1) bekezdése szerinti 60 napos határidőn belül adta postára, így a panasz határidőben benyújtottnak tekintendő. Az indítványozó jogi képviselővel jár el, aki szabályszerű meghatalmazását az Abtv. 52. § (6) bekezdése szerint az indítványhoz csatolta.
[9]	4.2. Az indítványozói jogosultság Abtv. 51. § (1) bekezdése szerinti vizsgálata kapcsán az Alkotmánybíróság megállapította, hogy a 3149/2016. (VII. 22.) AB végzésben foglaltak szerint megváltoztatta azt a korábbi – az Alkotmányon alapuló – gyakorlatát, amely az önkormányzatokat mint közhatalmat gyakorló állami szerveket eleve elzárta az alkotmányjogi panasz benyújtásának lehetőségétől. Ugyanakkor a hivatkozott végzésében az Alkotmánybíróság a következő megállapítást tette: „[az] önkormányzat is élhet az Abtv. 27. §-a szerinti alkotmányjogi panasszal, feltéve, hogy az alkotmányjogi panasz alapjául szolgáló jogvitás ügyben mellérendelt jogalanyként és nem a közhatalom gyakorlójaként járt el. Az indítványozói jogosultság szempontjából tehát nem az önkormányzat (egyébként különleges) jogi státuszának, hanem annak van relevanciája, hogy az önkormányzat az alapul fekvő ügyben, hierarchikus viszonyban, a közhatalmi jogosítványaival élve, avagy a vagyoni forgalom mellérendelt alanyaként járt-e el. Az Alkotmánybíróság álláspontja ugyanis változatlan a tekintetben, hogy az Abtv. 27. § szerinti alkotmányjogi panasz – szervezet esetében is –, az egyedi ügyben bekövetkezett, Alaptörvényben biztosított, egyéni jogsérelem orvoslásának eszköze, amely nem az önkormányzat sui generis, vagy állam által átruházott hatáskörben hozott közhatalmi döntéseinek kikényszerítésére szolgáló intézmény.” {3149/2016. (VII. 22.) AB végzés (Indokolás [18])} Jelen ügyben az indítványozó önkormányzat képviselő-testülete a helyi közhatalom gyakorlása körében alkotta meg az Ör-t. A Kúria Önkormányzati Tanácsa az Ör. egyes rendelkezéseinek törvénnyel fennálló ellentéte miatt semmisítette meg az Ör. törvénysértő rendelkezéseit a panasszal támadott határozatában. Az Alkotmánybíróság az indítvány tartalma alapján a vizsgált ügyben megállapította azt, hogy a panaszos a támadott határozat törvényességi szempontú felülvizsgálatát kérte az Alkotmánybíróságtól. Ezt támasztja alá az is, hogy a támadott határozat tartalma és az indítványban felhívott, a panaszos által sérülni vélt alaptörvényi rendelkezések között az indítványozó által kifejtett indokok alapján alkotmányossági szempontú vizsgálatot megalapozó tartalmi kapcsolat nem volt megállapítható. Az Alkotmánybíróság irányadó gyakorlata értelmében az Abtv. 27. §-ában foglalt hatáskörében eljárva a bírói döntést törvényességi szempontból nem vizsgálhatja felül. A fent kifejtettek alapján a vizsgált ügyben az Alkotmánybíróság az Abtv. 56. § (2) bekezdése szerinti mérlegelés során azt állapította meg, hogy a panaszos a támadott kúriai határozat törvényességi felülvizsgálatát nem indítványozhatja.
[10]	4.3. Mivel az Alkotmánybíróság megállapította azt, hogy a jelen ügyben az indítványozó a támadott kúriai határozat törvényességi felülvizsgálatát az Alkotmánybíróságnál nem indítványozhatja, nem vizsgálta a továbbiakban azt, hogy az indítványban felhívott alaptörvényi rendelkezések közül melyek tekinthetők Alaptörvényben biztosított jognak, továbbá azt sem, hogy az Ör.-t figyelembe véve fogalmilag melyek képezhetnék az indítványozó „jogait”.
[11]	Az Alkotmánybíróság mindezek alapján megállapította, hogy az eljárás tárgyát képező alkotmányjogi panasz nem felel meg az Abtv. 27. §-ában és 51. §-ának (1) bekezdésében szabályozott törvényi feltételeknek, ezért az indítványt az Abtv. 56. § (1)–(3) bekezdései, valamint Ügyrendjének 30. § (2) bekezdés h) pontja alapján visszautasította.
[12]	Egyetértek a rendelkező részben foglaltakkal, ugyanakkor véleményem szerint az Alkotmánybíróságnak az adott ügyben hatásköre hiányát kellett volna megállapítania, és erre tekintettel visszautasítani az alkotmányjogi panaszt.
[13]	1. Álláspontom szerint minden bírósági eljárásban elsődlegesen vizsgálandó kérdés, hogy az érintett szervnek van-e hatásköre az elé vitt ügy elintézésére. Ennek megfelelően az Abtv. 52. § (1b) bekezdés a) pontja – a határozott kérelem törvényi kritériumaival összefüggésben – írja elő, hogy az indítványozónak egyértelműen meg kell jelölnie azt az alaptörvényi, vagy törvényi rendelkezést, amely megállapítja az Alkotmánybíróság hatáskörét az indítvány elbírálására.
[14]	Az Alkotmánybíróság jellemzően az alkotmányjogi panasz befogadhatóságának tartalmi feltételeit [Abtv. 56. § (2) bekezdés] megelőzően vizsgálja a határozott kérelem törvényi feltételeit, és ennek keretében elsőként a hatáskör fennállását értékeli {3247/2016. (XI. 28.) AB végzés, Indokolás [6]}. Véleményem szerint ebben az ügyben indokolatlanul tért el e gyakorlatától az Alkotmánybíróság.
[15]	2. Az adott ügyben az indítványozó formálisan az Abtv. 27. §-a alapján terjesztette elő alkotmányjogi panaszát. Az indítványának tartalmából ugyanakkor egyértelműen megállapítható, hogy az adott ügyben nem a bírósági eljárást, hanem a Kúria által vizsgált önkormányzati rendelet törvényellenességét kifogásolta. Alkotmányjogi panaszának indokolásában ugyanis abban foglalta össze érveit, hogy „az indítványozónak a jelen esetben az önálló rendeletalkotási joga olyan, az Alaptörvényben lefektetett alapjog, amely feltétlen garanciális védelmet kell, hogy élvezzen a közhatalom gyakorlásával szemben. A sérelmezett bírósági döntés tehát az indítványozónak az Alaptörvény 32. cikke (1) bekezdés h) pontjában, valamint (2) és (3) bekezdésében foglalt önálló jogalkotási jogát sérti azzal, hogy az Alaptörvénybe ütközően is akadályozza az arányos közteherviselésre és a diszkrimináció tilalmára vonatkozó rendelkezések érvényesítését.” Ebből következően az indítvány valójában annak vizsgálatára irányult, hogy a Kúria tévesen állapította-e meg az önkormányzati rendelet törvényellenességét.
[16]	3. A bíróságok szervezetéről és igazgatásáról szóló 2011. évi CLXI. törvény (a továbbiakban: Bszi.) 2. § (1) bekezdése ugyanakkor úgy rendelkezik: „[a] bíróságok […] az önkormányzati rendelet más jogszabályba ütközéséről és megsemmisítéséről, a helyi önkormányzat törvényen alapuló jogalkotási kötelezettsége elmulasztásának megállapításáról – törvényben szabályozott eljárás során – véglegesen döntenek.” Ennek megfelelően a Bszi. 45. § (1) bekezdése alapján a Kúrián az Alaptörvény 25. cikk (2) bekezdés c) és d) pontjában, valamint a 32. cikk (4) és (5) bekezdésében foglalt ügyek elbírálására önkormányzati tanács működik. Az önkormányzati tanács feladata a jogszabálysértő önkormányzati rendelet felülvizsgálatára irányuló nemperes eljárás, valamint a helyi önkormányzat törvényen alapuló jogalkotási kötelezettsége elmulasztása miatti nemperes eljárás lefolytatása [Bszi. 45. § (3) bekezdés]. Az Alaptörvény és a Bszi. hivatkozott rendelkezései értelmében tehát a Kúria Önkormányzati Tanácsának a feladata az önkormányzati rendeletek más jogszabályba ütközésének a vizsgálata. Erre figyelemmel határozza meg az Abtv. 37. § (1) bekezdése is az Alkotmánybíróság hatáskörét az önkormányzati rendeletek felülvizsgálatával összefüggésben.
[17]	Az Abtv. 37. § (1) bekezdése szerint „[a]z Alkotmánybíróság a 24–26. §-ban meghatározott hatáskörében az önkormányzati rendelet Alaptörvénnyel való összhangját akkor vizsgálja, ha a vizsgálat tárgya az önkormányzati rendelet más jogszabályba ütközésének vizsgálata nélkül, kizárólag az Alaptörvénnyel való összhang megállapítása.” Ebből következően, az Alkotmánybíróságnak kizárólag akkor áll fenn a hatásköre az önkormányzati rendelet Alaptörvénnyel való összhangjának a vizsgálatára, ha az önkormányzati rendelet más jogszabályba ütközésének vizsgálata nem merül fel. Az adott esetben a Kúria Önkormányzati Tanácsa a támadott önkormányzati rendelet törvényellenességét a helyi adókról szóló 1990. évi C. törvény 6. § c) és d) pontjára tekintettel vizsgálta.
[18]	A kifejtettek alapján úgy gondolom, hogy mivel a Kúria Önkormányzati Tanácsa a támadott önkormányzati rendelet törvényellenességét a Hatv. 6. § c) és d) pontja alapján állapította meg, ezért az Alkotmánybíróságnak az Abtv. 37. § (1) bekezdése alapján nincs hatásköre vizsgálni az érintett önkormányzati rendelet törvényességét.
. 3032/2017. (III. 7.)

matches:
Kúria
Kúria
Kúria
Kúria
Kúria
Kúria
Kúria
Kúria
Kúria
Kúria
Kúria
Kúria
Kúria
Kúria
sui generis
Kúria
Kúria
Kúria
Kúria
Kúria
Kúria


text:
IV/03332/2012
. IV/03332/2012
Első irat érkezett: 08/24/2012
Az ügy tárgya: A Kúria Pfv.VI.21.149/2011/7. számú ítélete alaptörvény-ellenessége tárgyában benyújtott alkotmányjogi panasz
Az indítványozó a Kúria Pfv.VI.21.149/2011/7. számú ítélete és az annak előzményeként hozott ítéletetek alaptörvény-ellenességének megállapítását és megsemmisítését kéri.
Álláspontja szerint egy tisztességes bírósági eljárásban a bíróságnak kötelezettsége lett volna az is, hogy megvizsgálja, melyik jogot kell alkalmazni, ha külföldi elem is van az ügyben. A bíróságok továbbá tévesen állapították meg, hogy az ingatlan eladása feltételhez, egy gépkocsi visszaadásához volt kötve.
Az indítványozó álláspontja szerint a döntés a fentiek következtében sérti az Alaptörvény XXVIII. cikkében foglalt tisztességes eljráshoz való jogát, a jogbiztonság elvét és a tulajdonhoz való alapjogát..
Kúria Pfv.VI.21.149/2011/7. számú ítélete
A határozat száma: 3005/2013. (I. 21.) AB végzés
ABH oldalszáma: 2013/1172
A határozat kelte: Budapest, 01/14/2013
2013.01.14 10:00:00 1. öttagú tanács
Az Alkotmánybíróság a Kúria Pfv.VI.21.149/2011/7. számú ítélete alaptörvény-ellenességének megállapítása és megsemmisítése iránti alkotmányjogi panaszt visszautasítja.
[1]	Az indítványozó az Alkotmánybíróságról szóló 2011. évi CLI törvény (a továbbiakban: Abtv.) 27. §-a szerinti alkotmányjogi panasszal élt a Kúria Pfv.VI.21.149/2011/7. számú ítélete ellen. Kérte az Alkotmánybíróságot, hogy állapítsa meg a Kúria, valamint az első- és másodfokon eljárt bíróságok ítéletének alaptörvény-ellenességét, és semmisítse meg azokat, mivel sértik az Alaptörvény B) cikk (1) bekezdését, M) cikk (1) bekezdését, XIII. cikk (1) bekezdését, és XXVIII. cikk (1) bekezdését. Ezen túlmenően megjelölte a polgári perrendtartásról szóló 1952. évi III. törvény (a továbbiakban: Pp.) 2–3. §§-át, 206. § (1) bekezdését, és a 221. §-át is.
[2]	Az indítványozó kérelme indokolásául előadta, hogy a Szlovák Köztársaságban élő alperesek ingatlanvásárlásához anyagilag hozzájárult, amely jogügylet tulajdonjogot számára nem eredményezett, ezért utóbb pert indított. Az első fokon eljáró bíróság a “kölcsön, kártérítés, jogalap nélküli gazdagodás és egyéb” iránti keresetét elutasította, mely ítéletet fellebbezés folytán a másodfokon eljáró bíróság helyben hagyott. Az indítványozó a másodfokú ítélet ellen felülvizsgálati eljárást kezdeményezett, melynek eredményeként a Kúria a másodfokú ítéletet hatályában fenntartotta. A Kúria ítéletét – a bíróság tájékoztatása szerint – 2012. május 24-én kézbesítették. Az indítványozó ezt követően 2012. július 18-án alkotmányjogi panaszt terjesztett elő az első fokon eljárt Pesti Központi Kerületi Bíróságon.
[3]	Az indítványozó álláspontja szerint a bíróságok nem állapították meg a “tényleges” tényállást, egyes tényekről az ítéletek indokolása egyáltalán nem szól, emellett véleménye szerint a bíróságoknak kötelessége lett volna megvizsgálni az alkalmazandó jogot, mivel az ügyben külföldi elem is szerepelt. Előadta, hogy bár az ítéletekben nem szerepel, de az ingatlant a II. r. alperes eladta, ezért jogalap nélküli gazdagodás történt. Álláspontja szerint az ingatlanon lévő, illetve a hitelösszegen fennálló tulajdonjoga sérült, az “ítéletek nem teljesek”, nem tisztességes eljárásban születtek és a jogorvoslati eljárásban is jogait korlátozó, egyoldalú döntéseket hoztak a bíróságok. További jogorvoslati lehetősége nincs, és egyéb eljárás sincs az ügyében folyamatban.
[4]	Az indítványozó ezt követően fordult az Alkotmánybírósághoz.
[5]	Az Alkotmánybíróság megvizsgálta az alkotmányjogi panasz befogadhatóságának feltételeit.
[6]	Az Abtv. 30. § (1) bekezdése értelmében alkotmányjogi panaszt a sérelmezett döntés kézbesítésétől számított 60 napon belül lehet benyújtani. A Kúria ítéletét 2012. május 24-én kézbesítették, az alkotmányjogi panasz 2012. július 18-án – tehát a törvényben előírt határidőn belül – érkezett a Fővárosi Törvényszékre.
[7]	Az Abtv. 51. § (2) bekezdése értelmében az alkotmányjogi panasz eljárás során kötelező a jogi képviselet. Az indítványozó – hiánypótlásra – becsatolta a szabályszerű ügyvédi meghatalmazást.
[8]	Az Abtv. 52. §-a értelmében az indítványnak határozott kérelmet kell tartalmaznia. Az indítványozó megjelölte azt a törvényi rendelkezést, amely megállapítja az Alkotmánybíróság hatáskörét [Alaptörvény 24. cikk (2) bekezdés d) pont], valamint amely megalapozza az indítványozói jogosultságot [Abtv. 27. § a) pont]. Előadta az eljárás megindításának indokait, valamint részletezte az Alaptörvényben biztosított jogok sérelmének lényegét. Az indítványozó megjelölte a Pp. több szakaszát is, azonban azt, hogy azok az Alaptörvény mely szakaszait és mennyiben sértik, nem indokolta.
[9]	Az Abtv. 56. § (2) bekezdése értelmében az Alkotmánybíróság mérlegelési jogkörében vizsgálja az alkotmányjogi panasz befogadhatóságának törvényben előírt tartalmi feltételeit, az Abtv. 29. §-a szerint pedig az Alkotmánybíróság az alkotmányjogi panaszt a bírói döntést érdemben befolyásoló alaptörvény-ellenesség, vagy alapvető alkotmányjogi jelentőségű kérdés esetén fogadja be.
[10]	Jelen ügyben a rendelkezésre álló iratokból megállapíthatóan az indítványozó a bírósági ítéleteket azért kifogásolta, mert szerinte a bíróságok nem állapították meg a “tényleges” tényállást. Egyes tényekről az ítéletek indokolása egyáltalán nem szól, emellett véleménye szerint a bíróságoknak kötelessége lett volna megvizsgálni az alkalmazandó jogot, mivel az ügyben külföldi elem is szerepelt, az “ítéletek nem teljesek”, nem tisztességes eljárás zajlott le, és a jogorvoslati eljárásban is jogait korlátozó, egyoldalú döntések születtek.
[11]	Az indítványozó tehát a bírósági ítéletek vizsgálatát nem alkotmányossági szempontból kérte, hanem azt kívánta elérni, hogy a tényállás megállapítása, valamint a tények értékelése, és az abból levont következtetések tekintetében elfoglalt bírói álláspontot változtassa meg az Alkotmánybíróság. Az Alaptörvény 24. cikk (2) bekezdése, valamint az Abtv. 27. §-a alapján azonban az Alkotmánybíróságnak nem feladata a konkrét jogvitákban való ítélkezés, kizárólag arra van hatásköre, hogy alkotmányossági szempontból vizsgálja felül az eléje tárt bírói döntést, és kiküszöbölje az azt érdemben befolyásoló alaptörvény-ellenességet. Az Alkotmánybíróság az Abtv. 27. §-a szerinti alkotmányjogi panasz eljárásban is az Alaptörvény védelmében lép fel, az Alaptörvényben biztosított jogokat védi, elsődleges feladata nem a bírói jogalkalmazás minősítése, esetleges megváltoztatása.
[12]	Tekintettel arra, hogy jelen ügyben nem merült fel a bírói döntést érdemben befolyásoló alaptörvény-ellenesség, illetve alapvető alkotmányjogi jelentőségű kérdés, ezért az Alkotmánybíróság az alkotmányjogi panaszt az Abtv. 56. § (2) bekezdésére tekintettel, az Ügyrend 30. § (2) bekezdés a) pontja alapján visszautasította.
. 08/24/2012
. 3005/2013. (I. 21.)
. 01/14/2013

matches: Kúria Kúria Kúria Kúria Kúria bíróság bíróság Kúria Kúria bíróság Kúria


text:
Melyek az intézkedések különböző típusai?
Kétféle intézkedés létezik: ideiglenes intézkedések és biztosítási intézkedések.
Az ideiglenes intézkedések az ügy érdemében folytatott eljárásban történő bírósági ítélethozatalt megelőző intézkedések. Az ügy érdemében folytatott eljárásban hozott bírósági ítélet helybenhagyhatja vagy hatályon kívül helyezheti az ideiglenes intézkedést.
A biztosítási intézkedések a kötelezettségek adós általi teljesítésének biztosítására szolgáló intézkedések. Ezen intézkedések lehetővé teszik a hitelezők számára, hogy fedezzék magukat annak kockázatával szemben, hogy nem kapják meg, ami jár nekik.
A bíróság ideiglenes és biztosítási intézkedéseket rendelhet el az adós vagyonára. A hitelező a törvény erejénél fogva jogosult az ítélethozatal, sőt akár az eljárás előtt is bizonyos, csak az ítélethozatal után gyakorolható jogok védelmét szolgáló intézkedéseket kérni. Ezek célja annak megakadályozása, hogy a másik fél illuzórikussá tegye a hitelező megtérítési jogát például az áruk értékesítése, elrejtése, elajándékozása vagy kézi-, illetve jelzáloggal való megterhelése révén.
1.1. Ideiglenes intézkedések
Ideiglenes intézkedések a kifejezetten azok elrendelésére irányuló eljárásokban vagy a bíróság előtt az ügy érdemében folyamatban lévő eljárásokban hozhatók.
Különös szabályok vonatkoznak a házasság felbontására irányuló eljárásokban hozandó ideiglenes intézkedésekre.
1.2. Biztosítási intézkedések
A. Zárlat (conservatoir beslag)
A bíróság engedélyt adhat a hitelezőnek az adós vagyonának azzal a céllal történő zárolására, hogy a zárlatot foganatosító személy által érvényesített jog megállapításáig biztosított legyen a vagyon megőrzése.
A zárlatnak négy típusa létezik:
Követelések behajtását szolgáló zárlat (conservatoire verhaalsbeslagen). A vagyon zárolására azt követően kerül sor, hogy a bíróság a pénzkövetelés teljesítését rendelte el.
Ingóság kiadását vagy áruk átadását szolgáló zárlat (conservatoir beslag tot afgifte van roerende zaken of levering van goederen). Ebben az esetben a jogok tulajdonosként vagy az átadás kedvezményezettjeként való megőrzésének biztosítása érdekében kerül sor zárlat elrendelésére az adóssal szemben.
Előzetes házassági zárlat (conservatoir marital beslag). A házasság felbontását, különválást vagy a házastársi vagyonközösség megszüntetését kérő házastárs foganatosíthatja e zárlatot annak megakadályozása érdekében, hogy a megosztás előtt kivonják a javakat a közösségből.
Bizonyíték megőrzését szolgáló zárlat (conservatoir bewijsbeslag). E zárlat célja a bizonyítékok védelme.
B. Bírósági letétbe helyezés
Ezen intézkedés alapvetően olyan esetekhez kapcsolódik, amelyekben a zárolt dolgok elvonásának veszélye áll fenn. A zárlatot foganatosító személy kérelmére a bíróság elrendeli a zárolt vagy zárolandó dolgoknak a bíróság által kijelölt letéteményes részére történő átadását.
A bírósági letétbe helyezés zárlattól függetlenül is elrendelhető.
C. Felügyelet alá helyezés
A tulajdonjogi vita tárgyát képező vagyon felügyelet alá helyezhető a bíróság által. Például: vita áll fenn egy társaság értékesítéséhez való jogot illetően. A társaság vagyontárgyainak zárolása vagy bírósági letétbe helyezése akadályozhatja üzleti tevékenységének folytatását. Az eljárás ideje alatt a vagyonfelügyelő működtetheti a társaságot.
D. Zár alá vétel és leltárkészítés
Az alkerületi bíróság (kantonrechter) engedélyével közjegyző által zár alá vehetők a valamely hagyatékba tartozó vagy bizonyos közös tulajdonban lévő vagyontárgyak. Ügyvédre nincs szükség. Ezen intézkedés alkalmazására ritkán kerül sor. Azt például örökösök, a túlélő házastárs vagy bejegyzett élettárs, végrehajtók és a közös tulajdonban lévő vagyon valamely hányada felett (korlátozott) jogosultsággal rendelkező személyek kérhetik.
A zár eltávolítását is az alkerületi bíróságtól kell kérni.
Többek között a fent említett személyek kérelmére az alkerületi bíróság közjegyző általi leltárkészítést rendelhet el. Ügyvédre nincs szükség. Az intézkedés a hagyaték nagyságának (és értékének) meghatározására szolgál. A kérelem a zár alá vétel vagy a zár eltávolítása iránti kérelemmel együtt is előterjeszthető. Az intézkedés a hagyaték összes vagyontárgyának és tartozásának rövid ismertetését és – valamelyik fél kérelmére – az ingóságok értékének felbecsülését foglalja magában. Ha a felek nem jutnak megegyezésre a hites becsüs(ök) kijelölését illetően, a közjegyző jelöli ki ő(ke)t.
1.3. Előzetes végrehajthatóság
Szükség esetén a bíróság – jogszabály eltérő rendelkezése hiányában, és kivéve, ha az ügy jellege ezt kizárja – minden esetben előzetesen végrehajthatónak nyilváníthatja ítéletét. Ha az nem jogszabályból következik, az előzetesen végrehajthatónak nyilvánítást a felperesnek kell kérnie. A bíróság nem rendelkezhet erről hivatalból.
Az előzetesen végrehajthatónak nyilvánított ítélet azonnal végrehajtható akkor is, ha a határozattal szemben kifogást, fellebbezést vagy felülvizsgálati kérelmet terjesztettek elő. Az ítélet részben vagy egészben is végrehajthatónak nyilvánítható. Az ítélet előzetesen végrehajthatónak nyilvánítás nélkül is végrehajtható, bár annak végrehajtását felfüggesztik fellebbezés benyújtása esetén. Ha az ítéletet előzetesen végrehajthatónak nyilvánítják, annak végrehajtása azt követően is folytatható vagy akár megindítható, hogy fellebbezést nyújtottak be az ítélettel szemben.
A. Zárlat
Zárlat foganatosítására a kerületi bíróság ideiglenes intézkedésekről határozó bírójának engedélyével kerülhet sor. Az engedély iránti kérelmet ügyvéd nyújtja be. A bíró főszabály szerint a felperes követeléseire támaszkodhat. Az adós meghallgatására főszabály szerint nem kerül sor. A bírósági végzés rendszerint még aznap megszületik. Pénzkövetelés esetén a bíró meghatározza azt az összeget, amelyre az engedély vonatkozik. A bíró a zárlat által esetlegesen okozott károkat fedező biztosíték adását rendelheti el.
A zárlat foganatosítására a végrehajtó által kézbesített bírósági végzés útján kerül sor. Az a zárlatot foganatosító személy, akiről később kiderül, hogy jogellenesen foganatosított zárlatot, kártérítésre kötelezhető.
A zárlat engedélyezésére irányuló eljárás például az alábbi költségekkel jár: bírósági illeték (http://www.rechtspraak.nl/), ügyvédi költségek (http://www.advocatenorde.nl/) és végrehajtói díj (http://www.kbvg.nl/).
A bírósági letétbe helyezést a kerületi bíróság ideiglenes intézkedésekről határozó bírója rendeli el a zárlatot foganatosító fél kérelmére. A zárlat alá vont fél és minden más érdekelt fél meghallgatására sor kerül, kivéve, ha ezt sürgető körülmények kizárják. A végzés ellen nincs helye fellebbezésnek. A bíróság biztosíték adását rendelheti el.
A kerületi bíróság ideiglenes intézkedésekről határozó bírója zárlattól függetlenül is elrendelhet bírósági letétbe helyezést.
A bírósági letétbe helyezésre irányuló eljárás például az alábbi költségekkel jár: bírósági illeték (http://www.rechtspraak.nl/), ügyvédi költségek (http://www.advocatenorde.nl/) és végrehajtói díj.
Az érdekelt fél kérelmére a kerületi bíróság ideiglenes intézkedésekről határozó bírója felügyelet alá helyezi a vitatott vagyont. Az intézkedés nem kapcsolódik a zárlathoz. A vagyon zárolása nem korlátozza a vagyonfelügyelő hatásköreit. Az intézkedés bármely vagyontárgyra, ingó és ingatlan vagyonra és vagyoni jogra kiterjedhet. A felügyelet alapvető célja, hogy – például az eljárás ideje alatt – biztosított legyen a társaság vagyontárgyainak független harmadik fél általi folyamatos kezelése.
A felügyelet alá helyezésre irányuló eljárás például az alábbi költségekkel jár: bírósági illeték (http://www.rechtspraak.nl/), ügyvédi költségek (http://www.advocatenorde.nl/) és vagyonfelügyelői illetmény.
D. Ideiglenes intézkedések
Az ideiglenes intézkedés iránti eljárás az ügy érdemében folytatott eljárástól teljesen függetlenül indítható meg, és azt nem kell ez utóbbi eljárásnak követnie.
A kerületi bíróság ideiglenes intézkedésekről határozó bírója minden ügyben hatáskörrel rendelkezik ideiglenes intézkedések esetleges elrendelésére. Az alkerületi bíróság bírója szintén hatáskörrel rendelkezik azokban az ügyekben, amelyekben neki kell ítéletet hoznia az ügy érdemében folytatott eljárásban. Az általános illetékesség mellett különös illetékességgel rendelkezik az a bíróság, amelynek illetékességi területén az intézkedést meg kell hozni. Az ügy érdemében folytatott eljárásban kérhető minden kötelezés vagy tiltás kérhető ideiglenes intézkedés iránti eljárásban is. Pénzkövetelések bizonyos feltételek mellett fogadhatók el (lásd a 2.2. pontot).
Az ideiglenes intézkedésekről határozó bíró előtti eljárásban a felperesnek ügyvéd segítségét kell igénybe vennie. Az alperes igénybe veheti ügyvéd segítségét. Az alkerületi bíróság bírója előtti eljárásban a felek ügyvéd nélkül is eljárhatnak. A tárgyalás szóbeli és nem alakszerű. Az ítélethozatalra általában néhány héten belül kerül sor. A bíróság hivatalból előzetesen végrehajthatónak nyilváníthatja az ideiglenes intézkedést. Az „ideiglenes” azt jelenti, hogy a határozat jogilag megváltoztatható. Az ügy érdemében folytatott bármely eljárásban hozható eltérő ítélet.
Ezen eljárás az alábbi költségekkel jár: bírósági illeték (http://www.rechtspraak.nl/), végrehajtói díj (http://www.kbvg.nl/) és a felperes esetében ügyvédi költségek (http://www.advocatenorde.nl/).
Ideiglenes intézkedések az ügy érdemében folyamatban lévő bírósági eljárásokban is hozhatók; ezen intézkedések a per időtartamára szólnak. A kért ideiglenes intézkedésnek kapcsolódnia kell az ügy érdemében folytatott eljárás tárgyát képező követeléshez. Ilyen eljárásra ritkán kerül sor.
Házasság felbontásával kapcsolatos ügyekben az eljárás időtartamára és azt követő bizonyos időre kérhetők ideiglenes intézkedések. Példák: a házastársak lakóhelye, a mindennapi használatra szánt vagyontárgyak, a gyermekek és az egyik házastárs által a másiknak fizetendő tartásdíj.
Ezen intézkedéseket külön kérelemben kell kérni a házasság felbontására irányuló eljárás előtt, alatt vagy akár után addig, amíg azok hatása megszűnik. Az eljárás szóbeli szakaszát legkésőbb a benyújtást követő harmadik héten meg kell kezdeni, a bíró pedig a lehető leggyorsabban határoz.
Ezen eljárás az alábbi költségekkel jár: bírósági illeték (http://www.rechtspraak.nl/) és ügyvédi költségek (http://www.advocatenorde.nl/).
E. Előzetes végrehajthatóság
Az idézés nyomán induló rendes eljárásokban a bíróság – jogszabály eltérő rendelkezése hiányában, és kivéve, ha az ügy jellege ezt kizárja – a felperes kérelmére részben vagy egészben előzetesen végrehajthatónak nyilváníthatja ítéletét. Az előzetesen végrehajthatónak nyilvánítást biztosítékadástól teheti függővé. Ideiglenes intézkedés iránti eljárásokban hivatalból is elrendelheti az előzetes végrehajthatóságot. Ugyanez vonatkozik a keresetlevél nyomán induló eljárásokra is.
A kérelemnek tartalmaznia kell bizonyos információkat: a foganatosítandó zárlat jellegét és a kérelmező által hivatkozott jogot, valamint pénzkövetelés esetén annak (maximális) összegét is. Emellett a foganatosítandó zárlattól függően bizonyítani kell, hogy megalapozott-e vagy sem az elvonástól való félelem. Sürgető érdeknek nem kell fennállnia.
Zárlatot foganatosító személy kérelme esetén nem kell fennállnia sürgősségnek. Ideiglenes intézkedés iránti eljárásokban mindazonáltal a felperes sürgető érdekének kell fennállnia. Nem kell bizonyítani az elvonás veszélyének fennállását.
Ez ideiglenes intézkedés iránti eljárással jár, ezért a felperes sürgető érdekének kell fennállnia. Nem kell bizonyítani az elvonás veszélyének fennállását.
Ideiglenes intézkedés iránti eljárásokban a felperes sürgető érdekének kell fennállnia, a bíróság mérlegeli a felek érdekeit, és a határozat ideiglenes intézkedést rendel el. A felperes sürgető érdekének nem kell az alperessel kapcsolatos körülményekben állnia. A követelés vitatott vagy vitatható lehet. Szigorúbb követelmények vonatkoznak az ideiglenes intézkedések iránti eljárásokban a pénzkövetelések elfogadhatóságára. A felperes sürgető érdekét sokkal alaposabban meg kell vizsgálni, és a visszafizetés lehetetlenségének kockázatát – amely az ideiglenes intézkedés elrendelésének elutasításhoz vezethet – szintén figyelembe kell venni az érdekek mérlegelésekor. Minden kerületi bíróságon lefolytatható termékértékesítési és/vagy szolgáltatásnyújtási szerződésből eredő, nem vitatott vagy észszerűen nem vitatható követelésekkel kapcsolatos ideiglenes követelésbehajtási eljárás.
A házasság felbontására irányuló eljárásokban és az ügy érdemében folytatott más eljárásokban hozandó ideiglenes intézkedéseket illetően nem állnak fenn az ügy vitathatóságával vagy sürgősségével kapcsolatos követelmények. Az elvonás veszélye sem bír jelentőséggel.
A biztosítási intézkedések célja egy ténybeli vagy jogi helyzet fenntartása a (jogorvoslati) jogok megőrzése céljából. Az ideiglenes intézkedések célja egy ténybeli vagy jogi helyzet létrehozása az ügy érdemében folytatott eljárásban történő ítélethozatalt megelőzően.
Főszabály szerint bármilyen típusú vagyontárgy zárolható a közszolgáltatásokra szánt vagyontárgyak és a polgári perrendtartás (Wetboek van Burgerlijke Rechtsvordering) 447., 448. és 712. cikkében felsorolt eszközök kivételével. A munkabérek és időszakonként visszatérő fizetési kötelezettségekkel kapcsolatos más követelések bizonyos hányada nem zárolható. Korlátozott jog vagy vagyontárgyban fennálló részesedés is zárolható. Az ilyen vagyontárgyak zárolására vonatkozó szabályok ebben az esetben megfelelően alkalmazandók (a polgári perrendtartás 707. cikke).
Nyilvántartásba nem vett vagyontárgynak minősülő ingóság.
Minden olyan vagyontárgy, amelynek tekintetében vitatott a jogosultság.
Bármilyen típusú vagyontárgy követelés tárgyát képezheti az ideiglenes intézkedés iránti eljárásban, vagy ideiglenes követelés tárgyát az ügy érdemében folytatott eljárásban.
A zárlat következménye a zárolt vagyontárgyak befagyasztása. A zárlat alá vont fél nem értékesítheti, ajándékozhatja el, terhelheti meg vagy adhatja bérbe stb. a vagyontárgyat. A vagyontárgy feletti rendelkezés képességének e hiánya viszonylagos: az csak a zárlatot foganatosító személlyel szemben áll fenn. Harmadik személy birtokában lévő vagyontárgyak zárolása esetén e harmadik személynek is tartózkodnia kell minden további kifizetéstől vagy a vagyontárgy átadásától. A jóhiszemű harmadik szerző fél mindazonáltal védelmet élvez bizonyos feltételek mellett. Harmadik személy birtokában lévő vagyontárgyak zárolása esetén e harmadik személy köteles bejelenteni, hogy mit tart a birtokában a zárlat alá vont fél nevében. A zárolt vagyontárgyak elvonása büntetendő.
A bírósági letétbe helyezett vagyontárgyak elvonása büntetendő.
A vagyontárgyakat a vagyonfelügyelő kezeli.
A végrehajtás kikényszerítésére gyakran kényszerítő bírság útján kerül sor.
Zárlat engedélyezésekor a bíróságnak minden esetben határidőt kell szabnia a keresetlevélnek az ügy érdemében folytatott eljárásban történő benyújtására. Ha az ügy érdemében még nincs folyamatban eljárás, a bíróság a zárlatra vonatkozó engedélyben a zárolástól számított legalább nyolc napos határidőt szab az eljárás ügy érdemében történő megindítására. Csak a biztosítékként zárolt követelés megfizetésére vonatkozó végrehajtható okirat megszerzésére irányuló eljárás tekinthető az ügy érdemében folytatott eljárásnak. A bíróság időközben megszüntetheti a zárlatot a zárolt vagyontárgyak tulajdonosa vagy egy másik érdekelt fél kérelmére. A bíróság által szabott határidő túllépése esetén a zárlat megszűnik.
A zárlat akkor válik végrehajtóvá, ha a zárlatot foganatosító személy végrehajtható okiratot szerzett, és ezen okiratot kézbesítették a zárlat alá vont félnek (harmadik személy birtokában lévő vagyontárgyak esetében pedig a harmadik félnek is).
Ha az ügy érdemében folytatott eljárásban indított keresetet jogerősen elutasítják, a zárlat megszűnik. A zárlat megszüntethető a zárlat alá vont fél kérelmére.
A bírósági letétet az ideiglenes intézkedésekről határozó bíró szüntetheti meg az ideiglenes intézkedés iránti eljárásban érdekelt bármelyik fél kérelmére. Szükség esetén e bíró meghatározza, hogy a letéteményesnek melyik fél részére kell kiadnia a vagyontárgyat. A bírósági letét alapjául szolgáló zárlat megszűnése a bírósági letét megszűnését vonja maga után. A letéteményes ebben az esetben átadja a vagyontárgyat a zárlat alá vont félnek. Ha a jogerősen vagy előzetesen végrehajthatónak nyilvánított ítélet meghatározta, hogy melyik fél jogosult a vagyontárgyra, a letéteményes e személynek adja ki a vagyontárgyat.
Ha az ügy érdemében folytatott eljárásban még nem került sor a követelés bíróság elé terjesztésére, azt a bíróság által meghatározandó határidőn belül elő kell terjeszteni. E határidő túllépése esetén a felügyelet megszűnik.
Ha a jogerősen vagy előzetesen végrehajthatónak nyilvánított ítélet meghatározta, hogy melyik fél jogosult a vagyontárgyra, a vagyonfelügyelő e személynek adja ki a vagyontárgyat. A felügyelet a felek közös döntése nyomán szűnik meg, vagy valamelyikük kérelmére az ideiglenes intézkedésekről határozó bíró szünteti meg azt.
Az ideiglenes intézkedések az ügy érdemében folytatott eljárásban történő bírósági ítélethozatalig hatályosak.
Az ideiglenes intézkedés iránti eljárásokban eljáró bíró az intézkedések időbeli hatályát is korlátozhatja, vagy azokat az ügy érdemében folytatandó eljárás bizonyos határidőn belüli megindításától teheti függővé. Az ügy érdemében folytatott eljárásban hozott ideiglenes intézkedések is hatályukat vesztik az említett eljárás idő előtti lezárultával.
A házasság felbontására irányuló eljárásokban hozott ideiglenes intézkedések hatályban maradhatnak a házasság felbontását követő bizonyos ideig. Azok módosíthatók vagy visszavonhatók. A házasság felbontására irányuló eljárás előtt hozott ideiglenes intézkedések hatályukat vesztik, ha a házasság felbontása iránti kereset megindítására nem kerül sor az ideiglenes intézkedéseket elrendelő határozat meghozatalától számított négy héten belül.
A fellebbviteli bíróság felfüggesztheti a végrehajtást. A felfüggesztés végrehajtási eljárásban is elrendelhető.
Kifogás, fellebbezés és felülvizsgálati kérelem terjeszthető elő az ítélettel szemben.
A távollétében elmarasztalt fél négy héten belül (a határidő kezdete változó) kifogást nyújthat be az alperes távollétében ítéletet hozó bírósághoz.
A pervesztes fél (1750 eurót meghaladó összegek tekintetében) az ítélethozatal napjától számított három hónapon belül fellebbezést nyújthat be a fellebbviteli bírósághoz.
A pervesztes fél az első és legmagasabb fokon vagy fellebbezés nyomán történő ítélethozatal napjától számított három hónapon belül felülvizsgálati kérelmet terjeszthet Hollandia legfelsőbb bírósága (Hoge Raad der Nederlanden) elé.
A fellebbviteli bírósághoz fellebbezés nyújtható be, Hollandia legfelsőbb bírósága elé pedig felülvizsgálati kérelem terjeszthető valamely végzéssel szemben.
A felperes és a tárgyaláson megjelent érdekelt felek az ítélethozatal napjától számított három hónapon belül, más érdekelt felek pedig a bírósági határozat velük való közlésétől számított három hónapon belül nyújthatnak be fellebbezést.
Az előző bíróságok valamelyike előtt megjelent felek az ítélethozatal napjától számított három hónapon belül terjeszthetnek elő felülvizsgálati kérelmet.
E jogorvoslati kérelmeknek halasztó hatálya van a végrehajtásra, kivéve, ha az ítéletet előzetesen végrehajthatónak nyilvánították.
Nincs helye jogorvoslatnak zárlat foganatosításának engedélyezése ellen (a polgári perrendtartás 700. cikkének (2) bekezdése). A zárlatot foganatosító személy fellebbezéssel, majd felülvizsgálati kérelemmel élhet a követelést elutasító határozattal szemben.
A bírósági letétbe helyezés zárlatot foganatosító személy kérelmére történő elrendelése esetén nincs helye jogorvoslatnak a végzés ellen.
A kérelmező fellebbezéssel, majd felülvizsgálati kérelemmel élhet a követelés elutasításával szemben.
Az ideiglenes bírósági végzéssel szemben kifogás, fellebbezés és felülvizsgálati kérelem terjeszthető elő.
A vagyon felügyelet alá helyezését elrendelő végzéssel szemben kifogás, fellebbezés és felülvizsgálati kérelem terjeszthető elő.
Az ideiglenes intézkedés iránti eljárásban vagy az ügy érdemében folytatott eljárásban hozott ideiglenes intézkedésekkel szemben kifogás, fellebbezés és felülvizsgálati kérelem terjeszthető elő. A házasság felbontására irányuló eljárásban hozott ideiglenes intézkedések ellen nincs helye fellebbezésnek és felülvizsgálati kérelemnek.
Ha az ítéletet nem nyilvánították előzetesen végrehajthatónak, ez a fellebbezési, felülvizsgálati vagy végrehajtási eljárásban is kérhető. Ha az ítéletet előzetesen végrehajthatónak nyilvánították, a fellebbviteli bíró felfüggesztheti a végrehajtást. Erre nincs lehetőség felülvizsgálati eljárásban. A felfüggesztés végrehajtási eljárásban is elrendelhető.

matches: bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság


text:
Konteó? – Mozgástér
Címkék: szuverenitás, illegális bevándorlás, embercsempészet, migrációs krízis, Helsinki Bizottság, Emberi Jogok Európai Bírósága
És amikor az ember eleget elemezte a részleteket, s kezd rajta úrrá lenni az összeragaszthatatlan fragmentáltság, a „minden egész eltörött” keserű, de a Tudás gőgjével telített életérzése – akkor hirtelen összeáll minden, és kiderül, hogy a szakmaiság tényleg bolsevista trükk. Hogy elemzők elemeztek, kutatók kutattak, rotringhegy törött és tintapatron fogyott, mindhiába: a végén csak kisül, hogy az először legegyszerűbbnek, egyben összeesküvés-szerűnek tűnő magyarázatok bizonyulnak igaznak. Hogy a szakmainak álcázott „tudományos párbeszéd” valójában kellemetlen virtuális kakofónia és hogy a valóság ott hever a lábunk előtt, csak le kell nézni. A szavak ugyanis megindítanak – de a példák vonzanak.
És példálózott a magyar jobboldal eleget a valósággal migránsügyben. Nem akarom a miniszterelnök fogadatlan prókátorát játszani, de ő volt az, aki már évekkel ezelőtt a jogvédők, az embercsempészek és nemzetek feletti európai szervek „abszurd” vagy „bizarr” koalíciójáról beszélt. Akkor persze – jó esetben – cinikus félmosoly volt a „hozzáértők” részéről a reakció, bolondos zagyvaságnak, konspiratív humbugnak minősítve azt, mely „nem illik egy komoly politikushoz”.
És mit ad az Ég, múlt hét kedden ítéletet hozott a straßburgi Emberi Jogok Európai Bírósága (EJEB) két bangladesi (az ország legnyugatibb pontja több mint 8,5 ezer kilométerre van Röszkétől) migráns ügyében. A bíróság szerint azzal, hogy Magyarország a határon az EU-jogon alapuló, ún. tranzitzónás eljárásnak vetette alá az érintetteket, valójában jogalap nélküli őrizetbe vette őket, megsértve ezzel emberi jogaikat – nem beszélve kiutasításukról. A magyar államot mindezért első fokon a bíróság 6 millió forint kártérítés megfizetésére kötelezte, valamint arra is, hogy térítse meg a jogi képviselet, a perköltség díját is, mintegy 3 millió forintot.
Na és itt jön a vicc – pontosabban a komoly dolog, mert viccnek azért ez durva lenne. A két bangladesi jogi képviselője ugyanis a Magyar Helsinki Bizottság volt. Igen, az a szervezet, mely menekültügyi reformcsomagjában „pszichoszociális ellátást” követel többek között a menedékkérők számára. A saját hatáskörét átlépő EJEB nemzetállami szuverenitást súlyosan sértő döntése természetesen a Helsinkinek adott igazat, a végkövetkeztetést már az ítélet elején jóformán prejudikálva. A bíróság ugyanis a vonatkozó jogszabályok szövege mellett citált 7, azaz hét darab országjelentés-szerűséget, melyeket az Európa Tanács „szakosított” szervei, páneurópai menekültsegítő szervezetek vagy éppen az ENSZ Menekültügyi Főbiztossága adtak ki. A hét jelentésből öt a „magyarországi helyzettel” foglalkozik, erősen kritizálva a különböző szigorításokat. És hát láss csodát, ezen 5 jelentés mindegyikéhez a szellemi muníciót és háttérinformációs bázist részben vagy egészben a Helsinki Bizottság szolgáltatta. (A CPT csak egy magyarországi NGO-val találkozott – vajon melyikkel? –, az ECRE írásainak alapjául szolgáló látogatásokat, mint tagszervezet, a Helsinki szervezete és vett azok elkészítésében is, az UNHCR két jelentésében pedig végig hivatkozott és lábjegyzetelt források a „helsinkis tapasztalatok”). Hogy félreértés ne essék: ez nem „szakmai rátermettség” okán van, hanem mert ezen szervezetek egész egyszerűen megszállták a menekültügy témáját – ezért oly frusztráltak, ha más is bemerészkedik ide – és folyamatosan keresztbe-kasul hivatkozzák egymást. És a keresztülhivatkozásokra alapozva az EJEB nekik ad igazat.
A képlet tehát amilyen „leegyszerűsítő” és konteó-jellegű, olyan igaz: Angela Merkel és Juncker úr meghívják a migránsokat Európába. Az embercsempész hálózatok sok ezer kilométer messzeségből idehozzák őket az Európai Unió területére, ahol egyébként nem lenne keresnivalójuk és ahol egyébként a természetes életösztön jeleként egyes államok, mint például Magyarország, védekezik, kívül akarván tartani őket. Erre fel az embercsempészek által ideszállított migránsok ügyét „felkarolják” az Open Society-hálózat és az EU közvetlen forrásai által finanszírozott intellektuális méregkeverők, és együtt, kézenfogva elmennek Straßburgba feljelenteni Magyarországot. Az emberi jogok listáját és tartalmát egyébként is egy folytatásos teleregényként felfogó EJEB pedig a „civil jogvédők” által bepárnázott, megírt és megszakértett forrásokhoz nyúl a döntés meghozatalakor – melyek persze az embercsempészek által idehozott migránsoknak kedvez. A kör bezárul.
Így ér össze tehát polkorrekt politikusok, az embercsempész-hálózatok, a „jogvédők” és nemzetek felett pálcát törő bíróságok valóban bizarr koalíciója.
De nem, mindez nem összeesküvés. Nem. Annál sokkal rosszabb. Ez a valóság.
Kövér László migrációs válsághelyzet Francois Fillon Macedónia Európa jövője Jeremy Corbyn kohéziós alapok közösségi média Guy Verhofstadt ballib média Liberálisok 2018 megemlékezés zöld pártok Iszlám Állam SZDSZ neoliberális gazdaságpolitika iszlamizmus Majtényi László interjú Erdély baliberális ellenzék gyerekek videóblog Fischer Iván Gothár Péter Rajk László veszprémi időközi Faymann média tőzsde Kína agresszió egészségbiztosítás népnevelés román elnökválasztás hatalomátmentés Putyin 1848 Hollywood beszéd vadászat Lehman Brothers Macron Apple progresszió tévé no-go zóna See Watch 3 eskü Salvini Egyenes Beszéd konzervatívok GMO középosztály Economist egészségügy Rig Lajos hit ipar Röszke határvédelem multiadó Nőnap kereskedelem pártkongresszus Budapesti Fesztiválzenekar kereszténység Török Gábor Mérce bevándorlás mozgástér Podemos holokauszt-kurzus Karácsony Gergely Nemzeti Közműszolgáltató Selmeczi Gabriella holokauszt álhírek Amazonas Nemzetközi Migrációs Szervezet magEurópa zöld forradalom no-go Thilo Sarazzin közgazdaságtan Tusványos klímahype ügynökkérdés álcivilek Tesco készpénz haladás alkotmányos jogok klímapánik ISIS szabadkereskedelmi egyezmény Alkotmánybíróság européer klímaváltozás PM közös külpolitika értelmiség Jobbik Paks Kongresszus 2006 melegházasság Czeglédy Csaba szocializmus Berlinale Die Welt közös védelempolitika tervek The Guardian Momentum erkölcstan nép Mad Max mozgás Bajorország illiberális demokrácia Lendvai Ildikó Buda-Cash Freedom House gazdasági világválság Kanada május elseje CIA fogolykínzás Nigel Farage dugódíj klímaőrület Greta Thunberg békediktátum puccs brexit Kádár János Szolzsenyicin ÁBTL AfD Hillary Clinton marxista Sárközy Tamás klímakatasztrófa Fukuyama trojka Szovjetunió hősök és áldozatok Horvátország terrorfenyegetés Dani Rodrik Szíria katonai kiadások világgazdasági válság Délmagyar Marx fogyasztói társadalom celebek nemzeti érdek nyelvtörvény összefogás uszas Svédország nemzeti identitás nemzetállam választási rendszer regionális választások Áder János terrorizmus XXI. Század Intézet patrióta Horgos-Röszke határátkelő Ünnepi Könyvét kettős állampolgárság szabadságharc és forradalom iszlám politikai verseny Bolsonaro elnök Mark Zuckerberg Magyarország nemzetközi sajtó színházak metoo bérnövekedés UBER vasárnapi boltzár FINA Osztrák-Magyar Monarchia CDU/CSU Emberi Jogok Európai Bírósága Arany Medve gulag Balassagyarmat társadalompolitika Katalónia oktatási rendszer tatárszentgyörgyi gyilkosság növekedés ellenzéki összefogás görög válság koalíciós válság liberális média közgazdaság EBESZ terrortámadások ellenzéki sajtó iskola Magyar Narancs Nyugat-Balkán politikai elemzés nekrológ globalizáció párizsi klímaegyezmény páneurópai piknik Patrick Buchanan Szingapúr szrtájk véleményterror karaktergyilkosság náci politikai elit Hollande társadalom ballib sajtó 1918 ősze nacionalizmus Snedier Tamás ENSZ klímacsúcs közvélemény-kutatás Gyurgyák János december 25 Belgium venezuelai válság bankszektor alkotmányozás politikai erőtér Cameron Open Society Justice Initiativ google túlóratörvény Soros György V18 demokraták Mueller-jelentés emléknap Ungváry Krisztián erdőtűz HaHa mozgalom vörös zászló Lee Kuan Yew Apró-Dobrev klán Francis Fukuyama közmunka liberális jogállamiság technológia bombázás Helmut Kohl kultúra diktatúra Hargita lista Kuba gyűlölet Olaszország választási részvétel kvótanépszavazás adópolitika cannes-i filmfesztivál Nemzeti Emlékezet Bizottsága calais-i menekülttábor Brüsszel tarvágás TGM magyarság lengyel választás civil szervezet civilek Ceaușescu Donald Tusk megvesztegetés Amnesty International Merkel ukrán válság erőszak Gulyás Márton ENSZ Japán kényszerbetelepítés EP választás olajfa Richard Gere 1849. október 6. politikai korrektség Új-Zéland nemzeti ünnep infografika börtönbiznisz Kommunizmus Áldozatainak Emlék koszorúzás választás Pozsgay Imre Gyöngyöspata Sea Watch 3 keleti nyitás Vasfüggöny Szél Bernadett vizitdíj felzárkóztatás szektásodás Trócsányi László Orbán-kormány bankadó pedagógustüntetés munkaalapú társadalom Donald Trump államadósság populizmus Momentum Mozgalom Tusk nemzeti radikalimzus sárga mellényesek szemkilövető Ciprasz tehetségkutató USA lövöldözés Dunkirk szankciók Országgyűlés egykulcsos adó Soros-hajók kulturális elit Scheltema nagykövet kutató Fordul a szél Egyesült Királyság német kommentelők Európai Parlamenti választás Hankiss Tesla beiktatás béremelkedés konföderációs zászló hvg erő fegyverkezés gyerekvállalás rio New York önkormányzati választások poligámia államalapítás brókerbotrány Európa Parlament offshore Svácj párbeszéd kémvád antiszemitizmus Békés Márton adósságválság nyugat verseny Heller Ágnes Poznan Nagy Imre nemzeti kisebbségek Project 28 Trump Európai Egyesült Államok Eurovíziós dalfesztivál PiS kézműves MNB V4 IKEA okoseszközök munkaerőpiac külpolitika foglalkoztatottság liberális elit atv fiatalság felelősség mozi évértékelés Cseh Katalin Helsinki Bizottság népszavazás Párizs közösség Mindszenty József Colleen Bell amerikai-izraeli kapcsolatok EU2020 Index USA Európa Unió Dobrev Klára új év 24.hu gyülekezési törvény liberális-demokrata vallás aranyérem Munkáspárt humorérzék családi pótlék legitimáció LIBE Gazprom Svájc Kálmán Olga kormányátalakítás polgárháború Mohács agyelszívás dzsihadisták spekuláns neoliberalizmus Alaptörvény gyermekpszichológus magyar modell ügynökakták ünnep Boris Johnson megszállás demográfia 50. Világgazdasági Fórum munkahelyvédelmi akcióterv előrehozott választás magárahagyatottság progresszív halálkultusz bizalom progresszív oktatás Facebook Orbán Viktor főpolgármester-jelöltek katolicizmus feltétel nélküli alapjövedelem sorosozás Sebastian Kurz gazdasági bevándorlók vita Pride politika családok éve 1989 közvélemény neolib gazdaságpolitika jobboldal önkormányzat kormányalakítás balliberális foglalkoztatás forradalom és szabadságharc Business Roundtable szavazás Bálványosi Szabadegyetem Görögország kivándorlás választások mentőcsomag Szávay István netsemlegesség migránshajó multikulturalizmus devizahitelek hajléktalan Fidesz jogvédelem Mao Ce-tung jog család Nagy-Britannia médiabojkott manipuláció Negyedik Birodalom liberális sajtó Budapest újságírás CDU Rió 2016 Yossi Amrani gazdaság szélsőbal aradi vértanúk Sargentini jobboldali kormány reformkommunisták kereslet energiapolitika mainstream elit Ausztria Európai Unió liberális ellenzék anarcho-kommunizmus MSZP-SZDSZ-kormányok Európa megbélyegzés Juncker filozófia bevándorláspolitika autonómia nyílt társadalom NGO-k tartományi választások világrend EU-török paktum InternetKon etnikum anarchia multi modernizáció Open Society alapítvány Gergényi Péter unortodox adatigénylés 2019 Goodfriend minszki csúcstalálkozó iráni atomporgram bolsevik Lausanne hidegháború migránsok New York Times Brzezinski szólásszabadság modernitás Károlyi-puccs lázadás éve szuverenisták bíróság Írország jólét szegénység Mentsétek meg Romániát Szövets Green New Deal rendszerváltoztatás erkölcs kormányzás Marine Le Pen status quo Simicska Lajos Falus Ferenc klímaháború adatvédelem oktatás Ákos marxizmus migránskaraván Sztálin úszás MTA Andrzej Duda lobbi Pető Andrea cenzúra Kijev Szolidaritás tüntetés Válasz Online győr migránsválság Habsburg-csoport idealizmus Simicska Századvég radikális baloldal Manfred Weber kommunista diktatúra török konfliktus finanszírozás emberi jogok kitoloncolás GKI szavazótábor Vajda Mihály sztrájk olajár vagyonnyilatkozat nemzet teológia Lafarge Ocasio-Cortez munkahelyteremtés Biszku Béla kampány házasság elitcsere nemzetközi jog nemzetpolitika barcelona függetlenség véleménynyilvánítás szabadsága Katona József Színház Sport rendőrattack Bulgária Gazsó Ferenc migrációs válság szeretet költségvetési hiány civil szervezetek ENA köztársasági elnök posztmodern radikalizmus bulvár Dublini Egyezmény felvilágosodás EU gazdaságpolitika kitüntetés Pintér Béla multinacionális vállalatok bevándorláspárti ellenzék Davos bürokrácia Hudec László taxisblokád törvényalkotás szórakozás liberális dogmák Political Capital Fehér Ház kettős mérce nemzettudat adóparadicsom Ukrajna PISA eurózóna schengeni határok Demokratikus Koalíció liberális hiszti szakszervezet árfolyam Szulejmáni tisztújítás tolerancia Kárpátalja Origo Isztambul embargó emigráció foci Juhász Péter szélsőjobb referendum társadalomtudomány Orwell alkotmány 4-es metró TASZ Hollandia pozsonyi csúcs Michael Winterhoff közhangulat médiakormányzás Kónya Péter Yahoo Norvégia túlóraszabályozás föderalisták családvédelmi akcióterv zöldek nevelés Fekete-Győr András Orbán Viktor programja Lengyelország Obama emlékmű liberális városvezetés rendszerváltás vereség játékelmélet etnikai megosztottság klímahisztéria sznobizmus szabadság egyház munkanélküliség bukás önkormányzati választás Lengyel László midterm elections Stop Soros évértékelő kvótarendszer Kunhalmi Ágnes március 15 közoktatás ideológia férfi és nő Magyar Nemzet PC vlog karácsony 13. havi nyugdíj sajtószabadság Charlottesville előválasztás multikulti Svájci Néppárt Esztergom materializmus Irán Horn Gyula Cannes Balázs Péter politikai demofóbia pénzügyi szektor Arab tavasz meghallgatás Paul Manafort ÖVP civiltörvény TTIP népszerűség energiabiztonság szexizmus békesség embercsempészet betelepítési kvóta nagykoalíció Ursula von der Leyen kötelező betelepítési kvóta 2006 ősze pártszerkezet AKK érzékenyítés bevándorlási kvóta bolsevikok Ásotthalom zárva tartás szociáldemokrácia balliberális ellenzék október 23. Nagy Blanka eurozóna plakát Novák Előd Európai Parlament identitás mandátum Európai Ügyészség kutatás szja-csökkentés baloldali ellenzék alkotmánymódosítás répapucolás nemzeti konzultáció magyar hitel Pukli István balliberális sajtó Spinoza-ház Putin MSZP Róna Péter menekültügy Tőkés Rudolf nemzeti emlékezet Szigetvári Viktor oligarcha Római Birodalom Toroczkai László Ferenc pápa fotó Judith Sargentini Horthy Miklós brókerház Notre Dame CNN parlament Elon Musk Botka gender véleménydiktatúra nyilatkozat liberális értelmiség index.hu Vatikán propaganda ukrán-orosz konfliktus Schiffer András Pegida progresszív adó eurorealizmus Tóth Bertalan digitalizáció kvótareferendum pártelnök Srebrenica Pázmány adócsökkentés plakátrongálás politikai pedofília Temesvár őszödi beszéd jövő Angela Merkel szociológus transzatlanti partnerség választójog privatizáció Le Figaro Legfelsőbb Bíróság népvándorlás Rajk-per Izland Enyedi Ildikó francia elnökválasztás kegyelet Loretta Napoleoni kampányvideó elit liberális kormányzás Nemzeti Front spanyol választás viselkedéspszichológia 1945 Dánia Weinstein-botrány Gyurcsány Nagy-Magyarország balliberális média 2015 érdekérvényesítés Tőkés László emlékév reklám hazaszeretet marketing Don-kanyar World Justice Project Calais természet Panama-papírok tranzitzóna Ady Endre utópia cukikampány Brezsnyev Csíksomlyó ellenzéki casting balliberális elit Kaposvári Kismamaprogram lyukas zokni NATO kormány előrejelzés Visegrádi 4-ek szavazati jog AIIB politikai rendszer Cozma-gyilkosság közös lista Európai Bíróság atomfegyver szobor Advent Sziriza geopolitika orvvadászat konzervatív néppártosodás globalizmus Fidel Castro gyűlöletpolitika Genf Spanyolország Soros-árvák Obamacare hajléktalanügy biztonság ÁVH Európai Néppárt The Economist választál osztrák választás svájci frank Népszava Frans Timmermans oktatásügy ellenzék második világháború vandalizmus gazdasaság Franciaország G20 film piac Martin Schulz Kisvasút-gate 2006 őszi rendőrterror Soros greenwashing Barack Obama liberális piacgazdaság David Cameron Dunaújváros Carola Rackete NGO Eurobarometer fikció balliberális összefogás Andor László szélsőséges iszlamizmus totalitarizmus Bitó-szalon kuruc-labanc Nyugat-Európa Olimpia szabadságharc gondolatrendőrség befektetés baloldal Uj Péter Cserdi szuverenitás feminizmus unortodox gazdaságpolitika muszlim Bécs Oroszország merénylet nyugdíj hatáskörök reform Jean Claude Juncker halálbüntetés Izrael igazságszolgáltatás káosz Clinton Vona Gábor nyelv Márki-Zay Péter Big Data hittan balliberális értelmiség atomkorszak plakátkampány LMP kvóta 7-es cikkely erőszakos tüntetés patriotizmus eladósodás kerítés tudás török bevándorlók listázás helyesírás határkerítés terrorveszélyhelyzet salgótarjáni időközi Demszky Gábor McCain Tavares-jelentés Ibsen Dublini Rendelet Jeff Duncan MTVA Narratíva 20. század kisebbségek gendertudomány hitelválság liberalizmus Berlin szocdem Owen Jones demokrácia botrány elöregedés Nők Menete Hiller István gazdaságpolitka világvége beruházás Amerikai Egyesült Államok Havas Szófia pragmatizmus Willkommenskultur TEK terrortámadás Katyni mészárlás nemzeti büszkeség pártszakadás szocialisták provokáció müncheni konferencia európai hadsereg EU-csúcs forradalom Amerika fajelmélet abortusz integráció '56-os forradalom kétharmad félidő tapolcai választás vallás manchester vállalkozás liberális elitizmus kvótaper tanárképzés SPD Matteo Renzi Bayer Zsolt ultimátum Törökország Orbanistan A vadkacsa ENSZ migrációs paktum Tusnádfürdő háttérhatalom Reding IMF 1989. június 16. Solymár Pew Research Center kommunizmus MSZMP április 4. ünnepek művészet évforduló online gyűlöletbeszéd globális kormányzás Tanácsköztársaság Geert Wilders augusztus 20 Békemenet cenzus időközi választás Szanyi Tibor atomhatalom energiahatékonyság DK radikális jobboldal Berlin és Párizs elnökválasztás rendszer menekültek Francois Hollande euró Mesterházy Attila foci EB hacker államháztartás alkotmányosság segély politikai osztály déli határzár Téli Olimpia cuki környezetszennyezés igazságosság rasszizmus hitelminősítő érdek Sargentini-jelentés konzervativizmus Szent István fake news áfacsökkentés tudomány gyurcsányizmus sajtó Intelmek színház egység hellerágnesek 1956. október 23. magyar államiság Föld Botka László gulág Románia bigámia Politico Nicolas Sarkozy klímaharc határon túli magyarok 1956 bankrendszer Piknik 30 nyelvpolitika Conchita Wurst közpénz ELTE CEU Észak-Korea petíció Európai Bizottság Puzsér Róbert Transparency International grexit Nemzeti Összetartozás Napja Finkelstein energiapiac nemzetállamok Benjamin Netanjahu korrupció metamorfózis civilizáció családegyesítés költségvetés uniós költségvetés megállapodás internet Lukácsi Katalin Állami Számvevőszék kultúrkampf romák Wilhelm Fruzsina Ausztrália trianoni békediktátum határzár rendőrterror Együtt program Henriette Reker gázvezeték Molnár Gyula Mexikó kapitalizmus Kész Zoltán üvegplafon Kovács László osztrák elnökválasztás Osztrák Szabadságpárt dróntámadás 2020 Európa Bajnokság liberális véleménydiktatúra környezetvédelem migrációs krízis főpolgármester gazdaságélénkítés Altus dzsihád blog Hitler civil tűzvész Németország Charles de Gaulle mediterrán taxi hitelezés csúcstalálkozó politikailag korrekt OLAF alkohol történelem nyár Emmanuel Macron népszabadság árulás családi adókedvezmény illegális bevándorlás Seehofer emlékezet migrációs költségek Hadházy Ákos Erdogan kvíz Gyurcsány Ferenc orosz-ukrán konfliktus Köln munka Hétpontos program mainstream média emlékezetpolitika Trianon hatalom internetadó nyugati elit lengyel elnökválasztás Charlie Hebdo demagógia Kádár-rendszer hivatásos aggódó Migráció GDP Soros-terv Hódmezővásárhely június 4 balliberáliz ellenzék megélhetési bevándorlás politikai rend terror trend John Kerry igazkonzervatív nemzeti szuverenitás

matches: bíróság bíróság bíróság bíróság Bíróság Bíróság


text:
Az ismertetés napja: 2017. április 26.(1)
C‑249/16. sz. ügy
„Előzetes döntéshozatal – Joghatóság polgári és kereskedelmi ügyben – »Szerződéssel kapcsolatos ügy« fogalma – Együttesen kötött kölcsönszerződés adósának banki törlesztőrészletek megfizetésére vonatkozó, az adóstárssal szembeni megtérítési igénye – A kölcsönszerződés teljesítési helyének meghatározása”
1. A jelen ügy lehetőséget nyújt a Bíróságnak arra, hogy ismét pontosítsa a polgári és kereskedelmi ügyekben a joghatóságról, valamint a határozatok elismeréséről és végrehajtásáról szóló, 2012. december 12‑i 1215/2012/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet(2) értelmében vett, „szerződéssel kapcsolatos ügy” és a „szolgáltatásnyújtás” fogalmait.
2. A Bíróságnak ekképpen abban kell állást foglalnia, hogy a kölcsönszerződés adóstársai között indult visszkereset a szerződéssel kapcsolatos ügyek körébe tartozik‑e. Amennyiben igen, a Bíróságnak meg kell vizsgálnia, hogy a szóban forgó szerződés minősíthető‑e szolgáltatásnyújtásra irányuló szerződésnek, ami szükség esetén elvezet a szerződésre jellemző kötelezettség teljesítési helyének meghatározásához.
3. A jelen indítványban részletezem azokat az indokokat, amelyek alapján úgy gondolom, hogy e rendelet 7. cikkének 1. pontját úgy kell értelmezni, hogy a kölcsönszerződés adóstársai közötti visszkereset az e rendelkezés értelmében vett, szerződéssel kapcsolatos ügyek körébe tartozik.
4. Ezt követően kifejtem, miért gondolom úgy, hogy e rendelet 7. cikke 1. pontja b) alpontjának második francia bekezdését úgy kell értelmezni, hogy az egyik adóstárs által indított visszkereset alapjául szolgáló kölcsönszerződés az e rendelkezés értelmében vett, szolgáltatásnyújtásra irányuló szerződésnek minősül, ezen kereseti kérelem alapját képező kötelezettség teljesítési helye pedig az a hely, ahol a kölcsönt nyújtó hitelező székhelye van.
1. Az 1215/2012 rendelet
5. Az 1215/2012 rendelet (4) preambulumbekezdése az alábbiakat mondja ki:
„A joghatóságra és a határozatok elismerésére vonatkozó nemzeti jogszabályok között fennálló egyes különbségek akadályozzák a belső piac megfelelő működését. Kulcsfontosságúak a polgári és kereskedelmi ügyekben a joghatósági összeütközésre vonatkozó szabályok egységesítésére, valamint az egyes tagállamok által hozott határozatok gyors és egyszerű elismerésének és végrehajtásának biztosítására irányuló rendelkezések.”
6. E rendelet (15) és (16) preambulumbekezdései szerint:
„(15) A joghatósági szabályoknak nagymértékben kiszámíthatóknak kell lenniük, és azt az elvet kell követniük, hogy a joghatóságot általában az alperes lakóhelye alapozza meg. A joghatóságnak ezen az alapon mindenkor megállapíthatónak kell lennie, kivéve egyes pontosan meghatározott eseteket, amelyekben a jogvita tárgya vagy a felek szerződéses szabadsága eltérő kapcsoló tényezőt kíván meg. […]
(16) Az alperes lakóhelyén vagy székhelyén kívül a bíróság és a per közötti szoros kapcsolaton alapuló vagylagos joghatósági okokat is kell állapítani az igazságszolgáltatás megbízható működésének előmozdítása érdekében. A szoros kapcsolat megléte jogbiztonságot nyújt és elkerüli azt, hogy az alperes ellen egy olyan tagállam bíróságán indíthassanak eljárást, amelyre észszerűen nem számíthatott. Ez különösen fontos a magánélet és a személyiségi jogok – többek között a jó hírnév – megsértéséből eredő szerződésen kívüli kötelmi viszonyokkal kapcsolatos jogviták tekintetében.”
7. A rendelet 4. cikkének (1) bekezdése előírja, hogy „e rendelet rendelkezéseire is figyelemmel valamely tagállamban lakóhellyel rendelkező̋ személy, állampolgárságára való́ tekintet nélkül, az adott tagállam bíróságai előtt perelhető”.
8. Az 1215/2012 rendelet 7. cikke az alábbiak szerint rendelkezik:
2. Az 593/2008/EK rendelet
9. A szerződéses kötelezettségekre alkalmazandó jogról („Róma I”) szóló, 2008. június 17‑i 593/2008/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet(3) (7) és (17) preambulumbekezdése szerint:
„(7) E rendelet tárgyi hatályának és rendelkezéseinek összhangban kell lenniük a polgári és kereskedelmi ügyekben a joghatóságról, valamint a határozatok elismeréséről és végrehajtásáról szóló, a 2000. december 22‑i 44/2001/EK tanácsi rendelettel[(4)] („Brüsszel I”), valamint a szerződésen kívüli kötelmi viszonyokra alkalmazandó jogról szóló, 2007. július 11‑i 864/2007/EK európai parlamenti és tanácsi rendelettel („Róma II”)[(5)].
(17) Ami jogválasztás hiányában az alkalmazandó jogot illeti, a »szolgáltatás nyújtása« és az »áru értékesítése« fogalmát ugyanúgy kell értelmezni, mint a 44/2001 […] rendelet 5. cikkének alkalmazásakor, amennyiben áruk értékesítése és szolgáltatások nyújtása az említett rendelet hatálya alá tartozik. Bár a franchise és a forgalmazási szerződések szolgáltatásra irányulnak, azokra mégis különös szabályok vonatkoznak.”
10. E rendelet „Több kötelezett” című 16. cikkének szövege a következő:
3. A 2002/65/EK irányelv
11. A fogyasztói pénzügyi szolgáltatások távértékesítéssel történő forgalmazásáról, valamint a 90/619/EGK tanácsi irányelv, a 97/7/EK irányelv és a 98/27/EK irányelv módosításáról szóló, 2002. szeptember 23‑i 2002/65/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv(6) 2. cikkének b) pontja úgy határozza meg a „pénzügyi szolgáltatás” fogalmát, mint „bármely banki, hitel‑, biztosítási, magán‑nyugdíjpénztári, befektetési vagy fizetéssel kapcsolatos szolgáltatás”.
12. Az Allgemeines Bürgerliches Gesetzbuch (polgári törvénykönyv, a továbbiakban: ABGB) 896. cikke kimondja, hogy az az egyetemlegesen felelős adóstárs, aki egyedül törlesztette a tartozás egészét, közöttük fennálló eltérő megállapodás hiányában egyenlő arányú visszatérítést követelhet a többi adóstól, anélkül hogy jogátruházás történne.
13. Az ABGB 905. cikkének (2) bekezdése a 2013. március 20‑i Zahlungsverzugsgesetz(7) (a késedelmes fizetésekről szóló törvény) általi módosítása előtt előírta, hogy kétség esetén az adósnak a saját költségén és a saját kockázatára kell eljuttatnia a pénzt a hitelező lakóhelyére (székhelyére).
14. Ugyancsak ez a törvény iktatta be az ABGB‑be a 907a. cikket, amely előírja, hogy a pénztartozást a hitelező lakóhelyén vagy székhelyén kell teljesíteni a pénzösszeg e helyen való átadásával vagy a hitelező által megadott bankszámlára való utalásával.
15. Az ABGB 1042. cikkének megfelelően, aki más helyett olyan költséget visel, amelyet a másik személynek jelen törvény rendelkezései értelmében magának kellett volna viselnie, megtérítésre jogosult.
16. Az ABGB 1503. cikke (2) bekezdésének 1. pontja alapján a 2013. március 16‑tól létesített jogviszonyokra alkalmazható az ABGB 907a. cikkének a Zahlungsverzugsgesetz szerinti szövege. Az ezen időpontot megelőzően létesített jogviszonyokra továbbra is a korábbi rendelkezések alkalmazandók. Ha azonban e korábban létesített jogviszonyok rendszeres pénzbeli ellenszolgáltatásra irányulnak, a 2013. március 16‑ától esedékes fizetésekre az új rendelkezések alkalmazandók.
II. Az alapeljárás
17. Stefan Benkö osztrák állampolgár (a továbbiakban: felperes) az osztrák bírósághoz benyújtott, volt élettársa Saale Kareda észt állampolgár (a továbbiakban: alperes) ellen indított visszkeresetében kamatokkal és költségekkel növelt 17 145,41 euró összeget követel az alperestől.
18. Ausztriai életközösségük fennállása alatt, 2007‑ben a felperes és az alperes közösen vásároltak egy családi házat és ennek anyagi fedezetére három kölcsönt vettek fel egy osztrák banktól, összesen 300 000 euró értékben (a továbbiakban: kölcsön). Mindkét fél kölcsönvevőnek minősült, és a kérdést előterjesztő bíróság kiemeli, hogy mindkét adóstársat egyetemleges felelősség terhelte.
19. Az alperes 2011 végén megszüntette az életközösséget és visszaköltözött Észtországba. A kérdést előterjesztő bíróság e tekintetben pontosítja, hogy az alperes jelenlegi észtországi lakóhelye ismeretlen.
20. 2012 júniusától az alperes már nem teljesítette a kölcsön törlesztésével kapcsolatos kötelezettségeit. Emiatt a felperesnek a saját törlesztőrészleteinek fizetése mellett fizetnie kellett volt élettársa törlesztőrészleteit is, egészen 2014 júniusáig. E törlesztőrészletek képezik a jelen kereset tárgyát.
21. A Landesgericht St. Pölten (St. Pölten‑i tartományi bíróság, Ausztria) mint elsőfokú bíróság, felvette a kapcsolatot Észtország ausztriai nagykövetségével annak érdekében, hogy az alperes lakóhelyét megismerjék, ez azonban nem járt sikerrel. E körülmények között kijelöltek egy ügygondnokot az alperes képviseletére.
22. Az ügygondnok, aki minden iratot átvett, első fokon a joghatóság hiányára alapított kifogást terjesztett elő arra hivatkozva, hogy az alperes egy másik tagállamban, Észtországban rendelkezik lakóhellyel. Továbbá úgy vélte, hogy a felperes által ismertetett tények nem tartoznak az 1215/2012 rendelet II. fejezete 2–7. szakaszának rendelkezései alá, amelyek különös joghatósági szabályokat tartalmaznak a rendelet 4. cikkének (1) bekezdésében szabályozott általános joghatósági szabályhoz képest. Minden eshetőségre tekintettel azt állítja, hogy az első fokon eljáró Landesgericht St. Pölten (Sankt Pölten‑i tartományi bíróság) nem rendelkezett illetékességgel az ügyben, ugyanis a kölcsönt osztrák bank nyújtotta, és ennek az ügyletnek a teljesítési helye, vagyis a bank székhelye nem e tartományi bíróság illetékességi területén található.
23. A Landesgericht St. Pölten (Sankt Pölten‑i tartományi bíróság) 2015. augusztus 5‑i határozatában megállapította a joghatóság hiányát. A felperes e döntés ellen jogorvoslatot nyújtott be az Oberlandesgericht Wienhez (bécsi tartományi felsőbíróság, Ausztria), amely 2015. december 28‑i határozatával megváltoztatta a 2015. augusztus 5‑i határozatot.
24. Az alperes ezt követően felülvizsgálati kérelmet nyújtott be a kérdést előterjesztő bírósághoz.
25. Az Oberster Gerichtshof (legfelsőbb bíróság, Ausztria), miután az uniós jog rendelkezéseinek helyes értelmezésével kapcsolatban kétségei merültek fel, felfüggesztette az előtte folyamatban lévő eljárást és előzetes döntéshozatal céljából a következő kérdéseket terjesztette a Bíróság elé:
„1) Úgy kell‑e értelmezni a [1215/2012 rendelet] 7. cikkének 1. pontját, hogy a kölcsön törlesztőrészleteit egyedül fizető kötelezettet ugyanazon kölcsönszerződés másik kötelezettjével szemben megillető, (a vele együttesen kötött) banki kölcsönszerződésből származó visszatérítési igény (megtérítési vagy visszkereseti igény) a kölcsönszerződésből eredő, származékos (másodlagos) szerződéses igénynek minősül?
a) az 1215/2012 rendelet 7. cikke 1. pontja b) alpontjának második francia bekezdése (»szolgáltatás nyújtása«) vagy
b) az 1215/2012 rendelet 7. cikke 1. pontjának a) alpontjával együttesen értelmezett c) alpontja (lex causae) határozza meg?
3) A 2a) kérdésre adandó igenlő válasz esetén:
4) A 2b) kérdésre adandó igenlő válasz esetén:
a) a kölcsön mindkét adós általi felvételének időpontja (2007. március) vagy
b) az az időpont irányadó, amikor a megtérítésre jogosult adós teljesítette azokat a fizetéseket a bank részére, amelyekre a megtérítési igényét alapítja (2012. június és 2014. június közötti időszak)?”
26. Jelen ügyben a kérdést előterjesztő bíróság az alapügyben joghatósággal rendelkező bíróságot igyekszik meghatározni az 1215/2012 rendelet joghatósági szabályai alapján.
27. Az üggyel kapcsolatos minden nehézség abból a tényből származik, hogy az alapügy a felperes által előterjesztett kereset adóstársak közötti visszkereset, amelynek alapja az adóstársak és egy osztrák bank között kötött kölcsönszerződés.
28. Valójában arra a kérdésre kell elsődlegesen válaszolni, mielőtt megvizsgálnánk az alapügyre alkalmazható joghatósági szabályokat, hogy e rendelet alkalmazása érdekében vajon „elválaszthatók‑e” a kölcsönszerződéstől azok a jogviszonyok, amelyek az egyetemleges adóstársak között, e szerződés megkötésének következtében születtek, vagy mindezek felbonthatatlan egységet képeznek.
29. Az alábbi okok miatt úgy vélem, hogy az egyetemleges adóstársak közötti, kölcsönszerződés megkötéséből származó jogviszonyok elválaszthatatlanok e szerződéstől.
30. E jogviszonyok ugyanis abból a kölcsönszerződésből származnak, amelyet az egyetemleges felelősséggel terhelt adóstársak együttesen és szabadon vállaltak. A közös hitelező tekintetében tehát mindketten elfogadták a tartozás teljes összegének a visszafizetését. A pénzkölcsönzésből álló szolgáltatás elválaszthatatlan a visszafizetési kötelezettségtől. Az olyan kölcsön, amelyhez nem kapcsolódik visszafizetési kötelezettség, valójában ajándékozás. Az egyetemleges visszafizetési kötelezettség tehát a szerződéses mechanizmus szerves részét képezi.
31. Mindazonáltal az az adóstárs, aki a másik adóstársat a közös tartozásban terhelő részt részben vagy egészben maga fizette meg, visszkeresetet indítva visszakövetelheti ezt az összeget. Ennek az igénynek az indoka tehát a szerződéshez kapcsolódik. Következésképpen az 1215/2012 rendelet alkalmazása szempontjából mesterkélt lenne elválasztani ezeket a jogviszonyokat azon szerződéstől, amelyből azok erednek, és amely azok jogalapját képezi.(8) Ettől eltérő döntés ahhoz vezethetne, hogy egy és ugyanazon szerződésen alapuló keresetekre vonatkozóan megsokszorozódna a joghatósággal rendelkező bíróságok száma. Az adóstársak és a bank közötti jogvitákra az egyik tagállam bírósága rendelkezne joghatósággal, míg az adóstársak egymás közötti jogvitáira egy másik tagállam bírósága.
32. Egységesebb tehát, ha minden kérdést, amely a kölcsönszerződés megkötését követően felmerülhet, ugyanaz a bíróság vizsgál. Valójában kifejezetten ezt írja elő az alkalmazandó jog tekintetében a „Róma I” rendelet is. Amint az Európai Bizottság is emlékeztet rá, e rendelet „Több kötelezett” címet viselő 16. cikke előírja különösen, hogy „ha a szerződéses követelés a hitelezőt több olyan kötelezettel szemben illeti meg, akik ugyanazon követelésért felelnek, és az egyik kötelezett a követelést teljes egészében vagy részben már kielégítette, úgy a kötelezettnek a hitelező̋ felé fennálló́ kötelezettségére irányadó́ jogot kell alkalmazni a kötelezettnek a többi kötelezettel szemben fennálló́ visszkereseti jogára is”.
33. Következésképpen nem látom indokoltnak, hogy ezektől eltérően történjen a joghatóság megállapítása a kölcsönszerződés adóstársa által a másik adóstárssal szemben indított visszkeresetre vonatkozóan. Annál is inkább, mert a „Róma I” rendelet és az 1215/2012 rendelet kölcsönös alkalmazása ezek egységes értelmezésére kötelez.(9) Ezen túlmenően, a szerződésért egyetemlegesen felelős adóstársak közötti jogviszonyok szétválasztása ellentétes lenne a magas fokú kiszámíthatóság célkitűzésével, amelyre az 1215/2012 rendelet törekszik.(10) Ekképpen az egyetemlegesen felelős adóstársak számára tagadhatatlanul a kiszámíthatóság magas fokát jelenti annak tudata, hogy a közöttük fennálló jogi kapcsolatból születő jogvitákat ugyanazok a joghatósági szabályok rendezik, mint amelyek magát a kölcsönszerződést is.
34. Mindezen elemek együttesen tehát arra a megállapításra vezetnek bennünket, hogy az egyetemleges adóstársak között fennálló, a kölcsönszerződés megkötéséből származó jogviták megvizsgálására annak bíróságnak kell joghatósággal rendelkeznie, amely a szerződésből eredő jogvitákra nézve joghatósággal rendelkezik.
35. A kölcsönszerződés minden lehetséges kétség nélkül a szerződéssel kapcsolatos ügyek körébe tartozik, így azon a véleményen vagyok, hogy az 1215/2012 rendelet 7. cikkének 1. pontját úgy kell értelmezni, hogy a kölcsönszerződés adóstársai közötti visszkereset az e rendelkezés értelmében vett, szerződéssel kapcsolatos ügyek körébe tartozik.
36. A kérdést előterjesztő bíróság eszerint igyekszik meghatározni a kereset alapjául szolgáló kötelezettség teljesítési helyét, amelyet e cikk különbözőképpen határoz meg attól függően, hogy az adott szerződés áru értékesítésére vonatkozik, szolgáltatásnyújtásra irányuló szerződés, vagy sem egyik, sem másik.
37. Ily módon a kérdést előterjesztő bíróság a második és harmadik kérdésében lényegében arra keresi a választ, hogy e rendelet 7. cikke 1. pontja b) alpontjának második francia bekezdését úgy kell‑e értelmezni, hogy az egyik adóstárs által indított visszkereset alapjául szolgáló kölcsönszerződés e rendelkezés értelmében szolgáltatásnyújtásra irányuló szerződésnek minősül. Amennyiben igen, a szerződésre jellemző kötelezettség a kölcsönnyújtás, ekképpen a kötelezettség teljesítési helye a bank székhelye?
38. Számomra semmi kétség nem fér ahhoz, hogy a kölcsönszerződés szolgáltatásnyújtásra irányuló szerződés.
39. A Bíróság kimondta, hogy „a szolgáltatások fogalma magában foglalja legalábbis azt, hogy a szolgáltatásnyújtó fél meghatározott tevékenységet végez díjazás ellenében.”(11) Pontosította, hogy a tevékenység fennállása tevőleges magatartásokat követel meg, nem csupán tartózkodást.(12) A Bíróság továbbá kizárta e minősítésből a felhasználási szerződést is, amely szerződés értelmében valamely szellemi tulajdonjog jogosultja díjazás ellenében a vele szerződő félnek átengedi az e joghoz kapcsolódó felhasználási jogokat, mivel a szellemi tulajdonjog jogosultja az e joghoz kapcsolódó felhasználási jogok átengedésével nem teljesít semmilyen szolgáltatást, és csak azt a kötelezettséget vállalja, hogy a vele szerződő félnek megengedi e felhasználási jogok szabad gyakorlását.(13)
40. Másképp történik mindez a kölcsönszerződést illetően. Valójában ezzel a szerződéssel a hitelező, egy hitelintézet, arra vállal kötelezettséget, hogy meghatározott futamidőre egy pénzösszeget kölcsönöz a kölcsönvevőnek, a kölcsönvevő cserébe kötelezettséget vállal a kölcsönadott összegnek és az ebből eredő kamatoknak, mint a kölcsönért járó ellenszolgáltatásnak a visszafizetésére. A szolgáltatásnyújtás tehát ezen összeg rendelkezésre bocsátása a hitelintézet által, amely alaptevékenységként úgynevezett „bankügyleteket” végez.
41. Ebből következik, hogy a kölcsönügylet egy pénzügyi szolgáltatás. Egyébiránt, mint ahogyan a kérdést előterjesztő bíróság kiemeli, ez következik a 2002/65 irányelv 2. cikkének b) pontjából is, amely úgy határozza meg a „pénzügyi szolgáltatás” fogalmát, hogy az „bármely banki, hitel‑, biztosítási, magán‑nyugdíjpénztári, befektetési vagy fizetéssel kapcsolatos szolgáltatás”.
42. Pusztán az a tény, hogy a szolgáltatást nyújtó fél tevékenysége a pénzügyi szektorba tartozik, nem járhat azzal a következménnyel, hogy az 1215/2012 rendelet 7. cikke 1. pontja b) alpontjának alkalmazásából kizárjuk az ehhez a tevékenységhez kapcsolódó szerződéseket. Úgy tűnik e tekintetben, hogy a jogalkotó előírta, hogy a joghatóságot illetően a rendelet alkalmazási körébe bele kell foglalni az ilyen típusú szolgáltatásokat is. Amint azt a kérdést előterjesztő bíróság és a Bizottság is kiemeli, a 44/2001 rendelet 63. cikkének (1) bekezdése előírt egy kivételt a szerződéssel kapcsolatos ügyekre vonatkozó joghatósági rendelkezések alkalmazásánál, amennyiben a szolgáltatásnyújtás helye Luxemburgban volt. Mindazonáltal, e cikk (3) bekezdése szerint, ugyanezen cikk rendelkezései nem voltak alkalmazhatók a pénzügyi szolgáltatás nyújtására szóló szerződésekre, ami azt jelentette, hogy ezeket a szerződéseket a rendelet 5. cikk 1. pontjában meghatározott különös joghatósági szabály szabályozta, amelynek jelenleg az 1215/2012 rendelet 7. cikkének 1. pontja felel meg.
43. Véleményem szerint tehát a kölcsönszerződést az e rendelet 7. cikke 1. pontja b) alpontja második francia bekezdésének értelmében vett, szolgáltatásnyújtásra irányuló szerződésnek kell minősíteni.
44. Már csak a kereset alapjául szolgáló kötelezettség teljesítési helyének a meghatározása maradt hátra. Az említett rendelet 7. cikke 1. pontja b) alpontja második francia bekezdésének megfelelően e hely az a tagállam, ahol a szerződés szerint a szolgáltatásokat nyújtották, vagy ahol azokat nyújtani kellett volna. Valójában arról van szó, hogy meg kell határozni a szerződésre jellemző kötelezettség teljesítési helyét, ami a joghatósággal rendelkező bíróságot kijelölő kapcsolóelv.(14)
45. Jelen ügyben úgy vélem, hogy egy kölcsönszerződés keretében ez a jellemző kötelezettség maga a kölcsön tárgyát képező pénzösszeg nyújtása. Az ilyen típusú szerződésbe foglalt másik kötelezettség, nevezetesen az, hogy a kölcsönvevőnek a kölcsönvett összeget vissza kell fizetnie, tulajdonképpen csak a hitelezői szolgáltatás teljesítése következtében létezik, a visszafizetés csak ennek a következménye.
46. A jellemző kötelezettség teljesítési helyét illetően úgy gondolom, hogy csak az a hely képes biztosítani a kiszámíthatóság magas fokát, ahol a hitelező székhelye található, továbbá csak ez elégíti ki a közelség és egységesítés céljait, amelyekre az 1215/2012 rendelet 7. cikke 1. pontja b) alpontjának második francia bekezdése irányul.(15) Ez a hely ugyanis a felek által már a szerződés megkötésétől fogva ismert, és ez az a hely, amely e szerződéssel a legszorosabb kapcsolatban áll.
47. Következésképpen és a fentiekre tekintettel úgy vélem, hogy e rendelet 7. cikke 1. pontja b) alpontjának második francia bekezdését oly módon kell értelmezni, hogy az egyik adóstárs által indított visszkereset alapjául szolgáló kölcsönszerződést e rendelkezés szerinti szolgáltatásnyújtásra irányuló szerződésnek kell minősíteni. Az e kereseti kérelem alapjául szolgáló kötelezettség teljesítési helye az a hely, ahol a kölcsönt nyújtó hitelező székhelye található.
48. A fenti megfontolások alapján a Bíróságnak azt javasolom, hogy az Oberster Gerichtshof (legfelsőbb bíróság, Ausztria) által előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdésekre a következőképpen válaszoljon:
1) A polgári és kereskedelmi ügyekben a joghatóságról, valamint a határozatok elismeréséről és végrehajtásáról szóló, 2012. december 12‑i 1215/2012/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet 7. cikkének 1. pontját úgy kell értelmezni, hogy a kölcsönszerződés adóstársai közötti visszkereset az e rendelkezés értelmében vett, szerződéssel kapcsolatos ügyek körébe tartozik.
2) A 1215/2012 rendelet 7. cikke 1. pontja b) alpontjának második francia bekezdését úgy kell értelmezni, hogy:
– az egyik adóstárs által indított visszkereset alapjául szolgáló kölcsönszerződést e rendelkezés értelmében szolgáltatásnyújtásra irányuló szerződésnek kell minősíteni;
– az e kereseti kérelem alapjául szolgáló kötelezettség teljesítési helye az a hely, ahol a kölcsönt nyújtó hitelező székhelye található.
3 HL 2008. L 177., 6. o., helyesbítés: HL L 309., 2009.11.24., 87. o.
4 HL 2001. L 12., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 19. fejezet, 4. kötet, 42. o.
5 HL 2007. L 199., 40. o., HL 2016. L 39., 63. o.
6 HL 2002. L 271., 16. o.; magyar nyelvű különkiadás 6. fejezet, 4. kötet, 321. o.
8 Lásd e tekintetben: 2016. október 12‑i Kostanjevec ítélet (C‑185/15, EU:C:2016:763, 38. pont).
9 Lásd e tekintetben: 2016. január 21‑i ERGO Insurance és Gjensidige Baltic ítélet (C‑359/14 és C‑475/14, EU:C:2016:40, 40. pont).
10 Lásd e rendelet (15) preambulumbekezdését.
11 Lásd: 2009. április 23‑i Falco Privatstiftung és Rabitsh ítélet (C‑533/07, EU:C:2009:257, 29. pont). Lásd továbbá: 2016. július 14‑i Granarolo ítélet (C‑196/15, EU:C:2016:559, 37. pont.).
12 Lásd: 2016. július 14‑i Granarolo ítélet (C‑196/15, EU:C:2016:559, 38. pont).
13 Lásd: 2009. április 23‑i Falco Privatstiftung és Rabitsh ítélet (C‑533/07, EU:C:2009:257, 30. és 31. pont).
14 Lásd: 2016. július 14‑i Granarolo ítélet (C‑196/15, EU:C:2016:559, 33. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
15 Lásd: 2013. december 19‑i Corman–Collins ítélet (C‑9/12, EU:C:2013:860, 30–32. és 39. pont).

matches: bíróság bíróság bíróság bíróság Bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság Bíróság Bíróság bíróság bíróság