text:
A forgalomban való részvétel fogalma a gépjármű-biztosítási irányelvekben | Kártérítési és Biztosítási Jog folyóirat
Pataky Tibor*: A forgalomban való részvétel fogalma a gépjármű-biztosítási irányelvekben
Noha a gépjármű-biztosítási irányelvekben a gépjármű forgalomban való részvétele fogalmának jelenleg nem található meghatározása, e fogalomnak az értelmezésével az utóbbi években az Európai Unió Bírósága több, nagy jelentőségű ügyben foglalkozott előzetes döntéshozatali eljárás keretében, mely ügyek ismertetése és elemzése a mindennapi gyakorlat számára is fontos.
Ugyan jelenleg a gépjármű-felelősségbiztosításról és a biztosítási kötelezettség ellenőrzéséről szóló, 2009. szeptember 16-i 2009/103/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (a továbbiakban: konszolidált irányelv)1A szakirodalomban helyenként a hatodik gépjármű-biztosítási irányelv kifejezéssel is lehet találkozni, azonban talán a konszolidált irányelv elnevezés pontosabbnak tűnik, hiszen ez az irányelv a korábbiakhoz képest új szabályt nem tartalmaz, hanem csak a korábbi gépjármű-biztosítási irányelveket foglalta egységes szerkezetbe. van hatályban, azonban az ismertetésre kerülő egyes bírósági ügyekben még a korábbi, a tagállamok gépjármű-felelősségbiztosításra és a biztosítási kötelezettség ellenőrzésére vonatkozó jogszabályainak közelítéséről szóló, 1972. április 24-i 72/166/EGK tanácsi irányelv (a továbbiakban: első gépjármű-biztosítási irányelv) szabályait kellett alkalmazni.
Az irányelv rendelkezése
Az irányelvi szabály tartalma
A korábban hatályban volt első gépjármű-biztosítási irányelv 3. cikk (1) bekezdése kimondta: „A 4. cikk értelmében minden tagállam időben megteszi a szükséges intézkedéseket, hogy a saját területén nyilvántartásba vett gépjárművek rendelkezzenek gépjármű-felelősségbiztosítással. A fedezett felelősség mértékét és a fedezet feltételeit ezen intézkedések alapján kell meghatározni.”
Míg a jelenleg hatályos konszolidált irányelv 3. cikk első mondata rögzíti: „Az 5. cikkre is figyelemmel minden tagállam időben megteszi a szükséges intézkedéseket annak biztosítására, hogy a saját területén szokásosan üzemben tartott gépjárművek rendelkezzenek gépjármű-felelősségbiztosítással.”
Az irányelvi rendelkezés tehát érdemben nem változott, pusztán a konszolidált irányelvben némileg módosított fordítás olvasható. 2Megjegyzem, hogy az első gépjármű-biztosítási irányelv 3. cikk (1) bekezdése első mondatának angol változata és a konszolidált irányelv 3. cikk első mondatának angol változata – leszámítva a hivatkozott cikk számozásának a módosítását – nem változott, pusztán némileg eltérően fordították a két változatot magyarra.Ugyanakkor megállapítható, hogy a magyar változatban a forgalomban való részvétele fogalma szó szerint nem jelenik meg. Az egyes nyelvi változatokkal a következő pontban foglalkozom.
Az is leszögezendő, hogy a konszolidált irányelv nem határozza meg a forgalomban való részvétel fogalmát.
A nyelvi változatok eltérősége
Az első gépjármű-biztosítási irányelv 3. cikk (1) bekezdése első mondatának angol változata a következő: „Each Member State shall, subject to Article 4, take all appropriate measures to ensure that civil liability in respect of the use of vehicles normally based in its territory is covered by insurance.” Ezzel – a hivatkozott cikk számának a változását figyelmen kívül hagyva – a konszolidált irányelv 3. cikk első mondata szó szerint megegyezik.
Az első gépjármű-biztosítási irányelv francia változata a következő szabályt tartalmazza: „Chaque État membre prend toutes les mesures utiles, sous réserve de l’application de l’article 4, pour que la responsabilité civile relative à la circulation des véhicules ayant leur stationnement habituel sur son territoire soit couverte par une assurance.” A konszolidált irányelvben – a hivatkozott cikk számának a változását figyelmen kívül hagyva – „utile” jelző helyett az „approprié” szó szerepel, ezen túlmenően nincs eltérés a két változat között.
Míg az első gépjármű-biztosítási irányelv német változata szerint e rendelkezés a következőképpen hangzik: „Jeder Mitgliedstaat trifft vorbehaltlich der Anwendung des Artikels 4 alle zweckdienlichen Maßnahmen, um sicherzustellen, daß die Haftpflicht bei Fahrzeugen mit gewöhnlichem Standort im Inland durch eine Versicherung gedeckt ist.” A konszolidált irányelvben – a hivatkozott cikk számának a változását figyelmen kívül hagyva – a „zweckdienlich” szó helyett a „geeignet” szó szerepel3A francia változat esetében is hasonló módosítást történt., egyébként a két változat megfogalmazása azonos.
Ezek alapján megállapítható, hogy az angol verzióban a „use of vehicles” kifejezés szerepel, ami szó szerint a (gép)járművek használatát jelenti, míg a francia változatban a „circulation des véhicules” megfogalmazás olvasható, ami a gépjárművek forgalomban való részvételének fordítható. Ezzel szemben a német és a magyar változat általánosabb megfogalmazású.
Az Európai Unió Bíróságának a gyakorlata egyértelmű, hogy az uniós jogszabályok „nyelvi változatai közötti eltérés esetén a szóban forgó rendelkezést azon szabályozás általános rendszerére és céljára tekintettel kell értelmezni, amelynek az a részét képezi.”4 Lásd többek között: Bizottság kontra Spanyolország ítélet, C 189/11, EU:C:2013:587, 56. pont és Vnuk-ítélet, C-162/13, EU:C:2014:2146, 46. pont. Ez azt jelenti, hogy a gépjármű forgalomban való részvétel fogalmát egységesen kell értelmezni minden tagállamban, függetlenül attól, hogy az egyes nyelvi változatokban e fogalom megjelenik-e.5E problémakörhöz lásd még: Blutman László: Az Európai Unió joga a gyakorlatban, HVG-ORAC, Budapest, 2010, 406. o.
Az Európai Unió Bíróságának határozatai
C-162/13. számú ügy
Az alapügy tényállása szerint 2007. augusztus 13-án szénabáláknak egy csűr padlására történő betárolása közben egy pótkocsis traktor, amely a farm udvarára tolatott be, hogy a pótkocsival beálljon a csűrbe, felborította azt a létrát, amelyen D. Vnuk állt, amelyről az említett személy ennek következtében leesett. D. Vnuk nem vagyoni kára megtérítése címén keresetet nyújtott be a Triglavval biztosítótársasággal szemben – amelynél a traktor tulajdonosa a gépjárművére kötelező biztosítást kötött –. Az elsőfokú bíróság elutasította a károsult keresetét. A másodfokú bíróság elutasította a D. Vnuk által a fent hivatkozott ítélettel szemben benyújtott fellebbezést arra hivatkozva, hogy a kötelező gépjármű-felelősségbiztosítási kötvény fedezetet nyújt azokra a károkra, amelyet a traktor közlekedési eszközként történő használatával okoztak, azonban nem terjed ki azokra a károkra, amelyek a traktor munkagépként vagy vontatóként történő használata során keletkeztek. A károsult felülvizsgálati kérelmet terjesztett elő a szlovén Legfelsőbb Bírósághoz, mely bíróság az Európai Bíróságnál előzetes döntéshozatali eljárás lefolytatását kezdeményezte azt a kérdést feltéve, hogy az első gépjármű-biztosítási irányelv 3. cikk (1) bekezdésében szereplő a gépjármű forgalomban való részvételének a fogalma akként értelmezendő-e, hogy az a gépjárművel nem közúti fogalomban okozott balesetekre is kiterjed.
A főtanácsnok indítványa6EU:C:2014:106
Paolo Mengozzi főtanácsnok 2014. február 26-i indítványában akként érvelt nyelvtani és teleologikus értelmezés alapján, hogy a „gépjármű forgalomban való részvétele” fogalmát tágan kell értelmezni, amiből az következik, hogy az előzetes döntéshozatali eljárás alapját képező ügy tényállása szerinti esetben megállapítható, hogy az a „gépjármű forgalomban való részvétele” fogalma alá tartozik.
A bírósági döntés7EU:C:2014:2146
Az Európai Bíróság 2014. szeptember 4-én meghozott ítéletében kimondta – összhangban a főtanácsnoki indítvánnyal –, hogy az első gépjármű-biztosítási irányelv 3. cikk (1) bekezdését úgy kell értelmezni, „hogy az abban szereplő »gépjármű forgalomban való részvétele« fogalmának hatálya alá tartozik a gépjárművek minden olyan használata, amely összeegyeztethető e gépjárművek szokásos funkciójával. Az alapügybelihez hasonló, traktorral valamely tanya udvarán végrehajtott olyan manőver, amellyel e traktor a pótkocsijával egy pajtába betolat, szintén a fent hivatkozott fogalom hatálya alá tartozhat.”
Az ítélet gyakorlati hatása
Ezen ítéletével az Európai Bíróság egyértelművé tette, hogy a gépjármű forgalomban való részvételének fogalma igen tágan értelmezendő, melybe minden olyan eset beletartozik, ami a gépjármű szokásos használatával áll összefüggésben.8Lásd még: Martin Metzler: Das Nationale Versicherungsbüro Schweiz und der Nationale Garantiefonds Schweiz: Geschäftsbericht 2015–2016. In: René Schaffhauser (szerk.): Jahrbuch zum Strassenverkehrsrecht 2016, Stämpfli Verlag, Bern, 2016, 145-146. o. Ebből következően a kötelező gépjármű-felelősségbiztosításról szóló 2009. évi LXII. törvény (a továbbiakban: Gfbt.) 4. § (1) bekezdésében9Minden magyarországi telephelyű gépjármű üzemben tartója köteles – a külön jogszabály alapján mentesített gépjárművek kivételével – az e törvény szerinti biztosítóval a gépjármű üzemeltetése során okozott károk fedezetére, az e törvényben meghatározott feltételek szerinti biztosítási szerződést kötni, és azt díjfizetéssel hatályban tartani (biztosítási kötelezettség). található „gépjármű üzemeltetése során okozott károk” fogalmát tágan kell értelmezni, míg igen szűken értelmezendő a Gfbt. 15. § f) pontjában10A biztosítás nem terjed ki arra a kárra, amely a gépjármű – forgalomban való részvétele nélkül – munkagépként való használata során keletkezett. található kivétel.
Angol jogászok rámutattak arra, hogy az angol szabályozás ellentétben áll a hivatkozott európai bírósági döntéssel, ugyanis a Road Traffic Act 1988 alapján a biztosítási fedezet sokkal szűkebbre szabott e tekintetben, mint amilyen következtetés levonható az Európai Bíróság ítéletéből.11Mike Dobson et al.: Briefing Note – Vnuk v Zavarovalnica Triglav d.d. [2014] CJEU C-162/13, 2015. április; forrás: http://www.blmlaw.com/1955/pages/publications.html, letöltve: 2015. november 26.
C-334/16. számú ügy
június 28‑án J. L. Núñez Torreiro, a spanyol hadsereg főhadnagya hadgyakorlaton vett részt egy spanyolországi katonai gyakorlótéren, amikor a hadsereg kötelező felelősségbiztosítással rendelkező szárazföldi gépjárműve, amelyben utasként utazott, felborult, és az érintettnek különböző sérüléseket okozott. Az érintett gépjármű nem a kerékkel rendelkező gépjárművek, hanem a lánctalpas katonai járművek számára kijelölt övezetben haladt. J. L. Núñez Torreiro az érintett gépjármű kötelező gépjármű-felelősségbiztosítójával szemben érvényesített kártérítési igényt, mely biztosító elutasította a kártérítési igényt. A baleset időpontjában hatályos spanyol szabályozás szerint a biztosítási fedezet többek között a közlekedésre alkalmatlan, de közhasználatban lévő utakon vagy területeken történő, gépjárművezetés által előidézett kockázatokra terjedt ki. A biztosító azért utasította el a kártérítési igényt, mert álláspontja szerint a baleset közlekedésre alkalmatlan és nem közhasználatban lévő területen történt. Erre tekintettel a károsult keresetet indított a károkozó felelősségbiztosítójával szemben. Az elsőfokú spanyol bíróság a keresetet elutasította, mivel a felelősségbiztosító álláspontjával értett egyet. Ezen ítélet ellen a károsult élt fellebbezéssel, hivatkozva a Vnuk-ügyben meghozott európai bírósági ítéletre. A másodfokú spanyol bíróságnak kétségei támadtak a tekintetben, hogy a spanyol jog hivatkozott rendelkezése összhangban van-e a konszolidált gépjármű-biztosítási irányelvvel.
A főtanácsnoki indítvány12EU:C:2017:455
Yves Bot főtanácsnok 2017. június 14-i indítványában akként érvelt, hogy a jelen ügy alapját képező esetben a szokásos funkciónak megfelelő használatról van szó, ami nem értékelhető azon terület alapján, amelyen a gépjármű közlekedett, vagyis a főtanácsnok arra az álláspontra helyezkedett, hogy a perbeli esetre alkalmazandó konszolidált irányelv hatálya kiterjed.
A Bíróság ítélete13EU:C:2017:1007
Az Európai Bíróság 2017. december 20-án meghozott ítéletében egyértelművé tette, hogy a konszolidált irányelv 3. cikk (1) bekezdését, vagyis a gépjármű forgalomban való részvételének a fogalmát – még akkor is, ha nem mindegyik nyelvi változatban jelenik meg teljesen pontosan ez a fogalom – „úgy kell értelmezni, hogy azzal ellentétes az olyan nemzeti szabályozás, mint az alapügyben szereplő szabályozás, amely lehetővé teszi a kötelező biztosítási fedezet kizárását »közlekedésre alkalmatlan« utakon és területeken történő gépjárművezetés során bekövetkező károk esetén, azon utak és területek kivételével, amelyek közlekedésre alkalmatlanok, mégis »közhasználatban lévők«”.
Az Európai Bíróság – fenntartva a Vnuk-ügyben kifejtett álláspontját – megerősítette, hogy a gépjármű forgalomban való részvételének a fogalma tágan értelmezendő. E körben érdemes megemlíteni a BH 2018. 251. szám alatt közzétett ítéletet, mely ügyben a Kúria kimondta, hatályon kívül helyezve az I. fokú ítéletet helybenhagyó jogerős II. fokú ítéletet: „Forgalomban való részvételnek minősül a mezőgazdasági vontató gépi meghajtóerővel történő helyváltoztató mozgása az érintett útszakasz jogi jellegétől függetlenül, ha erre szállítási eszközként betöltött szokásos funkciójában kerül sor”. Figyelemmel arra, hogy az I. és II. fokú bíróság eltérő álláspontra helyezkedett, mint a Kúria, a magyar bíróságok számára sem könnyű feladat az, hog a forgalomban való részvétel fogalmát helyesen értelmezzék.
C-514/16. számú ügy
Az alapügy tényállása szerint a Rodrigues de Andrade házaspár, akik mezőgazdasági birtokot üzemeltetnek Portugáliában, J. M. Proença Salvador házastársát, Maria Alvest részmunkaidős mezőgazdasági munkavállalóként foglalkoztatta. 2006. március 18‑án M. Alves egy lejtős és teraszos kialakítású földterületen növényvédő szert permetezett a Rodrigues de Andrade házaspár szőlőültetvényén található szőlőtőkékre. A növényvédő szer egy mezőgazdasági traktor hátsó részéhez rögzített permetezőtartályban volt. A traktor egy sík földúton mozdulatlanul állt, de a motorja járt a növényvédő szer permetezésére szolgáló szivattyú működtetése érdekében. A traktor súlyának, a motorja és a permetezőgép kimeneti szivattyúja rezgésének, illetve a permetezőtartályból kiinduló szórócsöveknek a többek között M. Alves általi mozgatásának betudhatóan, az e napra jellemző erős esőzések hatására földcsuszamlás történt, mely az említett traktort elsodorta. A traktor M. Alvesre esett, melynek következtében M. Alves életét vesztette. Ezt a traktort J. Oliveira Pinto házastársa, Nair Morais da Silva Pinto nevén vették nyilvántartásba. J. Oliveira Pinto a Rodrigues de Andrade házaspár intézője volt, és így M. Alves felettese. A traktorra egy portugál biztosítónál kötöttek kötelező gépjármű-felelősségbiztosítási szerződést. A Rodrigues de Andrade házaspár egy másik biztosítótársasággal a munkahelyi balesetekből származó felelősségét fedező szerződést is kötött. E biztosítótársaság M. Alves özvegye, J. M. Proença Salvador részére kártérítést fizetett a M. Alves halálát okozó balesetből származó anyagi károkra vonatkozóan. J. M. Proença Salvador ezenfelül pert indított a nem vagyoni kárai megtérítése iránt olyképpen, hogy a Rodrigues de Andrade házaspárt, J. Oliveira Pintót és N. Morais da Silva Pintót egyetemlegesen, vagy amennyiben az ilyen káreseményt a portugál felelősségbiztosítónak kell fedeznie, a portugál felelősségbiztosítót kötelezzék a balesetből származó nem vagyoni kár megtérítésére. Az elsőfokú portugál bíróság a keresetet részben alaposnak találta és J. Oliveira Pintót és a Rodrigues de Andrade házaspárt egyetemlegesen marasztalta, azonban a portugál kötelező gépjármű-felelősségbiztosítóval szemben a keresetet elutasította, mivel a baleset a traktornak a mezőgazdasági munka keretében történő működése során következett be, vagyis a traktort nem közlekedésre használták. Az alperesek ezen ítélet ellen fellebbezéssel éltek azt állítva, hogy ezen balesetre a kötelező gépjármű-felelősségbiztosítási szerződés fedezetet nyújt. A másodfokú spanyol bíróságnak felmerült az a kérdése, hogy a gépjármű forgalomban való részvételének a fogalmába beletartozik-e az az eset, amikor arról van szó, hogy a gépjárművet csak hajtóerőt biztosító gépként használják.
A bírósági döntés14EU:C:2017:908
Az Európai Bíróság 2017. november 28-án meghozott ítéletében – a főtanácsnok meghallgatása után, de főtanácsnoki indítvány nélkül – kimondta, hogy az első gépjármű-biztosítási irányelv 3. cikk (1) bekezdését akként „kell értelmezni, hogy a »gépjárművek forgalomban való részvételének« az e rendelkezés értelmében vett fogalma nem foglalja magában az olyan helyzetet, amelyben egy mezőgazdasági traktor balesetben volt érintett, és e baleset bekövetkezésének pillanatában az elsődleges funkciója nem a szállítási eszközként való alkalmazás volt, hanem az, hogy munkagépként biztosítsa egy növényvédőszer-permetező szivattyújának a működtetéséhez szükséges hajtóerőt.”
Az Európai Bíróság ezen ítéletében határt szabott a gépjármű forgalomban való részvétele fogalmának, ugyanis a napi gyakorlatban kérdésessé vált a Vnuk-ügyben hozott döntést követően, hogy a munkagépek esetében meddig terjed az egyébként tágan értelmezett gépjármű forgalomban való részvételének a fogalma. Az Európai Bíróság ítélete ennek a határnak a meghúzásához nyújt segítséget.
C-648/17. számú ügy
2008-ban egy áruházi parkolóban álló gépjármű utasa, a gépjármű jobb hátsó ajtajának kinyitásával kárt okozott a mellette parkoló gépjármű bal hátsó oldalában. A baleset helyszínén a károsulti gépjármű tulajdonosa és a károkozó gépjármű vezetője kitöltötték a baleseti bejelentőt, amelyben az első gépjármű vezetője elismerte a felelősségét, és jelezte, hogy az első gépjármű utasa volt az, aki a gépjármű hátsó ajtajának kinyitásával kárt okozott a szomszédos gépjárműben. A „BTA Insurance Company” AS (a továbbiakban: BTA) korábban önkéntes biztosítási szerződést, vagyis casco biztosítási szerződést kötött a károsulti gépjármű tulajdonosával. A károkozó gépjárműnek a „Baltijas apdrošināšanas Nams” AS nevű biztosítónál (a továbbiakban: BAN) volt gépjármű‑felelősségbiztosítása. A BTA a károsulti jármű tulajdonosa részére a biztosítási szerződés alapján biztosítási szolgáltatási összeget fizetett. A BTA ezt követően a BAN-nel szemben megtérítési igényt érvényesített. A BAN arra hivatkozva tagadta meg az igény teljesítését, hogy két álló helyzetben lévő gépjármű között bekövetkezett baleset a kötelező biztosításról szóló törvény értelmében nem tekinthető „biztosítási eseménynek”. A hatályon kívül helyezés miatt megismételt eljárás során a rigai regionális bíróság „a 2014. május 20‑i ítéletével elutasította a BTA keresetét, azzal az indokolással, hogy közlekedési balesetről csak akkor lehet beszélni, ha az érintett járművek közül legalább egy mozgásban van, ebből következően a jelen esetben a BAN-nál biztosított biztosítási esemény nem valósult meg. E bíróság ezenkívül azt állapította meg, hogy a második járműben keletkezett károkért nem az első jármű vezetője, hanem annak utasa tartozik polgári jogi felelősséggel.” A BTA ezen ítélettel ellen felülvizsgálati kérelmet terjesztett elő a lett Legfelsőbb Bírósághoz. A lett Legfelsőbb Bíróságnak kételye támadt a jelen ügyben még alkalmazandó első gépjármű-biztosítási irányelv 3. cikk (1) bekezdésének értelmezésével kapcsolatban, ezért előzetes döntéshozatal iránti kérelemmel fordult az Európai Bírósághoz, melyben arra a kérdésre kereste a választ, hogy a parkoló gépjármű ajtajának kinyitása a gépjármű forgalomban való részvételének a fogalmába beletartozik-e.
A bírósági döntés15EU:C:2018:917
Az Európai Unió Bírósága – főtanácsnok meghallgatását követően, de a főtanácsnok indítványa nélkül – 2018. november 15. napján meghozott ítéletében rögzítette: Az első gépjármű-biztosítási irányelv „3. cikkének (1) bekezdését úgy kell értelmezni, hogy a forgalomban való, az e rendelkezésben foglalt »gépjármű-felelősségbiztosítás« által feltételezett részvétel fogalma azt a helyzetet is magában foglalja, amikor a parkolóban álló gépjármű utasa a gépjármű ajtaját, annak kinyitása során, nekiütötte a mellette álló gépjárműnek, és abban kárt okozott.”
Az Európai Bíróság egyértelművé tette, hogy a kötelező gépjármű-felelősségbiztosítás fedezete kiterjed arra az esetre is, amikor az álló gépjármű ajtajának kinyitásával okoznak kárt. Ebből a szempontból nem lényeges körülmény az, hogy a vezető vagy az utas nyitotta ki az ajtót.
C-100/18. számú ügy
augusztus 19-én leparkolt az üzembentartó új gépkocsijával egy lakóingatlan magángarázsában. A rákövetkező napon beindította gépkocsiját anélkül, hogy megmozdította volna, mivel meg akarta mutatni azt egy szomszédjának. 2013. augusztus 20-ról 21-re virradó éjjel az említett gépkocsi, amelyet több mint 24 órája nem vezetett, kigyulladt, és tüzet okozott a lakóingatlanában, mely lakóingatlanban kár keletkezett. A tűz e gépkocsi áramkörében keletkezett. A károsult a lakásbiztosítása alapján a biztosítójától kérte a károk megtérítését, mely biztosító ezen bizonyítási esemény miatt a károsultnak biztosítási szolgáltatást teljesített. E biztosító ezek után a gépjármű kárkori kötelező gépjármű-felelősségbiztosítójával szemben megtérítési igényt érvényesített. Az elsőfokú spanyol bíróság a keresetet elutasította, mivel az ügy alapját képező tűzeset a spanyol jog alapján nem minősül „közlekedési eseménynek”, míg a felperes fellebbezése folytán eljáró másodfokú bíróság a keresetnek megfelelően marasztalta az alperes biztosítótársaságot, mert a „közlekedési esemény” fogalma tágan értelmezendő. Az alperes biztosítótáraság a spanyol Legfelsőbb Bírósághoz felülvizsgálati kérelmet nyújtott be, mely bíróságnak kétségei támadtak a tekintetben, hogy jelen eset a gépjármű forgalomban való részvétele fogalma alá tartozik-e, s emiatt előzetes döntéshozatali eljárás lefolytatás érdekében kérdéseivel az Európai Bírsághoz fordult.
A főtanácsnok indítványa16EU:C:2019:152
Yves Bot főtanácsnok 2019. február 28-i indítványában olyképpen foglalt állást, hogy a jelen ügy alapját képező eset a forgalomban való részvétel fogalmába tartozik, s nem releváns az, a tűzeset egy önálló magángarázsban valósult-e meg, vagy hogy az a gépjármű hosszabb időn át tartó leállítása miatt következett‑e be.
A bírósági döntés17EU:C:2019:517
Az Európai Unió Bírósága 2019. június 20. napján meghozott ítéletében kimondta – egyetértve a főtanácsnoki indítvánnyal –, hogy a perbeli tűzeset a konszolidált irányelv 3. cikke szerinti forgalomban való részvétel fogalma alá tartozik.
Az Európai Bíróság ismét megerősítette, hogy a forgalomban való részvétel fogalma igen tágan értelmezendő. Az előző ügyben meghozott ítélet alapján egyértelmű, hogy a parkoló gépjárművel okozott károkra a forgalomban való részvétel fogalma kiterjed, azonban e döntésében ezt az esetkört az Európai Bíróság tovább bővítette. Véleményem szerint egyre több ügyre lehet számítani a jövőben a forgalomban való részvétel meghatározásával kapcsolatban.
Az Európai Bizottság 2018. május 24-én közzétette a javaslatát a gépjármű-felelősségbiztosításról és a biztosítási kötelezettség ellenőrzéséről szóló, 2009. szeptember 16-i 2009/103/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv módosításáról.18 Forrás: https://ec.europa.eu/info/law/better-regulation/initiatives/ares-2017-3714481_en#pe-2018-3261, letöltve: 2019. május 27.,19COM(2018) 336 final E javaslatban – hivatkozva az Európai Bíróság ezen témakörben született döntéseire – az Európai Bizottság szükségesnek tartja azt, hogy az irányelvben meghatározásra kerüljön a forgalomban való részvétel fogalma a jogbiztonság és az egyértelműség érdekében.20A javaslat 4. oldala.
A Bizottság tehát a következőképpen javasolja definiálni a forgalomban való részvétel fogalmát, kiegészítve a konszolidált irányelv 1. cikket 1a. ponttal: „1a. »gépjárműhasználat«: a rendeltetése szerint rendszeresen szállítási eszközként használandó gépjármű minden olyan használata, amely összeegyeztethető e gépjármű szokásos funkciójával, függetlenül a gépjármű jellemzőitől és attól, hogy a gépjárművet milyen úton használják, valamint attól, hogy az álló helyzetben van-e vagy mozog.”21A javaslat 16. oldala.
A Bizottság javaslata lényegében az Európai Bíróság eddigi döntéseinek az elvi tartalmát figyelembe véve határozta meg a forgalomban való részvétel fogalmát. E körben azonban arra rá kell világítani, hogy a bizottsági javaslat magyar fordításában a gépjárműhasználat szó szerepel. Angolból való fordítás esetén ugyan a fordítás helyes, ugyanakkor az a véleményem, hogy hasznosabb lenne a bizottsági javaslatban, s majd az elfogadandó irányelvben a „gépjármű forgalomban való részvétele” elnevezést használni, mivel az Európai Bíróság döntéseinek magyar fordításában a „gépjármű forgalomban való részvétele” szerepel. Az egységes fordítás is az egyértelműség célját szolgálná. Talán a fordítás eltérése abból is adódhat, hogy az Európai Bíróságnál francia nyelvből fordítják magyarra a bírósági anyagokat, míg az Európai Bizottságnál az angol változatból készülhetett a magyar fordítás.
Az Európai Parlament módosítási javaslatai
Az Európai Parlament rendes jogalkotási eljárás keretében első olvasatban 2019. február 13-i határozatában számos módosítást22Forrás: http://www.europarl.europa.eu/doceo/document/TA-8-2019-0110_HU.html, letöltve: 2019. május 27. fűzött az Európai Bizottság javaslatához. A jelen tanulmány támáját érintően is több ponton kíván változtatást elérni az Európai Parlament. A parlamenti módosítási javaslat szerint a gépjárműhasználat fogalma a következőképpen alakulna: „a gépjármű forgalomban történő használata, amely összeegyeztethető a gépjármű rendeltetése szerinti közlekedési eszközként való használatával a baleset idején, függetlenül a gépjármű jellemzőitől és attól, hogy a gépjárművet milyen terepen használják, valamint attól, hogy álló helyzetben van-e vagy mozog”23A parlamenti javaslat 14. oldala., 24A kiemelések az eredeti szövegben is ekként találhatók meg
Ezen túlmenően az Európai Parlament a konszolidált irányelv 2. cikkének a következő rendelkezésekkel való kiegészítésére is javaslatot tett:
„Ezen irányelv kizárólag az (EU) 2018/858 rendelet, a 167/2013/EU rendelet, vagy a 168/2013/EU rendelet hatálya alá tartozó járművekre alkalmazandó.
Ezen irányelv nem vonatkozik azokra a járművekre, amelyeket kizárólag versenysportban vagy azzal kapcsolatos sporttevékenységekben való részvétel keretében, zárt területen történő használatra szántak.”25A parlamenti javaslat 14. oldala., 26A kiemelések az eredeti szövegben is ekként találhatók meg.
Ez a kiegészítés azt jelenti, hogy az elektromos kerékpárok, Segway és ehhez hasonló eszközök nem tartoznak a konszolidált irányelv hatálya alá, vagyis ezekere a kötelező gépjármű-felelősségbiztosítás nem terjed ki. Talán ez a kiegészítés túlzott óvatosságot mutat az Európai Parlament részéről, ugyanis ezen eszközök nem gépjárművek. Az azonban felvetődhet, hogy az egyes nyelvi változatokban inkább a jármű szó, mintsem a gépjármű szerepel, s ez lehet az indoka a módosítási javaslatnak.
Továbbá a zárt területen történő autóversenyekre sem terjed ki az irányelv hatálya. Ez utóbbi kérdés talán nem okozott eddig sem gyakorlati problémát, hiszen ezekre külön biztosítási fedezet vonatkozik.
Az Európai Parlament e határozatában visszautalta az illetékes bizottsághoz intézményközi tárgyalások céljából ezt az ügyet, vagyis még hosszú idő fog eltelni, míg a konszolidált irányelv módosítását elfogadják és az hatályba lép.
Jelen tanulmányban a vonatkozó európai bírósági döntések, valamint az európai bizottsági és európai parlamenti javaslatok ismertetésével és rövid elemzésével azt kívántam bemutatni, hogy a gépjármű-felelősségbiztosítás területén a forgalomban való részvétel fogalma igen nagy jelentőséggel bír, ugyanis minden fél számára fontos az, hogy mire terjed ki a biztosítás. Ahogy jelen tanulmányban rámutattam, e fogalom értelmezése jelentős kihívást jelent, ezért egyetértek azzal, hogy a konszolidált gépjármű-biztosítási irányelv módosítása révén a jogalkotó definiálja ezt a fogalmat annak érdekében, hogy a jogalkalmazók számára egyértelműbb helyzetet teremtsen. Ugyanakkor arra számítok, hogy ennek ellenére is még számos ügy kerülhet az Európai Bíróság elé, míg ki nem alakul e tekintetben egységes joggyakorlat.
Kulcsszavak: Gépjárműbiztosítás, forgalomban való részvétel, gépjárműhasználat, biztosítási irányelv
*A szerző ügyvéd, biztosítási szakjogász
[1] A szakirodalomban helyenként a hatodik gépjármű-biztosítási irányelv kifejezéssel is lehet találkozni, azonban talán a konszolidált irányelv elnevezés pontosabbnak tűnik, hiszen ez az irányelv a korábbiakhoz képest új szabályt nem tartalmaz, hanem csak a korábbi gépjármű-biztosítási irányelveket foglalta egységes szerkezetbe.
[2] Megjegyzem, hogy az első gépjármű-biztosítási irányelv 3. cikk (1) bekezdése első mondatának angol változata és a konszolidált irányelv 3. cikk első mondatának angol változata – leszámítva a hivatkozott cikk számozásának a módosítását – nem változott, pusztán némileg eltérően fordították a két változatot magyarra.
[3] A francia változat esetében is hasonló módosítást történt.
[4] Lásd többek között: Bizottság kontra Spanyolország ítélet, C‑189/11, EU:C:2013:587, 56. pont és Vnuk-ítélet, C-162/13, EU:C:2014:2146, 46. pont.
[5] E problémakörhöz lásd még: Blutman László: Az Európai Unió joga a gyakorlatban, HVG-ORAC, Budapest, 2010, 406. o.
[6] EU:C:2014:106
[7] EU:C:2014:2146
[8] Lásd még: Martin Metzler: Das Nationale Versicherungsbüro Schweiz und der Nationale Garantiefonds Schweiz: Geschäftsbericht 2015–2016. In: René Schaffhauser (szerk.): Jahrbuch zum Strassenverkehrsrecht 2016, Stämpfli Verlag, Bern, 2016, 145-146. o.
[9] Minden magyarországi telephelyű gépjármű üzemben tartója köteles – a külön jogszabály alapján mentesített gépjárművek kivételével – az e törvény szerinti biztosítóval a gépjármű üzemeltetése során okozott károk fedezetére, az e törvényben meghatározott feltételek szerinti biztosítási szerződést kötni, és azt díjfizetéssel hatályban tartani (biztosítási kötelezettség).
[10] A biztosítás nem terjed ki arra a kárra, amely a gépjármű – forgalomban való részvétele nélkül – munkagépként való használata során keletkezett.
[11] Mike Dobson et al.: Briefing Note – Vnuk v Zavarovalnica Triglav d.d. [2014] CJEU C-162/13, 2015. április; forrás: http://www.blmlaw.com/1955/pages/publications.html, letöltve: 2015. november 26.
[12] EU:C:2017:455
[13] EU:C:2017:1007
[14] EU:C:2017:908
[15] EU:C:2018:917
[16] EU:C:2019:152
[17] EU:C:2019:517
[18] Forrás: https://ec.europa.eu/info/law/better-regulation/initiatives/ares-2017-3714481_en#pe-2018-3261, letöltve: 2019. május 27.
[19] COM(2018) 336 final
[20] A javaslat 4. oldala.
[21] A javaslat 16. oldala.
[22] Forrás: http://www.europarl.europa.eu/doceo/document/TA-8-2019-0110_HU.html, letöltve: 2019. május 27.
[23] A parlamenti javaslat 14. oldala.
[24] A kiemelések az eredeti szövegben is ekként találhatók meg.
[25] A parlamenti javaslat 14. oldala.
[26] A kiemelések az eredeti szövegben is ekként találhatók meg.

matches: bíróság bíróság bíróság Bíróság Bíróság Bíróság bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Kúria bíróság bíróság Bíróság Bíróság Bíróság bíróság bíróság Bíróság bíróság bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság


Zákon o štátnom jazyku Slovenskej republiky
Zákon o štátnom jazyku Slovenskej republiky (270/1995)
Dátum prijatia: 15.11.1995
Platnosť od: 09.12.1995
Účinnosť od: 01.01.1996
01.07.2011 204/2011
01.01.2014 373/2013
Tt. 270/1995.
A SZLOVÁK KÖZTÁRSASÁG ÁLLAMNYELVÉRŐL
Kelt: 1995. november 15.
Tt. 260/1997., hatályos 1997. október 4-től
Tt. 5/1999., hatályos 1999. január 21-től
Tt. 184/1999., hatályos 1999. szeptember 1-től
Tt. 24/2007., hatályos 2007. februára 1-től
Tt. 318/2009., hatályos 2009. szeptember 1-től
Tt. 35/2011., hatályos 2011. március 1-től
Tt. 373/2013., hatályos 2014. január 1-től
A Szlovák Köztársaság Nemzeti Tanácsa abból a tényből kiindulva, hogy a szlovák nyelv a szlovák nemzet egyediségét kifejező legfontosabb ismertetőjegy, kulturális örökségének legbecsesebb értéke és a Szlovák Köztársaság szuverenitásának kifejezője, valamint állampolgárainak általános érintkezési eszköze, amely szavatolja szabadságukat és egyenlőségüket jogaikban és méltóságukban1) a Szlovák Köztársaság területén, az alábbi törvényt alkotta:
(1) A Szlovák Köztársaság területén a szlovák nyelv az államnyelv.2)
(2) A szlovák nyelv előnyt élvez a Szlovák Köztársaság területén használt többi nyelvekkel szemben.
(3) Jelen törvény nem szabályozza a liturgikus nyelvek használatát. E nyelvek használatát az egyházak és vallási közösségek előírásai szabályozzák.3)
(4) Amennyiben ez a törvény másképpen nem rendelkezik, a nemzeti kisebbségek és etnikai csoportok nyelveinek használatára külön előírások vonatkoznak.4)
Az államnyelv és védelme
(1) Az állam
a) az oktatási, tudományos és információs rendszerekben olyan feltételeket alakít ki, hogy a Szlovák Köztársaság minden állampolgára szóban és írásban elsajátíthassa és használhassa az államnyelvet,
b) kialakítja feltételeit az államnyelv, az államnyelv történeti fejlődése tudományos kutatásának, a nyelvjárások és a társadalmi nyelvváltozatok kutatásának, gondoskodik az államnyelv kodifikálásáról és a nyelvi kultúra emeléséről.
(2) Az államnyelv kodifikált változatát a szakmai szlovakisztikai kutatóintézetek és az államnyelv területe szakértőinek kezdeményezésére a Szlovák Köztársaság Kulturális Minisztériuma (továbbiakban csak „Kulturális Minisztérium”) hagyja jóvá és teszi közzé a honlapján.
(3) Az államnyelv kodifikált változatába történő, annak szabályszerűségeivel ellentétes bármilyen beavatkozás megengedhetetlen.
Az államnyelv használata hivatalos érintkezésben
(1) Az állami szervek, a területi önkormányzati szervek, az egyéb közigazgatási szervek, az általuk alapított jogi személyek és a törvénnyel alapított jogi személyek5) hivatalos érintkezésben az államnyelvet használják, valamint alkalmazottaik, állami alkalmazottaik, az önkormányzati rendőrség tagjai, a Szlovák Köztársaság fegyveres erőinek (a továbbiakban csak „fegyveres erők”), a fegyveres rendvédelmi testületeknek és más fegyveres testületeknek és a Tűzoltó és Mentőszolgálatnak tagjai kötelesek ismerni és a hivatalos érintkezésben használni az államnyelvet, ez nem érinti a nemzeti kisebbségek nyelveinek külön előírás5aa) szerinti használatát hivatalos érintkezésben, és más nyelvek használatát a külfölddel való hivatalos érintkezés során a nemzetközi kapcsolatokban bevett gyakorlattal összhangban.
(2) Államnyelven
a) hirdetik ki a törvényeket, a kormányrendeleteket és az egyéb általánosan kötelező érvényű jogszabályokat – beleértve a területi önkormányzat szerveinek előírásait is –, adják ki a határozatokat és egyéb közokiratokat, ez nem érinti a nemzeti kisebbségek nyelveinek és idegen nyelveknek külön előírás szerinti használatát.5b)
b) folynak az (1) bekezdés szerinti szervek és jogi személyek tanácskozásai; ez nem érinti a nemzeti kisebbségek nyelveinek külön előírás szerinti használatát.5c)
c) vezetik az összes hivatali ügyiratot (anyakönyvek, jegyzőkönyvek, határozatok, statisztikák, nyilvántartások, mérleg, hivatalos feljegyzések, nyilvánosságnak szóló tájékoztatás stb.), valamint az egyházaknak és vallási közösségeknek a nyilvánosságnak szánt ügyiratait; ez nem érinti a nemzeti kisebbségek nyelveinek külön előírás szerinti használatát.5aa)
d) vezetik a települési krónikákat. Az esetleges másnyelvű változatnak tartalmilag azonosnak kell lennie az államnyelvű változattal, ez nem érinti a nemzeti kisebbségek nyelveinek külön előírás szerinti használatát.5d)
(3) Az (1) bekezdés szerinti szervek és jogi személyek minden információs rendszerben és az egymás közötti kapcsolatban is az államnyelvet használják, az államnyelv mellett az információs rendszerekben más nyelvet is használhatnak, amennyiben külön előírás6a) így rendelkezik.
(4) Természetes személy és jogi személy az (1) bekezdés szerinti szervvel való hivatalos érintkezésben és az (1) bekezdés szerinti jogi személlyel való hivatalos érintkezésben az államnyelvet használja, amennyiben ez a törvény, külön előírás, vagy törvény által meghatározott módon kihirdetett nemzetközi szerződés másként nem rendelkezik.6b) Az a személy, akinek anyanyelve az államnyelv szempontjából az alapvető érthetőség követelményének megfelel, az (1) bekezdés szerinti szervvel és az (1) bekezdés szerinti jogi személlyel való hivatalos érintkezésben használhatja anyanyelvét. Az (1) bekezdés szerinti szervek és jogi személyek kötelesek elfogadni az államnyelv szempontjából az alapvető érthetőség követelményének megfelelő nyelvű okiratot, amennyiben a Cseh Köztársaság illetékes szervei által kiadott vagy hitelesített okiratról van szó.
(5) A Szlovák Köztársaság minden állampolgárának joga van arra, hogy utónevét és családi nevét7) a szlovák helyesírás szabályainak megfelelő névformára illetékmentesen módosíttassa. Azon polgárok, akik nemzeti kisebbséghez tartozó személyek, utó- és családnevüket hivatalos érintkezésben külön előírásban meghatározott feltételek szerint használják.7aa)
3a. §
Az államnyelv használata a földrajzi nevek területén
Államnyelven tüntetik fel a települések és azok részeinek neveit,7a) az utcák és más közterületek neveit, más földrajzi neveket,7b) valamint az állami térképészeti munkák adatait, beleértve az ingatlan-nyilvántartási (kataszteri) térképeket is; ez nem érinti a nemzeti kisebbségek nyelveinek külön előírás szerinti használatát.7c)
Az államnyelv használata az oktatásügyben
(1) Az államnyelv oktatása minden alapiskolában és középiskolában kötelező. Az államnyelvtől eltérő nyelv külön előírások5a) szabályozta mértékben oktatási és vizsgáztatási nyelv.
(2) A külföldi pedagógusok és lektorok kivételével a Szlovák Köztársaság területén működő valamennyi iskola és oktatási intézmény pedagógusai kötelesek az államnyelvet szóban és írásban ismerni és használni.
(3) A teljes pedagógiai dokumentációt és a további dokumentációt az iskolákban és az oktatási intézményekben államnyelven vezetik. Azokban az iskolákban és oktatási intézményekben, melyekben a nevelés és az oktatás a nemzeti kisebbségek nyelvén8a) folyik, a pedagógiai dokumentációt kétnyelvűen vezetik, mégpedig államnyelven és az adott nemzeti kisebbség nyelvén.8b) A további dokumentáció terjedelmét, amelyet nem kell államnyelven vezetni azokban az iskolákban és oktatási intézményekben, melyekben a nevelés és az oktatás a nemzeti kisebbségek nyelvén8a) folyik, általános érvényű jogi előírás állapítja meg, amelyet a Kulturális Minisztérium az Iskola-, tudomány-, kutatás- és sportügyi Minisztériummal való megegyezést követően ad ki.
(4) A Szlovák Köztársaságban az oktató-nevelő tevékenység során használt tankönyveket és oktatási segédanyagokat szlovák nyelven adják ki, ez alól kivételt a nemzeti kisebbségek és etnikai csoportok nyelvén és más idegen nyelven folyó oktatás céljaira készült tankönyvek és oktatási segédanyagok képeznek. Ezek kiadását és használatát külön előírások szabályozzák.9)
(5) Az (1), (2) és (4) bekezdések rendelkezései nem vonatkoznak az államnyelv használatára a felsőoktatásban, az államnyelvtől eltérő más nyelveknek tantárgyként való oktatására vagy az államnyelvtől eltérő nyelvnek nevelési és oktatási nyelvként5a) való használatára, sem pedig a felsőoktatásban használt tankönyvekre és oktatási segédanyagokra.
Az államnyelv használata a nyilvános érintkezés egyes területein
(1) A rádiós programszolgáltatás közvetítése9a) és televíziós programszolgáltatás közvetítése9b) a Szlovák Köztársaság területén államnyelven történik az alábbiak közvetítésének kivételével
a) más nyelvű televíziós műsorok9c) vagy a televíziós műsorszolgáltatás más elemei államnyelvű feliratozással vagy azok közvetlenül megelőző vagy következő államnyelvű sugárzásával,
b) más nyelvű rádióműsorok vagy a rádiós műsorszórás más elemei közvetlenül megelőző vagy következő államnyelvű sugárzásával, valamint a regionális vagy helyi rádiós műsorokban vagy a rádiós műsorszórás más elemeiben a nemzeti kisebbség tagjai számára készült rádiós műsorok, beleértve az élő adásban közvetített rendezvényeket,
c) Szlovákia Rádiója és Televíziója rádiós műsorszolgáltatásának külföldi sugárzásra szánt kulturális és tájékoztató műsorai,10)
d) televíziós és rádiós nyelvtanfolyamok és a hasonló célú műsorok,
e) az eredeti szöveggel előadott zeneművek,
f) nemzeti kisebbségek és etnikai csoportok nyelvein történő közvetítés Szlovákia Rádiója és Televíziója rádióműsoraiban,11)
g) a műsorszórással terjesztett audiovizuális művek vagy művészeti teljesítmények hangfelvételeinek az államnyelv szempontjából az alapvető érthetőség követelményét teljesítő eredeti nyelven történő közvetítése,11a)
h) audiovizuális művek, amelyeknek az államnyelv szempontjából az alapvető érthetőség követelményét teljesítő nyelvű szinkronja 2008. január 1-je előtt lett elkészítve, és amelyek a Szlovák Köztársaság területén 2008. január 1-je le adásba kerültek,
i) az egyes személyeknek eredeti nyelvi megnyilvánulásai az államnyelv szempontjából az alapvető érthetőség követelményét teljesítő nyelven a hír-, publicisztikai és szórakoztató televíziós vagy rádiós műsorok keretében,
j) rendezvények élő adásban való közvetítése az államnyelvbe történő szimultán tolmácsolással másnyelvű műsor keretében.
(2) A 12 éven aluli kiskorúak számára készült műsorszórással terjesztett másnyelvű audiovizuális művet az államnyelvre kell szinkronizálni, kivéve a nemzeti kisebbségek nyelvein sugárzott a 12 éven aluli kiskorúak számára készült audiovizuális mű (1) bekezdés a) pontja szerinti másnyelvű televíziós műsorok vagy a televíziós műsorszolgáltatás más elemei keretében történő sugárzását.
(3) Az (1) és (2) bekezdés rendelkezései nem vonatkoznak azon műsorközvetítőre, amelynek külön jogszabály11b) rendelkezései szerint a Műsorszórási és Műsorterjesztési Tanács engedélyt adott kizárólag az Európai Unió egy vagy több hivatalos nyelvén – amely nem a Szlovák Köztársaság államnyelve – történő műsorszolgáltatás szórására.
(4) A nyilvánosság tájékoztatására szánt közleményeket helyi rádión vagy más technikai berendezéseken keresztül államnyelven teszik közzé, ezeket a közleményeket más nyelven is közzé lehet tenni, az államnyelven történő közzétételüket követően.
(5) Amennyiben külön előírás11c) nem rendelkezik másként, az államnyelvet használják
a) az időszaki nyomtatott sajtóban vagy ügynökségi hírszolgálatban11d) vagy
b) a nem időszaki kiadványokban.11e)
(6) A nyilvánosság számára készült kulturális célú alkalmi nyomtatványok, galériák, múzeumok, könyvtárak katalógusai, mozik, színházak, koncertek és egyéb kulturális rendezvények programjai államnyelven jelennek meg, kivéve azokat, amelyek nemzeti kisebbségek nyelvén jelennek meg, az ilyen nemzeti kisebbség nyelvén kiadott nyomtatványnak, katalógusnak vagy programnak alapinformációkat kell tartalmaznia államnyelven. Az államnyelven megjelent előző mondat szerinti nyomtatványok, katalógusok és programok tartalmazhatnak más nyelvű szövegváltozatokat is szükség szerinti terjedelemben, amelyek alapvetően tartalmilag azonosak az államnyelvi szövegváltozattal és csak az államnyelvi szövegváltozat után következnek.
(7) A kulturális és nevelési-oktatási célú rendezvények államnyelven valósulnak meg. Kivételt képeznek a nemzeti kisebbségek, etnikai csoportok, vendégszereplő külföldi művészek és az idegen nyelvek oktatására irányuló nevelési-oktatási célú rendezvények, akárcsak az eredeti szöveggel előadott zeneművek és színdarabok, valamint irodalmi művek előadása eredeti nyelven. A programok kísérő felvezetése államnyelven is megvalósul, kivétel képez ez alól a jelen bekezdés második mondata szerinti műsorok felvezetése, amennyiben ezek az államnyelv szempontjából az alapvető érthetőség követelményét teljesítő nyelven valósulnak meg.
(8) Az emlékművek, síremlékek és emléktáblák feliratait államnyelven tüntetik fel. Ha más nyelveken is tartalmaznak szöveget, a másnyelvű szövegek csak az államnyelvű szöveg után következnek és tartalmilag azonosnak kell lenniük az államnyelvű szöveggel. A másnyelvű szöveget egyenlő vagy kisebb betűmérettel tüntetik fel, mint az államnyelvű szöveget. Az építtető a Kulturális Minisztériumtól kötelező érvényű állásfoglalást kérhet az emlékművön, síremléken és emléktáblán szereplő felirat e törvénnyel való összhangjára vonatkozóan. Ez a rendelkezés nem vonatkozik a történelmi feliratokra, amelyek külön előírás11f) alapján védelem alatt álló emlékműveken, síremlékeken és emléktáblákon találhatóak. Az emlékműveken, síremlékeken és emléktáblákon, amelyek nemzeti kisebbségi nyelvű és államnyelvű feliratot tartalmaznak, olyan településeken, ahol a hivatalos érintkezésben külön előírás11g) alapján használják a nemzeti kisebbség nyelvét, a szövegek sorrendje nincs meghatározva.
(9) A Szlovák Köztársaság területén megvalósuló nyilvános gyűlés vagy nyilvános rendezvény mindegyik résztvevőjének joga van felszólalását államnyelven előadni.
Az államnyelv használata a fegyveres erőknél, a fegyveres testületekben és a tűzoltó egységeknél
(1) A fegyveres erőknél, a Rendőrségnél, a Nemzetbiztonsági Hivatalban, a Szlovák Köztársaság Büntetés-végrehajtási Szervezeténél és Bírósági Őrségénél, a Vasúti Rendőrségnél, a Tűzoltó és Mentőszolgálatnál, a szolgálati érintkezésben kötelezően az államnyelvet használják.
(2) A fegyveres erők, a fegyveres rendvédelmi testületek, valamint más fegyveres testületek és tűzoltó egységek teljes ügyintézését és dokumentációját államnyelven vezetik.
(3) Az (1) bekezdés rendelkezése nem vonatkozik a repülési tevékenység során a légierőre, valamint a fegyveres erők és fegyveres testületek nemzetközi tevékenységére.
Az államnyelv használata a bírósági eljárásban, a közigazgatási eljárásban, valamint a büntetőeljárásban résztvevő szervek előtti eljárásokban
(1) A bíróságok és az állampolgárok kölcsönös érintkezése, a bírósági eljárás, a közigazgatási eljárás, a büntetőeljárásban résztvevő szervek előtti eljárás, valamint a bíróságok, a közigazgatási szervek és a büntetőeljárásban résztvevő szervek határozatai és jegyzőkönyvei államnyelven folynak, illetve kerülnek kiadásra.
(2) A nemzeti kisebbségekhez és etnikai csoportokhoz tartozó személyek jogai vagy az államnyelvet nem ismerő személyeknek külön előírásokból12) eredő jogai érintetlenek maradnak.
Az államnyelv használata a nyilvános érintkezés egyéb területein
(1) A fogyasztó védelmének érdekében kötelező az államnyelv használata a hazai vagy behozott áru tartalmának megjelölésekor, főként élelmiszerek, gyógyszerek, szórakoztató elektronika és háztartási vegyi áruk használati utasításaiban, jótállásokban valamint egyéb, a fogyasztónak szánt tájékoztatásokban, a külön előírások13) által meghatározott terjedelemben és feltételeknek megfelelően.
(2) A munkajogi viszonyban vagy munkavégzésre irányuló egyéb jogviszonyban az írásbeli jogügyletek államnyelven készülnek, az államnyelvi szövegváltozat mellett készíthető tartalmilag azonos másnyelvű szövegváltozat is.
(3) Államnyelven vezetik a könyvelést,13a) készítik el a zárszámadást,13a) a műszaki dokumentációt, amelynek elkészítését és felmutatását külön előírás13b) alapján történő eljárás céljából követelik meg, és a társulások, az egyesületek, a politikai pártok, a politikai mozgalmak és a gazdasági társaságok nyilvántartásba vételhez szükséges alapszabályát; az államnyelvi szövegváltozat mellett készíthető tartalmilag azonos másnyelvű szövegváltozat is. Az államnyelv használatát a szlovák műszaki szabványokban külön előírás14) szabályozza.
(4) Az egészségügyi létesítmények és szociális szolgáltató létesítmények ügyvitelét államnyelven vezetik. Ezen létesítmények személyzetének a páciensekkel vagy ügyfelekkel való kommunikációja rendszerint államnyelven folyik; ha olyan páciensről vagy ügyfélről van szó, akinek anyanyelve más, mint az államnyelv, akkor olyan nyelven is folytatható a kommunikáció, amelyen a pácienssel vagy ügyféllel értekezni lehet. A személyzet tagjai nem kötelesek ismerni idegen nyelvet, sem a nemzeti kisebbség nyelvét. Az a páciens vagy ügyfél, aki nemzeti kisebbséghez tatozó személy, ezekben az intézményekben olyan településen, ahol a hivatali érintkezésben külön előírás11g) alapján használják a nemzeti kisebbség nyelvét, használhatja a személyzettel folytatott kommunikációban anyanyelvét.
(5) A 3. § (1) bekezdés szerinti szervek és jogi személyek előtt kötelmi viszonyokat szabályozó szerződések tárgyában folyó eljárások során az államnyelvi változat mellett az Európai Unió más hivatalos nyelvén készült szövegváltozat is elfogadott. Nem egyértelműség vagy ellentmondások keletkezése esetén az államnyelvű változat érvényes.
(6) A nyilvánosság tájékoztatására szánt összes feliratot, reklámot és közleményt, főleg az elárusító helyeken, sportlétesítményekben, éttermekben, utcákon, utak mellett és felett, repülőtereken, autóbusz- és vasútállomásokon és a tömegközlekedési járművekben államnyelven tüntetik fel. Ha más nyelvű szöveget tartalmaznak, a másnyelvű szövegek csak az államnyelvű szöveg után következnek, és tartalmilag azonosnak kell lenniük az államnyelvű szöveggel. A másnyelvű szöveg egyenlő vagy kisebb betűméretben kerül feltüntetésre, mint az államnyelvű szöveg. A nyilvánosság tájékoztatására szánt nemzeti kisebbségi nyelvű és államnyelvű feliratokban és közleményekben, olyan településeken, ahol a hivatalos érintkezésben külön előírás11g) alapján használják a nemzeti kisebbség nyelvét, és a reklámokban a szövegek sorrendje nincs meghatározva.
(7) A (6) bekezdésben megállapított kötelesség nem vonatkozik a Szlovák Köztársaság hatályos törvényei alapján vagy az Európai Unió más tagállamában vagy az Európai Gazdasági Térségről szóló Egyezmény szerződő államában bejegyzett vagy nyilvántartásba vett kereskedelmi névre, védjegyre, vagy intézmény nevére, és a nyilvánosság tájékoztatására szánt felirat, reklám és közlemény részét képező utónévre és családi névre, valamint némely bevett idegen nyelvű kifejezésre, amelyet szokásosan használnak a reklámok szövegében a kereskedelmi névvel együtt, amelyek a legszélesebb nyilvánosság számára ismertek és a reklám részei.
(1) A Kulturális Minisztérium látja el a 3. § (1)-(3) bekezdései, 3a§ és 4 §, 5. § (4) bekezdése és (5) bekezdése b) pontja, (6)-(8) bekezdése és 6. § szerinti, a közigazgatási eljárásban és a büntető eljárásban résztvevő szervek előtti eljárások során a 7. §, a 8. § (2)-(6) bekezdése szerinti – az egészségügyi intézmények és szociális szolgáltató intézmények személyzetének páciensekkel és ügyfelekkel való érintkezése és olyan reklám kivételével, amelynek felügyeletét külön előírás16) szerinti szervek végzik –, és a 11b. § szerinti kötelességek betartásának felügyeletét. A felügyelet ellátása során a Kulturális Minisztérium az államnyelvnek 2. § (2) bekezdése szerinti kodifikált változatára is tekintettel van.
(2) Azok a személyek, akik az (1) bekezdés szerinti felügyelet ellátásával vannak megbízva, összhangban az államigazgatási ellenőrzésről szóló előírással17) e tevékenység ellátása során:
a) kötelesek igazolni magukat a felügyeletre illetékes felügyeleti szerv igazolványával és a felügyelet ellátására vonatkozó írásos megbízással
b) jogosultak a szükséges együttműködést megkövetelni, főleg információ- és adatszolgáltatást, írásos felvilágosítást vagy szóbeli felvilágosítást, okmányokat és vonatkozó irományokat,
c) kötelesek jegyzőkönyvet írni az elvégzett felügyeletről
(3) A 3. § (1) bekezdése szerinti szervek és jogi személyek, egyéni vállalkozók és jogi személyek kötelesek lehetővé tenni a felügyelet elvégzését a jogosult személyeknek és a szükséges együttműködést nyújtani.
Bírságok
(1) Amennyiben a Kulturális Minisztérium e törvény terjedelmében a kötelességek megszegését állapítja meg és a közigazgatás nyilvánosságnak szóló információiról vagy a Szlovák Köztársaság polgárai életének, egészségének, biztonságának vagy vagyonának veszélyeztetését érintő információkról van szó és írásbeli figyelmeztetést követően sem szüntetik meg a jogellenes állapotot a megszabott határidőben vagy a megszabott határidőben nem orvosolják a megállapított hiányosságokat, a Kulturális Minisztérium 50-től 2500 Euróig terjedő bírságot szabhat ki.
(2) A bírság kiszabásáról szóló határozatnak a jogellenes állapot megszüntetésére határidőt kell tartalmaznia. Amennyiben az e törvénnyel való összhang nem valósult meg a határozatban megszabott határidőben, a Kulturális Minisztérium az eredetileg kiszabott bírság kétszeresének megfelelő összegű további bírságot szab ki.18) További bírságot két éven belül lehet kiszabni attól a naptól számítva, amikor a bírságot kiszabó határozatban megállapított hiányosságok kijavítására tett intézkedéseket el kellett volna végezni.
(3) A bírságot attól a naptól számított egy éven belül lehet kiszabni, amikor a Kulturális Minisztérium a kötelességszegésről tudomást szerzett, legkésőbb azonban három éven belül a kötelességszegés napjától. A bírság kiszabása főként a jogellenes cselekmény terjedelmére, következményeire, időtartamára és ismétlődésére tekintettel történik.
(4) A bírság megfizetése a bírságot kiszabó határozat jogerőre emelkedését követő 30 napon belül esedékes, amennyiben abban nem szerepel későbbi határidő. A bírság kiszabása során követett eljárásra a közigazgatási eljárásra vonatkozó általános előírás vonatkozik.18)
(5) Az e törvény alapján kiszabott bírságok az állami költségvetés bevételei.
Jelentés az államnyelv használatának állapotáról
(1) A Kulturális Minisztérium kétévente jelentést terjeszt a Szlovák Köztársaság kormánya elé az államnyelv használatának állapotáról a Szlovák Köztársaság területén. A Kulturális Minisztérium a jelentés elkészítése során együttműködik a tudományos-kutató, oktatási és kulturális intézményekkel, akárcsak a közigazgatás szerveivel és az államnyelvhasználat felügyeletét végző más szervekkel.
(2) Az (1) bekezdés szerinti célból a Kulturális Minisztérium jogosult a 3. § (1) bekezdése szerinti szervektől és jogi személyektől tájékoztatást és írásos háttéranyagokat kérni az államnyelv hatáskörükben való használatáról.
(3) Az (1) bekezdés szerinti első jelentést a Kulturális Minisztérium 2012. március 31-ig terjeszti elő.
Közös és átmeneti rendelkezések
A 3-8. § céljaira vonatkozóan államnyelv alatt a szlovák nyelvnek 2. § (2) bekezdés szerinti kodifikált változata értendő, ezzel nincs kizárva másnyelvű új szakkifejezéseknek, fogalmaknak vagy új jelenségek megnevezéseinek használata, amelyekre még nem állandósult és nem lett kodifikálva az államnyelvben megfelelő egyenértékű kifejezés, valamint a nem irodalmi nyelvi eszközök használata, amennyiben célzatos (funkcionális) használatukról van szó, főként művészi alkotásban és publicisztikában.
11.a §
Átmeneti rendelkezések a 2009. szeptember 1-től hatályos átalakításokkal kapcsolatban
A 3. § (1) bekezdése szerinti szervek és jogi személyek, jogi személyek, egyéni vállalkozók és természetes személyek kötelesek 2009. december 31.-ig megszüntetni a 3. § (3) bekezdése d) pontjának, az 5. § (5) és (7) bekezdéseinek és a 8. §. (6) bekezdésének előírásaival ellenkező állapotot. Amennyiben emlékmű, síremlék és emléktábla nemzeti kisebbségi nyelvű szöveggel ellátott feliratáról van szó, amely 2009. szeptember 1. előtt került az emlékműre, síremlékre és emléktáblára és a nemzeti kisebbségi nyelvű szöveget egyenlő vagy nagyobb betűméretű tartalmilag azonos államnyelvű szöveg követi, az ilyen feliratra nem vonatkozik az előző mondatban szereplő kötelesség.
11.b §
Átmeneti rendelkezések a 2011. március 1-től hatályos módosításokkal kapcsolatban
(1) A 3. § (1) bekezdése szerinti szervek és jogi személyek, jogi személyek és egyéni vállalkozók kötelesek 2011. október 31-ig megszüntetni a 3. § (2) bekezdése d) pontjának, valamint az 1996. január 1. után elhelyezett feliratok esetében az 5. § (7) bekezdésének és a 8. §. (6) bekezdésének előírásaival ellenkező állapotot. Amennyiben emlékmű, síremlék és emléktábla nemzeti kisebbségi nyelvű szöveggel ellátott és tartalmilag azonos államnyelvű szöveget tartalmazó feliratáról van szó, amely 2009. szeptember 1. előtt került az emlékműre, síremlékre és emléktáblára, az ilyen feliratra nem vonatkozik az előző mondatban szereplő kötelesség.
(2) A 11.a § rendelkezését 2011. március 1. után nem alkalmazzák.
Hatályukat vesztő jogszabályok
Hatályát veszti a Szlovák Nemzeti Tanács 428/1990. számú törvénye a Szlovák Köztársaságban használt hivatalos nyelvről.
E törvény 1996. január 1-jén lép hatályba a 10. § kivételével, mely 1997. január 1-jén lép hatályba.
Michal Kováč s.k.
Ivan Gašparovič s.k.
Vladimír Mečiar s.k.
1) A Szlovák Köztársaság Alkotmánya, 12. cikk (1) bekezdés
2) A Szlovák Köztársaság Alkotmánya, 6. cikk (1) bek.
3) 308/1991 számú törvény a vallásszabadságról, az egyházak és a vallási közösségek jogállásáról
4) Például: 3a Polgári Perrendtartás 155. §-ának 1. bek., a 191/1994. sz. törvény a községek nemzeti kisebbségek nyelvén történő megjelöléséről, a 318/2009. sz. törvény által módosított 184/1999. sz. törvény a nemzeti kisebbségek nyelveinek használatáról, 532/2010. sz., Szlovákia Rádiójáról és Televíziójáról szóló törvénye 5. §-ának (1) bekezdése a későbbi módosítások értelmében, a Büntető eljárásról szóló törvény 2. § (20) bek., 167/2008. sz. törvény az időszaki sajtóról és hírügynökségekről (sajtótörvény) 2. § (2) bek., a 245/2008. sz. törvény a nevelésről és oktatásról (közoktatási törvény) 11. § (2) bek., 12. § (3) bek. és 18. § (3) bek.
5) Például: a 461/2003. sz. törvény a szociális biztosításról 120. §, 532/2010. sz. törvény 2. §-a, 581/2001. sz. törvény az egészségbiztosítókról és az egészségügyi ellátás felügyeletéről 2. és 17. §,
5aa) 184/1999 sz. törvény
5b) Például 184/1999 sz. törvény, 245/2008 sz. törvény
5c) 184/1999 sz. törvény 3. § (1) és (2) bek.
5d) 184/1999 sz. törvény 3. § (3) bek.
6a) Például a 24/2007 sz. törvény által módosított 530/2003 sz. törvény a cégnyilvántartásról 3. § (6) bek.
6b) Például a 162/1995 sz. törvény az ingatlan nyilvántartásról és a ingatlanokhoz fűződő tulajdon-és más jogok bejegyzéséről (kataszteri törvény) 42. §, a 231/2000 sz. törvény által módosított 200/1997 sz. törvény a diákhitel alapról 11. §, a 184/1999 sz. törvény 2.§ (3)bek., a 725/2004 sz. törvény a járművek közúti forgalomban való üzemben tartásának feltételeiről 109. §, a 295/2007 sz. törvény által módosított 193/2005 sz. törvény a növényorvosi gondozásról 11. §.
7) 300/1993 sz. törvény a családi- és utónevekről 7. § (1) bek.
7aa) a 344/2007 sz. törvénnyel módosított 300/1993 sz. törvény 3. §
7a) 453/2001 sz. törvény által módosított 369/1990. sz. törvény a települési igazgatásról 1a §
7b) 215/1995 sz. törvény a geodéziáról és kartográfiáról 18. §
7c) 184/1999. sz. törvény
8a) 245/2008 sz. törvény 12. § (5) bek.
8b) 245/2008 sz. törvény 11. § (2) bek.
9) 245/2008 sz. törvény 13. §
9a) a 220/2007. sz. törvény a műsorszolgáltatás digitális közvetítéséről és más tartalmi szolgáltatások nyújtásáról digitális átvitel útján (digitális műsorszórásról szóló törvény) 3. § (5) bek. a későbbi módosítások értelmében.
9b) a 220/2007. sz. törvény 3. § (3) bek.
9c) a 308/2000. sz., a műsorszórásról és retranszmisszióról szóló törvény 3. § i) pontja szerint a 195/2000. sz., a távközlésről szóló törvénye értelmében.
10) a 532/2010. sz. törvény 5. § (1) bek. m) pontja.
11) az 532/2010. sz. törvény 5. § (1) bek. b) és g) pontja
11a) 343/2007 sz. törvény az audiovizuális művek, multimediális művek és művészi teljesítmények hangfelvételeinek nyilvántartásáról, nyilvános terjesztéséről és megőrzéséről (audiovizuális törvény) 17. § (5) bek.
11b) A 308/2000. sz. törvény 47. §-a a későbbi módosítások értelmében.
A 220/2007. sz. törvény 27. §-a a 373/2013. sz. törvény értelmében.
11c) 212/1997 sz. törvény az időszakos kiadványok, a nem időszakos kiadványok kötelespéldányairól és az audiovizuális művek sokszorosított példányairól 2.§ (8)bek., 184/1999. sz. törvény
11d) 167/2008 sz. törvény az időszaki sajtóról és az ügynökségi hírszolgáltatásról (sajtótörvény) 2. § (1) és (4) bek.
11e) 212/1997 sz. törvény 2. § (3) bek.
11f) a 479/2005 sz. törvény által módosított 49/2002 sz. törvény a műemléki alap védelméről
11g) 184/1999 sz. törvény 2.§ (2) bek.
12) Például: a Polgári Perrendtartás 155. §-ának 1. bek., 382/2004 sz. törvény a szakértőkről, tolmácsokról és fordítókról, a Büntetőeljárásról szóló törvény 2. § (20) bek.
13) Például: 152/1995 sz. törvény az élelmiszerekről 9. §; 140/1998 sz. törvény a gyógyszerekről és egészségügyi segédeszközökről, a vállalkozói tevékenységről szóló 455/1991 sz. törvény (iparűzési törvény) módosításáról és a reklámról szóló 220/1996 sz. törvény kiegészítéséről 24. §; 250/2007 sz. törvény a fogyasztóvédelemről és a szabálysértésekről szóló 372/1990 sz. törvény módosításáról 13. §;
13a) 431/2001 sz. törvény a könyvelésről
13b) Például a 381/2009 számú kormányrendelettel módosított 264/2009 számú kormányrendelet a támogatási intézkedésekről a mezőgazdaságban
14) 264/1999 sz. törvény a termékekre vonatkozó műszaki követelményekről és a megfelelőség elbírálásáról
16) 147/2001 sz. törvény a reklámról 3. § (6) bek. és 11. § (3) bek. b) pontja, 308/2000 sz. törvény 16. § g) pontja és 67. § (2) bek. m) pontja
17) 10/1996 sz. törvény az államigazgatási ellenőrzésről 8.-13. és 16. §
18) 71/1967 sz. törvény a közigazgatási eljárásról
270/1995 Z. z.
O ŠTÁTNOM JAZYKU SLOVENSKEJ REPUBLIKY
z 15. novembra 1995
260/1997 Z. z. s účinnosťou od 4. októbra 1997
5/1999 Z. z. s účinnosťou od 21. januára 1999
184/1999 Z. z. s účinnosťou od 1. septembra 1999
24/2007 Z. z. s účinnosťou od 1. februára 2007
318/2009 Z. z. s účinnosťou od 1. septembra 2009
35/2011 Z. z. s účinnosťou od 1. marca 2011
373/2013 Z. z. s účinnosťou od 1. januára 2014
Národná rada Slovenskej republiky, vychádzajúc zo skutočnosti, že slovenský jazyk je najdôležitejším znakom osobitosti slovenského národa, najvzácnejšou hodnotou jeho kultúrneho dedičstva a výrazom suverenity Slovenskej republiky aj všeobecným dorozumievacím prostriedkom jej občanov, ktorý zabezpečuje ich slobodu a rovnosť v dôstojnosti a právach1) na území Slovenskej republiky, uzniesla sa na tomto zákone:
(1) Štátnym jazykom na území Slovenskej republiky je slovenský jazyk.2)
(2) Štátny jazyk má prednosť pred ostatnými jazykmi používanými na území Slovenskej republiky.
(3) Zákon neupravuje používanie liturgických jazykov. Používanie týchto jazykov upravujú predpisy cirkví a náboženských spoločností.3)
(4) Ak tento zákon neustanovuje inak, na používanie jazykov národnostných menšín a etnických skupín sa vzťahujú osobitné predpisy.4)
Štátny jazyk a jeho ochrana
(1) Štát
a) utvára v školskom, vedeckom a informačnom systéme také podmienky, aby si každý občan Slovenskej republiky mohol osvojiť a používať štátny jazyk slovom aj písmom,
b) utvára podmienky na vedecký výskum štátneho jazyka a jeho historického vývinu, na výskum miestnych a sociálnych nárečí, stará sa o kodifikáciu štátneho jazyka a o zvyšovanie jazykovej kultúry.
(2) Kodifikovanú podobu štátneho jazyka na podnet odborných slovakistických výskumných pracovísk a odborníkov v oblasti štátneho jazyka schvaľuje a zverejňuje Ministerstvo kultúry Slovenskej republiky (ďalej len "ministerstvo kultúry") na svojej internetovej stránke.
(3) Akýkoľvek zásah do kodifikovanej podoby štátneho jazyka v rozpore s jeho zákonitosťami je neprípustný.
Používanie štátneho jazyka v úradnom styku
(1) Štátne orgány, orgány územnej samosprávy, iné orgány verejnej správy, nimi zriadené právnické osoby a právnické osoby zriadené zákonom5) používajú v úradnom styku štátny jazyk a ich zamestnanci, štátni zamestnanci, príslušníci obecnej polície, príslušníci ozbrojených síl Slovenskej republiky (ďalej len "ozbrojené sily"), ozbrojených bezpečnostných zborov, iných ozbrojených zborov a Hasičského a záchranného zboru sú povinní ovládať a v úradnom styku používať štátny jazyk; tým nie je dotknuté používanie jazykov národnostných menšín v úradnom styku podľa osobitného predpisu5aa) a používanie iných jazykov v úradnom styku s cudzinou v súlade so zaužívanou praxou v medzinárodnom styku.
(2) V štátnom jazyku sa
a) vydávajú zákony, nariadenia vlády a ostatné všeobecné záväzné právne predpisy vrátane predpisov orgánov územnej samosprávy, rozhodnutia a iné verejné listiny; tým nie je dotknuté používanie jazykov národnostných menšín a používanie cudzích jazykov podľa osobitných predpisov.5b)
b) uskutočňujú rokovania v orgánoch a právnických osobách podľa odseku 1; tým nie je dotknuté používanie jazykov národnostných menšín podľa osobitného predpisu,5c)
c) vedie celá úradná agenda (matriky, zápisnice, uznesenia, štatistiky, evidencie, bilancie, úradné záznamy, informácie určené pre verejnosť a pod.) a agenda cirkví a náboženských spoločností určená pre verejnosť; tým nie je dotknuté používanie jazykov národnostných menšín podľa osobitného predpisu,5aa)
d) vedú kroniky obcí; prípadné inojazyčné znenie musí byť obsahovo totožné so znením v štátnom jazyku; tým nie je dotknuté používanie jazykov národnostných menšín podľa osobitného predpisu.5d)
(3) Orgány a právnické osoby podľa odseku 1 používajú štátny jazyk vo všetkých informačných systémoch i vo vzájomnom styku; popri štátnom jazyku môžu používať v informačných systémoch aj iný jazyk, ak tak ustanoví osobitný predpis.6a)
(4) Fyzická osoba a právnická osoba v úradnom styku s orgánom podľa odseku 1 a v úradnom styku s právnickou osobou podľa odseku 1 používa štátny jazyk, ak tento zákon, osobitný predpis alebo medzinárodná zmluva, ktorá bola vyhlásená spôsobom ustanoveným zákonom, neustanovuje inak.6b) Osoba, ktorej materinským jazykom je jazyk spĺňajúci požiadavku základnej zrozumiteľnosti z hľadiska štátneho jazyka, môže v úradnom styku s orgánom podľa odseku 1 a v úradnom styku s právnickou osobou podľa odseku 1 používať svoj materinský jazyk. Orgány a právnické osoby podľa odseku 1 sú povinné prijať listinu v jazyku spĺňajúcom požiadavku základnej zrozumiteľnosti z hľadiska štátneho jazyka, ak ide o listinu vydanú alebo overenú príslušnými orgánmi Českej republiky.
(5) Každý občan Slovenskej republiky má právo na bezplatnú úpravu svojho mena7) a priezviska do slovenskej pravopisnej podoby. Občania, ktorí sú osobami patriacimi k národnostnej menšine, používajú svoje meno a priezvisko v úradnom styku za podmienok ustanovených osobitným predpisom.7aa)
V štátnom jazyku sa uvádzajú názvy obcí a ich častí,7a) názvy ulíc a iných verejných priestranstiev, iné geografické názvy,7b) ako aj údaje na štátnych mapových dielach vrátane katastrálnych máp; tým nie je dotknuté používanie jazykov národnostných menšín podľa osobitného predpisu.7c)
Používanie štátneho jazyka v školstve
(1) Výučba štátneho jazyka je povinná na všetkých základných školách a stredných školách. Iný ako štátny jazyk je vyučovacím jazykom a skúšobným jazykom v rozsahu ustanovenom osobitnými predpismi.5a)
(2) Pedagogickí pracovníci na všetkých školách a v školských zariadeniach na území Slovenskej republiky s výnimkou zahraničných pedagógov a lektorov sú povinní ovládať a používať štátny jazyk slovom aj písmom.
(3) Celá pedagogická dokumentácia a ďalšia dokumentácia v školách a v školských zariadeniach sa vedie v štátnom jazyku. V školách a v školských zariadeniach, v ktorých sa výchova a vzdelávanie uskutočňuje v jazyku národnostných menšín,8a) sa pedagogická dokumentácia vedie dvojjazyčne, a to v štátnom jazyku a v jazyku príslušnej národnostnej menšiny.8b) Rozsah ďalšej dokumentácie, ktorá sa nemusí viesť v štátnom jazyku v školách a školských zariadeniach, v ktorých sa výchova a vzdelávanie uskutočňuje v jazyku národnostných menšín,8a) ustanoví všeobecne záväzný právny predpis, ktorý vydá ministerstvo kultúry po dohode s Ministerstvom školstva, vedy, výskumu a športu Slovenskej republiky.
(4) Učebnice a učebné texty používané vo výchovno-vzdelávacom procese v Slovenskej republike sa vydávajú v štátnom jazyku okrem učebníc a učebných textov na výučbu v jazyku národnostných menšín, etnických skupín a iných cudzích jazykov. Ich vydávanie a používanie upravujú osobitné predpisy.9)
(5) Ustanovenia odsekov 1, 2 a 4 sa nevzťahujú na používanie štátneho jazyka pri výučbe na vysokých školách, pri výučbe iných jazykov alebo pri výchove a vzdelávaní v inom jazyku ako štátnom jazyku5a) ani na používanie učebníc a učebných textov pri výučbe na vysokých školách.
(1) Vysielanie rozhlasovej programovej služby9a) a vysielanie televíznej programovej služby9b) sa na území Slovenskej republiky uskutočňuje v štátnom jazyku okrem vysielania
a) inojazyčných televíznych programov9c) alebo iných zložiek televíznej programovej služby s titulkami v štátnom jazyku alebo ktorým bezprostredne predchádza alebo po ktorých bezprostredne nasleduje ich vysielanie v štátnom jazyku,
b) inojazyčných rozhlasových programov alebo iných zložiek rozhlasovej programovej služby, ktorým bezprostredne predchádza alebo po ktorých bezprostredne nasleduje ich vysielanie v štátnom jazyku a rozhlasových programov alebo iných zložiek rozhlasovej programovej služby v regionálnom vysielaní alebo lokálnom vysielaní určených pre príslušníkov národnostnej menšiny vrátane podujatí v priamom prenose,
c) rozhlasovej programovej služby Rozhlasu a televízie Slovenska určenej na vysielanie kultúrnych a informačných programov do zahraničia,10)
f) rozhlasových programov Rozhlasu a televízie Slovenska v jazykoch národnostných menšín a etnických skupín,11)
h) audiovizuálnych diel, ktorých dabing v jazyku spĺňajúcom požiadavku základnej zrozumiteľnosti z hľadiska štátneho jazyka bol vyrobený pred 1. januárom 2008 a ktoré boli odvysielané na území Slovenskej republiky 1. januárom 2008,
(2) Inojazyčné audiovizuálne dielo určené maloletým do 12 rokov šírené vysielaním musí byť dabované do štátneho jazyka okrem vysielania audiovizuálnych diel určených maloletým do 12 rokov v jazykoch národnostných menšín v rámci inojazyčných televíznych programov alebo iných zložiek televíznej programovej služby podľa odseku 1 písm. a).
(3) Ustanovenia odsekov 1 a 2 sa nevzťahujú na vysielateľa, ktorému Rada pre vysielanie a retransmisiu za podmienok ustanovených osobitným predpisom11b) udelila licenciu na vysielanie programovej služby výhradne v jednom alebo vo viacerých úradných jazykoch Európskej únie, ktorý nie je štátnym jazykom Slovenskej republiky.
(4) Oznamy určené na informovanie verejnosti prostredníctvom miestneho rozhlasu alebo prostredníctvom iných technických zariadení sa zverejňujú v štátnom jazyku; tieto oznamy možno zverejniť aj v inom jazyku po ich zverejnení v štátnom jazyku.
(5) Ak osobitný predpis11c) neustanovuje inak, štátny jazyk sa používa v
(6) Príležitostné tlačoviny určené pre verejnosť na kultúrne účely, katalógy galérií, múzeí, knižníc, programy kín, divadiel, koncertov a ostatných kultúrnych podujatí sa vydávajú v štátnom jazyku okrem tých, ktoré sa vydávajú v jazyku národnostných menšín; taká tlačovina, katalóg alebo program vydaný v jazyku národnostnej menšiny musí obsahovať základné informácie v štátnom jazyku. Tlačoviny, katalógy a programy podľa predchádzajúcej vety vydané v štátnom jazyku môžu obsahovať aj znenia v iných jazykoch v potrebnom rozsahu, ktoré sú v zásade obsahovo totožné so znením v štátnom jazyku a nasledujú až po znení v štátnom jazyku.
(7) Kultúrne a výchovno-vzdelávacie podujatia sa uskutočňujú v štátnom jazyku. Výnimkou sú kultúrne podujatia národnostných menšín, etnických skupín, hosťujúcich zahraničných umelcov a výchovno-vzdelávacie podujatia zamerané na vzdelávanie v oblasti cudzích jazykov, ako aj hudobné diela a divadelné hry s pôvodnými textami a prednesy literárnych diel v pôvodnom jazyku. Sprievodné uvádzanie programov sa uskutočňuje aj v štátnom jazyku s výnimkou uvádzania programov podľa druhej vety tohto odseku, ak sa tieto programy uskutočňujú v jazyku spĺňajúcom požiadavku základnej zrozumiteľnosti z hľadiska štátneho jazyka.
(8) Nápisy na pamätníkoch, pomníkoch a pamätných tabuliach sa uvádzajú v štátnom jazyku. Ak obsahujú text v iných jazykoch, inojazyčné texty nasledujú až po texte v štátnom jazyku a musia byť obsahovo totožné s textom v štátnom jazyku. Inojazyčný text sa uvádza rovnakým alebo menším písmom ako text v štátnom jazyku. Stavebník môže požiadať ministerstvo kultúry o záväzné stanovisko z hľadiska súladu nápisu na pamätníku, pomníku a pamätnej tabuli s týmto zákonom. Toto ustanovenie sa nevzťahuje na historické nápisy na pamätníkoch, pomníkoch a pamätných tabuliach, ktoré podliehajú ochrane podľa osobitného predpisu.11f) Na pamätníkoch, pomníkoch a pamätných tabuliach s textom nápisu v jazyku národnostnej menšiny a v štátnom jazyku v obciach, kde sa v úradnom styku používa jazyk tejto národnostnej menšiny podľa osobitného predpisu,11g) sa poradie textov neurčuje.
(9) Každý účastník verejného zhromaždenia alebo verejného podujatia na území Slovenskej republiky má právo predniesť svoj prejav v štátnom jazyku.
(1) V ozbrojených silách, v Policajnom zbore, v Slovenskej informačnej službe, v Národnom bezpečnostnom úrade, v Zbore väzenskej a justičnej stráže Slovenskej republiky, v Železničnej polícii a v Hasičskom a záchrannom zbore sa v služobnom styku používa štátny jazyk.
(2) Práva osôb patriacich k národnostným menšinám a etnickým skupinám alebo práva osôb, ktoré neovládajú štátny jazyk, vyplývajúce z osobitných predpisov12) zostávajú nedotknuté.
Používanie štátneho jazyka v ostatných oblastiach verejného styku
(1) V záujme ochrany spotrebiteľa je používanie štátneho jazyka povinné pri označovaní obsahu domáceho či dovážaného tovaru, v návodoch na používanie výrobkov, najmä potravín, liečiv, spotrebnej elektroniky a drogériového tovaru, v podmienkach záruky a v iných informáciách pre spotrebiteľa v rozsahu a za podmienok určených osobitnými predpismi.13)
(2) Písomné právne úkony v pracovnoprávnom vzťahu alebo v obdobnom pracovnom vzťahu sa vyhotovujú v štátnom jazyku; popri znení v štátnom jazyku sa môže vyhotoviť aj obsahovo totožné znenie v inom jazyku.
(3) V štátnom jazyku sa vedie účtovníctvo,13a) vyhotovuje sa účtovná závierka,13a) technická dokumentácia, ktorej vyhotovenie alebo predloženie sa vyžaduje na účel konania podľa osobitného predpisu,13b) a stanovy združení, spolkov, politických strán, politických hnutí a obchodných spoločností potrebné na účely registrácie; popri znení v štátnom jazyku sa môže vyhotoviť aj obsahovo totožné znenie v inom jazyku. Používanie štátneho jazyka v slovenských technických normách upravuje osobitný predpis.14)
(4) Agenda zdravotníckych zariadení a zariadení sociálnych služieb sa vedie v štátnom jazyku. Komunikácia personálu týchto zariadení s pacientmi alebo klientmi sa vedie spravidla v štátnom jazyku; ak ide o pacienta alebo klienta, ktorého materinský jazyk je iný ako štátny jazyk, komunikácia sa môže viesť v jazyku, v ktorom sa možno s pacientom alebo klientom dorozumieť. Členovia personálu nie sú povinní ovládať cudzí jazyk ani jazyk národnostnej menšiny. Pacient alebo klient, ktorý je osobou patriacou k národnostnej menšine, môže v týchto zariadeniach v obciach, kde sa v úradnom styku používa jazyk národnostnej menšiny podľa osobitného predpisu,11g) používať v komunikácii s personálom svoj materinský jazyk.
(5) V konaní pred orgánmi a právnickými osobami podľa § 3 ods. 1 o zmluvách upravujúcich záväzkové vzťahy sa uznáva popri znení v štátnom jazyku aj znenie zmlúv v inom oficiálnom jazyku Európskej únie. V prípade vzniku nejasností alebo rozporov platí znenie zmluvy v štátnom jazyku.
(6) Všetky nápisy, reklamy a oznamy určené na informovanie verejnosti, najmä v predajniach, na športoviskách, v reštauračných zariadeniach, na uliciach, pri cestách a nad nimi, na letiskách, autobusových staniciach a železničných staniciach, vo vozidlách verejnej dopravy sa uvádzajú v štátnom jazyku. Ak obsahujú text v iných jazykoch, inojazyčné texty nasledujú až po texte v štátnom jazyku a musia byť obsahovo totožné s textom v štátnom jazyku. Inojazyčný text sa uvádza rovnakým alebo menším písmom ako text v štátnom jazyku. V nápisoch a oznamoch určených na informovanie verejnosti v jazyku národnostnej menšiny a v štátnom jazyku v obciach, kde sa v úradnom styku používa jazyk tejto národnostnej menšiny podľa osobitného predpisu,11g) a v reklame sa poradie textov neurčuje.
(7) Povinnosť stanovená v odseku 6 sa nevzťahuje na obchodné meno, ochrannú známku, názov inštitúcie zapísaný alebo zaradený do registrov alebo zoznamov podľa zákonov platných v Slovenskej republike alebo v inom členskom štáte Európskej únie alebo v zmluvnom štáte Dohody o Európskom hospodárskom priestore a na použitie mena a priezviska, ktoré sú súčasťou nápisu, reklamy a oznamu určeného na informovanie verejnosti, a na niektoré zaužívané výrazy v cudzom jazyku, ktoré sa zvyčajne používajú spolu s obchodnou značkou v texte reklám, sú známe najširšej verejnosti a sú súčasťou reklamy.
(1) Dohľad nad dodržiavaním povinností podľa § 3 ods. 1 až 3, § 3a a 4, § 5 ods. 4, ods. 5 písm. b), ods. 6 až 8 a § 6, § 7 v správnom konaní a v konaní pred orgánmi činnými v trestnom konaní, § 8 ods. 2 až 6 okrem komunikácie personálu zdravotníckych zariadení a zariadení sociálnych služieb s pacientmi a klientmi a okrem reklamy, nad ktorou vykonávajú dohľad orgány podľa osobitného predpisu,16) a § 11b vykonáva ministerstvo kultúry. Pri výkone dohľadu ministerstvo kultúry prihliadne aj na kodifikovanú podobu štátneho jazyka podľa § 2 ods. 2.
(3) Orgány a právnické osoby podľa § 3 ods. 1, fyzické osoby podnikatelia a právnické osoby sú povinné umožniť výkon dohľadu oprávneným osobám a poskytnúť potrebnú súčinnosť.
(1) Ak ministerstvo kultúry zistí porušenie povinností v rozsahu tohto zákona a ak ide o informácie verejnej správy určené pre verejnosť alebo o informácie týkajúce sa ohrozenia života, zdravia, bezpečnosti alebo majetku občanov Slovenskej republiky a ani po písomnom upozornení nedôjde k odstráneniu protiprávneho stavu v určenej lehote alebo k vykonaniu nápravy zistených nedostatkov v určenej lehote, ministerstvo kultúry môže uložiť pokutu od 50 do 2 500 eur.
(5) Výnos pokút uložených podľa tohto zákona je príjmom štátneho rozpočtu.
(1) Ministerstvo kultúry predkladá vláde Slovenskej republiky správu o stave používania štátneho jazyka na území Slovenskej republiky raz za dva roky. Ministerstvo kultúry pri vypracovaní správy spolupracuje s vedecko-výskumnými, vzdelávacími a kultúrnymi inštitúciami, ako aj s orgánmi verejnej správy a s inými orgánmi vykonávajúcimi dohľad nad používaním štátneho jazyka.
(3) Prvú správu podľa odseku 1 predloží ministerstvo kultúry do 31. marca 2012.
Štátnym jazykom sa na účely § 3 až 8 rozumie slovenský jazyk v kodifikovanej podobe podľa § 2 ods. 2; tým sa nevylučuje používanie inojazyčných nových odborných pojmov, termínov alebo pomenovaní nových skutočností, na ktoré sa ešte neustálil a nekodifikoval v štátnom jazyku vhodný rovnocenný výraz, ako aj používanie nespisovných jazykových prostriedkov, ak ide o ich funkčné využitie, najmä v umeleckej tvorbe a v publicistike.
Orgány a právnické osoby podľa § 3 ods. 1, právnické osoby, fyzické osoby podnikatelia a fyzické osoby sú povinné do 31. decembra 2009 odstrániť stav odporujúci ustanoveniam § 3 ods. 3 písm. d), § 5 ods. 5 a 7 a § 8 ods. 6. Ak ide o nápis na pamätníku, pomníku alebo pamätnej tabuli s textom v jazyku národnostnej menšiny, ktorý bol umiestnený na pamätníku, pomníku alebo pamätnej tabuli pred 1. septembrom 2009, a nasleduje po ňom obsahovo totožný text v štátnom jazyku s rovnakým alebo väčším písmom ako text v jazyku národnostnej menšiny, nevzťahuje sa na taký nápis povinnosť uvedená v predchádzajúcej vete.
Prechodné ustanovenia k úpravám účinným od 1. marca 2011
(1) Orgány a právnické osoby podľa § 3 ods. 1, právnické osoby a fyzické osoby podnikatelia sú povinné do 31. októbra 2011 odstrániť stav odporujúci povinnostiam ustanoveným v § 3 ods. 2 písm. d) a v nápisoch umiestnených od 1. januára 1996 povinnostiam ustanoveným v § 5 ods. 7 a § 8 ods. 6. Ak ide o nápis na pamätníku, pomníku alebo pamätnej tabuli s textom v jazyku národnostnej menšiny a obsahovo totožným textom v štátnom jazyku, ktorý bol umiestnený na pamätníku, pomníku alebo pamätnej tabuli pred 1. septembrom 2009, nevzťahuje sa na taký nápis povinnosť uvedená v predchádzajúcej vete.
(2) Ustanovenie § 11a sa od 1. marca 2011 nepoužije.
Zrušuje sa zákon Slovenskej národnej rady č. 428/1990 Zb. o úradnom jazyku v Slovenskej republike.
Tento zákon nadobúda účinnosť 1. januára 1996 s výnimkou § 10, ktorý nadobúda účinnosť 1. januára 1997.
1) Čl. 12 ods. 1 Ústavy Slovenskej republiky.
2) Čl. 6 ods. 1 Ústavy Slovenskej republiky.
3) Zákon č. 308/1991 Zb. o slobode náboženskej viery a postavení cirkví a náboženských spoločností.
4) Napríklad § 155 ods. 1 Civilného sporového poriadku, zákon Národnej rady Slovenskej republiky č. 191/1994 Z.z. o označovaní obcí v jazyku národnostných menšín, zákon č. 184/1999 Z.z. o používaní jazykov národnostných menšín, § 5 ods. 1 písm. g) zákona č. 532/2010 Z.z. o Rozhlase a televízii Slovenska a o zmene a doplnení niektorých zákonov, § 2 ods. 20 Trestného poriadku, § 2 ods. 2 zákona č. 167/2008 Z.z. o periodickej tlači a agentúrnom spravodajstve a o zmene a doplnení niektorých zákonov (tlačový zákon), § 11 ods. 2, § 12 ods. 3 a § 18 ods. 3 zákona č. 245/2008 Z.z. o výchove a vzdelávaní (školský zákon) a o zmene a doplnení niektorých zákonov.
5) Napríklad § 120 zákona č. 461/2003 Z.z. o sociálnom poistení v znení neskorších predpisov, § 2 zákona č. 532/2010 Z.z., § 2 a 17 zákona č. 581/2004 Z.z. o zdravotných poisťovniach, dohľade nad zdravotnou starostlivosťou a o zmene a doplnení niektorých zákonov v znení neskorších predpisov.
5aa) Zákon č. 184/1999 Z.z.
5b) Napríklad zákon č. 184/1999 Z.z., zákon č. 245/2008 Z.z.
5c) § 3 ods. 1 a 2 zákona č. 184/1999 Z.z.
5d) § 3 ods. 3 zákona č. 184/1999 Z.z.
6a) Napríklad § 3 ods. 6 zákona č. 530/2003 Z.z. o obchodnom registri a o zmene a doplnení niektorých zákonov v znení zákona č. 24/2007 Z.z.
6b) Napríklad § 42 zákona Národnej rady Slovenskej republiky č. 162/1995 Z.z. o katastri nehnuteľností a o zápise vlastníckych a iných práv k nehnuteľnostiam (katastrálny zákon) v znení neskorších predpisov, § 11 zákona č. 200/1997 Z.z. o Študentskom pôžičkovom fonde v znení zákona č. 231/2000 Z.z., § 2 ods. 3 zákona č. 184/1999 Z.z., § 109 zákona č. 725/2004 Z.z. o podmienkach prevádzky vozidiel v premávke na pozemných komunikáciách a o zmene a doplnení niektorých zákonov, § 11 zákona č. 193/2005 Z.z. o rastlinolekárskej starostlivosti v znení zákona č. 295/2007 Z.z.
7) § 7 ods. 1 zákona Národnej rady Slovenskej republiky č. 300/1993 Z.z. o mene a priezvisku.
7a) § 1a zákona Slovenskej národnej rady č. 369/1990 Zb. o obecnom zriadení v znení zákona č. 453/2001 Z.z.
7aa) § 3 zákona Národnej rady Slovenskej republiky č. 300/1993 Z.z. v znení zákona č. 344/2007 Z.z.
7b) § 18 zákona Národnej rady Slovenskej republiky č. 215/1995 Z.z. o geodézii a kartografii v znení neskorších predpisov.
7c) Zákon č. 184/1999 Z.z. v znení neskorších predpisov.
8a) § 12 ods. 5 zákona č. 245/2008 Z.z.
8b) § 11 ods. 2 zákona č. 245/2008 Z.z.
9) § 13 zákona č. 245/2008 Z.z.
9a) § 3 ods. 2 zákona č. 220/2007 Z. z. o digitálnom vysielaní programových služieb a poskytovaní iných obsahových služieb prostredníctvom digitálneho prenosu a o zmene a doplnení niektorých zákonov (zákon o digitálnom vysielaní).
9b) § 3 ods. 3 zákona č. 220/2007 Z. z.
9c) § 3 písm. i) zákona č. 308/2000 Z. z. o vysielaní a retransmisii a o zmene zákona č. 195/2000 Z. z. o telekomunikáciách v znení neskorších predpisov.
10) § 5 ods. 1 písm. m) zákona č. 532/2010 Z. z.
11) § 5 ods. 1 písm. b) a g) zákona č. 532/2010 Z. z.
11a) § 17 ods. 5 zákona č. 343/2007 Z.z. o podmienkach evidencie, verejného šírenia a uchovávania audiovizuálnych diel, multimediálnych diel a zvukových záznamov umeleckých výkonov a o zmene a doplnení niektorých zákonov (audiovizuálny zákon).
11b) § 47 zákona č. 308/2000 Z. z. v znení neskorších predpisov.
§ 27 zákona č. 220/2007 Z. z. v znení zákona č. 373/2013 Z. z.
11c) § 2 ods. 8 zákona č. 212/1997 Z.z. o povinných výtlačkoch periodických publikácií, neperiodických publikácií a rozmnoženín audiovizuálnych diel.
Zákon č. 184/1999 Z.z. v znení neskorších predpisov.
11d) § 2 ods. 1 a 4 zákona č. 167/2008 Z.z. o periodickej tlači a agentúrnom spravodajstve a o zmene a doplnení niektorých zákonov (tlačový zákon).
11e) § 2 ods. 3 zákona č. 212/1997 Z.z.
11f) Zákon č. 49/2002 Z.z. o ochrane pamiatkového fondu v znení zákona č. 479/2005 Z.z.
11g) § 2 ods. 2 zákona č. 184/1999 Z.z.
12) Napríklad § 155 ods. 1 Civilného sporového poriadku, zákon č. 382/2004 Z.z. o znalcoch, tlmočníkoch a prekladateľoch a o zmene a doplnení niektorých zákonov v znení neskorších predpisov, § 2 ods. 20 Trestného poriadku.
13) Napríklad § 9 zákona Národnej rady Slovenskej republiky č. 152/1995 Z.z. o potravinách v znení neskorších predpisov, § 24 zákona č. 140/1998 Z.z. o liekoch a zdravotníckych pomôckach, o zmene zákona č. 455/1991 Zb. o živnostenskom podnikaní (živnostenský zákon) v znení neskorších predpisov a o zmene a doplnení zákona Národnej rady Slovenskej republiky č. 220/1996 Z.z. o reklame v znení neskorších predpisov, § 13 zákona č. 250/2007 Z.z. o ochrane spotrebiteľa a o zmene zákona Slovenskej národnej rady č. 372/1990 Zb. o priestupkoch v znení neskorších predpisov.
13a) Zákon č. 431/2002 Z.z. o účtovníctve v znení neskorších predpisov.
13b) Napríklad nariadenie vlády Slovenskej republiky č. 264/2009 Z.z. o podporných opatreniach v pôdohospodárstve v znení nariadenia vlády Slovenskej republiky č. 381/2009 Z.z.
14) Zákon č. 264/1999 Z.z. o technických požiadavkách na výrobky a o posudzovaní zhody a o zmene a doplnení niektorých zákonov v znení neskorších predpisov.
16) § 3 ods. 6 a § 11 ods. 3 písm. b) zákona č. 147/2001 Z.z. o reklame a o zmene a doplnení niektorých zákonov v znení neskorších predpisov.
§ 16 písm. g) a § 67 ods. 2 písm. m) zákona č. 308/2000 Z.z. v znení neskorších predpisov.
17) § 8 až 13 a § 16 zákona Národnej rady Slovenskej republiky č. 10/1996 Z.z. o kontrole v štátnej správe.
18) Zákon č. 71/1967 Zb. o správnom konaní (správny poriadok) v znení neskorších predpisov.