text:
Veress Emőd: Via Mala Europae I. Az európai integráció nehézségei. Az EU jogot sértő tagállami bírósági határozatok kérdése – Sapientia EMTE – Jogtudományi Intézet
Sapientia EMTE – Jogtudományi Intézet
Nyugat.ro – Jog, Erdély, Európa – Intézeti blog oldal
Európai jog/Polgári perjog
Veress Emőd: Via Mala Europae I. Az európai integráció nehézségei. Az EU jogot sértő tagállami bírósági határozatok kérdése
Posted	on	 September 16, 2014 by	admin
Szakmai vitákon többször felmerült, hogy mi történik akkor, hogy ha a román bíróság sérti meg – végleges határozattal – az európai jogot vagy az Európai Unió Bíróságának (továbbiakban: EUB) korábbi határozatait.
Egy konkrét peres ügyben a román áruforgalmi adózási tényállás teljesen megegyezett az EUB által korábban tisztázott holland tényállással, illetve mindkét tagállami jog az ÁFA irányelv alapján jött létre, ezen irányelv átültetése révén.
Az ítélőtábla előtt folyó perben nyugodtan és magabiztosan lehetett meghivatkozni az EUB alapos érveket felsorakoztató ítéletét, abban a meggyőződésben, hogy az ügy meg van nyerve: az adójogi problémát a holland előzetes döntéshozatali kérelem megoldása során az Európai Bíróság egyértelműen tisztázta, a jogeset teljesen azonos, a román adóhatóság pedig tévedett. Az EUB ítéletét egészében, román nyelven benyújtásra is került az eljáró román ítélőtáblára.
Az ítélethirdetés majd az indoklás átvétele volt a hidegzuhany. Az ítélőtábla az adóhatóság javára döntött, az indoklásban pedig meg sem említi az EUB döntését, mert az a felperes javára értelmezte az európai áruforgalmi adózási szabályokat.
A helyzet kapcsán, a már említett szakmai vitákon elhangzott a következő érv: nincs miért csodálkozni vagy felháborodni, mert a kontinentális jogrendszerekben, így a román jogrendszerben is, a bírói gyakorlat, a precedens nem jogforrás, a jogszabályok értelmezését a bíró szuverén módon elvégezheti. Így az EUB határozata sem kötelezi a konkrét ügyben eljáró román bírót.
A kérdés nem ennyire egyszerű.
1.) Induljunk ki a belső, román jogból. Az Alkotmány 148. cikkének (2) bekezdése a következőképpen rendelkezik: “a csatlakozás következményeként, az Európai Unió alapító szerződéseinek előírásai, valamint a többi kötelező jellegű közösségi szabályozás elsőbbséget élveznek az ellentétes belső jogszabályokkal szemben, a csatlakozási szerződés előírásainak tiszteletben tartásával.”
2.) A tagállami bíróságok rendszeresen kell az európai jogot alkalmazzák, akár közvetlen (például rendeletek), akár közvetett európai jogforrásokról van szó (például a tagállami jogba átültetett irányelvek).
Ha a tagállami bíróság előtt folyamatban levő eljárásban az európai jog értelmezésére vagy érvényességére vonatkozóan kérdés merül fel, a tagállami bíróság lehetősége, hogy kérelmezze az EUB-nál értelmezési vagy érvényességi határozat elfogadását úgynevezett előzetes (az alapeljárás lezárása előtti) döntéshozatali eljárás keretében. Sőt, az Európai Unió Működéséről szóló Szerződés 267. cikke szerint “ha egy tagállam olyan bírósága előtt folyamatban lévő ügyben merül fel ilyen kérdés, amelynek határozatai ellen a nemzeti jog értelmében nincs jogorvoslati lehetőség, e bíróság köteles az Európai Unió Bíróságához fordulni.”
Ez az előzetes döntéshozatali eljárás lényege. Az előzetes döntéshozatal közbenső eljárás a folyamatban levő tagállami eljárásban, a kérelemező tagállami bíróság pedig a saját határozatát az EUB értelmezési vagy érvényességi határozatának alapján hozhatja meg.
3.) Sokkal vitatottabb az így elfogadott értelmezési határozatok hatályának a kérdése (most az érvényességi határozatok kérdését nem vizsgálom). Visszatérve a példához, az egyértelmű, hogy a holland bíróság, amely az ÁFA irányelv értelmezését kérte, az kötve van az EUB értelmezéséhez. Viszont a román bíróság amely azonos ügyet kell megoldjon, kötve van-e az EUB holland helyzetre vonatkozó ítélete által?
Két értelmezés lehetséges.
4.) Az első értelmezés leginkább a mélyebb európai integráció hívei által elfogadott. Ezen álláspont szerint az EUB határozata kötelező nemcsak az előzetes döntéshozatal iránti kérelmet kezdeményező nemzeti (esetünkben holland) bíróság számára, hanem azt valamennyi tagállam bírósága (esetünkben a román ítélőtábla) is tiszteletben kell, hogy tartsa. Az EUB előzetes döntéshozatal során elfogadott értelmezési határozatának erga omnes hatálya van.
Ezt az értelmezést nyilván érvekkel is alá kell támasztani. Az adott példában az EUB holland kérésre megadott egy értelmezést (a helyes értelmezést), amelyet viszont a román bíróság figyelemre sem méltatott (nem alkalmazta azt, indoklásában említést sem téve az EUB vonatkozó határozatáról).
Az erga omnes hatály abból következik, hogy az előzetes döntéshoztali eljárásban az EUB nem jogesetet old meg, hanem tagállami bíróság kérésére általánosan kötelező erővel értelmezi az európai jogot, meghatározva, hogy a konkrét jogeset megoldására az európai jogot hogyan kell alkalmazni.
Előzetes döntéshozatali eljárás nélkül az eltérő tagállami jogi kultúrák sokfélesége az ellentétes értelmezések elburjánzásához, az európai jog széteséséhez vezet, amely lerontja a jogállamot. Az egységes joggyakorlat biztosítása ezért elsőrendű fontosságú. Ebben az értelemben az EUB előzetes döntéshozatali eljárás során elfogadott határozatai igenis jogforrási jelleggel bírnak: a tagállami bíróságok kötelesek tiszteletben tartani ezeket az ítéleteket. Viszont az esetünkben a román ítélőtábla nem így járt el.
5.) A másik értelmezés, amely sokkal erőteljesebben ragaszkodik az Európai Unióról szóló Szerződés textusához, híven a kontinentális jogrendszer hagyományaihoz, nem ismeri el az EUB előzetes döntéshozatal során elfogadott értelmezési határozatainak erga omnes erejét. Ezen értelmezés szerint olyan esetben, amikor kétely merül fel (azaz a bíróság egyféleképpen akarja értelmezni az európai jogot, amelyet korábban az EUB már másképp értelmezett), és az adott bíróság utolsó fokon jár el (határozata ellen a tagállami jog szerint nincs már jogorvoslati lehetőség), e bíróság köteles az EUB-hoz fordulni, hogy az inter partes hatállyal adjon egy értelmezést (amely nagy valószínűséggel meg fog egyezni a korábbi értelmezéssel, vagyis az EUB kétszer kell ugyanazt az értelmezési feladatot elvégezze, annak érdekében, hogy a tagállami bíróságra kötelező legyen az EUB ítélete).
A román ítélőtábla ezen értelmezés szerint sem járt el helyesen, mert ha kételye merült volna fel az európai jog értelmezésének helyességéről, különös tekintettel arra, hogy az EUB korábban már értelmezte az ÁFA irányelvet és ő ezen értelmezésnek ellentmondó határozatot készült elfogadni, akkor új előzetes döntéshozatali eljárást kellett volna – kötelező módon – kezdeményezzen. Ezt elmulasztotta. (Amúgy az érthető, hogy nem fog az EUB korábbi értelmezési határozatának ellentmondó saját határozat elfogadására készülő nemzeti bíróság túl nagy lelkesedést mutatni az EUB-hez való fordulás során).
6.) Ha a lényeget vizsgáljuk, mindkét értelmezés finalitása azonos, vagyis az EUB fogja az európai jogot értelmezni, a tagállami bíróságok számára kötelező erővel.
De itt a következő kérdés merül fel: mi történik abban az esetben, amikor, mint a példa is mutatja, az utolsó fokon eljáró bíróság (esetünkben a román ítélőtábla) figyelmen kívül hagyja az EUB értelmező ítéletét, vagy, ha a második értelmezés útját választjuk, nem kezdeményez új előzetes döntéshozatali eljárást (ami pedig az Európai Unió Működéséről szóló Szerződés szerint a kötelezettsége volna)?
7.) A válasz nem egyértelmű. Az esélyek a helyzet rendezésére minimálisak.
A román jog a közigazgatási, így az adójogi perekben is biztosít egy érdekes lehetőséget. A közigazgatási bíráskodásról szóló 2004. évi 554. törvény létrehoz egy sajátos felülvizsgálati okot: a végleges határozat közlésétől számított 15 napon belül, amennyiben az a határozat megsérti az európai jog elsőbbségének az elvét, felülvizsgálattal lehet élni a határozat ellen. A felülvizsgálati kérelmet ugyanazon bíróság más tanácsa oldja meg, amely a megtámadott határozatot, a kérés iktatásától számított legtöbb 60 napon belül. E normával három gond is van: nem mindig létezett (adott pillanatban a jogalkotó hatályon kívül helyezte, alkotmánybírósági döntés helyezte hatályba vissza stb.), az európai jog előírásaiból ilyen felülvizsgálat biztosításának tagállami kötelezettsége nem következik (azaz a tagállami jogalkotó ezt bármikor felszámolhatja), és utolsó sorban önellenőrzést vált ki: ugyanaz a szintű bíróság (esetünkben ugyanaz az ítélőtábla másik tanácsa) fogja az ellenőrzést elvégezni, közvetlen kollégáik európai jogot sértő határozatát felülvizsgálni (vagyis nem biztos, hogy ennek a szabálynak a hatékonysága megfelelő szintű).
8.) Az európai jog megsértése megalapozza ugyanakkor a tagállam kártérítési felelősségét. Ez az előbb említett, csak közigazgatási perekben alkalmazható felülvizsgálattól eltérő kérdés, mert a felülvizsgálat utolsó kísérlet a helyzet érdemi rendezésére, míg a kártérítés kérdése nem csak közigazgatási, hanem bármely polgári perben felmerülhet, és az EU jogot sértő határozatot változatlanul hagyja.
Bármelyik értelmezést is fogadjuk el, a válasz a 6. pontban feltett kérdésre a következő: Románia, mint tagállam megsértette az EU jogot (vagy azért, mert a bírósága kötelező precedenst hagyott figyelmen kívül, vagy azért mert a bírósága nem fordult az EUB-hoz, amikor ez számára kötelező lett volna).
A tagállami kártérítési felelősség kérdésének útja is rögös.
A C-6/90 és C-9/90 ügyekben (Andrea Francovich és Danila Bonifaci és mások kontra Olaszország) az EUB megerősítette, hogy a tagállami bíróságok feladata, hogy biztosítsák az európai jog normáinak teljes körű hatályosulását, és védjék azokat a jogokat, amelyek e normák a magánszemélyekre ruháznak. Az EUB azt is megállapította, hogy az európai jogi normák teljes érvényesülése kérdésessé válna, és az általuk biztosított jogok védelme gyengülne, ha a magánszemélyek nem juthatnának kártérítéshez abban az esetben, ha az európai jog tagállamnak betudható megsértése következtében jogsérelem éri őket. A konkrét ügyben egy irányelv alapján a tagállamok garanciaalapot kellett felállítsanak azon munkavállalók javára, akiknek munkáltatójuk fizetésképtelenné válik, és ezért vesztik el munkahelyüket. Olaszország ezen irányelv átültetését elmulasztotta, ezért a felperesek kártérítési igénnyel léptek fel Olaszország ellen. Az olasz bíróság megállapította, hogy az irányelvre közvetlenül az olasz bíróság előtt a felek nem hivatkozhatnak, és előzetes döntéshozatali kérdéssel fordult az EUB-hez, hogy fennáll-e ilyen esetben állami felelősség. Az EUB válasza, hogy az elv, mely szerint az állam felelős a közösségi jog neki betuadható megsértésével a magánszemélyeknek okozott károkért, szerves része a Szerződés rendszerének.
Az EUB azt is megállapította ugyanebben az ügyben, hogy az államnak a nemzeti jog felelősségi szabályainak keretei között kell az okozott kár következményeit orvosolnia. Vagyis magánfél nem fordulhat az EUB-hoz, az európai jog erre nem hoz létre eljárást, hanem az állami felelősségre vonatkozó nemzeti jogi rendelkezések keretei között kell eljárni.
Láthatjuk, hogy ebben az esetben tagállami jogalkotási mulasztás a kártérítési felelősség alapja.
De mi van a mi esetünkben? Szembesült az EUB olyan üggyel, ahol a kártérítési felelősség alapja a tagállami bíróság európai jogot sértő végleges határozata? Álláspontom szerint a tagállami bíróságok is állami hatóságok, az igazságszolgáltató államhatalmi ág részei, magatartásuk kiválthatja az állam kártérítési felelősségét.
A problémát az okozza, hogy az európai jogot sértő, de végleges tagállami bírósági határozatokkal okozott károk megtérítése azzal jár, hogy az adott határozatot gyakorlatilag – még ha közvetett módon is – érdemben újra kell vizsgálni, mert ellenkező esetben nem lehet a jogsértést megállapítani.
Az EUB a C-224/01 (Gerhard Köbler kontra Ausztria) ügyben foglalkozott a kérdéssel. Nagyon óvatosan. Az EUB megállapította, hogy kivételes esetben, ahol az utolsó fokon ítélkező bíróság nyilvánvalóan megsértette az európai jogot, megállapítható a tagállam kártérítési felelőssége. A felelősség feltételrendszere a következő: a megsértett európai jogi norma jogok átruházását célozza magánszemélyekre, a jogsértés kellően súlyos legyen, köztvetlen okozati összefüggés legyen az államot terhelő kötelezettség megsértése és a sértett felek által elszenvedett kár között. A feltételek tartalmának pontos feltárása továbbra sem egyszerű feladat.
9.) Romániában a bírók és ügyészek jogállásáról szóló 2004. évi 303. törvény szerint az állam anyagilag felel a bírósági tévedésekkel okozott károkért. Polgári perekben azonban a kártérítési igény csak akkor gyakorolható, ha előzetesen, végleges határozattal megállapították az ügyben eljáró bíró büntetőjogi vagy fegyelmi felelősségét az eljárás során elkövetett cselekményért, és ez a cselekmény olyan természetű, hogy jogi tévedést eredményezett. Nem jogosult kártérítésre az a személy, aki az eljárás során bármilyen módon hozzájárult a bírósági tévedés bíró általi elkövetéséhez. A kártérítési kereset egy év alatt évül el.
Ezen jogszabályi rendelkezések valójában nincsenek összhangban a C-224/01 ügyben hozott EUB ítélettel, ugyanis a polgári perekben jelentősen leszűkítik az állami kártérítési felelősséget.
10.) Ingoványos talajon járunk. Nagyon sok a tisztázandó kérdés, a még nem kialakult és letisztázott megoldás, de ez a nagyon rövid, vázlatos levezetés is jelzi, hogy mennyire összetett, fontos, nagyon is gyakorlati jellegű kérdések merülnek fel az európai integrációs folyamatokban. Sokkal egyszerűbb lenne, ha a tagállami bíróságok, így a román ítélőtábla is tiszteletben tartaná az európai jogot.
Mivel az európai integrációs folyamatok összetettsége ezt indokolja, a Via Mala Europae sorozatot folytatni fogjuk.
Dr. Veress Emőd a Sapientia EMTE Jogtudományi Intézetének egyetemi docense, ügyvéd, nemzetközi választottbíró.
Varga Attila: Globalizálódó alkotmányjog?
Varga Attila: Identitás, függetlenség, egység (néhány gondolat a skót népszavazás kapcsán)
Vallasek Magdolna: Munkaerőpiaci változások Romániában – egy kutatási projekt eredményei February 28, 2019
A Forum Iuris könyvkiadó 32. könyve: Román társasági jog February 22, 2019
Új könyv: A részvény mint értékpapír January 26, 2019
Székely János: A román Polgári eljárásjogi törvénykönyv I. novellájának főbb újításai kritikus szemmel December 22, 2018
Szedilek Lenke: Sztranyiczki Szilárd Román polgári jog. Az ingatlan-nyilvántartási jog c. könyvéről December 17, 2018
Trócsányi László: Az intézmény feladata a szolgálat November 15, 2018
Kokoly Zsolt: Bolyais jogásztanárok a kolozsvári Házsongárdi temetőben November 1, 2018
Veress Emőd: Az erdélyi magyar jogi szaknyelv revitalizációja October 17, 2018
Székely János, Veress Emőd: A mesterséges intelligencia és a jog September 12, 2018
Veress Emőd: Verespataki viaszostábla a kolozsvári Történeti Múzeumban August 21, 2018
Kádár Hunor: Gondolatok a Büntetőeljárási törvénykönyv módosításának margójára July 10, 2018
Kokoly Zsolt: Új adatvédelemmel kapcsolatos ítélet az Európai Bíróság gyakorlatában: a Facebook rajongói oldalak felelőssége az oldalt látogatók személyi adatainak kezelésében June 29, 2018
Varga Attila: Téves (tévés) javaslat az alkotmánybírák kinevezéséről June 20, 2018
Kokoly Zsolt: Személyes adatok-e a szakmai vizsgadolgozatra adott írásbeli válaszok és a vizsgáztató megjegyzései? June 1, 2018
Új könyv a Forum Iuris Könyvkiadónál: Román polgári jog. A kötelmek általános elmélete May 26, 2018
Kategóriák Select Category Alkotmányjog (3) Büntetőjog (9) Európai jog (8) Hírek (19) Jogelmélet (12) Jogi oktatás (19) Jogtörténet (18) Kisebbségi jog (10) Közjog (17) Magánjog (26) Médiajog (3) Munkajog (3) Polgári perjog (7) Társadalombiztosítási jog (1)
© 2019 Sapientia EMTE – Jogtudományi Intézet

matches: bíróság Bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság Bíróság


text:
„Nem süllyedtünk le a Szolgálólány meséjének disztópiájába” – értékelték az USA Legfelsőbb Bíróságának munkáját | Mandiner
Kavanaugh a házban – demokraták a plafonon
A The Federalist Society eseményét Thomas G. Hungar, a washingtoni székhelyű Gibson, Dunn & Cruther ügyvédi iroda társügyvédje nyitotta meg. Véleménye szerint bátran kijelenthető, hogy
az egyik legfontosabb nap az elmúlt ülésszakban október 6-a volt, ugyanis ekkor lépett hivatalba Brett Kavanaugh, mint a Legfelsőbb Bíróság frissen megválasztott, kilencedik bírája.
Kavanaugh megválasztását diadalmas taps fogadta, hiszen a bíró a Federalist Society köreiből került ki.
Hungar szerint Kavanaugh kinevezéséért a nemzet hálával tartozik Trump elnöknek és annak az 50 szenátornak, akik támogatták a bíró megválasztását. Arra is emlékeztetett azonban, hogy nem mindenki fogadta kitörő lelkesedéssel az új bíró kinevezését. Ez év márciusában ugyanis, az éppen elnökjelöltként kampányoló demokrata kaliforniai szenátor, Kamala Harris például komoly aggodalmát fejezte ki a Legfelsőbb Bíróság jelenlegi helyzetével kapcsolatban. Szavait idézve: "Ami a Legfelsőbb Bíróságba vetett bizalmat illeti, a szakadék szélén állunk". Hungar ironikusan megjegyezte, hogy Harris szavait figyelve a dolgok igen gyorsan még ennél is rosszabb fordulatot vehettek, hiszen Harris két hónappal később már arról beszelt, hogy "amit jelenleg tapasztalunk az nem más, mint a Legfelsőbb Bíróságba vetett bizalom teljes válsága".
Hungar szerint azonban, a tisztesség úgy kívánja, hogy a más politikusok véleményéről véleményéről is megemlékezzenek, még akkor is, ha az igencsak "elgondolkodtató". Ezek után senkit sem lepett meg, hogy a következő idézett politikus a média által már csak AOC-ként emlegetett, magát szociáldemokratának valló demokrata képviselő, Alexandria Ocasio-Cortez volt. Csak hogy senkinek ne legyenek kétségei afelől, hogy Hungar miként viszonyul a szociáldemokrata politikushoz, úgy hivatkozott rá - nem kis cinizmussal a hangjában-, mint „szakképzett Legfelsőbb Bírósági Elemzőre”. AOC nemrég kifejtette, hogy véleménye szerint a Legfelsőbb Bíróság döbbenetesen rossz döntéseket hozott a közelmúltban. „Úgy gondolom, a jelenlevők bizonyára mind osztják ezt az álláspontot, nyilván csak a részletekben nem értünk egyet a képviselővel... „ - jegyezte meg Hungar, ismét a kellő cinizmussal.
Hungar semmiképpen sem akarta kihagyni a „megtisztelő” felsorolásból Elizabeth Warren demokrata szenátort sem, aki szintén a bírák számának növelését javasolta, még pedig azért, mert szerinte „így lehetne politikamentessé tenni a Legfelsőbb Bíróságot”. Hungar mindenki arra biztatott, hogy gondolkodjanak el a javaslaton és ha elakadnak, kérjék meg Ocasio-Cortez képviselőt, hogy magyarázza el nekik, miről is van szó pontosan.
Habár erős volt a kísértés, hogy folytassa a felsorolást, az előadó közönség megnyugtatása végett közölte, hogy a jelenlevők között van valaki, aki ténylegesen egy legfelsőbb bírósági elemző, és akinek a véleménye „egész minimálisan” eltér a korábban felsorolt politikusokétól.
Estrada elemez
Az esemény szónoka, Miguel Estrada jól ismert a Federalist Society berkeiben, nem először lépett a pódiumra az Annual Supreme Court Round Up eseményén, mint főszónok. Életrajzának részletes bemutatásától eltekintve kiemelendő, hogy Estrada a Columbia Egyetemen és a Harvard jogi karán végezte tanulmányait, majd Amalya Kearse körzeti bíró és Anthony Kennedy Legfelsőbb Bírósági bíró szárnyai alatt hivatalnokoskodott. Jelenleg a Gibson, Dunn and Kutcher polgári perekben eljáró iroda társügyvédje, aki korábban 23 ügyben érvelt a Legfelsőbb Bíróság előtt és még több tucat ügyben több első fokú bíróságon.
Véleménye szerint, az elmúlt ülésszak nem nevezhető a legizgalmasabbnak, de azért történt pár említésre méltó esemény. Így Estrada nem győzött hálát adni az égnek Kavanaugh megválasztásáért, majd azért, hogy a liberálisok előrejelzéseivel ellentétben miszerint „mind meg fogunk halni”, még mindig itt vagyunk. "Nem süllyedtünk le a Szolgálólány meséjének disztópiájába, a nőket senki sem kényszerítette idő közben rabigába, és nincsenek szegregált étkezőhelyiségek... Kivéve akkor, amikor Nancy Pelosi éppen ott tart vezetőségi ülést... ". A kijelentést érthetően hangos derűvel fogadta a közönség.
Kavanaugh egyelőre megfontoltan cselekszik, nem tesz semmi olyat, amivel felhívná magára a figyelmet, amely a megválasztásának előzményei tükrében tökéletesen érthető...
A statisztikák tanúsága szerint sok ügyben nem is járt el, és ahol igen, ott az esetek 91%-ban a többséggel szavazott.
Az elemző emlékeztette a közönséget arra a kijelentésére, melyet az egy évvel ezelőtti Supreme Court Round Up-on tett, miszerint Anthony Kennedy bíró távozásával a Legfelsőbb Bíróság valamelyest (politikai értelemben) jobbra fog tolódni. Úgy véli, ez általánosan véve be is igazolódott, majd hozzátette, hogy a liberális bírák bevett gyakorlatától eltérően a konzervatívok legtöbbször nem egy blokként szavaznak, hanem egyénileg mérlegelik döntésüket.
A legutóbbi ülésszakban az 5-4 arányban többségben lévő konzervatív bírák mindegyike legalább egyszer együtt szavazott a liberális bírákkal (Gorsuch például 4 esetben "állt át a másik oldalra"). Estrada szerint mindenkinek érdemes lenne elgondolkodnia azon, hogy ahhoz képest, hogy jelenleg 5:4 arányban konzervatív többség van a Legfelsőbb Bíróságban, a gyakorlatban nagyon sokszor egy 5:4 arányban liberális döntés születik.
Ami a jelenlegi főbírót, John Roberts-et illeti, nem állíthatjuk róla, hogy a legtöbb esetben a liberálisokkal szavazott, de még ha így is tett, Estrada szerint mindig látszott rajta, hogy ez komoly erőfeszítést igényelt a részéről.
Citromdíjra esélyes 300 demokrata
Mielőtt azonban Miguel Estrada az esetek részletes tárgyalásába bocsátkozott volna, elérkezett az esemény valószínűleg legszórakoztatóbb része. Ez pedig nem más, mint az a Theodore Olsontól (korábbi legfőbb államügyész helyettes) megörökölt tradíció, miszerint ezen az eseményen minden évben kiosztásra kerül egy díj. Ezt a díjat egy olyan személy nyerheti el, aki az elmúlt ülésszakban példátlan képmutatásról és gyalázatos magaviseletről tett tanúbizonyságot. Estrada szerint igen nehéz leszűkíteni a jelöltek körét, miután Washington D.C.-ről beszélünk.
A döntést megkönnyítendő van azonban néhány szabály, amely alapján kiválasztják a "nyertest". Jelölt lehet „mindaz a körül-belül 300 névtelen önjelölt, akik demokrata színekben szándékoznak indulni az elnökválasztáson”. Estrada megfogalmazásában ők azok, akik egymásra licitálnak a határok megnyitása, a magán egészségügyi biztosítás megszüntetése és az ingyenes oktatás bevezetése érdekében. „Összefoglalva, tönkre akarják tenni azt az országot, amelyben jelenleg élünk”.
AOC természetesen esélyes jelöltnek számít, hiszen számtalan olyan kijelentést tett, mellyel kiérdemelné a díjat. Egyet kiemelve a számos közül, Estrada emlékeztetett a szociáldemokrata képviselőnek arra a korábbi kijelentésére, miszerint a határ közelében felállított menekülttáborok olyanok, mint az egykori koncentrációs táborok. (Erre az elgondolásra később reagált egy 93 éves holokauszt túlélő, aki valóban megjárt egy koncentrációs tábort, és meginvitálta a képviselőt, hogy látogasson el vele Auschwitzba, hogy tanuljon valamit a történelemről. AOC erre természetesen nemet mondott.)
Estrada kedvenc AOC kezdeményezése nem más, mint a „Green New Deal”, amelyet a képviselő azzal a céllal dolgozott ki, hogy az „gazdagsági biztonságot nyújtson azok számára, akik nem hajlandóak dolgozni”. Estrada szerint AOC ezzel a kezdeményezéssel nem tett mást, mint kifejezte hűségét a pártjához és annak szellemiségéhez.
Ismét hiba lett volna kihagyni a felsorolásból Elizabeth Warren szenátort, aki nem mással próbálta meg felhívni magára a Fehér Ház figyelmét, mint azzal, hogy: a) elvégeztetett egy DNS tesztet azzal a szándékkal, hogy bizonyítsa, ő valójában Cherokee indiánok leszármazottja, és b) ennek a DNS tesztnek az eredményét nyilvánosságra is hozta. Estrada szavait idézve, „a teszt eredménye alapján, Warren pontosan olyan mértékű amerikai őslakos DNS-sel rendelkezik, hogy egyetlen szúnyogcsípés esetén az összeset el is veszítené”.
Mivel azonban a díj példátlan képmutatásért és gyalázatos magaviseletért jár, Estrada szerint világos, hogy ezen kritériumok figyelembevételével kizárólag egyetlen személy lehet „méltó” rá. Habár elmondása alapján utálnak ismételni ebben a tekintetben, még sincsen más választásuk, mint idén is a tavalyi nyertesnek kiosztani az „elismerést”.
A győztes így hát nem más, mint Dianne Feinstein, kaliforniai szenátor. Ismert tény, hogy Brett Kavanaugh megválasztása előtt Feinstein levelet kapott egy bizonyos Christine Blasey Ford-tól, aki ebben a levélben évtizedekkel ezelőtti szexuális zaklatással vádolta az akkor még csak társbíró jelöltet. Ez nyilvánvalóan egy olyan vád, amelyet komolyan kell venni és amely alapos nyomozómunkát igényelt volna. A felelősségteljes döntés tehát az lett volna, ha Feinstein jelzi a felmerült körülményt a bizottság elnökének és mindent megtesz annak érdekében, hogy a nyomozás bizalmasan menjen végbe, így biztosítva, hogy az eljárás során senkit se érjen semmilyen hátrány vagy sérelem.
Ehhez képest Feinstein magánál tartott minden dokumentumot és vádiratot, nem mutatta be ezeket sem a meghallgatásokon, sem a zárt körű tanácskozásokon azért, hogy a későbbi bejelentésével a lehető legnagyobb politikai sérülést okozza a jelölt Kavanaugh-nak.
Amikor felelősségre vonták, hogy mégis miért titkolt el ilyen fontos dokumentumokat, azzal a válasszal állt elő, hogy „túlságosan összezavarodott és nem tudta, hogy mi zajlik körülötte”. Ezek után talán már nem is szorul további magyarázatra, hogy miért Feinstein kapta idén is a díjat.
A kereszt egy szimbólum
Az átfogó helyzetjelentést követően Estrada részletekbe menően ismertette az elmúlt ülésszak számadatait, illetve a Legfelsőbb Bíróság által tárgyalt szinte összes ügyet. Ezek közül valószínűleg az egyik legnagyobb jelentőséggel bíró ügy az „American Legion vs American Humanist Association” volt, amelyről a Precedens.Mandiner korábban részletesen beszámolt. Az ügy egy latin kereszt alakú emlékművel foglalkozik, amelyet 1925-ben emeltek az első világháborúban elesettek emlékére Baldensburg városában (Washington D.C. külvárosa). Ez az emlékmű évek múltával részévé vált a környéken létrejött közparknak is, de senki nem érezte úgy, hogy sértené az érzékenységét. De mint tudjuk, mindig akad valaki, aki úgy érzi, hogy „fel kell kavarni az állóvizet”, és olyan is, aki nagyon bántónak talál valamit.
A 4. számú fellebbviteli bíróság bírái az ügy tárgyalása során arra a következtetésre jutottak, hogy a kereszt sérti azt az úgynevezett „létesítmény klauzulát” (establishment clause), melyet az amerikai alkotmány első kiegészítése (First Amendment) foglal magába. Estrada szerint azon a vélemények alapján, amelyeket a bírók jelen ügy kapcsán publikáltak, komolyan felmerül a kérdés, hogy mégis hogyan jutottak át e bírák a szenátus szelekciós folyamatán.
Az egyik megoldás, amelyet javasoltak, például az volt, hogy a kereszt karjait le kellene vágni.
A Legfelsőbb Bíróságon aztán Alito bíró véleménye élvezte a többség támogatását 7:2 arányban. Véleményében Alito kritizálta a „Lemon-tesztet”, és tartózkodott annak alkalmazásától. Az ügy részleteinek tárgyalását Estrada azzal zárta, hogy Ginsburg és Sotomayor bírókat úgy tűnik, valamiért igen bántja ennek a keresztnek a létezése. Vajon azért, mert keresztény szimbólum?
Zárszóként és a jövőbe való kitekintésként Estrada azt mondta, hogy a következő ülésszak sok szempontból izgalmasabbnak ígérkezik. Emellett komoly reményeket fűz ahhoz, hogy: „a jövőben a konzervatív bírák többet fognak beszélni egymással, és jobban kedvelni majd egymást”.
A Federalist Society for Law and Public Policy Studies egy konzervatív és libertárius beállítottságú jogászokból álló szervezet. A Társaság az elmúlt évtizedekben szinte az összes Ivy League egyetem jogász szakán alapított tagszervezetet, amelyek rendszeres campus vitáiknak és továbbképzéseiknek köszönhetően az amerikai konzervatív jogi elitképzés gócpontjaivá váltak. Olyan alapelvekre építenek, mint a központi kormányzat háttérbe szorítása az egyéni szabadságelvek minél teljesebb megőrzése érdekében, illetve a hatalmi ágak markáns szétválasztása. Fontosnak tartják továbbá a bíróságok korlátozott hatáskörének fenntartását, a túlzott bírói aktivizmus elleni küzdelmet. A Társaság célja ezen alapelvek népszerűsítése, illetve azok gyakorlati alkalmazásának elősegítése, például olyan rendezvényekkel, mint az Annual Supreme Court Round Up, amelyet nevezhetnénk az amerikai konzervatív-libertárius jogászelit egyfajta bírósági évértékelőjének is.
Rácz Zsófi, az Alapjogokért Központ munkatársának írása
| USA | Brett Kavanaugh | Federalist Society | Green New Deal | Miguel Estrada

matches: Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság bíróság


text:
Szociális ellátásokból történő kizárás - Döntött az EuB a társállamokból érkezők támogatásáról | hírek | Jogi Fórum
Szociális ellátásokból történő kizárás - Döntött az EuB a társállamokból érkezők támogatásáról
Címzett: Feladó: Az EU-tagországoknak jogukban áll kizárni a szociális ellátások bizonyos köréből az uniós társállamokból érkezőket a tartózkodásuk első három hónapjában, és ilyen esetben nem kötelező az egyedi vizsgálat - mondta ki ítéletében az Európai Unió Bírósága (ECJ).
A luxembourgi székhelyű uniós intézmény ítéletében egy német bíróság által feltett kérdésekre adott választ. Az ügy előzménye, hogy Észak-Rajna-Vesztfália német tartomány egyik munkaügyi központja megtagadta, hogy a megélhetési költségek fedezésére ellátásokat folyósítson a spanyol Joel Pena Cuevas és fia számára németországi tartózkodásuk első három hónapjában. A hatályos német jogszabályok úgy rendelkeznek, hogy a külföldiek az első három hónapban főszabály szerint ki vannak zárva az ilyen ellátásokból - írta közleményében a bíróság.
Az ECJ határozatával megerősítette a közelmúltban kialakított ítélkezési gyakorlatát, miszerint az uniós polgárokról szóló irányelv lehetővé teszi, hogy az EU-tagállamok társadalombiztosítási rendszerük pénzügyi egyensúlyának megőrzése céljából az első három hónapban bármilyen szociális segítségnyújtást megtagadjanak a társországok állampolgáraitól. A bíróság szerint ilyen esetben nem kötelező az érintett személy egyedi helyzetének vizsgálata.
Az előzetes döntéshozatali eljárás lehetővé teszi, hogy a tagállami bíróságok az előttük folyamatban lévő jogvita keretében a közösségi jog értelmezésére vagy valamely uniós jogi aktus érvényességére vonatkozó kérdést terjesszenek az ECJ elé. Az uniós testület nem dönti el a jogvitát, a nemzeti bíróság feladata marad, hogy az ügyet a luxemburgi székhelyű testület határozata alapján elbírálja. A határozat mindazonáltal a tartalmilag hasonló kérdésben eljáró más nemzeti bíróságokat is köti. Megosztás
Dr. Fülöp Botond: A közösségi jog létrejötte, fejlõdése, különös tekintettel az Európai Bíróság jogfejlesztõ tevékenységére Dr. Merényi Péter: Az Emberi Jogok Európai Bíróságának fontosabb büntető vonatkozású határozatai dr. Nagy Zsanett Mária: Az in-house beszerzések gyakorlata az Európai Bíróság esetjogában dr. Ferenczy Katalin: Az Európai Unió Bírósága által hozott két ítélet hatása a magyar jogalkotásra és joggyakorlatra hírek
Európai polgári kezdeményezés a kisebbségek védelme érdekében - Az ítélet ellen fellebbezés nyújtható be az Európai Unió Bíróságához (2016.05.10.)
Érvényes a dohánytermékekről szóló új európai uniós irányelv - Mentoltartalmú cigaretták tilalma, e-cigikre vonatkozó különös szabályozás (2016.05.06.)
Holland fémjelek Csehországbeli elismerésének megtagadása - Az Európai Bíróság e heti ügyrendjéből (2016.05.02.)
A gázpiac állami szabályozása - Az Európai Bíróság heti ügyrendjéből (2016.04.11.)
Az európai elfogatóparancs végrehajtásának elhalasztása - Az EUB ítélete embertelen bánásmód veszélyének fennállására (2016.04.05.)
Menekültek kötelező regisztrációja - Két amerikai szövetségi állam képviselői törvényjavaslatot terjesztettek elő (2016.03.21.)
Ingatlan végrehajtás alatt - A biztonságos vásárlás lehetőségei
11 javaslat a kormánynak a börtönzsúfoltság enyhítésére - A Magyar Helsinki Bizottság javaslatcsomaga
A fedezetelvonó szerződés - Az új Ptk.tükrében - tanulmány
Elmozdulás a transzferár-ítélkezésben - Új ítélet miatt változhat a gyakorlat
Elfogadtáka a képviselők mentelmi jogának eltörlését - A török parlament kétharmados többséggel döntött

matches: bíróság bíróság bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság