text:
Viták - 2009. november 26., csütörtök - Függelék
Index Viták
2009. november 26., csütörtök - StrasbourgHL kiadás
A TANÁCSHOZ INTÉZETT KÉRDÉSEK (Az alábbi válaszokért az Európai Unió Tanácsának soros elnöksége kizárólagos felelősséget visel)
Bernd PosseltTárgy: Uniós csatlakozási tárgyalások Délkelet-EurópábanH-0364/09
Gay MitchellTárgy: Rendkívüli intézkedések visszavonásaH-0365/09
Seán KellyTárgy: Az EU álláspontja KoppenhágábanH-0367/09
Brian CrowleyTárgy: az ENSZ éghajlatváltozási konferenciája KoppenhágábanH-0402/09
Chris DaviesTárgy: EU-Izrael társulási megállapodásH-0369/09
Marian HarkinTárgy: ÖnkéntességH-0370/09
Hans-Peter MartinTárgy: Görögország és az euróövezetbe való belépésH-0375/09
Nikolaos ChountisTárgy: Az európai rakétapajzs telepítésének elvetéseH-0378/09
Fiorello ProveraTárgy: Az Al-Aqsa TV sugárzása az Eutelsaton keresztülH-0381/09
Martin EhrenhauserTárgy: ATALANTA művelet - kalózok letartóztatásaH-0383/09
Vilija BlinkevičiūtėTárgy: Az Európai Szociális Alap társfinanszírozási szabályainak módosítása és egyéb intézkedések a társadalmi hanyatlás leküzdéséreH-0384/09
Laima Liucija AndrikienėTárgy: Az Emberi Jogok Európai Bíróságának tevékenysége és ennek az Európa Tanács tagállamaiban észlelhető hatásaH-0389/09
Justas Vincas PaleckisTárgy: Az Energia Charta ratifikálásaH-0392/09
Sabine LösingTárgy: Lisszaboni Szerződés, 41. cikk (3) bekezdés, az induló alapH-0394/09
Anna HedhTárgy: A stockholmi program és a gyermekek jogaiH-0395/09
Liam AylwardTárgy: Innovatív finanszírozásH-0396/09
Jim HigginsTárgy: Munkanélküliség az EU-banH-0400/09
Ryszard CzarneckiTárgy: Oroszország az újságírók számára veszélyes országH-0406/09
Sławomir Witold NitrasTárgy: Az Európai Unió balti-tengeri térségre vonatkozó stratégiájának módosításaH-0409/09
Pat the Cope GallagherTárgy: A közel-keleti békefolyamatH-0411/09
Antonio CancianTárgy: Vallási jelképek jelenléte nyilvános helyekenH-0413/09
Mairead McGuinnessTárgy: Az európai bankszektor felügyeleteH-0415/09
Charalampos AngourakisTárgy: Az éghajlatváltozással foglalkozó nemzetközi konferenciával kapcsolatos elnyomó rendvédelmi intézkedésekH-0420/09
Marian HarkinTárgy: Európai vállalkozói hálózatH-0371/09
Georgios PapanikolaouTárgy: A munkapiac fejlődése és a bevándorlási politika közötti összefüggésH-0373/09
Bernd PosseltTárgy: DemográfiaH-0374/09
Rodi Kratsa-TsagaropoulouTárgy: A gazdaság fellendülése és a foglalkoztatás támogatásaH-0390/09
Justas Vincas PaleckisTárgy: A munkahelyek megőrzése az iparbanH-0393/09
Liam AylwardTárgy: A szegénység és az ESZAH-0397/09
Brian CrowleyTárgy: A Dell vállalat és az Európai Globalizációs Alkalmazkodási AlapH-0403/09
Georgios ToussasTárgy: A munkanélküliség rendkívül gyors növekedése az EU-banH-0423/09
Rolandas PaksasTárgy: KörnyezetvédelemH-0362/09
Hans-Peter MartinTárgy: Az új biztosok hivatali idejének lejártaH-0376/09
Nikolaos ChountisTárgy: Munkahelyek lehetséges megszüntetése a skamarangai Hellenic Shipyardsnál az anyavállalat zsarolása miattH-0379/09
Bendt BendtsenTárgy: Holland kertészeteknek nyújtott állami támogatásH-0380/09
Fiorello ProveraTárgy: Az Al-Aqsa TV sugárzása az Eutelsaton keresztülH-0382/09
Martin EhrenhauserTárgy: A második ír népszavazás finanszírozásaH-0385/09
Frank VanheckeTárgy: A polgári kezdeményezésről szóló rendeletH-0386/09
John BuftonTárgy: Elektronikus azonosítási rendszer - az 1560/2007/EK rendeletH-0387/09
Derk Jan EppinkTárgy: A kartellügyek károsultjai számára kártérítési kereset benyújtásának lehetővé tételéről szóló Kroes-javaslat csúszásaH-0388/09
Jörg LeichtfriedTárgy: Az ún. „gigaliner” tehergépjármű-szerelvények engedélyezéseH-0391/09
Frieda BrepoelsTárgy: Orosz importvámokH-0398/09
Alfreds RubiksTárgy: A Hitler-ellenes koalíció katonáinak státusza európai uniós szintenH-0399/09
Ivo BeletTárgy: A dopping elleni küzdelem - a tartózkodási hely megadásaH-0404/09
James NicholsonTárgy: A szervezett bűnözés elleni uniós stratégiaH-0405/09
Ryszard CzarneckiTárgy: A Litvániában élő lengyel kisebbséggel szembeni megkülönböztetésH-0407/09
Laima Liucija AndrikienėTárgy: a harmadik energiacsomag és az európai energiafogyasztók védelmeH-0408/09
Sławomir Witold NitrasTárgy: A hajógyári ágazat beszámítási eljárásai során előforduló szabálytalanságokH-0410/09
Antonio CancianTárgy: Vallási jelképek jelenléte nyilvános helyekenH-0414/09
Mairead McGuinnessTárgy: Felelősségvállalás az élelmiszerbiztonságért a jelenlegi intézményi felépítésbenH-0416/09
Anne E. JensenTárgy: Yearly appropriations of TEN-T fundsH-0419/09
Charalampos AngourakisTárgy: A természetes környezet kőbánya általi veszélyeztetéseH-0421/09
Iliana Malinova IotovaTárgy: A rombuszhalra vonatkozó, Bulgária és Románia számára engedélyezett halászati mennyiségek csökkenése 2010-benH-0424/09
1. kérdés, előterjesztette: Bernd Posselt (H-0364/09) Tárgy: Uniós csatlakozási tárgyalások Délkelet-Európában
H-0364/09
Mi a Tanács ütemterve a Horvátországgal folytatott csatlakozási tárgyalások lezárásával kapcsolatban, és szándékában áll-e a Tanácsnak, hogy a másik délkelet-európai tagjelölt ország, Macedónia Volt Jugoszláv Köztársaság számára még ebben az évben kijelölje a csatlakozási tárgyalások megkezdésének időpontját? Ezt az elnökség által kidolgozott és sem a Tanácsra, sem annak tagjaira nézve nem kötelező választ nem ismertették szóban az Európai Parlament 2009. novemberi strasbourgi ülésszakán a Tanácshoz intézett kérdések órája során.
(EN) A Horvátországgal folytatott csatlakozási tárgyalások jól haladnak, közelednek az utolsó szakaszukhoz. A Horvátországgal közösen október 2-án rendezett kormányközi konferencia nyolcadik találkozóján összesen 11 fejezettel foglalkozott, lényeges előrelépést jelentve ez által Horvátország csatlakozási folyamatában. Hat fejezetet nyitottak meg, és ötöt ideiglenesen lezártak, ami azt jelenti, hogy a tárgyalások megkezdése óta mintegy huszonnyolc fejezetet nyitottak meg, amelyből tizenkettő került ideiglenesen lezárásra. A választott bírói eljárásra vonatkozó megállapodás Szlovénia és Horvátország általi november 4-i stockholmi aláírása lehetővé teszi a két fél számára, hogy rendezze eddig megoldatlan határkérdését, amely 2009-es tárgyalások folyamán hátráltatta a hivatalos folyamatokat. A megállapodás fontos eredmény, és demonstrálja az európai együttműködés elvei és értékei iránti elkötelezettséget. Mindazonáltal, az Elnökség szeretné hangsúlyozni, hogy a csatlakozási tárgyalások összetett folyamatot jelentenek, mind politikai, mind technikai szempontból. Ezért nem volna helyénvaló bármilyen időkeretet szabni a folyamat lezárásának. A tárgyalások előrehaladását leginkább az befolyásolja, hogy Horvátország milyen erőfeszítéseket tesz a csatlakozás előkészítése, az újabb teljesítménymutatók megnyitása és lezárása érdekében, valamint, hogy megfelel-e a tárgyalási keret követelményeinek, és hogy teljesíti-e a stabilizációs és társulási megállapodásban foglalt kötelezettségeit. A svéd elnökség teljes mértékben elkötelezett a tárgyalási folyamat előbbre vitele mellett, és, a feltételek teljesülése esetén, szándékában áll legalább még egy találkozót rendezni elnökségi időszak vége előtt, hogy a lehető legtöbb fejezetet meg lehessen nyitni és ideiglenesen le lehessen zárni.
Ami Macedónia Volt Jugoszláv Köztársaság csatlakozási tárgyalásainak lehetséges megkezdését illeti, az Elnökség figyelembe veszi a Bizottságnak az ez évi bővítési stratégiában megfogalmazott, a tárgyalások megkezdésére vonatkozó ajánlását. A Tanács még nem véleményezte ezt a kérdést. Nem volna megfelelő, ha az Elnökség előzetesen ítélné meg a Tanács álláspontját. 2. kérdés, előterjesztette: Gay Mitchell (H-0365/09) Tárgy: Rendkívüli intézkedések visszavonása
H-0365/09
Az októberi nem hivatalos Ecofin-ülésen megvitatták a kiutat jelentő adóügyi stratégiák szükségességét, hogy csökkentsék, illetve visszavonják a pénzügyi válság kezelése érdekében hozott rendkívüli intézkedéseket. Számos általános irányvonalat elfogadtak, köztük a „rendkívüli intézkedések idővel történő visszavonását”.
Milyen stratégia révén kívánja a Tanács biztosítani a visszavonás megfelelő időzítését? Milyen intézkedéseket hoztak annak biztosítására, hogy az ösztönzés megszüntetése ne következzen be túl korán és nyújtsa el a válságot, illetve ne is következzen be túl későn, késleltetve a visszatérést a szokásos pénzügyi feltételekhez? Ezt az elnökség által kidolgozott és sem a Tanácsra, sem annak tagjaira nézve nem kötelező választ nem ismertették szóban az Európai Parlament 2009. novemberi strasbourgi ülésszakán a Tanácshoz intézett kérdések órája során.
(EN) Az október 20-i Tanácsi (ECOFIN) Következtetések tartalmaznak egy átfogó, koordinált kiutat jelentő adóügyi stratégia megtervezésére irányuló kötelezettségvállalást. Ezt a kiutat jelentő stratégiát olyan módon hozzák létre, hogy abban egyensúlyban álljon a stabilizáció és a fenntarthatóság kérdése, hogy figyelembe vegye a különböző politikai eszközök közötti kölcsönhatásokat, valamint a globális szinten folytatott eszmecseréket. A Tanács a következő ülésein fogja kidolgozni a kiutat jelentő stratégia további részleteit. E tekintetben fontos lépést fognak jelenteni a túlzott hiány esetén követendő eljárásban érintett országok számára tett ajánlások, amelyeket a Tanács december 2-án fogad majd el.
A Tanács Következtetéseiben megegyezett abban, hogy ha a Bizottság 2009. novemberben előre jelzi és 2010. első felévében megerősíti, hogy a gazdasági fellendülés önfenntartóvá vált, akkor az intézkedések visszavonásának megkezdésére alkalmas időpont 2011 lesz. Mindazonáltal, nem minden tagállam egyformán érintett, ezért az adóügyi konszolidáció kezdetének meghatározásakor is különbséget kell tenni köztük. E különbségtétel alapját olyan objektív kritériumok fogják képezni, amelyek figyelembe veszik az egyes tagállamok jövőbeni bevételeit, kiadásait és növekedését.
Ebből következően, elképzelhető, hogy néhány tagállam már 2011-et megelőzően meg kívánja kezdeni az adóügyi ösztönző intézkedések visszavonását.
Az október 29-30-i Európai Tanács valóban hangsúlyozta, hogy nincs még helye a megelégedésnek, bár a javulás jelei mutatkoznak a világgazdaságban.
November 10-én a Tanács újabb eszmecserét folytatott a kiutat jelentő stratégiával kapcsolatban, mégpedig a tagállamok által bevezetett, a pénzügyi szektor támogatását célzó intézkedéseket illetően, amely eszmecsere központi témája a pénzügyi válság idején bevezetett bankgarancia-programok fokozatos leállításának módszere és időzítése volt.
A Tanács felkérte a Gazdasági és Monetáris Bizottságot, hogy dolgozzon továbbra is az alapelveken és a támogató intézkedések összehangolt visszavonásának lehetséges időkeretén, figyelembe véve az egyes tagállamokban tapasztalható helyzetet, és hogy minderről a lehető leghamarabb tegyen jelentést. A Tanács továbbá hangsúlyozta a fenntartható adóügyi pozíciókhoz való visszatérés szükségességét, kezdve a 2009 októberében jóváhagyott kiutat jelentő stratégia elfogadott alapelveinek végrehajtásával, majd ezt követően a középtávú költségvetési célok felé való elmozdulással. Az adóssághányad csökkenésének az adóügyi konszolidáció és a potenciális növekedést támogató szerkezeti reformok kombinációjából származó eredménynek kell majd lennie. 3. kérdés, előterjesztette: Seán Kelly (H-0367/09) Tárgy: Az EU álláspontja Koppenhágában
H-0367/09
Számot tud-e adni a Tanács az éghajlatváltozással foglalkozó koppenhágai ENSZ-csúcstalálkozót megelőző tárgyalások előrehaladásáról? A Tanács szerint mekkora az esélye annak, hogy globális megállapodás születik, amely lehetővé tenné az EU egésze számára a 30%-os kibocsátáscsökkentési cél elérését 2020-ra? Ezt az elnökség által kidolgozott és sem a Tanácsra, sem annak tagjaira nézve nem kötelező választ nem ismertették szóban az Európai Parlament 2009. novemberi strasbourgi ülésszakán a Tanácshoz intézett kérdések órája során.
(EN) Az EU továbbra is bizonyos afelől, hogy globális és átfogó megállapodás születhet Koppenhágában annak érdekében, hogy az iparosodás előtti szinthez képesti globális hőmérsékletnövekedést 2° C-nál alacsonyabb szinten maradjon. Az éghajlatváltozás tudományos és közgazdaságtani háttere világos: minden év, amelyet a cselekvés halogatásával töltünk, megnehezíti és megdrágítja globális célunk elérését. Az elmúlt évek során a téma lendületet kapott, és a kérdés sürgős mivoltát illető tudatosság is nagyobb fokú, mint eddig valaha.
Az EU azon elhatározása, hogy vezető szerepet játsszon, és hozzájáruljon ahhoz, hogy jogilag kötelező erejű megállapodás szülessen a 2013. január 1-jével kezdődő időszakra nézve, megerősítést nyert a 2009. október 29-30-i Európai Tanács alkalmával. Az Európai Tanács felkérte az Elnökséget, hogy határozott tárgyalási pozíciót tartson fenn a tárgyalások alatt, és megállapodott abban, hogy decemberi ülésén felül fogja vizsgálni a helyzetet. Annak biztosítása érdekében, hogy ambiciózus megállapodás születhessen Koppenhágában, konvergenciára van szükség a következő alapvető építőelemek terén:
a fejlett országok mély és ambiciózus elköteleződése a kibocsátás 2020-ig megvalósítandó csökkentése mellett, amelyhez hozzátartozik ezen országok 2050-ig tartó időszakra vonatkozó közös elképzelése is;
a fejlődő országok mérhető, jelenthető és ellenőrizhető fellépése, amely kibocsátás-növekedésük és a kibocsátásuk csúcsértékének mihamarabbi korlátozásához vezet;
az éghajlatváltozáshoz való alkalmazkodáshoz, valamint a technológiai és kapacitásnövelési támogatáshoz szükséges keretek;
a fejlődő országok számára biztosított finanszírozás, egy tisztességes és méltányos kormányzati rendszer keretein belül.
Immár küszöbön áll a koppenhágai konferencia, és hallani néhány kedvező és bíztató hangot mind a fejlett, mind a fejlődő országok részéről. Norvégia és Japán az 1990-es szinthez képest 40%-ra, illetve 25%-ra növelte a 2020-ig megvalósítandó kibocsátás-csökkentési vállalását. Kína és India konstruktívan tárgyalnak a kérdésről. Ezzel együtt rengeteg munka vár még ránk. És ami a legfontosabb, továbbra is nyomást kell gyakorolnunk a tárgyalások két legfőbb résztvevőjére, az Egyesült Államokra és Kínára. Az Egyesült Államokkal november 3-án tartottunk csúcstalálkozót, míg az EU-Kína csúcsra 2009. november 30-án kerül sor.
Mindent egybevéve, komoly küzdelemnek nézünk elébe, ám még mindig elérhető, hogy világos és ambiciózus politikai megállapodás szülessen Koppenhágában. És úgy vélem, még ha nem is hozunk tető alá egy komplett, jogilag kötelező érvényű eszközt, egy politikailag kötelező érvényű megegyezés, amely konkrét csökkentési és finanszírozási vállalásokat tartalmaz, erős alapja lehet annak, hogy az elkövetkezendő években azonnali cselekvésre kerüljön sor. Minél erősebb politikai megállapodást érünk el Koppenhágában, annál gyorsabban halad majd a jogilag kötelező erejű, globális éghajlati rendszer felé vezető folyamat. 4. kérdés, előterjesztette: Brian Crowley (H-0402/09) Tárgy: az ENSZ éghajlatváltozási konferenciája Koppenhágában
H-0402/09
Tud-e a Tanács naprakész értékeléssel szolgálni az ENSZ közelgő koppenhágai éghajlatváltozási konferenciájával kapcsolatos tárgyalások előrehaladásáról? Ezt az elnökség által kidolgozott és sem a Tanácsra, sem annak tagjaira nézve nem kötelező választ nem ismertették szóban az Európai Parlament 2009. novemberi strasbourgi ülésszakán a Tanácshoz intézett kérdések órája során.
(EN) Amint azt tegnap, a kérdéssel kapcsolatos vita folyamán már jeleztem, az EU továbbra is bizonyos afelől, hogy globális és átfogó megállapodás születhet Koppenhágában annak érdekében, hogy az iparosodás előtti szinthez képesti globális hőmérsékletnövekedést 2° C-nál alacsonyabb szinten maradjon. Az EU határozott szándéka, hogy vezető szerepet játsszon a folyamatban, valamint, hogy hozzájáruljon ahhoz, hogy végül jogilag kötelező erejű megállapodás szülessen a 2013. január 1-től kezdődő időszakra vonatkozóan.
Ebben az összefüggésben, annak biztosítása érdekében, hogy ambiciózus megállapodás születhessen Koppenhágában, a következő alapvető építőelemek terén konvergenciára van szükség:
a fejlett országok mély és ambiciózus elköteleződése a kibocsátás 2020-ig megvalósítandó csökkentése mellett, amelyhez hozzá tartozik ezen országok 2050-ig tartó időszakra vonatkozó közös elképzelése is. Néhány ország, mint például Japán és Norvégia, növelték vállalásaikat. De világos, hogy az, ami jelen pillanatban az asztalon fekszik, még nem teszi ki mindazt, amit a tudomány szerint meg kell tenni azért, hogy a 2° C-os cél tartható maradjon. Ennek kapcsán az EU ismételten hangot fog adni a többi fejlett ország felé irányuló követelésének, hogy vállaljanak ambiciózus és egymással összevethető célokat.
a fejlődő országok mérhető, jelenthető és ellenőrizhető fellépése, amely kibocsátás-növekedésük és a kibocsátásuk csúcsértékének mihamarabbi korlátozásához vezet. E tekintetben az EU arra fogja kérni azokat a fejlődő országokat, amelyek még nem tették ezt meg, hogy nyújtsák be alacsony széndioxid-kibocsátásra vonatkozó terveiket, ezzel meghatározva, hogy milyen mértékben vezetnek majd azok az intézkedések kibocsátásuk korlátozásához. Mint azt tudják, Indonézia, Brazília és Dél-Korea már jelentős hozzájárulást tett.
a fejlődő országok kibocsátás-csökkentésének, alkalmazkodásának, kapacitásnövelésének és technológiáinak finanszírozása, egy tisztességes és méltányos kormányzati rendszer keretein belül. E tekintetben fontos lesz, hogy már most megállapodjunk az azonnali finanszírozás összegéről, amelyre a fejlődő országoknak ahhoz van szükségük, hogy megteremtsék egy 2012. utánra vonatkozó megállapodás végrehajtásának megalapozásához szükséges feltételeket és kereteket.
Az elnökség reményei szerint – az Önök aktív támogatásával – Koppenhágában olyan megállapodás születhet, amely tartalmazza az általam előbb felsorolt elemek mindegyikét. 5. kérdés, előterjesztette: Chris Davies (H-0369/09) Tárgy: EU-Izrael társulási megállapodás
H-0369/09
Milyen lépéseket tett a Tanács annak biztosítása érdekében, hogy az EU–Izrael társulási megállapodásban foglalt emberi jogi rendelkezéseket tiszteletben tartsák? Ezt az elnökség által kidolgozott és sem a Tanácsra, sem annak tagjaira nézve nem kötelező választ nem ismertették szóban az Európai Parlament 2009. novemberi strasbourgi ülésszakán a Tanácshoz intézett kérdések órája során.
(EN) A Tanács a lehető legnagyobb jelentőséget tulajdonítja az emberi jogok tiszteletének, minden harmadik állammal, így Izraellel való kapcsolatában is. Az Európai Közösségek és Izrael Állam közötti társulás létrehozásáról szóló euro-mediterrán megállapodás szerint a két fél kapcsolatai az emberi jogok tiszteletén és a demokratikus elveken alapulnak, amelyek mind bel-, mind nemzetközi politikájukat vezérlik, és alapvető elemét alkotják a megállapodásnak.
A Tanács az emberi jogi informális munkacsoport révén tevékenyen részt vesz az Izrael Állammal folytatott rendszeres emberi jogi párbeszédben, amely keretében legutóbb 2009. szeptember 3-án ültek össze. A párbeszéd nyitott légkörben folyik, és olyan kérdésekkel foglalkozik, mint például a kisebbségek, a gyermekek jogai, az adminisztratív őrizetbe vétel, valamint a szólásszabadság.
Az európai szomszédságpolitika keretén belül, az EU és Izrael közötti kapcsolatokat a Cselekvési terv szabályozza. Ebben a Cselekvési tervben mind az EU, mind Izrael az emberi jogok elősegítése mellett kötelezte el magát.
A közel-keleti békefolyamatra tekintettel, a Tanács 2009. június 15-i következtetéseiben hangsúlyozta, hogy minden félnek biztosítania kell a nemzetközi humanitárius jog tiszteletben tartását. 6. kérdés, előterjesztette: Marian Harkin (H-0370/09) Tárgy: Önkéntesség
H-0370/09
Kérdés a hivatalban lévő Tanácshoz: támogatná-e a svéd elnökség az Eurostathoz intézett azirányú kérést, hogy az javasolja az ENSZ nonprofit intézményekről szóló kézikönyvének végrehajtását a nemzeti számlák rendszerében, tekintve, hogy ez a statisztikai rendszer egyik olyan területe, amely az európai polgárokat közvetlenül érinti és így megerősíti a polgárok önkéntes tevékenységekben való részvételét azáltal, hogy azt első alkalommal ténylegesen láthatóvá teszi a statisztikai rendszerekben. Ezt az elnökség által kidolgozott és sem a Tanácsra, sem annak tagjaira nézve nem kötelező választ nem ismertették szóban az Európai Parlament 2009. novemberi strasbourgi ülésszakán a Tanácshoz intézett kérdések órája során.
(EN) A Tanács ezt a kérdést csak bizottsági javaslat alapján tudja megvizsgálni. Mostanáig ilyen javaslatot nem nyújtottak be. 7. kérdés, előterjesztette: Hans-Peter Martin (H-0375/09) Tárgy: Görögország és az euróövezetbe való belépés
H-0375/09
A görög költségvetés deficitje a felülvizsgált adatok szerint 1997 és 2003 között folyamatosan meghaladta a gazdasági teljesítmény 3%-os referenciaértékét. Görögország ezzel nem felelt meg az euróövezetbe való felvétel kritériumainak.
Milyen következményekkel jár az, hogy Görögország pontatlan adatok alapján lépett be az euróövezetbe, továbbá hogyan akadályozzák meg, hogy ez más országoknál is megtörténjen, illetve ha mégis megtörténne, az milyen következményekkel járna? Ezt az elnökség által kidolgozott és sem a Tanácsra, sem annak tagjaira nézve nem kötelező választ nem ismertették szóban az Európai Parlament 2009. novemberi strasbourgi ülésszakán a Tanácshoz intézett kérdések órája során.
(EN) A Tanács alaposan megvizsgál minden kérdést a Stabilitási és Növekedési Paktumhoz kapcsolódó adatszolgáltatás tekintetében, mivel ezek az adatok képezik a paktum megfelelő végrehajtásának alapjait. Ebben az értelemben az euró bevezetésével kapcsolatos döntéseket a releváns kritériumok mindegyikének alapos vizsgálatát követően kell meghozni, a Szerződés rendelkezéseivel összhangban. A Tanács 2004. október 21-i Következtetéseiben foglalkozott az 1997-2003 közötti időszakra vonatkozó görög adatok felülvizsgálatának kérdésével, és üdvözölte a Bizottság arra irányuló kezdeményezését, hogy készítsenek részletes jelentést Görögország államháztartási hiányára és adósságára vonatkozó adatokról 1997-ig visszamenőleg, a szükséges következtetések levonásának céljával, hogy ilyen mértékű revízióra ne kelljen ismét sort keríteni.
A Tanács tudatában van a görögországi adatok minőségével kapcsolatos jelenleg is fennálló problémáknak, és sajnálja, hogy az idei és a korábbi évek görögországi jelentéseiben ismét kiújult a probléma. Következő üléseinek egyikén foglalkozni fog ezzel a kérdéssel, mégpedig a Bizottság átfogó értékelése alapján. A Tanács november 10-én felkérte a Bizottságot, hogy 2009 végéig állítson össze egy jelentést, és hogy tegyen javaslatot arra, milyen intézkedések volnának megfelelőek a jelen helyzetben. Üdvözölte továbbá a görög kormánynak a kérdés mihamarabbi rendezése iránti kötelezettség vállalását.
A jelentős mértékű adatrevíziók megismétlésének megelőzése céljából a Tanács 2005 decemberében módosította az Európai Közösséget létrehozó szerződéshez csatolt, a túlzott hiány esetén követendő eljárásról szóló jegyzőkönyv alkalmazásáról szóló 3605/93/EK rendeletet. Az átdolgozott rendelet megerősíti a tagállamoknak a pontos adatok időben történő szolgáltatására vonatkozó felelősségét, és lehetővé teszi az Európai Bizottság számára, hogy jobban felügyelje a tagállamok által szolgáltatott adatok minőségét. Amennyiben szükséges, a Bizottság ellenőrzéseinek eredményéről beszámolhat az Európai Parlamentnek és a Tanácsnak. 8. kérdés, előterjesztette: Nikolaos Chountis (H-0378/09) Tárgy: Az európai rakétapajzs telepítésének elvetése
H-0378/09
A Lengyelországba és Csehországba tervezett amerikai rakétapajzs telepítése kapcsán a Tanács és a KKBP főképviselője felsorakozott a Bush-adminisztráció és az amerikai biztonsági szolgálatok mellett, ami újból megosztotta Európát, amely vagy nem volt hajlandó állást foglalni ebben a témában, vagy visszautalta a kérdést a nemzeti hatóságoknak és a NATO-nak. 2009. szeptember 17-én Barack Obama, az Egyesült Államok új elnöke kétségbe vonta azon információk hitelességét, amelyek a közép-kelet-európai rakétavédelmi rendszer telepítésének alapjául szolgáltak, és bejelentette, hogy a rendszer telepítésének tervét visszavonja.
Állást tudna-e foglalni a Tanács az európai rakétapajzs telepítésére vonatkozó amerikai politika változásával kapcsolatban? Ki tudja-e jelenteni hivatalosan, hogy a rakétapajzs telepítésének elvetése pozitív előrelépést jelent Európa népei számára? Ezt az elnökség által kidolgozott és sem a Tanácsra, sem annak tagjaira nézve nem kötelező választ nem ismertették szóban az Európai Parlament 2009. novemberi strasbourgi ülésszakán a Tanácshoz intézett kérdések órája során.
(EN) Az amerikai rakétapajzs EU-tagállamokba való telepítésének kérdése, amely egy területi védekezéssel kapcsolatos kérdés, az Európai Unió egyes tagállamainak kompetenciájába tartozik. A Tanács ezért korábban sem folytatott hivatalos tárgyalásokat az amerikai rakétapajzs európai telepítésével kapcsolatos döntésekről, és ez a kérdés most sem szerepel egyetlen tanácsi ülés napirendjén sem.
Hasonló okokból kifolyólag, az EU a stratégiai rakétavédelmi rendszer kérdését nem hozta föl az Egyesült Államokkal való hivatalos megbeszélések folyamán.
Következésképpen, a Tanácsnak jelenleg nem áll szándékában megvitatni Obama amerikai elnök ezzel kapcsolatos bejelentését. 9. kérdés, előterjesztette: Fiorello Provera (H-0381/09) Tárgy: Az Al-Aqsa TV sugárzása az Eutelsaton keresztül
H-0381/09
A francia műhold-üzemeltető Eutelsat továbbra is sugározza az Al-Aqsa TV csatorna adását annak ellenére, hogy a csatorna programjainak tartalma közvetlenül sérti az audiovizuális médiaszolgáltatásokról szóló uniós irányelv 3b. cikkét (2007/65/EK(1)). Ezek a programok a radikalizmus európai terjedéséhez is hozzájárulnak, fenyegetést jelentve az európai biztonságra. Az Al-Aqsa TV, melynek tulajdonosa a Hamasz, amely alapította és ellenőrzi, egy olyan szervezet, mely szerepel az EU terroristákat felsoroló listáján. 2008 decemberében a francia audiovizuális főhatóság (Conseil Supérieur de l'Audiovisuel) tájékoztatta az Eutelsatot, hogy az Al-Aqsa TV műsorainak tartalma megsérti az 1986. szeptember 30-i francia kommunikációs törvény 15. cikkét, mely tiltja a faji, vallási vagy nemzetiségi alapú gyűlöletkeltés vagy erőszak valamennyi formáját. A francia műsorszóró hatóság tájékoztatása ellenére az Eutelsat továbbra is sugározza az Al-Aqsa adásait, melyek továbbra is sértik az európai és francia audiovizuális jogszabályokat.
Tájékoztatta-e már a Tanács a francia kormányt erről az ügyről? Milyen intézkedéseket tervez a Tanács az Al-Aqsa TV műsorainak az Eutelsat által történő sugárzásának leállítása érdekében? Ezt az elnökség által kidolgozott és sem a Tanácsra, sem annak tagjaira nézve nem kötelező választ nem ismertették szóban az Európai Parlament 2009. novemberi strasbourgi ülésszakán a Tanácshoz intézett kérdések órája során.
(EN) A Tanács osztja a tisztelt képviselő társnak a média gyűlöletkeltésre és erőszakra való felbujtásra való használatával kapcsolatos aggodalmait.
Amint azt az Elnökség az Európai Parlament hasonló tárgyú kérdéseire adott válaszaiban már elmondta, a faji és vallási alapú gyűlöletet keltő televíziós műsorok sugárzása nem egyeztethető össze azokkal az értékekkel, amelyek demokráciánk alapjait képezik, ezért egyáltalán nem tolerálhatóak. Mint tudják, a Tanács az Európai Parlamenttel, mint társ-jogalkotóval, együtt 2007. december 18-án elfogadta az audiovizuális médiaszolgáltatásokról szóló irányelvet. Ez az irányelv korszerűsíti az Európai Unióban a televíziós közvetítések és az audiovizuális médiaszolgáltatások jogi kereteit. Ezen irányelv 3b. cikke tiltja a faji, szexuális, vallási vagy nemzetiségi alapú gyűlöletkeltésre alkalmas műsorok sugárzását.
Ezen irányelv hatálya és az abból következő illetékességbe beletartozhatnak olyan programok is, amelyeket Európai Unión kívül alapított szervezetek sugároznak, mint például az Al-Aqsa, de csak akkor, ha azok „egy tagállamhoz tartozó” műholdas eszközt használnak. Az érintett tagállam felelőssége, hogy, a Bizottság felügyelete alatt, biztosítsa az irányelv megfelelő végrehajtását. Ezért, a fent említett irányelv értelmében, az érintett nemzeti hatóságok feladata a tisztelt képviselőtárs felvetésének alapos vizsgálata. A Tanács úgy értesült, hogy Franciaország szabályozó hatósága 2008 decemberében figyelmeztetéssel (‘mise en demeure’) élt az Al-Aqsa Eutelsaton keresztüli sugárzását illetően, és jelenleg további lépéseket mérlegel. (1)HL L 332, 2007.12.18., 27. o. 10. kérdés, előterjesztette: Martin Ehrenhauser (H-0383/09) Tárgy: ATALANTA művelet - kalózok letartóztatása
H-0383/09
Az Európai Unió 2008. december 8-a óta katonai EBVP-missziót hajt végre a kalózkodás és a fegyveres rablótámadások ellen. A Biztonsági és Védelmi Politikai Albizottság 2009. szeptember 3-i meghallgatásán Henri Bentégeat tábornok, az EU Katonai Bizottságának elnöke kijelentette, hogy az előző évben 68 kalózt tartóztattak le, és adtak át Kenyának.
Miért adják át a letartóztatott személyeket Kenyának?
Milyen jogi alap teszi lehetővé az ilyen letartóztatásokat?
Az ATALANTA műveletben részt vevő valamennyi hajó végrehajthat letartóztatásokat? Ezt az elnökség által kidolgozott és sem a Tanácsra, sem annak tagjaira nézve nem kötelező választ nem ismertették szóban az Európai Parlament 2009. novemberi strasbourgi ülésszakán a Tanácshoz intézett kérdések órája során.
(EN) A letartóztatottakat a Szomália partjainál folytatott kalóztámadásoktól és fegyveres rablásoktól való elrettentéshez, azok megelőzéséhez és visszaszorításához való hozzájárulás céljából folytatott európai uniós katonai műveletről szóló együttes fellépés 12. cikke értelmében adták át Kenyának.
Ez az együttes fellépésről szóló megállapodás úgy rendelkezik, hogy a kalóztámadást elkövető személyeket azon tagállam vagy a műveletben részt vevő harmadik állam illetékes hatóságának kell átadni, amely lobogója alatti hajón elkapták őket, vagy azon tagállamnak vagy harmadik államnak, amely joghatóságát az említett személyek felett gyakorolni kívánja.
Mivel ezekben az esetekben sem a műveletben részt vevő és a kalózokat elfogó államok, sem más EU-tagállamok nem tudták vagy akarták joghatóságukat gyakorolni a gyanúsított kalózok felett, azokat a Kenyai Köztársaságnak adták át.
A Tanács együttes fellépése értelmében semmilyen személy nem adható át harmadik államnak, amíg a harmadik állammal az idevágó nemzetközi jognak megfelelő megegyezés nem születik az átadás feltételeiről. A szóban forgó időpontban Kenya volt az egyetlen állam, amellyel az Európai Uniónak a kalóztámadás elkövetésével gyanúsított személyek átadásának körülményeire vonatkozó megállapodása volt.
A letartóztatások jogalapjául az Egyesült Nemzetek Szervezete tengerjogi egyezményének (UNCLOS) 105. cikke szolgál. Ez kimondja, hogy a nyílt tengeren, vagy bármilyen, bármely állam joghatóságán kívül eső területen, minden állam elfoghat kalózhajókat vagy -repülőket, letartóztathatja az elkövető személyeket és lefoglalhatja a fedélzeten talált javakat.
Az EU tagállamai, amelyek mind aláírói az UNCLOS-nak, a Tanács fent említett együttes fellépésének értelmében felhatalmazták az uniós tengeri haderőt, hogy gyakorolja az UNCLOS 105. cikke szerinti jogköröket. Az ENSZ Biztonsági Tanácsának 1816 sz. határozata és az azt követő határozatok alapján e jogkörök gyakorolhatók a Szomália felségvizein garázdálkodó fegyveres rablók tekintetében.
Ami azt a kérdést illeti, miszerint minden, az Atalanta műveletben részt vevő hajó jogosult-e letartóztatásokat tenni, megerősíthetem, hogy az együttes fellépés a műveletben részt vevő minden európai uniós tagállamra alkalmazandó.
A letartóztatás lehetséges módozatait a Tanács által elfogadott tervdokumentumok rögzítik, és a műveletben részt vevő hajók mindegyike ezeket alkalmazza, amennyiben saját nemzeti szabályaik lehetővé teszik ezt számukra. 11. kérdés, előterjesztette: Vilija Blinkevičiūtė (H-0384/09) Tárgy: Az Európai Szociális Alap társfinanszírozási szabályainak módosítása és egyéb intézkedések a társadalmi hanyatlás leküzdésére
H-0384/09
A gazdasági visszaesés az Európai Unió különböző országait különbözőképpen érinti. Némelyek gyorsan és könnyen túljutnak a válságon, másoknak magasabb árat kell fizetniük. A legfájdalmasabb az, hogy ezt az árat a legalacsonyabb jövedelemmel rendelkezőknek kell megfizetniük. Ez a szegénység és a társadalmi kirekesztettség további súlyosbodásához vezethet. Litvánia azon országok közé tartozik, ahol a munkanélküliség rohamosan nő, miközben a nyugdíjak, a szociális ellátások és a szociális programok egyre csökkennek. A kormányok szorgalmazzák, hogy mindenki szorítson a nadrágszíjon, és a szolidaritás szellemében oldják meg a problémákat. A tagállamok saját kapacitásai azonban korlátozottak. A szolidaritás elvének az Európai Unióban is érvényesülnie kellene. Nincsenek kétségeim afelől, hogy meg lehet találni a módot a válság által leginkább sújtott tagállamok támogatására. Példaként említhetem az Európai Szociális Alapot (ESZA). Ha az ESZA-projektek nemzeti társfinanszírozását ideiglenesen felfüggesztik, az így felszabaduló forrásokat a munkanélküliség és a társadalmi problémák kezelésére lehetne fordítani.
Miként vélekedik a Tanács az ESZA-projektek nemzeti társfinanszírozásának ideiglenes felfüggesztéséről? Milyen más intézkedéseket javasol a Tanács a tagállamokban jelentkező társadalmi hanyatlás csökkentésére? Ezt az elnökség által kidolgozott és sem a Tanácsra, sem annak tagjaira nézve nem kötelező választ nem ismertették szóban az Európai Parlament 2009. novemberi strasbourgi ülésszakán a Tanácshoz intézett kérdések órája során.
(EN) A Tanács osztja a tisztelt képviselőtársnak a jelenlegi pénzügyi és gazdasági válság súlyosságával és annak az Európai Unió lakosai kiszolgáltatott csoportjaira gyakorolt hatásával kapcsolatos aggodalmait.
Amint azt a Parlament képviselői jól tudják, a Bizottság júliusban benyújtott a Tanácsnak egy a Strukturális Alapok általános szabályainak módosítására irányuló javaslatot. A Bizottság többek között javasolta, hogy a tagállamok az Európai Szociális Alap által támogatható programok esetében ideiglenesen kérhessék a Bizottság 2009-es és 2010-es időközi kifizetéseit anélkül, hogy azt kiegészítenék az egyébként kötelező nemzeti hozzájárulásukkal.
Világossá vált azonban, hogy ez a javaslat nem élvez elegendő támogatást a tagállamok között. Ennek leginkább az az oka, hogy több tagállam is úgy véli, hogy a nemzeti társfinanszírozás az EU strukturális politikájának egyik alapvető elve, amelytől nem kellene eltérni. Másfelől viszont a Tanács nagy szükségét érzi annak, hogy újabb intézkedésekkel enyhítse a gazdasági válság hatásait azokban a tagállamokban, amelyeket az a leginkább érint. A Tanács ezért jelenleg azt vizsgálja, milyen más módon használhatná erre a strukturális alapokat – olyan megoldást keresve, amely kifejezetten azokat az országokat célozná, melyeknek a legnagyobb szüksége van a támogatásra. Bármilyen megoldást fogadjon is el a Tanács, azt természetesen a Parlamentnek el fogja küldeni jóváhagyás céljából.
A válság hatásának enyhítését célzó további intézkedés a módosított Európai Globalizációs Alapot megalapító rendelet. Ezt a rendeletet 2009-ben vizsgálták felül, az Európai Gazdaságélénkítési Terv részeként, hogy lehetővé váljon, hogy az alap hatékonyabban támogassa a globalizáció következtében elbocsátott munkavállalókat, hogy ideiglenesen szélesebb körben legyen alkalmazható, és így segítséget nyújtson a globális pénzügyi és gazdasági válság hatására elbocsátottak számára is, és hogy az alap működése közelebb kerüljön szolidaritási célkitűzéseihez.
Továbbá, egy új mikrofinanszírozási eszközről is folyik a tárgyalás jelenleg a Tanácsban és az Európai Parlamentben. Ennek a nemzetközi pénzügyi intézményekkel közösen kezelendő eszköznek a célja, hogy nagyobb hozzáférést biztosítson a mikro-hitelekhez a kiszolgáltatott emberek számára, hogy saját vállalkozást indíthassanak, valamint a mikrovállalkozások számára, ezáltal csökkentve a jelenlegi pénzügyi és gazdasági válságból fakadó munkanélküliséget és szegénységet.
Az eszköz működtetéséhez egyaránt használhatók lennének az ESZA meglévő struktúrái csakúgy, mint más egyéb közösségi kezdeményezések, mint például a JEREMIE és a JASMINE támogató intézkedései. Várható, hogy a Bizottság javaslata alapján a Progress programból átcsoportosítandó eredeti 100 millió eurós összeg több mint 500 millió eurót mozgósítana, hozzájárulva ezáltal az egyes tagállamok gazdaságának felélénküléséhez. 12. kérdés, előterjesztette: Laima Liucija Andrikienė (H-0389/09) Tárgy: Az Emberi Jogok Európai Bíróságának tevékenysége és ennek az Európa Tanács tagállamaiban észlelhető hatása
H-0389/09
Az Európai Unió politikai és szakmai szinten egyaránt az Európa Tanács legfontosabb intézményes partnere. A két intézmény közös célja a közös, európai jogi térség megerősítése, egy, az emberi jogok védelmét biztosító, olyan, összefüggő rendszer kiépítése, amely az emberi jogok, a jogállamiság és demokrácia mérvadó szempontjainak az európai földrész egészén történő érvényesítésére összpontosít. Az Emberi Jogok Európai Bírósága az említett közös célok megvalósítására létrehozott intézmények egyike, amelynek feladata különösen az Európa Tanács tagállamaiban élő polgárok emberi jogainak védelme.
Sajnos a Bíróság munkáját illetően hiányosságokat lehet tapasztalni. Így a Bíróság körül-belül 100 000 ügyet tart függőben, amelyből 60 000-et Romániából, Ukrajnából, Törökországból és Oroszországból (csak ez utóbbi országból hozzávetőleg 20 000 ügyet) terjesztettek elő. Ezen túlmenően, havonta 2000 függő üggyel növekszik e szám, a Bíróság által az egyes ügyek lezárására igénybe vett idő pedig elérte a 7 évet. Vagyis a hazájukban emberi jogaik csorbítását elszenvedő panasztevőknek csaknem 10 évet kell igazságszolgáltatásra várniuk. A Bíróság lassú eljárási idejének következtében a panasztevők mielőbbi és igazságos tárgyaláshoz való joga sérül. Egyes szakértők kritikus helyzetként ítélik meg e körülményeket. Amennyiben a helyzet a közeljövőben nem oldódik meg, a Bíróság lejáratja magát.
Miként ítéli meg e helyzetet a Tanács? Milyen lépést tervez a Tanács az Emberi Jogok Európai Bírósága munkájának megkönnyítése, javítása érdekében? Mit tehetnek e téren a tagállamok? Ezt az elnökség által kidolgozott és sem a Tanácsra, sem annak tagjaira nézve nem kötelező választ nem ismertették szóban az Európai Parlament 2009. novemberi strasbourgi ülésszakán a Tanácshoz intézett kérdések órája során.
(EN) A Tanács tisztában van azokkal a nehézségekkel, amelyekre a tisztelt képviselő rámutatott, és különösen nyugtalanítja a jelen helyzet következménye, amelyet nevezetesen az okozott, hogy Oroszország nem ratifikálta az emberi jogok európai egyezménye (EJEE) 14. kiegészítő jegyzőkönyvét, amely az Emberi Jogok Európai Bíróságának hatékonyságáról szól. A 14. kiegészítő jegyzőkönyv, amely a Bíróság eljárásainak egyszerűsítéséről rendelkezik, és célja, hogy segítse a Bíróságot az ügyekkel kapcsolatos lemaradásának leküzdésében, csak akkor lép hatályba, ha az Európa Tanács minden tagja ratifikálta.
Az Európai Unió rendszeresen felhozza a 14. kiegészítő jegyzőkönyv ratifikálásának kérdését Oroszországgal folytatott politikai párbeszédének minden szintjén. Oroszország válasza a jegyzőkönyv orosz parlament általi ratifikálásának kilátásait illetően a közelmúltban már kedvezőbb volt. Néhány jel arra utal, hogy a ratifikáció 2009 végére megtörténhet.
Az EU tagállamai továbbra is megtesznek mindent, hogy segítsék a Bíróságot, többek közt azzal, hogy ideiglenes intézkedésként elfogadják az Emberi Jogok Európai Egyezményéhez kapcsolódó 14a Jegyzőkönyvet és egy, a 14. Jegyzőkönyv bizonyos rendelkezéseinek ideiglenes alkalmazásáról szóló megállapodást. A 14a Jegyzőkönyv az Európa Tanács azon tagállamaira vonatkozik, amelyek ratifikálták azt, a megállapodás pedig azokra, amelyek kifejezték hajlandóságukat, hogy azt magukra kötelezőként tekintsék. A 14a Jegyzőkönyv és az ideiglenes alkalmazásról szóló megállapodás ugyanazt a két eljárási intézkedést vezeti be, vagyis amelyek a beadványokat elbíráló és azok elfogadhatóságáról és érdeméről határozó bírák számával kapcsolatosak. Ezek az intézkedések már a 14. Jegyzőkönyvben is szerepeltek, és céljuk a Bíróság ügyfeldolgozási kapacitásának növelése volt. Ezeknek az intézkedéseknek valóban segíteniük kell abban, hogy a Bíróság kezelni tudja az új beadványok egyre növekvő mennyiségét és az egyre csak növekvő lemaradásokat.
Mindazonáltal, széles körben elismert a tagállamok és más államok körében, hogy e tekintetben többet kell tenni. Ebből a célból az EU üdvözli a Bíróság jövőjével foglalkozó magas szintű konferenciát, amelyet jövő év februárjában rendeznek Interlakenben, az Európa Tanács Miniszteri Bizottsága svájci elnökségének idején. Az EU aktívan részt vesz a konferencia előkészületeiben, és az Európa Tanács egyik prioritásaként tekint az eseményre. 13. kérdés, előterjesztette: Justas Vincas Paleckis (H-0392/09) Tárgy: Az Energia Charta ratifikálása
H-0392/09
Az Energia Charta Egyezményt és az azzal összefüggő dokumentumokat Oroszország 50 további országgal együtt 1994-ben írta alá, a chartát azonban Moszkva máig sem ratifikálta. Augusztusban Oroszország hivatalosan is elutasította ezen egyezmény és az ahhoz tartozó, energiahatékonyságról és az ezzel összefüggő környezetvédelmi megfontolásokról szóló jegyzőkönyvek ratifikálását. Sem Belarusz, sem Norvégia nem ratifikálta az Energia Chartát.
Az EU 2000 óta hiába próbálja elérni, hogy Oroszország a charta ratifikálása után tegye meg a szükséges beruházásokat az energetikai technológiák fejlesztésére, szüntesse meg a monopolhelyzetet az energiaelosztás terén és liberalizálja az energiapiachoz kapcsolódó befektetéseket.
Európai uniós szinten ismételten megerősítették az Energia Charta Egyezmény jelentőségét, valamint, hogy minden aláíró országnak teljesítenie kell kötelezettségeit.
A Tanács véleménye szerint milyen további intézkedéseket lehet hozni annak biztosítása érdekében, hogy ezek a rendelkezések a gyakorlatban is megvalósuljanak? Ezt az elnökség által kidolgozott és sem a Tanácsra, sem annak tagjaira nézve nem kötelező választ nem ismertették szóban az Európai Parlament 2009. novemberi strasbourgi ülésszakán a Tanácshoz intézett kérdések órája során.
(EN) Az elnökség szeretné felidézni a közösség álláspontját, miszerint Oroszországnak az Energia Charta Egyezményt újratárgyalás nélkül ratifikálnia kellene. Ezt az álláspontját az EU-Oroszország energiaügyi párbeszéd minden egyes fordulóján el is ismételte. Az EU sajnálja, hogy Oroszország úgy döntött, hogy a másik irányba indul, és visszalép az Energia Charta Egyezmény aláírói státuszából.
A Közösség kész megvizsgálni, milyen megfelelő módon lehetne Oroszországot arra ösztönözni, hogy elkötelezze magát az Energia Charta folyamata mellett. E célból a Közösség továbbra is támogatni fogja a tisztelt képviselő által is említett intézkedések – csakúgy, mint az Energia Charta Egyezmény főbb alapelveinek – végrehajtását, az új EU-Oroszország partnerségi és együttműködési megállapodás (PCA) céljából jelenleg folyó tárgyalások, valamint az EU-Oroszország energia-párbeszéd keretében.
Ami az egyezményt eddig még be nem ratifikáló, és a tisztelt képviselő által említett országokat illeti, a Tanács hangsúlyozza, hogy Norvégia esetében, az országnak az Európai Gazdasági Térségben való tagsága garantálja, hogy alkalmazza az energiára vonatkozó közösségi acquis-t.
Ami Belaruszt illeti, a Tanács emlékeztet arra, hogy ez az ország a Keleti Partnerség programjához tartozik, melynek során folynak megbeszélések a tisztelt képviselő által említett intézkedésekről, nevezetesen az energiabiztonsági platform keretében. 14. kérdés, előterjesztette: Sabine Lösing (H-0394/09) Tárgy: Lisszaboni Szerződés, 41. cikk (3) bekezdés, az induló alap
H-0394/09
A Lisszaboni Szerződés elfogadása milyen hatást fog gyakorolni a katonai költségvetéssel (az „induló alappal”) kapcsolatos költségvetési ellenőrzési hatáskörre? Ez a hatáskör egyébként hagyományosan a Parlamenthez tartozik.
Az egységes szerkezetbe foglalt szerződés 41. cikkének (3) bekezdése lehetővé teszi az uniós költségvetési előirányzatokhoz való gyors hozzáférés biztosítását. Ez már a folyó évi költségvetési előirányzatokra is vonatkozik?
Az egységes szerkezetbe foglalt szerződés 41. cikkének (3) bekezdése lehetővé teszi az uniós költségvetési előirányzatokhoz való gyors hozzáférés biztosítását. Ez már a folyó évi költségvetési előirányzatokra is vonatkozik? Ezt az elnökség által kidolgozott és sem a Tanácsra, sem annak tagjaira nézve nem kötelező választ nem ismertették szóban az Európai Parlament 2009. novemberi strasbourgi ülésszakán a Tanácshoz intézett kérdések órája során.
(EN) A Lisszaboni Szerződés által módosított Európai Unióról szóló Szerződés 41. cikkének (3) bekezdése induló alapot biztosít „a 42. cikk (1) bekezdésében és a 43. cikkben említett missziókat előkészítő azon tevékenységek finanszírozására, amelyek nem az Unió költségvetését terhelik” Ezt az alapot a tagállamok hozzájárulásaiból kell létrehozni. Ez a cikk arról is rendelkezik, hogy a Tanácsnak minősített többséggel elfogadott határozatokat kell hoznia, amelyekben megállapítja az alap létrehozásának és finanszírozásának szabályait, különösképpen az alap rendelkezésére bocsátott pénzeszközök összegét, az induló alap kezelésére és a pénzügyi ellenőrzésre vonatkozó szabályokat.
Az EU jelenlegi költségvetési kerete tartalmaz néhány olyan tételt, amelyek kapcsolódnak a Közös Kül- és Biztonságpolitika keretén belüli fellépéseket előkészítő intézkedésekhez. Mindazonáltal, a jelenleg hatályos pénzügyi szabályok között nincsenek specifikus rendelkezések, amelyek az előirányzatokhoz való gyors hozzáférést biztosítanák. 15. kérdés, előterjesztette: Anna Hedh (H-0395/09) Tárgy: A stockholmi program és a gyermekek jogai
H-0395/09
A svéd elnökség „A szabadság, a biztonság és a jog érvényesülésén alapuló térség többéves programjára (a stockholmi program)” irányuló javaslata nem említi a gyermekek jogaival kapcsolatos uniós stratégia kialakítását, amelyet külön említenek a Bizottság közleményében (COM(2009)262) szereplő, a polgárok jogait előmozdító prioritások listájában. Ez a prioritás a kulcs a javasolt 2.3.2. cikk és a Lisszaboni Szerződés 3. cikke (3) bekezdésének végrehajtásához, amely kimondja, hogy az EU előmozdítja a gyermekek jogainak védelmét. Van-e valamilyen különleges oka annak, amiért ezt a prioritást kihagyták, és megfontolja-e a Tanács a belefoglalását a gyermekek jogaival kapcsolatos elkötelezettségek megfelelő megvalósításának biztosítása érdekében? Ezt az elnökség által kidolgozott és sem a Tanácsra, sem annak tagjaira nézve nem kötelező választ nem ismertették szóban az Európai Parlament 2009. novemberi strasbourgi ülésszakán a Tanácshoz intézett kérdések órája során.
(EN) A Tanács egyetért a tisztelt képviselővel abban, hogy hangsúlyozza a gyermekek jogai előmozdításának fontosságát. Ezért felhívja a tisztelt képviselő figyelmét arra, hogy „A gyermek jogai” és a gyermekek jogaival kapcsolatos uniós stratégia benne foglaltatnak „A szabadság, biztonság és a jog érvényesülésén alapuló térség többéves program” (a stockholmi program) tervezetében.
A 2.3.2. fejezet teljes egészében a gyermekek jogaival foglalkozik, és hangsúlyozza, hogy azok az EU összes szakpolitikáját érintik. A gyermekek jogait szisztematikusan és stratégiai módon figyelembe kell venni, és a Bizottságnak „Az EU gyermekjogi stratégiája felé” című közleménye (2006) lényeges megfontolásokat tartalmaz e tekintetben. A különösen kiszolgáltatott helyzetben lévő gyermekeknek külön figyelmet kell szentelni, nevezetesen a bevándorlási politika összefüggésében a felnőtt kísérő nélküli gyermekeknek, valamint az emberkereskedelem, a szexuális kizsákmányolás és bántalmazás áldozatául esett gyermekeknek.
Mindazonáltal, hangsúlyozni kell, hogy a többéves programra irányuló fent említett javaslatról jelenleg még tárgyalnak a Tanács szervezetei, és a Tanács a munka befejezte előtt nem nyilatkozhat annak végső tartalmáról. 16. kérdés, előterjesztette: Liam Aylward (H-0396/09) Tárgy: Innovatív finanszírozás
H-0396/09
A Tanács legutóbbi ülésén a Tanács megállapította, hogy az éghajlat-változási intézkedések finanszírozása nem áshatja alá az előrelépést a millenniumi fejlesztési célok ügyében. Részletezné-e a Tanács, hogy az „innovatív finanszírozás” hogyan járulhat hozzá mind a millenniumi fejlesztési célok, mind az éghajlat-változási intézkedések támogatásához? Ezt az elnökség által kidolgozott és sem a Tanácsra, sem annak tagjaira nézve nem kötelező választ nem ismertették szóban az Európai Parlament 2009. novemberi strasbourgi ülésszakán a Tanácshoz intézett kérdések órája során.
(EN) Az éghajlatváltozás globális kihívássá lett. Következményeit már ma is láthatjuk, és azonnali cselekvésre van szükség. A közelgő koppenhágai konferenciára való tekintettel az Európai Tanács októberi ülésén az állam- és kormányfők kialakították az EU álláspontját. Az Európai Tanács megerősítette abbéli elhatározását, hogy vezető szerepet vállalva járuljon hozzá ahhoz, hogy globális, ambiciózus és átfogó megállapodás szülessen. Bár az EU kész felvállalni a felelősség rá eső részét Koppenhágában, az EU egyedüli fellépése nem lesz elegendő, és a finanszírozásról szóló megállapodásnak a koppenhágai megállapodás központi részét kell alkotnia. Felismertük azt is, hogy ki kell dolgozni a legjobb megoldásokat a különböző forrásokból érkező, új és fenntartható befektetési és pénzáramlatok leghatékonyabb felhasználására, ideértve a finanszírozás innovatív formáit is. Még általánosabban, az októberi Európai Tanács kimondta, hogy „az innovatív finanszírozás szerepet játszhat a fenntartható fejlődés előrelátható finanszírozásának biztosításában, különösen a legszegényebb és legkiszolgáltatottabb országok irányába”.
Ma már a teljes nemzetközi közösség tudatában van annak, hogy az éghajlatváltozás olyan hatással lehet, amely megfordíthatja a millenniumi fejlesztési célok eléréséhez vezető folyamatokat. Ezért az éghajlatváltozás fejlesztési és környezetvédelmi kérdés is. Míg az éghajlatváltozást a 7. millenniumi fejlesztési cél tartalmazza, világos, hogy összefüggésben áll más fejlesztési kérdésekkel is, nevezetesen a szegénységgel és az éhezéssel. Ezért az éghajlatváltozás kedvezőtlen hatásainak kezelése jó hatással lenne az élelmiszerbiztonság javítása és a szegénység visszaszorítása szempontjából is, amelyekkel az 1. millenniumi fejlesztési cél foglalkozik.
Az októberi Európai Tanács világosan kimondta, hogy „az éghajlat finanszírozásával párhuzamosan minden nemzetközi félnek figyelembe kell vennie, hogy ez a finanszírozás nem áshatja alá vagy teheti kockára a szegénység elleni küzdelmet és a millenniumi fejlesztési célok felé való előrehaladást”.
Különösen, az éghajlatváltozásra adandó válaszként történő lépéseket az országoknak kell vezetniük, mégpedig egyértelműen a partnerországok szükségleteinek, nézeteinek és prioritásainak alapján. Figyelembe kell továbbá venni az országos fenntartható fejlődési stratégiákat, a szegénység visszaszorítását célzó stratégiákat, valamint az ehhez kapcsolódó éghajlat-változási politikákat és eszközöket (amennyiben léteznek).
A fejlődő országoknak létre kell hozniuk és végre kell hajtaniuk nemzeti éghajlat-változási stratégiájukat, és biztosítaniuk kell, hogy ez teljes mértékben beépüljön minden idevágó ágazatban alkalmazott politikáikba, terveikbe és programjaikba (pl. a mezőgazdaság és vidékfejlesztés, vagy a vízgazdálkodás területén). Természetesen az adományozók nézőpontjából ezeknek egybe kell esniük a fejlesztés politikai következetességének (PCD), valamint a segélyhatékonyság elveivel.
Ezért minden országnak el kell köteleznie magát amellett, hogy javítsa az éghajlatváltozás és a fejlesztés tervezése közti kapcsolatot, és hogy maximalizálja a szegénység visszaszorítása, valamint az éghajlatváltozás enyhítése és az ahhoz való alkalmazkodás közti összhangot. 17. kérdés, előterjesztette: Jim Higgins (H-0400/09) Tárgy: Munkanélküliség az EU-ban
H-0400/09
Nem aggódik a Tanács amiatt, hogy az EU-ból számos munkahely a távol-keleti országokba, Kínába és Indiába települ? Létezik olyan, egységes stratégia kidolgozására irányuló politika, melynek célja a munkahelyteremtés szempontjából versenyképesebb és vonzóbb környezet kialakítása az Unióban? Ezt az elnökség által kidolgozott és sem a Tanácsra, sem annak tagjaira nézve nem kötelező választ nem ismertették szóban az Európai Parlament 2009. novemberi strasbourgi ülésszakán a Tanácshoz intézett kérdések órája során.
(EN) A tisztelt képviselő úr rendkívül időszerű kérdése egy olyan átfogó stratégiát érint, amely célja, hogy a globális gazdaság terén a munkahelyteremtés szempontjából versenyképesebb és vonzóbb környezetet hozzunk létre az EU-ban.
A Tanács szeretné megismételni álláspontját, miszerint a nyílt világgazdaság Európán belül is lehetőséget kínál a növekedés és a versenyképesség ösztönzésére(1). E tekintetben a Tanács különösképpen szeretne emlékeztetni abbéli elkötelezettségére, hogy következetesen kívánja irányítani az Európai Unió kül- és belpolitikáját, ezáltal hozzájárulva a globalizáció előnyeinek maximalizálásához, valamint hátrányainak minimalizálásához(2).
Az Európai Közösséget létrehozó szerződés 125. cikke kimondja, hogy a tagállamoknak és a Közösségnek azon kell munkálkodnia, hogy összehangolt foglalkoztatási stratégiát dolgozzon ki, különösképpen segítve a szakképzett és alkalmazkodásra képes munkaerőt, valamint a gazdasági változásokra reagálni képes munkaerőpiacot. A Szerződés ezen kitételének megfelelve az Unió 1997. óta kidolgozta az európai foglalkoztatási stratégiát, amely az évek során egyre mélyebben beépült az Unió egyéb stratégiáiba, és amely 2000-ben a lisszaboni stratégia részévé is vált. Az európai foglalkoztatási stratégia lényeges részét képezik az úgynevezett integrált iránymutatások, amelyeket a Tanács az EKSz 128. cikke (2) bekezdése értelmében megfogalmaz, és amelyeket a tagállamoknak saját foglalkoztatási politikájuk kialakítása során figyelembe kell venniük.
A jelenlegi integrált iránymutatások 2010-ig érvényesek, és egyaránt foglalkoznak a makro- és mikro-ökonómiai, valamint a foglalkoztatási aspektusokkal. S bár az általános növekedési és foglalkoztatási célok mindannyiuk lényegi részét képezik, egyes iránymutatások konkrétabban foglalkoznak a munkahelyteremtés szempontjából versenyképesebb és vonzóbb környezet Európai Unión belüli kialakításának kérdésével, úgymint a növekedésnek és a foglalkoztatásnak az erőforrások célzott és hatékony elosztása általi elősegítésével, a K+F-be való befektetéssel, az innováció minden formájának elősegítésével, az EU ipari alapjai versenyképességi szempontból előnyös oldalainak erősítésével, a vállalkozói kultúra fejlesztésével és a KKV-kat támogató környezet kialakításával, a munkaerőpiac működésével, csakúgy, mint a munkaerőköltségek alakulásával és a bérszabályozó mechanizmusokkal.
A Bizottság közleményt fog kiadni a jövőbeni stratégiáról. Ami a 2010. utáni időszakra vonatkozó európai foglalkoztatási stratégiát illeti, a Tanács előreláthatólag 2009. november 30-án politikai vitát fog tartani „A válságból való kilábalás és felkészülés a Lisszaboni Stratégia 2010. utáni szakaszára” címmel. A Tanács vitáját előkészítendő, a Foglalkoztatási Bizottság már benyújtotta a véleményét a 2010. utáni időszakra vonatkozó Lisszaboni Agenda részét képező európai foglalkoztatási stratégiáról(3). Ebben a véleményében az Európai Foglalkoztatási Bizottság úgy véli, hogy a munkaerő-piaci reformoknak mind a kereslet, mind a kínálat oldalán azt kell ösztönözniük, hogy mindenki számára több és jobb munkahely váljék elérhetővé. (1) Lásd, például, átfogó gazdaságpolitikai iránymutatások , HL 205, 2005.8.6., 28.o., Bevezetés az iránymutatásokhoz (GL 13)
(2) Lásd a Tanács 2003.3.3-i Következtetéseit (4. bekezdés) és a Tanács 2006.11.30/12.1-i „Tisztességes munkát mindenkinek” című Következtetését
(3) 15529/09. sz. dokumentum 18. kérdés, előterjesztette: Ryszard Czarnecki (H-0406/09) Tárgy: Oroszország az újságírók számára veszélyes ország
H-0406/09
Hogyan kezeli a Tanács a tényt, amely szerint az újságírói szövetségek legutóbbi jelentései – tekintettel az utóbbi években az újságírók sérelmére elkövetett számos gyilkosságra és verésre – Oroszországot az újságírók szempontjából a világ legveszélyesebb országai közé sorolják? Ezt az elnökség által kidolgozott és sem a Tanácsra, sem annak tagjaira nézve nem kötelező választ nem ismertették szóban az Európai Parlament 2009. novemberi strasbourgi ülésszakán a Tanácshoz intézett kérdések órája során.
(EN) Az EU emberi jogok iránti elkötelezettsége közismert. Az EU külkapcsolataiban is mindig ragaszkodik az emberi jogok teljes mértékű tiszteletben tartásához. Az elnökség jól tudja, hogy e Ház képviselői közül is sokakat aggaszt az oroszországi emberi jogi helyzet, és amint azt már a jelen plenáris ülésen az EU-Oroszország csúccsal kapcsolatos vita során jeleztük, mi is teljes mértékben osztjuk az aggodalmukat. A Tanács ismeri az Újságírók Nemzetközi Szövetségének, valamint a Bizottság az Újságírók Védelmére nevű szervezetnek a közelmúltbeli jelentéseit, csakúgy, mint más nemzetközi nem kormányzati szervek beszámolóit arról, hogy milyen veszélyekkel és erőszakkal szembesülnek az újságírók és az emberijog-védők Oroszországban, különösen az Észak-Kaukázusban. Amint azt az elnökség már az EBESZ szeptember 3-i ülésén elmondta, egyetértünk a helyzet azon értékelésével, miszerint, amíg ezeket a bűncselekményeket fel nem derítik, továbbra is a büntetlenség légköre fogja belengeni Oroszországot, és az elkövetők úgy fogják érezni, továbbra is ugyanígy tevékenykedhetnek. Az újságírók és az emberijog-védők elleni támadások különösen nagy fenyegetést jelentenek a demokráciára, az emberi jogok tiszteletére és a jogállamiságra.
Az elnökség, az Európai Unió tagállamainak nevében nyíltan és határozottan elítélte az Oroszországban, különösen az Észak-Kaukázusban történő, újságírók és emberijog-védők elleni ismétlődő fenyegetéseket, támadásokat és gyilkosságokat, és arra ösztönözte az orosz hatóságokat, hogy gyorsan és alaposan vizsgálja ki az eseteket, és állítsa az elkövetőket bíróság elé.
Az Európai Unió gyakran ad hangot az emberijog-védők biztonsága, valamint a büntetlenség Oroszországban tapasztalható légköre iránti aggodalmának, mind kétoldalú, mind többoldalú fórumokon. A stockholmi EU-Oroszország csúcson az elnökség kifejezte egyre növekvő aggodalmát az emberijog-védők oroszországi helyzetével kapcsolatban. Az Oroszországgal a közelmúltban, 2009. november 4-5-én Stockholmban folytatott emberi jogi egyeztetések főként a szólásszabadságra, valamint az emberijog-védők helyzetére, különösen az Észak-Kaukázusbeli helyzetére összpontosítottak. Az EU-Oroszország politikai párbeszédének összefüggésében az Európai Unió tájékoztatást kért egyes esetek kivizsgálásáról, amelyekben újságírókat és emberijog-védőket gyilkoltak meg. Az Európai Unió továbbra is figyelemmel kíséri a prominens emberijog-védők és újságírók oroszországi megpróbáltatásait.
Továbbá, az elnökség több találkozót is szervezett Oroszországgal és több nemzetközi nem kormányzati szervvel, hogy foglalkozzon az emberijog-védőket az Észak-Kaukázusban ért és a közelmúltban egyre növekvő erőszakkal, és részt vett a nem kormányzati szervek 2009. október 27-28-i Stockholmban tartott konferenciáján, amely fellépésre vonatkozó ajánlásokat fogalmazott meg az EU számára.
Az Európai Unió javaslatot tett az Oroszországgal konkrét projektekben való együttműködésre az újságírók és emberijog-védők helyzetének javítása céljából. Biztosíthatom a tisztelt képviselő urat, hogy a Tanácsnak továbbra is szándékában áll fellépni az oroszországi emberi jogi helyzet javítása érdekében. 19. kérdés, előterjesztette: Sławomir Witold Nitras (H-0409/09) Tárgy: Az Európai Unió balti-tengeri térségre vonatkozó stratégiájának módosítása
H-0409/09
Szeretném felkérni az Európai Unió svéd elnökségét annak vizsgálatára, hogy van-e lehetőség az Európai Unió balti-tengeri térségre vonatkozó stratégiájának és a kapcsolódó cselekvési tervnek a módosítására. Lehetséges volna-e eltérni attól az alapelvtől, melynek értelmében csak a már elindított és jóváhagyott projektek részesülhetnek támogatásban, tekintettel arra, hogy ez az alapelv a stratégia által érintett felekkel való egyeztetés nélkül került megállapításra? Úgy vélem, hogy a közlekedési infrastruktúrákra vonatkozó vezérprojektnek tartalmaznia kellene a CETC-ROUTE 65 közép-európai közlekedési folyosót is, amely összeköti Skandináviát (a Balti-tengeren keresztül), valamint a CETC kezdeményezésben részt vevő lengyelországi, csehországi, szlovákiai, magyarországi és horvátországi régiókat az Adriai-tengerrel.
Erre való tekintettel, miként vélekedik az Elnökség a közép-európai közlekedési folyosónak a fent említett dokumentumba való felvételéről? Ezzel kapcsolatban tervez-e a Tanács intézkedéseket? Ezt az elnökség által kidolgozott és sem a Tanácsra, sem annak tagjaira nézve nem kötelező választ nem ismertették szóban az Európai Parlament 2009. novemberi strasbourgi ülésszakán a Tanácshoz intézett kérdések órája során.
(EN) A Tanács 2009. október 26-i ülésén elfogadta az EU Balti-tengeri térségre vonatkozó stratégiájáról szóló Következtetéseit. Ezt a stratégiát október 29-30-án fogadta el az Európai Tanács, amely helyeselte a Tanács Következtetéseit és felkérte a Bizottságot, hogy 2011 júniusáig nyújtson be előrehaladási jelentést a Tanácsnak a stratégia végrehajtásáról.
A Tanács Következtetéseiben többek közt felkérte a Bizottságot a stratégia felülvizsgálatára, rendszeres, megfelelő módon történő naprakésszé tételére, valamint arra, hogy tegye meg a szükséges változtatásokat a stratégia részét képező cselekvési tervben is.
A cselekvési terv egy élő dokumentum, amelyből kihúzzák a sikeresen végrehajtott projekteket, és amelybe időről időre új projekteket vesznek fel. Bármely a jelenlegi cselekvési tervbe felveendő új projektre irányuló javaslatot a Bizottságnak kell benyújtani, amely annak megfelelően fel fogja dolgozni azokat.
A Bizottság most állít össze egy az Európai Unió összes tagállamát képviselő tisztviselőkből álló magas szintű csoportot, amellyel konzultánsként fog szolgálni a stratégia és a cselekvési terv módosításai esetében. Továbbá, egy évenként ülésező fórum fogja felügyelni a régió minden szintjén álló érintettek bevonását. A fent említett projektet illetően az Elnökségnek egyelőre nincs álláspontja.
---------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------- 20. kérdés, előterjesztette: Pat the Cope Gallagher (H-0411/09) Tárgy: A közel-keleti békefolyamat
H-0411/09
Tudna-e a Tanács aktuális értékelést adni a közel-keleti békefolyamat jelenlegi helyzetéről? Ezt az elnökség által kidolgozott és sem a Tanácsra, sem annak tagjaira nézve nem kötelező választ nem ismertették szóban az Európai Parlament 2009. novemberi strasbourgi ülésszakán a Tanácshoz intézett kérdések órája során.
(EN) Az izraeli-palesztin béketárgyalások újrakezdése továbbra is kulcsfontosságú. A Tanács ösztönzi mindkét felet, hogy tegyen azonnali lépéseket a béketárgyalások újrakezdése érdekében, tiszteletben tartva a korábbi megállapodásokat és feltételeket, és felszólította mindkét felet, hogy tegyen eleget az ütemterv által ráruházott kötelezettségeknek. A Tanács úgy véli, hogy minden résztvevőnek hozzá kell járulnia egy olyan környezet kialakításához, amely a tárgyalások újrakezdéséhez vezethet, és továbbra is támogatja az Egyesült Államok ezirányú erőfeszítéseit.
A Tanácsot továbbra is mély aggodalommal töltik el a megszállt palesztin területeken, ezen belül Kelet-Jeruzsálemben folyó betelepülés, házrombolások és kilakoltatások. Arra ösztönzi Izrael kormányát, hogy azonnal hagyjon fel a betelepüléssel, Kelet-Jeruzsálemben és a természetes növekedés tekintetében is, és bontsa le a 2001 márciusa óta kialakított előretolt állásokat. A Tanács véleménye szerint ezek a települések illegálisak a nemzetközi jog értelmében, és a béke útjában állnak. A Tanács a palesztin hatóságokat is ösztönzi, hogy tegyenek meg továbbra is minden erőfeszítést a közrend javítása érdekében.
Az Európai Unió továbbra is aggodalmát fejezi ki a Gázai övezetet sújtó humanitárius és politikai válsággal kapcsolatosan, és követeli, hogy haladéktalanul és feltétel nélkül nyissák meg a gázai határátkelőket a humanitárius segélyek, a kereskedelmi termékek és a személyek előtt. Engedélyezni kell az újjáépítést és a gazdaság helyreállítását. Felszólítja Gilad Shalit elrabolt izraeli katona fogva tartóit, hogy haladéktalanul engedjék szabadon őt.
A Tanács továbbra is bíztatását fejezi ki Mahmoud Abbas elnök számára, és támogatja Egyiptom és az Arab Liga közvetítésre irányuló erőfeszítéseit. A palesztinok megosztottságának leküzdése segíthetne megelőzni Ciszjordánia és Gáza mélyebb elválasztását, és segíthetne megőrizni egy jövőbeni palesztin állam egysége helyreállításának lehetőségét. A Tanács felszólít minden palesztint, hogy találjanak erőszakmentes közös alapot a gázai helyzet javítása és a választások megrendezése érdekében.
Az EU arra bíztatja az arab országokat és a többi partnert is, hogy mind politikailag, mind pénzügyileg készségesen segítsék a Palesztin Nemzeti Hatóságot, az ütemterv rendelkezéseinek megfelelően. Hangsúlyozva az arab békekezdeményezés jelentőségét, az EU felkéri Izraelt és minden arab államot, hogy tegyenek bizalomerősítő lépéseket a kölcsönös bizalmatlanság felszámolása érdekében, és hogy olyan légkört teremtsenek, amely lehetővé teszi a konfliktus megoldását.
A különböző konfliktusok megoldásáért, többek közt az Izrael és Szíria közti, valamint az Izrael és Libanon közti konfliktus tartós rendezéséért párhuzamosan kell dolgozni, egymást kölcsönösen erősítő folyamatok kialakításával. Ebben a vonatkozásban az EU arra számít, hogy Szíria és Izrael újrakezdi a béketárgyalásokat. 21. kérdés, előterjesztette: Antonio Cancian (H-0413/09) Tárgy: Vallási jelképek jelenléte nyilvános helyeken
H-0413/09
2009. november 3-án egy olasz-finn állampolgár azzal a panasszal fordult az Emberi Jogok Európai Bíróságához, hogy az iskolákból távolítsák el a feszületet. Hasonló események játszódtak le Spanyolországban, Németországban, Franciaországban és Olaszországban, ahol 1988-ban az Államtanács rámutatott, hogy a feszület nem kizárólag a keresztény vallás szimbóluma, hanem meghatározott vallástól független értékkel bír. Érzékeli-e a Tanács annak kockázatát, hogy a strasbourgi bíróság által kinyilvánított elv, kérdésessé teheti a vallási és kulturális jelképek, még a katolikus Mária-szimbolikából merítő uniós zászló nyilvános helyeken való jelenlétét? Ezt az elnökség által kidolgozott és sem a Tanácsra, sem annak tagjaira nézve nem kötelező választ nem ismertették szóban az Európai Parlament 2009. novemberi strasbourgi ülésszakán a Tanácshoz intézett kérdések órája során.
(EN) A tisztelt képviselő úr a strasbourgi Európai Bíróság egyik határozatára utal. A Tanácsnak nem feladata kommentálni az Emberi Jogok Európai Bíróságának határozatát.
Mindazonáltal, ennek kapcsán szeretném idézni azt a szimbolikus leírást, amellyel az Európa Tanács az európai zászlót jellemezte:
„A nyugati világ kék égboltján az egységet szimbolizáló kör alakban elhelyezkedő csillagok Európa népeit jelképezik. A csillagok száma minden esetben tizenkettő, amely a teljesség és tökéletesség szimbóluma, úgy, ahogy a zodiákus tizenkét jegye az egész univerzumot jelképezi, a tizenkét aranysárga csillag Európa minden népét képviseli – azokat is, akik még nem vesznek részt Európa egységben s békében való építésében.” 22. kérdés, előterjesztette: Mairead McGuinness (H-0415/09) Tárgy: Az európai bankszektor felügyelete
H-0415/09
Meg tudná-e határozni a Tanács, hogy pontosan milyen felügyeleti hatásköre van az Európai Uniónak a bankszektorral kapcsolatban, hogyan strukturálódnak ezek a jogkörök, és hogy véleménye szerint ez a szerkezet működőképes-e? Léteznek-e olyan további hatáskörök a bankszektor felügyeletével kapcsolatban, amelyeket a Tanács szükségesnek tart, és ha igen, melyek ezek? Ezt az elnökség által kidolgozott és sem a Tanácsra, sem annak tagjaira nézve nem kötelező választ nem ismertették szóban az Európai Parlament 2009. novemberi strasbourgi ülésszakán a Tanácshoz intézett kérdések órája során.
(EN) Az Európai Közösséget létrehozó Szerződés 105. cikk (5) bekezdése értelmében az illetékes hatóságoknak a hitelintézetek prudenciális felügyeletére vonatkozó politikáinak zavartalan megvalósításában való részvétel a Központi Bankok Európai Rendszerének feladata. Ha további felügyeleti feladatokat ruháznának az Európai Központi Bankra, azt az ugyanezen cikk (6) bekezdésében rögzített felhatalmazó záradék alkalmazásával lehetne megtenni. Ezért ez ideig, a bankszektor felügyelete alapjában véve a tagállamok kezében maradt.
E tekintetben az Európai Bankfelügyeleti Bizottság (CEBS) tanácsot ad az Európai Bizottságnak a bankfelügyelettel kapcsolatos politikák és szabályozási kérdések tekintetében, és az Európai Unióban elősegíti az együttműködést és a felügyeleti gyakorlat egységességét. Mindazonáltal, sem a KBER (Központi Bankok Európai Rendszere), ideértve az EKB-t, sem a CEBS, nem gyakorol közvetlen felügyeleti jogkört a bankszektorban.
Az Európai Tanács 2009 júniusában kimondta, hogy a pénzügyi válság világosan megmutatta, hogy javítani kell a pénzintézetek szabályozásán és felügyeletén, mind Európában, mind globálisan.
Ugyanezen alkalommal az Európai Tanács szintén javasolta, hogy hozzák létre a Pénzügyi Felügyeletek Európai Rendszerét (ESFS), amely három új európai felügyeleti hatóságot (ESA) foglalna magában, azzal a céllal, hogy növeljék a nemzeti felügyelet minőségét és következetességét, hogy felügyeleti kollégiumok felállításával és az egységes piac minden pénzintézetére alkalmazandó európai egységes szabályzat létrehozásával megerősítsék a határon átnyúló csoportok ellenőrzését. Az Európai Tanács továbbá megegyezett abban, hogy „a Pénzügyi Felügyeletek Európai Rendszerének kötelező erejű és arányos döntéshozatali jogkörrel kell rendelkeznie a tekintetben, hogy a felügyelők megfelelnek-e az egységes szabályzatban és az idevágó közösségi jogszabályokban előírt rájuk vonatkozó feltételeknek, és a honi és székhelyállami felügyelők közötti nézeteltérések esetén, ideértve a felügyelő kollégiumok közötti nézeteltéréseket is. Az ESA-knak pedig felügyeleti jogkörrel kell rendelkeznie a hitelminősítő intézetek felett.” A Bizottság ez év szeptemberében, az EU új pénzügyi felügyeleti szerkezetére vonatkozó átfogó jogalkotási csomagja részként, javaslatot nyújtott be a Tanácsnak és a Parlamentnek az Európai Bankfelügyeleti Hatóság létrehozására.
A Parlament és a Tanács által jelenleg vizsgált javaslat célja, hogy a de Larosière úr által elnökölt, magas szintű szakértői csoport ajánlásaival összhangban megerősítse a bankszektor felügyeleti struktúráját.
Mivel a jogalkotási javaslatok együttdöntési eljárás tárgyát képezik, a Tanács szorosan együtt fog működni a Parlamenttel annak érdekében, hogy első olvasatban minél hamarabb megállapodás szülessen a javaslatról. 23. kérdés, előterjesztette: Charalampos Angourakis (H-0420/09) Tárgy: Az éghajlatváltozással foglalkozó nemzetközi konferenciával kapcsolatos elnyomó rendvédelmi intézkedések
H-0420/09
A dán hatóságok új, a korábbiaknál is elnyomóbb jellegű, az alapvető demokratikus jogokat durván sértő intézkedéseket terveznek annak érdekében, hogy megakadályozzanak minden tiltakozó megmozdulást az éghajlatváltozással foglalkozó nemzetközi konferencia idején.
A kormányzati ajánlások a következőket tartalmazzák: tizenkét óráig terjedő, megelőző jellegű fogva tartás, 40 napos szabadságvesztés „rendőr szolgálata teljesítésében történő akadályozásáért”, 1000 euróig terjedő pénzbüntetés „szabálysértő viselkedésért” vagy a „rendőrség által gyanúsnak ítélt célú gyűlésen való részvételért”, valamint ötven napig terjedő szabadságvesztés csendháborításért vagy rongálásért. Javasolják továbbá, hogy a rendőröket lássák el kiegészítő felszereléssel, például videokamerákkal és megfigyelőberendezésekkel a rendőrség által potenciálisan problémásnak minősített helyszínek megfigyelésére. Emellett olyan intézkedésekről is folynak a megbeszélések, amelyek a külföldi aktivisták Koppenhágába történő belépésének és tüntetéseken való részvételének megakadályozására irányulnak.
A Tanács tud-e ezekről vagy más javaslatokról? Történtek-e lépések a rendőri intézkedések és a rendfenntartás összehangolására az EU-tagállamokban és harmadik országokban, és a közösségi intézmények milyen mértékben vesznek részt ezen intézkedések végrehajtásában? Ezt az elnökség által kidolgozott és sem a Tanácsra, sem annak tagjaira nézve nem kötelező választ nem ismertették szóban az Európai Parlament 2009. novemberi strasbourgi ülésszakán a Tanácshoz intézett kérdések órája során.
(EN) A Tanács nem tud a tisztelt képviselő által említett, a dán kormány által javasolt intézkedésekről. Továbbá, az Európai Unióról szóló Szerződés 33. cikke (az Európai Unió 2009. december 1. utáni működéséről szóló szerződés 72. cikke) alapján a törvényes rend fenntartására, valamint a belső biztonság megóvására irányuló intézkedések az egyes tagállamok kompetenciái közé tartoznak. A Tanács ezért azon a véleményen van, hogy nem áll módjában állást foglalni a dán kormány által e téren alkalmazni kívánt rendfenntartó intézkedésekkel kapcsolatban.
Mindazonáltal, tekintettel az Európai Unió azon célkitűzésére, miszerint a tagállamok közötti, a rendőrségi együttműködés terén való együttes fellépés kialakításával magas fokú biztonságot kíván garantálni polgárainak a szabadságon, a biztonságon és a jog érvényesülésén alapuló térségben, szeretném felidézni, hogy a Tanács 2007 decemberében elfogadott egy Ajánlást(1)a rendőri és biztonsági hatóságok számára készült, a főbb nemzetközi vonatkozású eseményeken folytatandó együttműködéssel kapcsolatos kézikönyvről. A Tanács azt ajánlotta, hogy a tagállamok, többek közt, fokozzák az együttműködést, különösen a gyakorlati együttműködést és az információcserét.
Ennek értelmében, a rendőrségi vezetők munkacsoportja 2009. október 19-i ülésének keretében Dánia kérte a tagállamok támogatását, mind az információcsere, mind a rendőrök bevetése terén. Az efféle együttműködésnek rendszeres gyakorlata van a tagállamok hatóságai között főbb események megrendezésekor. A Tanács nem vesz részt az efféle intézkedések tervezésében és végrehajtásában. (1) A 2007. december 6-i 14143/3/07 ENFOPOL 171 dokumentum. A BIZOTTSÁGHOZ INTÉZETT KÉRDÉSEK
32. kérdés, előterjesztette: Marian Harkin (H-0371/09) Tárgy: Európai vállalkozói hálózat
H-0371/09
A vállalkozói kedvnek a nők körében történő fokozására irányuló, nemrégiben indult bizottsági kezdeményezés kiváló eszköz lehet arra, hogy a nők társadalmi szerepét és munkaerő-piaci részvételét erősítsük. Sok esetben azonban – és különösen a jelenlegi gazdasági légkörben – a friss vállalkozások hagyományos pénzintézeti forrásokból nem jutnak tőkéhez, ami jelentős akadályt gördít a vállalkozások beindítása elé. Milyen lépéseket tett a Bizottság annak érdekében, hogy a nők vállalkozó kedvének a női vállalkozók képviseleti programjához hasonló kezdeményezéseken keresztüli fokozásán túlmenően gondoskodjon arról, hogy a vállalkozások beindításának gyakorlati kívánalmaira – többek között a finanszírozás kérdésére – bizottsági kezdeményezéseken keresztül megoldást találjon? Működik-e a Bizottságnál a friss vállalkozások tőkéhez jutási lehetőségét figyelő rendszer? (EN) A kis- és középvállalkozások (KKV-k) finanszírozáshoz való hozzáférése alapvető fontosságú kérdés a vállalkozások, a versenyképesség, az innováció és a növekedés szempontjából. A Bizottság ezért már évekkel ezelőtt felismerte a finanszírozáshoz való hozzáférés fontosságát, az új vállalkozók esetében is.
E tekintetben fontos kérdés a kockázati tőkéhez való hozzáférés javítása, különösen a nagy növekedési potenciállal rendelkező új KKV-k esetében.
A kínálati oldalon számos rést be kell foltozni – több befektetést kell vonzani a vállalkozásitőke-alapokba, ösztönözni kell, hogy ezek az alapok és az üzleti angyalok még több befektetést eszközöljenek, többféle kivonulási lehetőséget kínálva. Másfelől, a keresleti oldalon is vannak olyan kérdések, amelyek gátolják, hogy a vállalkozások teljesen kibontakoztathassák a bennük rejlő lehetőségeket – ilyen kérdés pl. a vállalkozók befektetési hajlandósága.
A versenyképességi és innovációs keretprogram pénzeszközei hozzájárulnak a magán finanszírozási források hiányának kezeléséhez, különösen a vállalkozások előkészítési és indulási szakaszában. A 2007-2013. közötti időszakban több mint 1 milliárd euró válik elérhetővé, és ezen finanszírozás fellendítő hatásának közel 400 000 KKV esetében kell érvényesülnie, amelyek olyan kölcsön- vagy tőkebefektetés előnyeiben részesülhetnek, amelyhez máskülönben nem jutottak volna hozzá. Az EU kohéziós politikájának keretében a mikro-, kis- és középvállalkozásokat támogató közös európai források (JEREMIE) a KKV-k finanszírozásának javítására és új vállalkozások létrehozására irányul. Az Európai Regionális Fejlesztési Alappal (ERFA) társfinanszírozásban működő operációs programokból mintegy 3,1 milliárd eurót szántak eddig arra, hogy a JEREMIE keretén belül KKV-kba fektessenek be. Az Európai Befektetési Bank a 2008-2011-ig tartó időszakra szintén megemelte, 30 milliárd euróra, a KKV-knak nyújtandó kölcsöneit, hogy ezáltal fokozza a KKV-k hitelhez való hozzájutásának lehetőségét, a pénzügyi és gazdasági válság leküzdése érdekében.
A 2008. júniusi kisvállalkozási intézkedéscsomag (SBA) tartalmazza a Bizottságnak a KKV-kat és a vállalkozókat támogató legfontosabb intézkedéseit, ideértve azok bankhitelhez való hozzájutása lehetőségének javítását, és a reformok felgyorsítását. A csomag célja, hogy javítsa a vállalkozásokhoz való általános hozzáállást, hogy megerősítse a „Gondolkozz előbb kicsiben!” elvét a Bizottság és a tagállamok kezdeményezéseiben és politika-meghatározásában, és hogy segítse a KKV-kat a fejlődésüket hátráltató problémák kezelésében.
A kisvállalkozási intézkedéscsomag a vállalkozók befektetésre való felkészültségét célozza, növelve a KKV vagy a vállalkozó azon képességét, hogy megértse a bankok, üzleti angyalok és vállalkozásitőke-alapok – a külső finanszírozást nyújtók szempontjait. Egy 2009 szeptemberében a női vállalkozók befektetésre való felkészültségével foglalkozó workshop alkalmával meghatároztak egy sor, az európai női vállalkozók befektetésre való felkészültségének terén alkalmazható támogatási eszközt, és megvitatták, hogyan lehetne a már meglévő befektetésre való felkészültségi programokat még inkább a női vállalkozók igényeihez alakítani.
A férfiak és nők közötti egyenlőség szintén egyedi célkitűzésként szerepel az EU kohéziós politikájában. Ezt a célkitűzést kétféleképpen hajtják végre:
Az ERFA és az ESZA (Európai Szociális Alap) társfinanszírozásával, a tagállamok és a régiók számos olyan projektet dolgoznak ki, amelyek célja, hogy ösztönözze a nők munkaerő-piaci integrációját. Ezek olyan intézkedéseket és projekteket foglalnak magukban, amelyek megkönnyítik a női vállalkozók finanszírozáshoz jutását, és amelyek ösztönzik és pénzügyileg támogatják a nők vállalkozói kedvét és kreativitását.
A kohéziós politika operációs programjainak tervezése egyaránt figyelembe veszi azoknak a nemek közti egyenlőségre, valamint más speciális célcsoportokra gyakorolt hatását.
Továbbá, az adminisztratív terhek csökkentésének keretében, a Bizottság azon is dolgozik, hogyan lehetne csökkenteni a vállalkozások beindításának költségeit és annak idejét. 2006-ban meghatároztak egy speciális időkorlátot arra nézve, mennyi időbe teljék egy vállalkozás beindítása – ez egy hét, vagy annál kevesebb volt. A Bizottság nyomon követi az e téren történő előrelépést, és támogatja a tagállamok erőfeszítéseit, hogy elérjék ezt a célt: 2007-ben a vállalkozások beindításának átlagos ideje 12 nap, míg átlagos költsége 485 euró volt; 2009-ben ez már csak 8 nap és 417 euró.
A Bizottság, a lisszaboni növekedési és foglalkoztatási partnerség tekintetében továbbra is szorosan nyomon követi a KKV-kal kapcsolatos politikában történő előrelépést.
Hamarosan jelentést készít a kisvállalkozási intézkedéscsomag végrehajtásáról. 34. kérdés, előterjesztette: Georgios Papanikolaou (H-0373/09) Tárgy: A munkapiac fejlődése és a bevándorlási politika közötti összefüggés
H-0373/09
A gazdasági fejlődés az EU egyik alapvető célja. E cél elérése több tényezőtől, pl. az EU munkapiacának jó működésétől függ. A bevándorlás és a munkapiaci igények közötti összefüggés megtalálása, ami a közösségi migrációs politika egyik célja, nagyban hozzájárulhat a fejlődéshez. Ez a kölcsönös függés csak hasznára válhat a migrációs nyomás alatt álló tagállamoknak, csakúgy, mint maguknak a munkapiacra történő bejutás szempontjából hátrányos helyzetben lévő bevándorlóknak is, ami vonzóbbá teszi a legális bevándorlást, illetve segít az illegális bevándorlás jelensége elleni küzdelemben.
Milyen intézkedéseket hozott a Bizottság a munkapiaci igények és a migrációs politika közötti kapcsolat biztosításához történő konkrét hozzájárulások érdekében?
A közeljövőben milyen intézkedések elfogadását javasolja e tekintetben? (EN) Az elmúlt évtizedben nőtt az európai foglalkoztatás céljából történő munkaerő-bevándorlás jelentősége. A következő évtizedben az Uniónak gyorsan öregedő és csökkenő munkaerővel kell számolnia. Az EU munkaképes korú népessége, amely az elmúlt évtized során nőtt, évente átlagosan több mint egy millióval csökken majd 2010. és 2020. között. A bevándorlók nélkül ezek a folyamatok drámai mértékben fokozódnának. A bevándorlás sikeres kezelése ezért kulcsfontossággal bír a népesség öregedése és a gazdasági növekedés fenntartása általi kihívások kezeléséhez szükséges strukturális reformok sorában. Dacára a bevándorlás foglalkoztatáshoz és növekedéshez való jelentős hozzájárulásának, a bevándorlók Európai Unióbeli foglalkoztatásának kezelése számos kérdést felvet. A bevándorlók foglalkoztatási rátája, és különösen a bevándorlók bizonyos csoportjaié, így az alacsonyan képzetteké, a nőké és a nemrég érkezetteké átlag alatti. A bevándorlás gyakran „agy-pazarlással” is jár, amikor is a jól képzett munkaerő alacsony képesítést igénylő munkát végez. Ráadásul, a jelenlegi foglalkoztatási válságban növekvő hátrányos megkülönböztetés és az idegengyűlölet jelei is mutatkoznak.
A 2010. utáni időszakra vonatkozó stratégiának foglalkoznia kell ezzel a kérdéssel, mégpedig a Bizottság közelmúltbeli, a beléptetési szabályokra és a szabálytalan foglalkoztatásra vonatkozó szakpolitikai kezdeményezéseinek olyan politikai fellépéssel való helyettesítésével, amely segítségével teljes mértékben kiaknázhatók a foglalkoztatás és növekedés szempontjából a munkaerő-bevándorlásban rejlő lehetőségek. Az európai uniós fellépésnek magában kell foglalnia a bevándorlókat munkavállalásra késztető ösztönzőket, és támogatnia kell a munkapiac infrastruktúráját, hogy az megfeleljen a bevándorló munkavállalók gyakran sajátos szükségleteinek. Az Európai Szociális Alap támogathatná ezeket a prioritásokat. Bár országonként másra és másra kell összpontosítani, mindig külön figyelmet kell fordítani a nemi egyenlőséggel kapcsolatos dimenziónak, valamint az EU-n belüli hátrányos megkülönböztetés és idegengyűlölet elleni harcnak. 35. kérdés, előterjesztette: Bernd Posselt (H-0374/09) Tárgy: Demográfia
H-0374/09
Hogyan értékeli a Bizottság a demográfia területén végzett tevékenységét – különös tekintettel a család- és gyermekbarát intézkedésekre – és a Bizottság tanulmányai alapján mely tagállamok kiemelkedőek e területen? Végeztek-e e tekintetben kutatást olyan családi pótlék lehetőségéről és hatásairól, amely az egyik szülőnek lehetővé tenné, hogy otthon maradjon? (EN) Mivel a demográfiai változás minden európai uniós tagállamban egyaránt kihívást jelent, a Bizottság egy közös, hosszú távú stratégia elősegítésére összpontosít. Az „Európa demográfiai jövője –a kihívástól a lehetőségig”(1)című 2006-os közleményében a Bizottság öt lényeges szakpolitikai választ nevezett meg a társadalom öregedésével kapcsolatban: (1) demográfiai megújulás, (2) több és jobb foglalkoztatás, (3) nagyobb produktivitás, (4) migráció és integráció, valamint (5) fenntartható közkiadások. Ez az öt szakpolitikai cél továbbra is mind releváns, és megerősítést nyert a Bizottság közelmúltbeli, „Az Unióban az idősödő népesség hatásának kezeléséről”(2) című közleményében is.
A Bizottság célja, hogy segítse a tagállamokat, amelyeknek felelőssége, hogy végrehajtsák a demográfiai változásokra választ adó szükséges politikákat, hogy a lehető legjobb módon kezeljék e jelenség hatásait. Ehhez a lisszaboni stratégia biztosítja az általános kereteket. Emellett, a Bizottság támogatja a demográfiai változásokról szóló európai vitát, és az Európai Demográfiai Fórumon és az Európai Demográfiai Jelentésen(3) keresztül, amelyeket kétévenként rendeznek, illetve készítenek el, platformot biztosít a tapasztalatcserére és a kölcsönös tanulásra. Továbbá, 2007-ben a Bizottság kormányzati szakértőkből álló demográfiai tanácsadói csoportot is kijelölt.
Bár a családpolitika a tagállamok kizárólagos felelősségi körébe tartozik, a Bizottság hasznos szerepet játszhat. Ezt szem előtt tartva a Bizottság támogatja az Európai Tanács által 2007 tavaszán létrehozott Európai Szövetség a Családokért elnevezésű szervezetet. Az Európai Szövetség a Családokért a tagállamok családbarát politikáival kapcsolatos ismereteinek és a legjobb gyakorlatok cseréjének platformjaként szolgál. A Bizottság számos kezdeményezést indított útjára a tagállamok közti információcsere megkönnyítésére: pl. webes portál létrehozása, a legjobb gyakorlatok szemináriumainak megrendezése, tudományos szakértők hálózatának felállítása, a családbarát projekteknek az EU Strukturális Alapokon keresztüli finanszírozásának lehetőségeivel foglalkozó brosúra kiadása, valamint együttműködés az OECD-vel egy család-adatbázissal kapcsolatban.
Nem könnyű meghatározni a leghatékonyabb európai családpolitikákat, mivel a tagállamok különböző szakpolitikai célokat tűztek ki. Néhány tagállamban az az elsődleges, hogy oly módon növeljék a nemzeti születési rátát, hogy segítik a párokat családterveik megvalósításában. Más országokban a családi élet segítése egy szélesebb körű, a férfiak és nők közötti egyenlőséget elősegítő projekt része. Megint más országok a gyermekszegénység leküzdésére, vagy a jövedelmek egyenlőtlenségének csökkentésére irányuló intézkedéseket tartják a legjobb módszernek. A Bizottság különböző, rendszeresen készített jelentései tájékoztatásul szolgálnak arról, hogyan érik el a tagállamok mindezeket a különböző célokat (pl. A nők és férfiak közötti egyenlőségről szóló jelentés(4), A szociális védelemről és a társadalmi befogadásról szóló közös jelentés(5), a társadalmi helyzetjelentés(6), és az Európai Demográfiai Jelentés).
Végül, a Bizottság tájékoztatja a tisztelt képviselőt, hogy nem végeztetett kifejezetten a gyermeknevelést a szülő főállásának tekintő családi pótlék területére, vagy annak lehetséges hatásaira irányuló tanulmányt. (1) COM(2006)571 final
(2) COM(2009)180 final
(3) http://ec.europa.eu/social/main.jsp?catId=611&langId=en
(4) http://eur-lex.europa.eu/LexUriServ/LexUriServ.do?uri=CELEX:52009DC0077:EN:NOT
(5) http://ec.europa.eu/employment_social/spsi/joint_reports_en.htm#2009
(6) http://ec.europa.eu/social/main.jsp?catId=675&langId=en 36. kérdés, előterjesztette: Rodi Kratsa-Tsagaropoulou (H-0390/09) Tárgy: A gazdaság fellendülése és a foglalkoztatás támogatása
H-0390/09
A jelenleg folyó eszmecserék fő témája az, hogy hogyan lehetne elérni a gazdaság fellendítését és egyúttal ösztönözni a foglalkoztatást és csökkenteni a munkanélküliséget.
Hogyan lehet a strukturális változásokat és a költségvetési konszolidációt összeegyeztetni az expanzív költségvetési politikával, amelyet széles körben szükségesnek tartanak a foglalkoztatás növeléséhez? Úgy gondolja a Bizottság, hogy az általa a közelmúltban javasolt intézkedések – például a Globalizációs Alkalmazkodási Alap módosítása és az új mikrofinanszírozási mechanizmus – elegendőek a foglalkoztatás fellendítéséhez Európában vagy szükség van egy új, koherens európai foglalkoztatási stratégiára? Készül-e a Bizottság új kezdeményezéseket tenni e területen vagy inkább úgy véli, hogy ez a tagállamok kormányainak felelőssége? Hogyan fogja biztosítani a különböző nemzeti foglalkoztatási politikák közötti összhangot, hogy az ne érintse hátrányosan az egységes európai piacot vagy az európai szintű társadalmi kohéziót? (EN) A Bizottság a válság foglalkoztatási helyzetre gyakorolt hatásaira válaszul júniusban elfogadta a „Közös elkötelezettség a foglalkoztatásért” című közleményét. A közlemény három alapvető cselekvési prioritást határoz meg: a foglalkoztatás szintjének fenntartása, munkahelyteremtés és a mobilitás elősegítése; a készségek fejlesztése és a munkaerő-piaci igények kielégítése, valamint a munkavállalási arány növelése. Ezt a három fő prioritást a júniusi Európai Tanács is jóváhagyta. A közlemény ezen kívül a tagállamok fellendülésért tett erőfeszítéseinek támogatása érdekében javasolja az EU pénzügyi eszközeinek, nevezetesen az Európai Strukturális Alap és az Európai Globalizációs Alkalmazkodási Alap (EGF) mobilizálását is.
Az EGF célja, hogy szolidaritást mutasson és támogatást nyújtson azon munkavállalók számára, akik a világ kereskedelmi mintáiban bekövetkezett nagyobb strukturális változások, vagy (2011 végéig) a pénzügyi és gazdasági világválság következtében vesztették el munkájukat. Az EGF szabályzatának közelmúltbeli felülvizsgálata megkönnyíti a tagállamok számára az Alaphoz való hozzáférést, valamint, hogy több munkavállalónak, hosszabb ideig nyújthassanak segítséget.
Ezen kívül a Bizottság javaslatot tett egy új mikro-finanszírozási eszköz létrehozására, melynek célja, hogy mikrohiteleket és garanciákat nyújtson azoknak az embereknek, akik elvesztették állásukat, és saját vállalkozást szeretnének létrehozni.
A pénzügyi válság legsúlyosabb részén, úgy tűnik, már túl vagyunk. A jelek arra mutatnak, hogy a GDP visszaesése mérséklődött, és az értéktőzsdék kezdenek helyreállni. A munkapiaci helyzet azonban továbbra is kedvezőtlen, és a munkanélküliség várhatóan még tovább fog nőni. Már megkezdődtek a megbeszélések a lehetséges kiutat jelentő stratégiákról, amelyek kivezetik majd az EU gazdaságait a recesszióból. Alapvetően fontos, hogy ezek a kilépési stratégiák olyan módon és időpontban legyenek végrehajtva, hogy a munkapiac helyreállása ne kerülhessen veszélybe. Amint javulni kezd a gazdasági helyzet a munkapiac fókusza arra fog helyeződni, hogy biztosítsuk a válságintézkedések hatását a hosszú távú strukturális reformok szükségességével való foglalkozás jegyében, nem akadályozva a szükséges szerkezeti átalakításokat. A jelenlegi és jövőbeni költségvetési megszorítások tekintetében különösen fontos, hogy értékeljük, és ahol szükséges, javítsuk a munkaerő-piaci intézkedések hatékonyságát.
A Bizottság szerepe, hogy összehangolja mind az Európa szerte alkalmazott gazdaságélénkítő intézkedéseket, mind a kiutat jelentő stratégiákat, tekintettel arra, hogy a tagállamok által elfogadott intézkedések közül számosnak ún. spillover (tovagyűrűző) hatása lehet. A növekedést a nagyobb produktivitás és a munkaerő jobb kihasználása áltál elősegítő reformok alapvető fontosságúak lesznek.
A munkapiaci politikákra vonatkozó kiutat jelentő stratégiáknak a további elbocsátások megakadályozását célzó rövid távú intézkedések helyett ezentúl a produktívabb strukturális intézkedésekre kell összpontosítaniuk. E váltás célja a munkahelyteremtésnek és a növekedésnek a munkaerő iránti igény növelésével és a munkapiac kedvező átalakulásának megkönnyítésével való ösztönzése, valamint a hosszú távú munkanélküliség bebetonozódásának megelőzése.
A tagállamok kiutat jelentő stratégiáinak a Lisszaboni Stratégiában és a 2010. utáni időszakra vonatkozó Európai Foglalkoztatási Stratégiában is tükröződniük kell. A szerkezeti reformok szükségessége központi eleme lesz a jövőbeni stratégiának, ám figyelembe kell majd venni minden egyes tagállam makrogazdasági helyzetét. E tekintetben a Bizottság hangsúlyozza, hogy a jelenlegi válság rendkívüli támogatást igényelt a makrogazdasági szakpolitikák részéről, ideértve a költségvetési politikát is. Az efféle támogatás hatékonysága azonban azok átmeneti jellegén múlik. Máskülönben, az adóterhek várható emelkedése magasabb megtakarításokhoz fog vezetni. Továbbá, kielégítő adóügyi fedezet hiányában az expanzív költségvetési szakpolitikáról kiderülhet, hogy fenntarthatatlan. A Tanács ennek megfelelően 2009. október 20-án megegyezett abban, hogy az adóügyi ösztönzőket a megfelelő időben vissza kell vonni. Tekintettel arra, hogy a Bizottság előrejelzései szerint a fellendülés egyre erősödik, és egyre inkább önfenntartóvá válik, legkésőbb 2011-ben minden EU-tagállamban megkezdődhet a adóügyi konszolidáció. Az országok egyedi helyzetét természetesen figyelembe kell venni, és néhány országnak ezen időpont előtt meg kell kezdenie a konszolidációt.
A Bizottság 2009. november 24-én elfogadott egy dokumentumot, amely a jövőbeni EU 2020 stratégia széles hatókörű politikai irányvonalaival kapcsolatos első megállapításait tartalmazza, és érdeklődik minden érintett résztvevő véleménye iránt. A Bizottság 2010 elején szándékozik benyújtani a jövőbeni EU 2020 stratégiával kapcsolatos javaslatait, idejében, még a tavaszi európai tanácsi ülés előtt. 37. kérdés, előterjesztette: Justas Vincas Paleckis (H-0393/09) Tárgy: A munkahelyek megőrzése az iparban
H-0393/09
Szakértők állítják, hogy Litvánia túljutott a recesszió legsúlyosabb szakaszán. Szeptemberben a Bizottság pozitívan értékelte a Litvániában végrehajtott gazdaságélénkítési intézkedéseket. Az ország ez év harmadik negyedévi GDP-je azonban az előző év hasonló időszakához képest ismét 14,3%-kal esett. Becslések szerint idén Litvánia GDP-je 20%-kal fog csökkenni. Éppen ezért Európa többi részével ellentétben Litvániában nem látjuk a gazdasági stabilizálódás jeleit.
Hogyan tudna a Bizottság segítséget nyújtani az Európai Unió válság sújtotta államainak, köztük Litvániának? Milyen további intézkedéseket javasol a Bizottság annak érdekében, hogy az iparban, különösen a feldolgozóiparban megőrizzék a munkahelyeket, illetve újakat hozzanak létre? (EN) A válságra adandó válaszok, különösen a foglalkoztatás terén, elsősorban a tagállamok saját felelősségi körébe tartoznak. A Bizottság azonban a válság 2008. őszi beköszönte óta számos kezdeményezéssel élt a munkaerőpiacot sújtó pénzügyi és gazdasági válság hatásainak kiküszöbölése céljából.
A Bizottság 2008. novemberében elfogadta az európai gazdaságélénkítési tervet (EERP). A terv felhívja a tagállamokat, hogy lépjenek fel összehangoltan, és ösztönzi az intelligens beruházásokat, amelyek hosszú távú előnyökkel járnak az Unió számára. A terv ezen kívül az európai polgároknak a gazdasági válság kedvezőtlen hatásaitól való védelme érdekében rámutat a „rugalmas biztonsággal” kapcsolatos integrált szakpolitikák fontosságára.
A legutóbbi adatok szerint a GDP visszaesése mérséklődött, és az értéktőzsdék kezdenek helyreállni. A munkapiaci helyzet azonban továbbra is kedvezőtlen, mivel a munkanélküliség várhatóan még tovább fog nőni. A Bizottság és a tagállamok már megkezdték tárgyalásaikat a lehetséges kiutat jelentő stratégiákról, amelyek kivezetik majd az EU gazdaságait a recesszióból. Alapvetően fontos, hogy ezek a kiutat jelentő stratégiák olyan módon és időpontban legyenek végrehajtva, hogy a munkapiac helyreállása ne kerülhessen veszélybe.
A Bizottság szerepe, hogy összehangolja mind az Európa szerte alkalmazott gazdaságélénkítő intézkedéseket, mind a kiutat jelentő stratégiákat, tekintettel arra, hogy a tagállamok által elfogadott intézkedések közül számosnak ún. spillover (tovagyűrűző) hatása lehet. A jelenlegi rövid távú intézkedéseket új, szerkezeti változásokat ösztönző intézkedésekkel kell helyettesíteni. Ennek eléréséhez elengedhetetlen lesz a munkahelyteremtés és az emberek munkaerőpiacon való megtartásának elősegítése.
Az EERP hangsúlyozza az Európai Szociális Alapnak (ESZA) szerepét a válság hatásainak enyhítésében. Az EU lényeges változtatásokat vezetett be az Alaphoz való hozzájutás megkönnyítése érdekében, úgymint:
- a 2000-2006 programok támogathatósági időpontját 2009. június 30-ig kitolta, lehetővé téve ezáltal a tagállamoknak, hogy felhasználják az eddig el nem költött 7 milliárd eurós keretet;
- megnövelte a 2007-2013 programok számára fizetett előlegeket, amely magában foglal egy további 1,76 milliárd eurós összeget, amelyet az ESZA a tagállamoknak nyújt. Így 2007 és 2009 között összességében több mint 6,1 milliárd eurót juttattak a tagállamoknak előleg formájában;
- az ESZA programjai végrehajtásának lehető leghamarabb való megkezdése érdekében azt tanácsolta a tagállamoknak, hogy ha a nemzeti hozzájárulás összege nem áll azonnal rendelkezésre, az ESZA 100%-ban állja a potenciális projektek induló költségeit, amennyiben a tagállamok a továbbiakban képesek a programozási időszak végéig saját maguk finanszírozni a projekteket;
- az átalányfizetési lehetőség használatát bővítették, ezáltal kedvezve azoknak az igen kis projekteknek, amelyek egyösszegű, legfeljebb 50 000 eurós kifizetésben részesülhetnek.
2007 és 2013 között Litvánia a tervek szerint 5,9 milliárd eurót fog kapni a Strukturális Alapokból, amelyből 1 milliárd euró közvetlenül az ESZA-ból származik. Ez az anyagi támogatás segíteni fog Litvániának abban, hogy megküzdjön a válság kedvezőtlen hatásaival, és hogy előkészítse a fellendülést.
2009 júliusában, a litván hatóságok kérésére, a Bizottság módosította a litván emberierőforrás-fejlesztési ESZA operációs programot. A nemzeti hozzájárulást a Strukturális Alapok szabályzata által megkívánt minimális 15%-ra csökkentette, és elérhetővé tette számára az új üzleti vállalkozások beindításához nyújtható pénzügyi támogatást. Ez az intézkedés különösen jelentős Litvánia számára, ahol a vállalkozások finanszírozáshoz való hozzájutása, különösen a nagyon kis vállalkozások esetén, nehézkes.
Továbbá, Litvánia támogatást igényelt az Európai Globalizációs Alapból (EGF) is, a nagyszámú elbocsátások elleni küzdelem érdekében. Az Alytaus Tekstile-ra vonatkozó pályázatot a Költségvetési Hatóság 2008-ban jóváhagyta. Litvánia további négy pályázata jelenleg a Bizottság elbírálása alatt áll. 38. kérdés, előterjesztette: Liam Aylward (H-0397/09) Tárgy: A szegénység és az ESZA
H-0397/09
A jelenlegi gazdasági válság a társadalom leginkább kiszolgáltatott tagjait érinti a legsúlyosabban. Milyen módon javasolja a Bizottság csökkenteni a szegénységet az Európai Unióban, és különösen a hajléktalanok számát a tagállamokban? Milyen módon gondoskodik a Bizottság arról, hogy az Európai Szociális Alapot (ESZA) a leghatékonyabb módon használják fel e problémák kezelésére? Milyen mutatókkal méri fel a Bizottság azt, hogy az alap a kérdéses politikai területeken sikeresen működik? (EN) A válságra adandó válaszok megtervezése és végrehajtása, különösen a foglalkoztatás terén, elsősorban a tagállamok saját felelősségi körébe tartozik. A Bizottság felidézi, hogy a tagállamok átlagosan hazai össztermékük (GDP) 27%-át szentelik a szociális védelemi szakpolitikának. Ebben a helyzetben az EU abban játszhat fontos szerepet, hogy a szakpolitikák összehangolásával és az EU pénzügyi eszközeinek mobilizálásával segíti a tagállamoknak a válság kedvezőtlen hatásainak leküzdésére irányuló erőfeszítéseit.
A szociális védelemre és a társadalmi integrációra irányuló nyitott koordinációs módszer (szociális OMC) kölcsönös tanulás és hálózati tevékenység, a statisztikai eszközök és mutatók fejlesztése, valamint a politikatervezés tudásalapjának javítása révén támogatja a tagállamok erőfeszítéseit. A jelen helyzetre válaszul, az önkéntes alapon létrejövő, a szociális helyzetre és a politikai válaszokra vonatkozó információcserét a Szociális Védelmi Bizottságon belül hangolják össze. Ezen kívül rendszeresen frissítik a tájékoztatást a Bizottság és a Szociális Védelmi Bizottság közös értékelésének formájában. A második közös értékelést 2009. november 30-án nyújtják be a Miniszterek Tanácsának.
A jelen válság gyors társadalmi integrációs stratégiákat követel, amelyek fő szempontja, hogy megfelelő minimális jövedelmet nyújtsanak, megerősítsék a munkapiachoz való kapcsolódást, és a minőségi szolgáltatásokhoz való hozzáférést. A Szociális Védelmi Bizottság felelős a tagállamok társadalmi integrációs stratégiái végrehajtásának felügyeletéért. Továbbá, a szociális OMC keretében történt előrelépések felügyelete részeként a Bizottság jelenleg dolgozik a szociális védelemről és a társadalmi integrációról szóló 2010. évi együttes jelentés tervezetének véglegesítésén, melynek központi témája a lakhatás és a hajléktalanság lesz. A jelentés tájékoztatni fog az eddig elért eredményekről, és üzeneteket fog megfogalmazni az e területre vonatkozó jövőbeni szakpolitikát illetően.
Az EU felismeri a szegénység és a társadalmi kirekesztés leküzdésének fontosságát, és jelentős összegeket szentelt ennek az ügynek az Európai Szociális Alapból (ESZA). Az ESZA segítséget jelent a társadalmi kirekesztéstől már szenvedők számára, és korai beavatkozás útján támogatja a szegénység megelőzésére és csökkentésére irányuló fellépéseket. Az efféle intézkedések közé tartoznak a szaktudás és ismeretek fejlesztése, a munkavállalók alkalmazkodóképességének javítása és a korai iskolaelhagyás visszaszorítása.
Az ESZA keretében zajló operációs programokról még a válság kitörése előtt határoztak. A tagállamoknak azonban lehetőségük van a Bizottság beleegyezését kérni operációs programjaik módosításához. Néhány tagállam ezt már meg is tette, míg mások a meglévő operációs programok segítségével is képesek voltak választ adni a válság kedvezőtlen hatásaira.
A Bizottság emlékeztet rá, hogy teljes mértékben a tagállamok felelőssége az intézkedések végrehajtása, és a programok célkitűzéseinek elérése. Annak értékelésére, hogy mennyiben sikerült megvalósítani ezeket a célokat, a Strukturális Alapokra vonatkozó bizottsági szabályzat iránymutatásainak megfelelően kerül sor. Így például, az ESZA kedvezményezettjeit különböző csoportokba lehet sorolni kiszolgáltatottságuk mértéke alapján, mint pl. bevándorlók, vagy fogyatékkal élők, vagy munkapiaci státusuk alapján, mint pl. régóta munkanélküli, vagy inaktív polgárok. Saját egyéni helyzetét tükrözendő, minden tagállam bővítheti a kritériumok körét. 39. kérdés, előterjesztette: Brian Crowley (H-0403/09) Tárgy: A Dell vállalat és az Európai Globalizációs Alkalmazkodási Alap
H-0403/09
Idén szeptemberben a Bizottság bejelentette, hogy 14,8 millió eurót bocsát rendelkezésre az Európai Globalizációs Alkalmazkodási Alapból a Dell vállalat korábban elbocsátott alkalmazottai részére. A csomag értelmében az alkalmazottak képzésben, átképzésben, munkaügyi tanácsadásban és oktatási támogatásban részesülnek. Ismertetné-e a Bizottság a csomag jelenlegi állapotát? (EN) A javaslatot, miszerint az Európai Globalizációs Alap (EGF) járuljon hozzá egy olyan, aktív munkaerő-piaci intézkedéscsomaghoz, amely célja, hogy újraintegrálja a munkaerőpiacba a Dell vállalattól és néhány beszállítójától elbocsátott munkavállalókat, jelenleg az EU Költségvetési Bizottsága vizsgálja. Amennyiben a Költségvetési Bizottság jóváhagyja a hozzájárulást, az a lehető leghamarabb kifizetésre kerül Írország részére.
Ezenközben, azok a lehetőségek, melyeket az ESZA a jövőben támogathat, már az érintett munkavállalók rendelkezésére állnak. Az ír hatóságok gyorsan reagáltak a Dell vállalatnál történő elbocsátások bejelentésére, és bevezettek egy, a munkavállalók támogatására szolgáló intézkedéscsomagot. Ha a Költségvetési Hatóság jóváhagyja a támogatást, az említett, 2009. február 3-tól élő intézkedések kapcsán felmerülő kiadások jogosultak lesznek az ESZA társfinanszírozására. 40. kérdés, előterjesztette: Georgios Toussas (H-0423/09) Tárgy: A munkanélküliség rendkívül gyors növekedése az EU-ban
H-0423/09
Az EU 27 tagállamában a munkanélküliek száma 2008 szeptembere és 2009 szeptembere között 5 011 000 fővel nőtt, ezzel összesen 22 123 000 embernek nincsen munkája az Unióban, és számuk az előrejelzések szerint 2010-ben további 12%-kal nő majd. Az EU és a tagállamok kormányai a "rugalmas biztonság" politikáját követik, és ezzel tovább terjesztik a minimális munkaviszonyok gyakorlatát és a „bérmunkások” alkalmazását. A "tanulmányi szerződések" – a gyakornokok sokat vitatott felvétele – ürügyén az átmeneti, minimális és nem biztosított munka rendkívül széles körűvé válik még a közösségi intézményeknél (a Bizottságban, a Parlamentben és más intézményeknél) is. Görögországban a PASOK kormány a “jogegyenlőség” védelmére hivatkozva gyakornokok ezreinek elbocsátását jelentette be az állami szférában, a magánszférát azonban érintetlenül hagyta.
Hogyan értékeli a Bizottság a görög kormány fellépését? Hogyan látja a teljes és stabil munkához való jog garantálásának kritikus problémáját, tekintettel arra, hogy politikája ellentmondásban áll a munkavállalók ajánlásaival, amelyek szerint mindenki számára biztosítani kell a stabil és állandó munkát, el kell törölni az alkalmazás valamennyi rugalmas formáját az állami és a magánszférában egyaránt, és a gyakornokokat haladéktalanul, kikötések és előfeltételek nélkül fel kell venni a személyi állomány soraiba? (EN) A Bizottság rámutat, hogy a „rugalmas biztonság” fő célja a biztonság és a rugalmasság közti megfelelő egyensúly megteremtése, lévén azok egyaránt elengedhetetlenek a munkavállalók hatékony támogatása és a vállalatok alkalmazkodásának megkönnyítése szempontjából.
A „rugalmas biztonság” egy olyan intézkedés-kombinációt foglal magában, amely célja, hogy a foglalkoztatásban tartsa az embereket, és, hogy segítse az állásukat elvesztetteket a munkapiacra való visszatérésben. Teszi ezt annak biztosításával, hogy az új munkába állás a lehető legsimábban történjen, és hogy a váltás önmagában olyan esemény legyen, amely javítja a munkavállaló kilátásait.
A rugalmas biztonság közös elvei, amelyeket a tagállamok 2007 decemberében fogadtak el, hangsúlyozzák, hogy a kielégítő szerződésbeli rugalmasságot a munkahelyek közötti váltás alatt nyújtott biztonságos átmenetnek kell kísérnie. A rugalmas biztonságnak a nyitottabb, jobban reagáló és befogadóbb munkapiacot, valamint a munkapiac szegmentációjának elkerülését kell elősegítenie. A bizonytalan foglalkoztatásban, vagy a munkapiac peremén lévőknek jobb lehetőségeket, gazdasági ösztönzőket kell kínálni, és támogató intézkedésekkel kell megkönnyíteni a munkához való hozzáférésüket.
A Bizottság úgy véli, hogy a „rugalmas biztonság” olyan lényeges aspektusa a munkaerő-piaci politikának, amely segíthet szembenézni a jelenlegi gazdasági és társadalmi kihívásokkal. Az Európai Tanács a közelmúltban megerősítette a „rugalmas biztonság” gazdasági fellendülés elősegítésében és a munkanélküliség csökkentésében betöltött jelentős szerepét.
Az 1999/70/EK(1)tanácsi irányelv megkívánja a tagállamoktól, hogy alakítsák ki az egymást követő, határozott ideig tartó munkaszerződések vagy munkaviszonyok alkalmazásából származó visszaélés megakadályozásának kereteit. Görögország az ehhez az irányelvhez csatolt melléklet második szakaszának (2) bekezdése által biztosított lehetőséget használta ki, amikor kizárta azokat a munkaszerződéseket és munkaviszonyokat, amelyek a Munkaerő-foglalkoztatási Szervezet (OAED) által, az 1999/70/EK tanácsi irányelvet átültető nemzeti jogszabály alapján támogatott képzési, szakmai, beilleszkedési és átképzési programokon belül kerültek megkötésre. Amint azt a Bizottság Tzavela úr P-5452/09 számú írásbeli választ igénylő kérdésére(2) adott válaszában jelezte, írásban kért tájékoztatást a görög hatóságoktól és kérte annak tisztázását, hogyan működnek ezek a programok. Erre eddig még nem kapott választ. A Bizottság arra is rámutat, hogy kapcsolatban áll az állami gyakornoki helyek kérdése kapcsán a Görög Munkaügyi Minisztériummal. Ennek kapcsán a Bizottság jelezte, hogy a munkatapasztalat megkönnyítheti az oktatásból a munka világába való átlépést, de azt is hangsúlyozta, hogy ezekhez a programokhoz gondos tervezésre, szigorú szelekciós eljárásokra és szoros felügyeletre van szükség annak biztosítása érdekében, hogy a szóban forgó program javítsa a résztvevők foglalkoztatási kilátásait, és hogy előnyökkel járjon az arra rászorulók számára. (1) A Tanács 1999. június 28-i, az ESZSZ, az UNICE és a CEEP által a határozott ideig tartó munkaviszonyról kötött keretmegállapodásról szóló 1999/70/EK irányelve, HL L 175, 1999.7.10., 43-48. o.
(2) http://www.europarl.europa.eu/QP-WEB/application/home.do?language=EN 41. kérdés, előterjesztette: Rolandas Paksas (H-0362/09) Tárgy: Környezetvédelem
H-0362/09
Tervezi-e a Bizottság, hogy újraértékeli a Balti-tengerben eltemetett vegyi fegyverek helyzetét? Rendszeresen nyomon követik-e, hogy a Balti-tengerben lévő veszélyes anyagok koncentrációja milyen hatással van a tengeri élővilágra, és hogy e koncentráció a balti-tengeri halak fogyasztása révén közegészségügyi kockázatot jelent-e? (EN) Körülbelül 40 000 tonnányi vegyi fegyvert temettek el a Balti-tengerbe a második világháború után – főként a Bornholmtól keletre, Gotland szigetétől délkeletre és a Kis Belttől délre eső területeken. A Közösség aláírta a Helsinki Egyezményt (HELCOM)(1), amely ellenőrzést és értékelést is folytatott a Balti-tengerbe temetett vegyi fegyverekkel kapcsolatban. A HELCOM már 1994-ben közzétett egy jelentést az érintett területekről és a vegyi fegyverek mennyiségéről és jellegéről. A HELCOM aláírói közül Dánia felel az események figyelemmel követéséért és azért, hogy azokról évenként jelentés készüljön a HELCOM részére. 1995. óta összesen 101 esetet jelentettek. 1995. és 1999. között átlagosan 7 esetet jelentettek évente. A jelentett esetek száma a következő években nőtt, így 2000. és 2003. között átlagosan 14 volt évente. 2004. óta azonban újra csökkenni kezdett: 2004. és 2007. között évente átlagosan 3 esetet jelentettek, míg 2008-ban egyet sem (0). Az esetek mind a halászati tevékenységhez kapcsolódtak. A számukban tapasztalható változatosság valószínűleg számos körülmény következménye, úgymint pl. az eltemetett vegyi fegyverekhez közel eső területeken folyó halászati tevékenység intenzitása, vagy a HELCOM és a helyi hatóságok által kiadott ajánlások. A vegyi fegyverek által érintett területeket a hajózási térképeken veszélyes területként jelzik, ahol „nem ajánlott a horgonyzás és a halászat”. Tiltva azonban nincs az ezen a vizeken folytatott halászat, és kereskedelmi halászat továbbra is folyik. A HELCOM átfogó tájékoztatást biztosít saját internetes oldalán(2), ahol arra vonatkozó információt is találunk, hogyan kell eljárni abban a helyzetben, ha vegyi fegyver kerülne a halászok hálójába.
Ezen kívül létezik egy EU által finanszírozott kutatási projekt, „A tengerbe temetett vegyi fegyverekkel kapcsolatos ökológiai kockázatok modellezése” (MERCW). E projekt legfőbb célkitűzése, hogy célzott kutatást és technológiai fejlesztést végezzen annak érdekében, hogy modellezze a mérgező anyagok szállítási útvonalait és terjedését a tengeri üledékben és a tengeri környezetben. A végső cél az ökoszisztéma ökológiai biztonságának és az érintett területekhez közeli part menti államok lakosainak az egészségére gyakorolt hatások felmérése. A MERCW projekt első nyilvános jelentése(3)tartalmazza a különböző lerakóhelyek alapos és részletes elemzését, és kiindulási pontot szolgáltat a projekt minden más tevékenysége számára is. Ez a kutatási projekt rendszeresen beszámol eredményeiről a HELCOM-nak. A jelenlegi eredmények szerint az eltemetett vegyi fegyverek az eltemetett fegyverekből szivárgó toxikus anyagok folytán nagyon alacsony kockázatot jelentenek a tengeri környezetre nézve, és nincs annak jele, hogy a halfogyasztás révén közegészségügyi kockázatot jelentenének.
Az EU kutatási keretprogramjai(4) általában sok olyan kutatási projektet támogatnak, amely a vegyi anyagok emberekre gyakorolt egészségügyi hatását vizsgálja. Néhány projekt, mint pl. a COMPARE(5), a Balti-tenger körüli népességgel kapcsolatos vizsgálatokat is magában foglal. 2009. október 29-én, a Bizottság benyújtott a Parlamentnek és a Tanácsnak egy közös balti-tengeri kutatási programra (BONUS-169) irányuló javaslatot. Ez a kezdeményezés mind a nyolc, a Balti-tenger partján fekvő tagállamot összefogja, hogy dolgozzanak ki közös stratégiai, szakpolitikai jellegű, kutatási agendát, és hogy hajtsanak végre egy teljes mértékben integrált, közös kutatási programot. A Közös Kutatási Program első szakasza során körvonalazzák majd a Stratégiai Kutatási Agendát. Ez az érintettekkel folytatott átfogó és széleskörű konzultáción fog alapulni, ideértve az egyéb kapcsolódó, de nem tengeri természettudományok, a társadalmi és gazdaságtudományok terén, valamint más földrajzi területen működő érintett feleket. A balti-tengeri térségben eltemetett vegyi fegyverekhez kapcsolódó komplex problémák kérdése egyike lehet azon témáknak, amelyeket megvitathatnak abból a célból, hogy a kezdeményezés végrehajtási szakasza alatt célzott kutatásokra vonatkozó pályázati felhívásokat támogassanak.
Az eddig a HELCOM és a MERCW projektek által kivitelezett ellenőrző munkára építve az Európai Unió balti-tengeri régióra vonatkozó stratégiája(6)magában foglal egy speciális vezető projektet, amely célja „annak felmérése, mennyiben szükséges a szennyezett hajóroncsok és vegyi fegyverek eltakarítása”. Ez a projekt, amely összehangolása Lengyelország feladata, olyan tevékenységeket hivatott magában foglalni, amelyek felölelik a jelenleg elsőbbséget élvező fenyegetések meghatározását, valamint a megállapodások eredményeként folytatott bármely kutatási program révén megvalósítható bármilyen fellépés költségeinek és előnyeinek megállapítását is. A projekt a Balti-tengerrel kapcsolatos meglévő ismeretekre és feltérképezettségre épít majd.
Továbbá, az EU tengervédelmi stratégiáról szóló keretirányelvének(7) célkitűzése, hogy 2020-ra minden európai tenger jó környezeti állapotot érjen el. E célkitűzés megvalósítása érdekében minden tagállamnak kötelessége megfigyelni és ellenőrizni a szennyező anyagok koncentrációját, a tengeri élelmiszerlánc minden elemét, a halakban és más tengeri élelmiszerekben lévő szennyező anyagokat, stb. Legfőképpen, egy olyan tengeri régió vagy alrégió vízgyűjtő területén, mint a Balti-tenger, a tengervédelmi stratégiáról szóló keretirányelv végrehajtásának a tagállamok közti együttműködésen és összehangoltságon kell alapulnia, és a lehető legnagyobb mértékben építenie kell a HELCOM-hoz hasonló nemzetközi megállapodásokon belül kidolgozott, már létező programokra és tevékenységekre. A jó környezeti állapot szintjeit regionális alapon kell koordinálni, ezekről 2012-ig dönteni kell, és a tagállamoknak 2014-re be kell vezetniük saját ellenőrző programjaikat. (1) http://www.helcom.fi/Convention/en_GB/convention/
(2) http://www.helcom.fi/environment2/hazsubs/en_GB/chemu/?u4.highlight=dumped%20chemical%20munitions
(3) http://www.fimr.fi/en/tutkimus/muu_tutkimus/mercw/en_GB/news/
(4) http://ec.europa.eu/research/environment/themes/projects_en.htm#2; http://ec.europa.eu/research/environment/pdf/eur23460_en.pdf; http://ec.europa.eu/research/endocrine/index_en.html
(5) http://ec.europa.eu/research/environment/pdf/env_health_projects/chemicals/c-compare.pdf
(6) COM(2009)248, 2009.6.10.
(7) A 2008/56/EK irányelv, HL L 164, 2008.6.25. 42. kérdés, előterjesztette: Hans-Peter Martin (H-0376/09) Tárgy: Az új biztosok hivatali idejének lejárta
H-0376/09
A 422/67/EGK(1) rendelettel összhangban a Bizottság tagjai hivatali idejük lejártakor letelepedési költségeik megtérítésére jogosultak egyhavi alapilletményüknek megfelelő összegben..
A havi átmeneti juttatást három éven keresztül folyósítják részükre. A kifizetés összege a hivatali idő hosszától függ, és az utolsó havi illetmény 40 és 65%-a között mozog.
Mivel a három új biztos, Algirdas Semeta, Paweł Samecki és Karel De Gucht feltehetőleg csak igen rövid ideig marad hivatalában, és a letelepedés címén már kéthavi illetményre voltak jogosultak: Tervezik-e, hogy ezt a juttatást távozásukkor újra igénybe veszik?
Legalább mennyi ideig kell egy biztosnak hivatalban maradnia, hogy a havi átmeneti juttatásra jogosulttá váljék, illetve a feltételek teljesülése esetén a kifizetés a teljes hároméves időszakra vonatkozik-e? (EN) A Bizottság nem ért egyet a kérdés előfeltevésével, nevezetesen azzal, hogy a három új biztos – Algirdas Šemeta, Pawel Samecki és Karel De Gucht – valószínűleg csupán rövid ideig marad a hivatalában.
A Bizottság csak akkor tud majd válaszolni az első kérdésre, ha a három említett biztos egyike, hivatali idejének végén valóban igényelni fogja az újbóli letelepedés címén adható juttatást. A Bizottság azt azonban meg tudja erősíteni, hogy az említett juttatást a korábbi biztos távozásakor akkor fizetik ki, ha az illetőnek lakhelyet kell változtatnia, és ha új tevékenysége révén nem jogosult ugyanilyen célú, hasonló juttatásra.
A második kérdést illetően a Bizottság rá kíván mutatni, hogy a 422/67/EGK rendelet nem határoz meg minimális hivatali időt az átmeneti juttatásra való jogosultsággal kapcsolatban. Ha a mandátum két évnél rövidebb, az érintett 3 évig jogosult az átmeneti juttatásra. Az átmeneti juttatás azért létezik, mert (az EK-Szerződés 213. cikke értelmében) a biztosok által a hivatali idejük után azonnal végezhető tevékenységek korlátozása „adok-kapok” jellegű, az átmeneti juttatás tehát megelőzi az összeférhetetlenséget. Az, hogy a jövőbeni munkája kapcsán is diszkréten kell eljárnia, egyformán érvényes minden biztosra, akár három hétig, akár tíz évig volt hivatalban. (1)HL L 187., 1967.8.8., 1. o. 43. kérdés, előterjesztette: Nikolaos Chountis (H-0379/09) Tárgy: Munkahelyek lehetséges megszüntetése a skamarangai Hellenic Shipyardsnál az anyavállalat zsarolása miatt
H-0379/09
A Skamarangában található Hellenic Shipyards S.A. vállalat és a német HDW (mindkettő a német ThyssenKrupp Marine Systems vállalatcsoport tagja) bejelentették, hogy felbontják a görög állammal négy tengeralattjáró építésére és három másik tengeralattjáró karbantartására kötött szerződést, mivel a görög állam 524 millió euróval tartozik a vállalatnak. A görög védelmi minisztérium bizonyított stabilitási problémák miatt nem hajlandó átutalni a fizetendő összeget és nem veszi át a négy tengeralattjáróból az elsőt. Azt is meg kell jegyezni, hogy a görög állam a hét tengeralattjáró teljes összegének 80%-át már átutalta. A német vállalat által alkalmazott módszer zsarolásnak minősül, mivel a szerződés felbontása következtében a hajógyárakban leállna a munka, ami miatt a skaramangai Hellenic Shipyards 2000 dolgozója veszítené el állását. Meg tudná-e válaszolni a Bizottság a következő kérdéseket: Milyen intézkedéseket hozhatnak a tagállamok a multinacionális vállalatokkal szemben, amelyek nem haboznak túlzott követelésekkel előállni és a szerződési feltételeket megváltoztatni a munkahelyek megszüntetésével fenyegetve? Hogyan tud hozzájárulni a Bizottság az említett munkahelyek megtartásához? (EN) A szóbeli választ igénylő kérdésben foglalt információ alapján úgy tűnik, hogy a tisztelt képviselő által felvetett kérdés egy olyan szerződésre vonatkozik, amelyet a görög állam kötött egy magáncéggel, négy tengeralattjáró építésére és három másik karbantartására. A tisztelt képviselő által felvetett kérdés a szerződés végrehajtására, még pontosabban a szerződés fővállalkozó általi felmondásának okaira, és nem pedig a szóban forgó közbeszerzési szerződés odaítélésére vonatkozik. A tisztelt képviselő által rendelkezésünkre bocsátott, korlátozott mennyiségű információ alapján ez a kérdés semmilyen, a közbeszerzésekre vonatkozó közösségi joggal kapcsolatos problémát nem vet fel, és mint ilyen, a tagállamok nemzeti szabályozásának körébe esik. A Bizottság ezért arra kéri a tisztelt képviselőt, hogy a kérdést az illetékes nemzeti hatóságok előtt vesse fel. 44. kérdés, előterjesztette: Bendt Bendtsen (H-0380/09) Tárgy: Holland kertészeteknek nyújtott állami támogatás
H-0380/09
A holland „Borgstellingsfond” az üvegházas művelési ágazat vállalkozásai számára 2,5 millió euróig lehetővé teszi a beruházási hiteleik 85%-át fedező állami garancia megszerzését. Megmagyarázná-e a Bizottság, hogy e rendszer jóváhagyásakor mely megfontolások vezérelték?
A fenti hitelrendszer mellett a kertészetek számos támogatási rendszer előnyeit élvezik. Erre való tekintettel megvilágítaná-e a Bizottság, hogy mennyiben veszik figyelembe a korábbi intézkedések számát és terjedelmét annak értékelésekor, hogy egy esetleges új kezdeményezés összhangban áll-e az állami támogatásokra vonatkozó szabályokkal? (EN) A tisztelt képviselő a Bizottságnak a holland üvegházas művelési ágazatnak nyújtott garanciákkal kapcsolatos véleménye iránt érdeklődik.
A holland rendszer lehetőséget ad arra, hogy a Garanciaalap kezességvállalás formájában állami támogatást nyújtson a biztosított hitel legfeljebb 80%-ára. A garancia maximális összege 2 500 000 euró lehet. A garancia nyújtásának célja, hogy fedezze a befektetési célokból felvett kölcsönöket az üvegházas művelési ágazatban, és ezt csak a kis- és középvállalkozások vehetik igénybe.
Ezt a rendszert egy 2009. április 23-i bizottsági határozat(1) is jóváhagyta. A Bizottság a mezőgazdasági ágazatban érvényes, mind a garanciákra, mind a befektetésekre alkalmazandó állami támogatásokra vonatkozó szabályok fényében megvizsgálta az intézkedést, és arra a következtetésre jutott, hogy a javasolt rendszer megfelel ezeknek a szabályoknak.
Ami a kertészeti vállalatok által a fent említett garanciarendszer mellett felvehető támogatásokat illeti, a Bizottság szeretne rámutatni, hogy a jelenlegi rendszer nem tiltja a kiegészítő támogatást, amennyiben tiszteletben tartják a mezőgazdasági iránymutatásokban meghatározott maximális intenzitást. A holland hatóságok elkötelezték magukat ezen kumulációs szabályok tiszteletben tartására annak érdekében, nehogy túllépjék az állami támogatás maximálisan alkalmazható mértékét. (1) http://ec.europa.eu/competition/state_aid/register/ii/doc/N-112-2009-WLWL-en-23.04.2009.pdf - HL C 190, 2009.8.13. 45. kérdés, előterjesztette: Fiorello Provera (H-0382/09) Tárgy: Az Al-Aqsa TV sugárzása az Eutelsaton keresztül
H-0382/09
A francia műhold-üzemeltető Eutelsat továbbra is sugározza az Al-Aqsa TV csatorna adását annak ellenére, hogy a csatorna programjainak tartalma közvetlenül sérti az audiovizuális médiaszolgáltatásokról szóló uniós irányelv 3b. cikkét (2007/65/EK(1)). Ezek a programok a radikalizmus európai terjedéséhez is hozzájárulnak, fenyegetést jelentve az európai biztonságra. Az Al-Aqsa TV, melynek tulajdonosa a Hamasz, amely alapította és ellenőrzi, egy olyan szervezet, mely szerepel az EU terroristákat felsoroló listáján. 2008 decemberében a francia audiovizuális főhatóság (Conseil Supérieur de l'Audiovisuel) tájékoztatta az Eutelsatot, hogy az Al-Aqsa TV műsorainak tartalma megsérti az 1986. szeptember 30-i francia kommunikációs törvény 15. cikkét, mely tiltja a faji, vallási vagy nemzetiségi alapú gyűlöletkeltés vagy erőszak valamennyi formáját. A francia audiovizuális főhatóság tájékoztatása ellenére az Eutelsat továbbra is sugározza az Al-Aqsa csatorna adásait, melyek továbbra is sértik az európai és francia audiovizuális jogszabályokat.
Milyen intézkedéseket tervez a Bizottság az Al-Aqsa TV műsorainak egy európai műhold-üzemeltető általi sugárzásának leállítása érdekében? Felvetette-e hivatalosan a Bizottság ezt az ügyet a francia hatóságoknál, és hogyan kívánja a Bizottság biztosítani az európai audiovizuális jogszabályoknak való megfelelést? (EN) A Bizottság osztja a tisztelt képviselő aggodalmait a tagállami hatáskörbe tartozó, gyűlöletkeltő tartalmú műsorokkal kapcsolatosan. Aktívan és szorosan együttműködik a tagállamokkal, és segíti a köztük lévő együttműködést az ezen a különösen érzékeny területre vonatkozó közösségi jog teljes mértékben való alkalmazásának biztosítása érdekében.
A Bizottság tud róla, hogy az Al-Aqsa TV műsora a francia műhold-üzemeltető Eutelsathoz tartozó az Atlantic Bird 4-en keresztül fogható. Az Atlantic Bird 4-en keresztül sugárzott műsorok leginkább közel-keleti országokban foghatók. Az Európai Unión belül csak a dél-olaszországi, ciprusi, máltai és görögországi polgárok tudják fogni ezt a csatornát szabványos készülékkel. Az EU más országaiban az Al-Aqsa TV adásának vételéhez széles műholdvevő tányérra van szükség. Azt is meg kell említeni, hogy a Bizottsághoz eddig semmilyen hivatalos panaszt nem nyújtottak be az Al-Aqsa TV műsoraival kapcsolatban.
Bár a 89/552/EGK irányelv 22a cikke tiltja, hogy az adások bármilyen gyűlöletre uszítást tartalmazzanak faji, nemi, vallási vagy nemzetiségi alapon, a szólásszabadsághoz való jog a demokratikus és pluralista társadalom egyik alapköve. Olykor nagyon keskeny határ húzódik a szólásszabadság és a gyűlöletkeltés között. Ezért egy televíziós csatorna teljes betiltása rendkívül radikális intézkedés, és csakis kivételes esetben alkalmazható.
A Bizottság 2008 szeptemberében hivatalos levélben megkereste a francia műsorszolgáltató hatóságot, a „Conseil Supérieur de l'Audiovisuel”-t (CSA) az Al-Aqsa TV-vel kapcsolatban. Ezt követően, és figyelembe véve az Al-Aqsa TV azon szándékát, hogy az Eurobird 9-en, az Eutelsat által működtetett európai telekommunikációs műholdon keresztül az Európai Unió minden országát megcélozza, a CSA 2008 decemberében figyelmeztetéssel (mise en garde) élt az Eutelsat ellen. Ennek eredményeképpen a CSA biztosította, hogy az Al-Aqsa TV ne valósítsa meg abbéli szándékát, hogy elérje az Európai Unió teljes közönségét. 2009. október 23-án a Bizottság írásban kérte a francia hatóságokat, hogy kövessék nyomon a CSA 2008-as döntését.
Általában véve, a Bizottság a Szerződések őreként jogsértési eljárást indíthat a tagállamok ellen, ha úgy ítéli meg, hogy a szóban forgó tagállam megsérti a közösségi jogot. Franciaországnak az Al-Aqsa TV-vel való eljárását illetően a Bizottság, a fent említett levelére kapott választól függően élhet ezzel a lehetőséggel.
Ezen kívül, a Bizottság rendszeresen felveti az Al-Aqsa TV és más műsorszolgáltatók programjainak kérdését az érintett országokkal folytatott politikai párbeszéde során, legyen az a műsorszolgáltatók származási országa, az ország, ahol a műholdas feladó-állomás található, vagy egy olyan ország, amely átvételi kapacitását használják az adott műsor közvetítésére. (1)HL L 332, 2007.12.18., 27. o. 46. kérdés, előterjesztette: Martin Ehrenhauser (H-0385/09) Tárgy: A második ír népszavazás finanszírozása
H-0385/09
Az Európai Bizottság véleménye szerint összeegyeztethető-e a tájékoztató tevékenység folytatása egy népszavazás során a hatályos ír és európai jogszabályokkal?
Fennállt-e az Európai Bizottság által finanszírozott tájékoztató tevékenységre (pl. brosúrákra) vonatkozóan a Lisszaboni Szerződés ratifikálása melletti és elleni érvek közötti egyensúly?
Milyen kritikus érveket említettek a Lisszaboni Szerződéssel kapcsolatban? (EN) Az Európai Bizottság feladata, hogy hozzájáruljon az Európai Unióról szóló tájékozott vitához azáltal, hogy tényszerű, pontos és világos információval látja el az állampolgárokat. Ezek közé tartoznak az információk az új Lisszaboni Szerződésről, amelyet minden tagállam aláírt, és az Európai Parlament támogat.
A Bizottság információkat tett közzé az Európa honlapon (http://europa.eu/lisbon_treaty/index_en.htm) a Lisszaboni Szerződésről, kérdésekkel és válaszokkal, továbbá az új Szerződés egységes szövegével. Ezen kívül a Bizottság összefoglalót is készített az új Szerződésről az állampolgárok számára, amely címe „Útmutató a Lisszaboni Szerződéshez”, és amely egyszerű, tényszerű kifejezésekkel mondja el, mi változik a Lisszaboni Szerződés által. Az útmutató az összes tagállam állampolgárának szól, és az Európai Unió mind a 23 hivatalos nyelvén elérhető.
Kutatási eredmények és az Oireachtas (az ír parlament) albizottságának Írország jövőjéről szóló 2008. novemberi jelentésének következtetései igazolták, hogy Írország jelentős információhiánnyal küzdött az EU-val kapcsolatban.
Az Európai Parlament és az Európai Bizottság, válaszul az EU-val kapcsolatos információigényre, 2009 januárjában hároméves egyetértési megállapodásokat írt alá az ír kormánnyal az Európáról szóló kommunikációért való partnerségről.
E megállapodás keretében, és szorosan együttműködve az ír kormánnyal és az Európai Parlament írországi hivatalával, tevékenységek széles körét indították el annak érdekében, hogy az ír közvélemény szélesebb rétegéhez jussanak el az EU-val kapcsolatos információk.
A Bizottság programokat szervezett, mint például az Írország különböző helyszínein megtartott tizenegy, az EU-ról szóló nyilvános vitát, egy országszerte zajló reklámkezdeményezést, amely bemutatja, mit tesz az EU a fogyasztókért, egy középiskolai esszéíróversenyt és internetes programokat, mint például egy új interaktív weboldalt és internetes szociális hálózatépítést. A „Vissza az iskolába” nevű kezdeményezés keretében, amely uniós intézményekben dolgozó hivatalnokokat vont be, akik meglátogatták korábbi középiskoláikat, mintegy 87 ír hivatalnok látogatott meg 101 iskolát 24 országban.
Ezen kívül a Bizottság az ír külügyminisztériummal egyetértésben szervezett néhány tájékoztatót „Tények a Lisszaboni Szerződésről” címmel az érdekelt szervezetek számára, beleértve a nem kormányzati szervezeteket (NGO-k) és a regionális hatóságokat is. Továbbá 2009 folyamán hat előadást szerveztek Írország fő női szervezeteivel közösen. 47. kérdés, előterjesztette: Frank Vanhecke (H-0386/09) Tárgy: A polgári kezdeményezésről szóló rendelet
H-0386/09
2009. május 7-i állásfoglalásában az Európai Parlament kérte a Bizottságot, hogy a Lisszaboni Szerződés hatálybalépése után haladéktalanul terjesszen elő rendeletre irányuló javaslatot a polgári kezdeményezésről (P6_TA(2009)0389).
Elkészült-e már a Bizottság javaslata? Szándékozik-e a Bizottság rendeletre irányuló javaslatot benyújtani, röviddel a Lisszaboni Szerződés hatálybalépése után? Tartja-e magát az Európai Parlament e tárgyról szóló jelentésében megfogalmazott útmutatásokhoz? (EN) A Bizottság örömmel fogadja a polgári kezdeményezés bevezetését, amely lehetővé teszi majd az Európai Unió polgárai számára, hogy erőteljesebben adjanak hangot véleményüknek, új dimenzióval járul hozzá az európai demokráciához, és kiegészíti az uniós polgársághoz kapcsolódó jogokat.
A Bizottság meggyőződése, hogy az európai polgári kezdeményezést a Lisszaboni Szerződés hatálybalépését követően a lehető leghamarabb biztosítani kell az európai polgárok számára. Ebből a célból a Bizottság, a Szerződés hatályba lépését követően elő fog terjeszteni egy, az Európai Unió működéséről szóló szerződés 24. cikkén alapuló rendeletre irányuló javaslatot. A Bizottság arra törekszik, hogy a rendeletet a Szerződés hatálybalépését követő első év végét megelőzően el lehessen fogadni, és bízik abban, hogy az Európai Parlamentnek és a Tanácsnak szintén ez a célja.
Tekintettel arra, hogy a jövőbeli javaslat a tagállamok polgárai, szervezett civil társadalma, érdekelt felei és hatóságai számára nagy jelentőséggel bír, lehetőséget kell biztosítani a polgároknak és minden érintett félnek arra, hogy véleményt nyilvánítsanak arról, mi a polgári kezdeményezés kialakításának legmegfelelőbb módja.
A Bizottság tehát novemer 11-én elfogadott egy zöld könyvet(1) annak érdekében, hogy a jövőbeli rendelet alapját képező legfontosabb kérdésekben minden érintett fél véleményét kikérje. A Bizottság reméli, hogy a konzultáció széles körből érkező észrevételeknek fog teret adni. A konzultáció eredményei fognak alapul szolgálni a bizottság javaslatának előkészítéséhez.
A Bizottság nagy örömmel fogadja a Parlament 2009 májusában elfogadott állásfoglalását a polgári kezdeményezésről, amely értékes hozzájárulás e tanácskozáshoz, és legtöbb javaslatát osztja. (1) Zöld könyv az európai polgái kezdeményezésről, COM (2009) 622 48. kérdés, előterjesztette: John Bufton (H-0387/09) Tárgy: Elektronikus azonosítási rendszer - az 1560/2007/EK rendelet
H-0387/09
Tekintettel arra, hogy az 1560/2007/EK(1) rendelet értelmében 2009. december 31-től kötelezővé válik az elektromos azonosítás, megfontolná-e a Bizottság e határidő elhalasztását, mivel a címkék leolvasására használatos berendezés nem működik megfelelően, ami komoly problémákat okoz a gazdák számára?
Lehetségesnek tartja-e a Bizottság, hogy a rendszert 2009. december 31-én csupán önkéntes jelleggel vezesse be? (EN) A birkák és kecskék egyedi azonosítására és nyomon követésére vonatkozó jelenlegi közösségi szabályokat a 2001-es, az Egyesült Királyságban (UK) történt száj- és körömfájás okozta válság, az ezt követő parlamenti és számvevőszéki jelentések, és az Egyesült Királyság parlamentje alsóházának benyújtott ún. „Anderson-jelentés” ösztönözte, amely kimutatta, hogy a meglévő tételazonosító és –nyomonkövető rendszer megbízhatatlan. Akkor a legfőbb érintettek, mint a Mezőgazdasági Termelők Szövetsége (NFU) nemcsak az egyedi nyomonkövethetőség és elektronikus azonosítás bevezetését követelték, hanem hogy „az EU többi része előtt járjanak”.
Ebből az okból vezette be a 21/2004/EK tanácsi rendelet a kistestű kérődzők elektronikus azonosító rendszerét, amely 2010 januárjától válik kötelezővé.
Az önkéntes elektronikus azonosítás tulajdonképpen önkéntes nyomonkövethetőséget jelentene. Az önkéntes rendszer továbbá egyenlőtlen feltételeket jelentene, mivel néhány tagállam már meglehetősen előrehaladt az elektronikus azonosítás bevezetésének folyamatában.
A technológia már érett, és készen áll a gyakorlati gazdálkodási körülmények közötti használatra.
Sem a Parlament, sem a Tanács nem vitatta soha a rendelet alapvető rendelkezéseit.
Mindazonáltal a Bizottság, a rendelet alapelveinek sérelme nélkül amilyen mértékben lehetséges, megkönnyítette az új rendszer zökkenőmentes bevezetését annak érdekében, hogy csökkentse az érintettek költségeit és terheit. (1)HL L 340., 2007.12.22., 25. o. 49. kérdés, előterjesztette: Derk Jan Eppink (H-0388/09) Tárgy: A kartellügyek károsultjai számára kártérítési kereset benyújtásának lehetővé tételéről szóló Kroes-javaslat csúszása
H-0388/09
A Gazdasági és Monetáris Bizottság 2009. szeptember 29-i ülésén Kroes biztos bemutatta azon javaslatát, amely több jogi lehetőséget biztosítana a kartellügyek károsultjai számára kártérítési kereset benyújtására. Elmondta, hogy a javaslat „nagy jelentőségű”, és közel áll a szívéhez. A javaslat október 7-én került volna a biztosok testülete elé.
A kabinet október 2-ra tervezett rendkívüli ülését azonban az elnöki kabinet kérésére törölték. A javaslat rejtélyes módon köddé vált.
Miért került le a javaslat a biztosi testület napirendjéről, miközben Kroes biztos a Gazdasági és Monetáris Bizottság ülésén arról beszélt, hogy a testület gyors döntést hoz majd?
A FAZ 2009. október 20-i száma szerint az Európai Parlament Jogi Bizottságának elnöke, aki egyúttal egy kartellügyekkel foglalkozó német ügyvédi iroda tagja is, nyomást gyakorol a Bizottságra a halasztás érdekében. Igaz ez?
Mi a Bizottság véleménye arról a lehetséges összeférhetetlenségről, amelyről a Jogi Bizottság elnöke esetében a FAZ cikke beszámol?
Mikorra várhatjuk a javaslat benyújtását? (EN) Igaz, hogy a Bizottság gondolkozik a 2008. áprilisi fehér könyvének jogalkotási nyomon követésén, ahogyan ezt az Európai Parlament javasolta a fehér könyvről szóló 2009. márciusi állásfoglalásában. Jelenleg azonban a Bizottság nem hozott még végső döntést erről az ügyről. A tisztelt képviselő azonban bizonyos lehet afelől, hogy a Bizottság továbbra is teljes mértékben elkötelezett a fehér könyvben megfogalmazott célkitűzések és ajánlások mellett . 50. kérdés, előterjesztette: Jörg Leichtfried (H-0391/09) Tárgy: Az ún. „gigaliner” tehergépjármű-szerelvények engedélyezése
H-0391/09
2009. szeptemberben írásban megválaszolandó kérdést (E-4313/09) intéztem az ún. „gigaliner” tehergépjármű-szerelvényekről szóló azon tanulmányokról, amelyek az Európai Bizottság megrendelésére készültek. Nagy sajnálatomra azt kellett megállapítanom, hogy a Bizottság az írásban megválaszolandó kérdésre adott válaszában semmilyen módon nem tér ki a kérdéseimre. Több nemkormányzati szervezet már kétségét fejezte ki az eredmények és a tanulmányok minősége miatt. Az Európai Bizottság írásban megválaszolandó kérdésemre adott reakciója ugyancsak erősíti a tanulmányok értékével kapcsolatban felmerülő kétségeimet.
Ezért sürgősen szeretném ezúton kérni, hogy kérdésemre a választ a kérdések órája keretében pótolni szíveskedjenek. (FR) A Bizottság arra a kérdésre adott válaszként, amely a 2009. októberben benyújtott, a Bizottság által megrendelt, a tehergépjármű-szerelvények (LHV-k) engedélyezésének az Európán belüli közlekedésre való lehetséges hatásáról szóló két tanulmányra vonatkozó írásban megválaszolandó kérdésre (E-4313/09) épül, szeretné biztosítani a tisztelt képviselőt, hogy az akkor rendelkezésre álló adatok fényében a Bizottság válasza a lehető legpontosabb volt.
A Bizottság felkérésére a „Transport & Mobility Leuven” (T&ML) által 2008 novemberében végzett első tanulmány általánosságban arra a következtetésre jutott, hogy az LHV-k sűrűbb használatának határozottan pozitív hatása lesz az európai közlekedési ágazat általános hatékonyságára, a közúti szállítás biztonsága és környezeti teljesítménye várható javulásának köszönhetően.
Közzétételük óta azonban a tanulmány eredményeit az érdekeltek erős kritikával illették, nemcsak a közlekedési igények rugalmasságával kapcsolatban használt paraméterek szempontjából, hanem a lehetséges következmények miatt is, amelyeket ezen gépjárművek kiterjedtebb használata okozhat a közúti biztonságban és a közlekedési módozatok megoszlásában.
Ezért a Bizottság úgy vélte, hogy a téma alaposabb elemzése szükséges, és így született meg a sevillai Technológiai Jövőkutatási Közös Kutatóközpont (JRC-IPTS) által elkészített újabb tanulmány. Bár a következtetései messze nem olyan határozottak, mint a T&ML következtetései voltak, az új tanulmány is arra a konklúzióra jut, hogy az LHV-k kiterjedtebb használata az Európán belüli közlekedésben csökkentené a ma közlekedő kisebb és könnyebb járművek jelenleg szükséges útjainak számát.
Fontos hangsúlyozni, hogy ezek a feltételezések még nem bizonyosodtak be a gyakorlatban. A Bizottság ezért úgy véli, hogy megfontoltnak kell lenni a következtetések megfogalmazásakor, melyek mostanáig a további kutatások eredményeire várva ideiglenesek kellet legyenek. A két tanulmány szerzői és az érdekcsoportok vagy a tagállamok által megfogalmazott jelentések hasonlóan óvatosan fogalmaznak.
Annak érdekében, hogy teljes mértékben figyelembe vegye a tisztelt képviselő által említett véleménykülönbségeket, amelyek olyan témákat érintenek, mint például a közlekedési igények rugalmassága, a közlekedési módozatok megoszlása, az LHV-k használatának becsült mértéke és az infrastrukturális költségekre gyakorolt hatása, a Bizottság összehívott egy, a fenti kérdések elemzésében érintett felek képviselőiből álló irányító csoportot. Ez az irányító csoport első ülését 2009. november elején tartotta, és jelenleg épp megerősített gazdasági paraméterek sorozatát javasolja egy másik tanulmányhoz, amelyet 2010. elején kell megkezdeni (és amelyhez a Bizottsághoz nemrégiben benyújtott javaslatokat jelenleg vizsgálják).
A Bizottság szeretné biztosítani a tisztelt képviselőt, hogy az általa felvetett problémákat részletesebben meg fogják vizsgálni, minthogy az új tanulmány részét képezik. Végül, mint ahogy ez több alkalommal elhangzott, a Bizottság csak azután fog határozni a hatályban lévő jogszabály módosításának szükségességéről, miután megvizsgálta a 96/53/EK irányelvben(1) megállapított, az LHV-k össztömegére és méretére vonatkozó szabályok elfogadásának minden következményét. (1)A Tanács 96/53/EK irányelve (1996. június 25.) a Közösségen belül közlekedő egyes közúti járművek nemzeti és a nemzetközi forgalomban megengedett legnagyobb méreteinek, valamint a nemzetközi forgalomban megengedett legnagyobb össztömegének megállapításáról, HL L 235. 1996.09.17. 51. kérdés, előterjesztette: Frieda Brepoels (H-0398/09) Tárgy: Orosz importvámok
H-0398/09
A 2009. augusztus 25-i, E-4200/09. számú írásbeli kérdésre adott válaszában a Bizottság elismeri, hogy az orosz kormány 2008 végétől egy sor protekcionista intézkedést hozott. Ezek a díjemelések jelentős hatással vannak számos uniós exporttermékre, például arató-cséplő gépekre, autókra, bútorokra és számos mezőgazdasági termékre. Emellett az importvámokkal visszaélnek annak érdekében is, hogy vegyesvállalatok létrehozását kényszerítsék ki európai vállalatokkal, amint az például a közelmúltban a Case New Holland és az orosz Kamaz vállalat vegyesvállalata esetében történt. Az EU-nak ezért továbbra is határozottan fel kell lépnie annak érdekében, hogy valamennyi fent említett termék esetében eltöröljék ezeket az importvámokat. Ezzel összefüggésben az alábbi kérdésekre várom a Bizottság válaszát:
Milyen további lépéseket tett időközben az Bizottság? Milyen eredménnyel járt a 2009. november 18–19-i EU–Oroszország csúcstalálkozó ebben az ügyben? Az orosz kormány azt állítja, hogy felül kívánják vizsgálni az összes ideiglenes díjemelést. Ismert-e ennek a végeredménye?
Kész-e az orosz kormány az EU–Oroszország megállapodás 16. cikke szerinti hivatalos megbeszéléseket folytatni?
Mi a Bizottság további stratégiája ebben az ügyben? (EN) A tisztelt képviselő E-4200/09(1) írásbeli választ igénylő kérdésének megválaszolása óta a Bizottság továbbra is nyomást gyakorolt az orosz hatóságokra tekintve az általuk a gazdasági világválságra adott válaszként bevezetett protekcionista intézkedéseket. A Bizottság legfőbb aggodalma az, hogy az orosz-kazah-belorusz vámuniónak a 2010. január 1-jével hatályba lépő új közös külső vámtarifája értelmében az import vámtarifák emelését állandósítanák.
Ezért az elmúlt hetekben a Bizottság arra koncentrálta a tevékenységét, hogy jelezze az EU aggályait a vámunió három tagja felé, és kérje, hogy ezeket az aggályokat vegyék figyelembe, amikor 2009. november 27-én a három államfő végleges döntést hoz az új közös külső vámtarifákról. A személygépkocsikra és az arató-cséplő gépekre gyakorolt hatást a Bizottság prioritásként határozta meg, egyéb más termékek listájával egyetemben. Múlt héten folytatódtak a megbeszélések, és a Bizottság elnöke felvetette a kérdést a 2009. november 18-án Stockholmban tartott EU-Oroszország csúcstalálkozón. A kereskedelmi biztos pedig kétoldalú találkozón vitatta meg a problémát Nabjullina asszonnyal, az orosz gazdasági miniszterrel, a csúcstalálkozó keretében.
Bár ígéretesnek tűnt, hogy Medvegyev elnök maga állította a csúcstalálkozón, hogy Oroszország jelenlegi protekcionista intézkedései nem bizonyultak hatékonynak, az is nyilvánvaló volt, hogy a tervezett közös külső vámtarifa 2010. január 1-jén változtatás nélkül fog hatályba lépni. A Bizottság csak ígéretet kapott, hogy a legutóbbi vámtarifa-emeléseket nem tervezik állandóvá tenni, és a vámunió létesítése után felül fogják vizsgálni őket.
Az orosz hatóságok a Bizottság ismételt felkérése ellenére sem egyeztek még bele az EU-Oroszország partnerségi és együttműködési megállapodás 16. cikke szerinti hivatalos konzultációkba. (1) http://www.europarl.europa.eu/QP-WEB/application/home.do?language=EN 52. kérdés, előterjesztette: Alfreds Rubiks (H-0399/09) Tárgy: A Hitler-ellenes koalíció katonáinak státusza európai uniós szinten
H-0399/09
Az Európai Unió számos tagállamában a nácizmus és a fasizmus ellen a második világháborúban harcoló veterán katonák a Hitler-ellenes koalíció katonáiként különleges státusszal rendelkeznek
Milyen módon tervezi kiterjeszteni a Bizottság ezt a Hitler-ellenes koalíció katonája státuszt az Unió egészére? (FR)A Bizottságnak nincs hatásköre elbírálni a volt katonák státuszát. A kérdés a tagállamok felelősségi körébe tartozik. 53. kérdés, előterjesztette: Ivo Belet (H-0404/09) Tárgy: A dopping elleni küzdelem - a tartózkodási hely megadása
H-0404/09
Belgiumban súlyos fenyegetettség érzésével tölti el a sportolókat, hogy egyes teniszezőket egyéves eltiltással büntettek, amiért nem töltötték ki helyesen a tartózkodási helyükre vonatkozó nyomtatványokat.
A tartózkodási hely bejelentésére vonatkozó kötelezettség önmagában is radikális fellépés az ártatlan sportemberekkel szemben, és felveti a kérdést, hogy nem sérti-e az érintett személyek magánélethez való jogát.
Ha a sportolókat egyéves eltiltással sújtják azért, ha helytelenül jelentik be tartózkodási helyüket, az semmiképp sem felel meg az arányosság elvének, tekintettel arra, hogy az érintett sportolók semmilyen tiltott szert nem használtak.
Minthogy az egyetlen jogorvoslati lehetőség, ha fellebbeznek a Nemzetközi Sportdöntőbíróságnál, nem könnyű döntés a sportolók számára, hogy éljenek e lehetőséggel.
Hogyan értékeli a Bizottság ezt a helyzetet a Meca-Medina esetben hozott, felfüggesztő határozatok fényében?
Egyetért a Bizottság azzal, hogy a tartózkodási hely bejelentésére vonatkozó kötelezettség megsértéséért hozott büntető intézkedés mértékét, és a jogorvoslati eljárást megfelelőbben kellene európai és nemzetközi szinten koordinálni?
Tervez-e a Bizottság bármilyen, erre irányuló intézkedést? (EN) A Bizottság teljes mértékben elkötelezte magát a sportban való doppingolás elleni küzdelem mellett, és támogatja az alapvető jogokat és szabadságokat biztosító uniós jogszabályokkal összhangban lévő hatékony doppingellenes intézkedések kidolgozását.
A Bizottság rendszeres kapcsolatban áll az illetékes intézményekkel és szervezetekkel, különösen az Európai Parlamenttel, a tagállamokkal, az Európa Tanáccsal és a Doppingellenes Világszervezettel (WADA), hogy a dopping elleni küzdelemmel kapcsolatos kérdéseket megvitassák. Az egyik legfontosabb és legérzékenyebb téma az egyéni sportolók adatainak és magánéletének védelme. Ebben az összefüggésben, a 29. cikk alapján létrehozott munkacsoport által 2009 áprilisában elfogadott, a személyes adatok védelméről szóló 95/46/EK irányelv alapján kialakított véleménye értelmében, a Bizottság felkérte a Doppingellenes Világszervezetet (WADA), hogy vizsgálja felül az idevágó, a magánélet és a személyes adatok védelmére vonatkozó nemzetközi normát. A WADA ezt követően hozzákezdett a normák alapos felülvizsgálatához annak érdekében, hogy azok megfeleljenek az uniós jogszabályoknak. Néhány kérdés azonban továbbra is vita tárgya marad, nevezetesen a sportolók hollétéről szóló szabály arányosságának kérdése, különösen a WADA egyéb normáinak és gyakorlatainak fényében.
Ebben a tekintetben a Bizottság elismeri, hogy az élsportban való doppingolással szembeni küzdelem igazolja az élsportolók előzetes értesítés nélküli és versenyen kívüli doppingvizsgálatának elvégzését. Mindazonáltal az ellenőrzéseknek arányosaknak kell lenniük, elvégzésük során pedig tekintettel kell lenni az atléták egyéni jogaira.
A Bizottság továbbra is szorosan együttműködik az illetékes intézményekkel és szervezetekkel, beleértve az Európa Tanács doppingellenes és adatvédelmi szakértői csoportját. A szakértői csoport munkája természetesen hozzá fog járulni a WADA-val való, a sportolók hollétére vonatkozó szabály végrehajtásának iránymutatásairól szóló párbeszéd felerősítéséhez, amely magában foglal olyan, a tisztelt képviselő által felvetett kérdéseket is, mint például a nemzeti szinten hozott határozatok elleni sportolói fellebbezések és a fegyelmi eljárások arányossága. 54. kérdés, előterjesztette: James Nicholson (H-0405/09) Tárgy: A szervezett bűnözés elleni uniós stratégia
H-0405/09
A Louth megyében (ROI) nemrégiben lefoglalt 120 millió szál cigaretta az Európai Unió története legnagyobb csempészárufogásának számít.
Az általános vélekedés az, hogy egy, a szervezett bűnözésben érintett csoporttal összejátszó észak-ír szakadár terrorista csoport áll az ügy hátterében. Az akció sikere a brit és ír rendészeti, tengerészetiés vámhatóságok közötti együttműködésnek köszönhető.
Ösztönzi-e ezért a Bizottság az EU tagállamait e stratégia alkalmazására, amely mintául szolgálhat a dohány- és kábítószercsempészettel és általában a szervezett bűnözéssel szembeni széles körű uniós együttműködéshez? (EN) Az eset, amelyre a tisztelt képviselő hivatkozik, valóban a valaha volt legnagyobb egyszeri csempészettcigaretta-lefoglalás volt az Unió területén, és egy sikeres nemzetközi, több ügynökséget átfogó művelet eredménye volt, amelyet az ír adó- és vámhatóság (Revenue) és az Európai Csaláselleni Hivatal (OLAF) irányított. Az utóvizsgálatok nemzetközi vonatkozásait szintén az OLAF irányítja. A szóban forgó eset világosan mutatja a szoros nemzetközi együttműködés jelentőségét és előnyeit, és a Bizottság továbbra is támogatni és ösztönözni fogja azokat a tevékenységeket, amelyek célja biztosítani az együttműködést és a több ügynökséget átfogó, multidiszciplináris megközelítést a tiltott, határokon átnyúló bűnözés elleni küzdelemhez.
A cigarettákkal kapcsolatban az OLAF az elmúlt 14 évben évente tartott konferenciát a dohányágazatban működő nyomozói és hírszerzői szolgálat számára, hogy információkat cseréljenek a jelenlegi és felmerülő veszélyekről, és hogy megszilárdítsák a tagállamok, a kulcsfontosságú harmadik országok és a nemzetközi szervezetek közötti operatív kapcsolatokat.
A tisztelt képviselő által említett együttműködési típus ösztönzése érdekében, a Közösség pénzügyi segítséget nyújt a Jogegyenlőség, Szabadság és Biztonság Főigazgatóság által kezelt „bűnmegelőzés és a bűnözés elleni küzdelem” uniós programjának keretében pénzügyi támogatás formájában. A 2010-re erre a programra előirányzott teljes költségvetés 85,88 millió euró. Az OLAF által kezelt Herkules II program támogatja az olyan projekteket, amelyek hozzájárulnak a Közösség pénzügyi érdekeinek védelméhez, és céljuk, hogy növeljék a nemzeteken átívelő és multidiszciplináris együttműködést, és elősegítsék a tagállamokban, a csatlakozó országokban és a tagjelölt országokban a hálózatok megteremtését. A cigarettacsempészet a Herkules II célterülete, amelynek költségvetése a 2007-2013-as időszakra 98,5 millió euró. 55. kérdés, előterjesztette: Ryszard Czarnecki (H-0407/09) Tárgy: A Litvániában élő lengyel kisebbséggel szembeni megkülönböztetés
H-0407/09
Milyen intézkedéseket szándékozik hozni a Bizottság annak érdekében, hogy a litván kormány megszüntesse az országban élő lengyel kisebbséggel szemben alkalmazott megkülönböztetést? Az elmúlt hónapokban újra felerősödött a már évek óta megfigyelhető gyakorlat, amelynek megnyilvánulási formája például a lengyel nyelvű iskolák és osztályok számának csökkentése, a családnevek litvánosítása, a szovjet hatóságok által több évtizeddel ezelőtt elkobozott vagyon visszaadásának elmaradása (holott a litvánok részére történő reprivatizáció jóval nagyobb léptékben zajlott), a lengyel kisebbség által lakott területeken a lengyel helységnevek és utcanevek betiltása, ami az európai normák nyilvánvaló megsértése, valamint a litván parlamentben a lengyel kisebbséget reprezentáló képviselők hatáskörének korlátozására tett kísérletek. Íme néhány gyakorlat, amely mellett a Bizottság nem mehet el szótlanul. A megkülönböztetés ezen esetei sürgős kivizsgálást és azonnali beavatkozást tesznek szükségessé. (EN) A kisebbségekhez tartozó személyek jogainak tiszteletben tartása, beleértve a hátrányos megkülönböztetés tilalmát is, az egyik elv, amelyen az Európai Unió alapul. Ezt kifejezetten kimondja a 2009. december 1-jén hatályba lépő Lisszaboni Szerződés által módosított Európai Unióról szóló szerződés 2. cikke. Ez a cikk a kisebbséghez tartozó személyek jogainak tiszteletben tartását az Európai Uniót alapító értékei között tartja számon.
A Bizottság azonban csak az EU hatáskörébe tartozó területeken tud cselekedni, mint pl. az olyan területeken, amelyeken a 2000/43/EK irányelv(1) alkalmazza a személyek közötti faji vagy etnikai származásra való tekintet nélküli egyenlő bánásmód elvét.
A tisztelt képviselő által felvetett kérdések tagállami hatáskörbe tartoznak, amelyeknek saját jogszabályaik alkalmazása és a nemzetközi kötelezettségeik által biztosítaniuk kell az alapvető jogok védelmét. Az ilyen kérdéseket a tagállami igazságszolgáltatás elé kell terjeszteni, és, ha a nemzeti szintű jogorvoslati módok kimerültek, akkor kerülhetnek az Emberi Jogok Európai Bírósága elé. (1)A Tanács 2000/43/EK irányelve (2000. június 29.) a személyek közötti, faji- vagy etnikai származásra való tekintet nélküli egyenlő bánásmód elvének alkalmazásáról, HL L 180., 2000.7.19. 56. kérdés, előterjesztette: Laima Liucija Andrikienė (H-0408/09) Tárgy: a harmadik energiacsomag és az európai energiafogyasztók védelme
H-0408/09
Az Európai Parlament áprilisban hagyta jóvá az EU villamosenergia- és gázpiacairól szóló harmadik jogalkotási csomagot. A jogalkotási csomag egyik fő célkitűzése az volt, hogy – elválasztva a gázvezetékek, illetve a villamosenergia-hálózatok üzemeltetését a gázszolgáltatás, illetve a villamosenergia-termelés üzletágától – megvédje az európai energiafogyasztókat a nagy energiaszolgáltató monopóliumokkal szemben. Mikorra várható a harmadik energiacsomag teljes végrehajtása, vagyis az, hogy valamennyi uniós tagállam kiválasztja a számára megfelelő szétválasztási modellt (teljes szétválasztás, független rendszerüzemeltető (ISO) vagy független átvitelirendszer-üzemeltető (ITO)) és végrehajtja az ehhez kapcsolódóan rájuk vonatkozó rendelkezéseket? Van-e a Bizottságnak információja arra vonatkozóan, hogy hány uniós tagállam választotta a szétválasztás „legenyhébb” modelljét, az ITO-t? A Bizottság hogyan szándékozik megvédeni az európai energiafogyasztókat, ha a különféle tagállamok energiapiacai továbbra is a nagy energiamonopóliumok kezében maradnak? (EN) A harmadik energiacsomag irányelvei 2009. szeptember 3-án léptek hatályba, és 2011. március 3-áig kell a tagállamoknak őket átültetniük. Az ebben a csomagban található szétválasztásról szóló szabályokat a tagállamoknak 2012. március 3-tól, néhány meghatározott esetben pedig 2013. március 3-tól kell alkalmazniuk.
A harmadik energiacsomag rendelkezései értelmében a tagállamok három szétválasztási modell közül választhatnak: a tulajdonjogi szétválasztás, a független rendszerüzemeltető (ISO) és a független átvitelirendszer-üzemeltető (ITO). Bár ez a három szétválasztási modell a hálózati műveletek és az ellátási tevékenységek különböző fokú szerkezeti elkülönítését teszik lehetővé, mindegyiküknek hatékonyan kell megszüntetnie a termelők, az ellátók és a rendszerüzemeltetők közötti bármely érdekellentétet. Az átültetés eme korai szakaszában a Bizottság még nem rendelkezik rálátással arra nézve, hogy hány tagállam fogja a szétválasztáshoz az ITO modellt választani.
A fogyasztók érdekeinek a tagállami energiavállalatok bármely visszaélést megvalósító piaci viselkedésével szemben való védelme érdekében a Bizottság egy, a fogyasztók érdekeit valóban védeni képes szabályozási keret létrehozása által a legnagyobb igyekezettel fogja biztosítani, hogy a tagállamok a harmadik energiacsomag rendelkezéseit helyesen és időben valósítsák meg és alkalmazzák. 57. kérdés, előterjesztette: Sławomir Witold Nitras (H-0410/09) Tárgy: A hajógyári ágazat beszámítási eljárásai során előforduló szabálytalanságok
H-0410/09
A kincstárügyi miniszter a lengyel hajógyári ágazat különlegesen fontos egységeire vonatkozó beszámítási eljárásról szóló törvénynek megfelelően az Európai Bizottság által elfogadott jelöltek közül egyet kinevezett a beszámítási eljárás megfigyelőjének. A megfigyelő feladata a beszámítási eljárás folyamatának ellenőrzése, illetve a különféle eszközök eladásának előkészítése és lebonyolítása volt, miközben havi jelentéssel tartozott a Bizottságnak a beszámítási eljárás nyomon követéséről.
Kérjük a Bizottságot, hogy tájékoztasson arról, ha a beszámítási eljárás során szabálytalanságot talált, valamint arról, hogy a megfigyelő részt vett-e vagy még most is részt vesz-e az eljárásban, továbbá arról, hogy az eljárás az Európai Bizottság 2008. november 6-i határozatának megfelelően zajlott-e, melynek értelmében Lengyelország engedélyt kapott arra, hogy a szczecini és gdyniai hajógyárak számára állami támogatást nyújtson. (EN) A felügyelő megbízottak alapvető szerepet játszanak a szcenczini és gdyniai hajógyárakra vonatkozó 2008. november 6-i bizottsági határozatok(1) megvalósításában.
Mindegyik gyárhoz egy megbízott tartozik, akinek szerepe a Bizottság folyamatos tájékoztatása az eszközeladási folyamatban tett haladásról és bármely lehetségesen felmerülő nehézségről. E cél érdekében a megbízottak havi helyzetjelentést adnak a Bizottságnak. A felügyelő megbízottak az eladási folyamat kezdetétől szolgáltatták ezeket a havi jelentéseket, és így tesznek egészen a mai napig. A folyamatban való részvételük erre a felügyelői szerepre korlátozódik, és nincsenek aktívan bevonva az eladási folyamat, mint olyan, vezetésébe és/vagy irányításába.
A felügyelő megbízottak több esetben értékes bepillantást nyújtottak a Bizottság számára a folyamatba, és lehetővé tették, hogy az számos technikai problémával közvetlenül a lengyel hatóságokhoz forduljon.
A 2008. november 6-i bizottsági határozatok úgy ítélték meg, hogy a határozatok végrehajtása 2009. június elejére megtörténik. A két határozat elfogadása után a hajógyárak berekesztették gazdasági tevékenységüket, amelyet a gyárak eszközeit megszerző befektetők az adásvétel végeztével újraindíthatnak. Mivel – az eladási folyamatban viszonylag későn – az élen járónak nem sikerült véghezvinnie a gyárak nagy területeinek felvásárlását, ezt a határidőt jelentősen meg kellett hosszabbítani.
A Bizottság eladási folyamattal kapcsolatos szerepe az, hogy felügyelje a két 2008. november 6-i bizottsági határozat és a bennük foglalt feltételek megvalósulását. Csak az eladási folyamatok befejeztével kaphat a Bizottság végső képet arról, hogy Lengyelország teljesítette-e ezeket a feltételeket.
A Bizottság nem rendelkezik arra vonatkozó hatáskörrel, hogy megítélje, történt-e az eladási folyamattal összefüggésben egyéb, a vonatkozó nemzeti jogszabályok szerinti szabálytalanság. (1)Lásd az IP/08/1642. sz. sajtóközleményt 58. kérdés, előterjesztette: Antonio Cancian (H-0414/09) Tárgy: Vallási jelképek jelenléte nyilvános helyeken
H-0414/09
2009. november 3-án egy olasz-finn állampolgár azzal a panasszal fordult az Emberi Jogok Európai Bíróságához, hogy az iskolákból távolítsák el a feszületet. Hasonló események játszódtak le Spanyolországban, Németországban, Franciaországban és Olaszországban, ahol 1988-ban az Államtanács rámutatott, hogy a feszület nem kizárólag a keresztény vallás szimbóluma, hanem meghatározott vallástól független értékkel bír. Érzékeli-e a Bizottság annak kockázatát, hogy a strasbourgi bíróság által kinyilvánított elv, kérdésessé teheti a vallási és kulturális jelképek, még a katolikus Mária-szimbolikából merítő uniós zászló nyilvános helyeken való jelenlétét? (FR) A Bizottság rámutat arra, hogy a középületekben lévő vallási jelképekre vonatkozó nemzeti jogszabályok a tagállamok nemzeti jogrendszerére tartoznak.
A Bizottság rámutat továbbá arra, hogy az Emberi Jogok Európai Bírósága ítéleteinek végrehajtásáért az Európa Tanácsot terheli felelősség. 59. kérdés, előterjesztette: Mairead McGuinness (H-0416/09) Tárgy: Felelősségvállalás az élelmiszerbiztonságért a jelenlegi intézményi felépítésben
H-0416/09
A jelenlegi intézményi felépítés szerint a globális élelmiszerbiztonság kérdése több biztos illetékessége alá tartozik. Megválaszolná-e a Bizottság, hogy a biztosok ülésén mikor tárgyaltak utoljára a globális élelmiszerbiztonság tárgyában, mi volt e vita napirendje és a megbeszélések eredménye?
Úgy tekinti-e a Bizottság, hogy a jövőbeni globális élelmiszerbiztonság átfogó megközelítést igényel a politikai döntéshozatalban, és amennyiben igen, milyen javaslatokat fog benyújtani a stratégiai szempontot még fontosabbnak tartó uniós szintű megközelítés érdekében? (EN) Minthogy az élelmiszerbiztonság sokoldalú kérdés, e kihívásnak csak a szakpolitikák és az eszközök összehangolt közreműködésével lehet megfelelni. A többféle illetékes biztos által ellenőrzött ágazatspecifikus intézkedéseket követően a biztosok testülete rendszeresen értékelte a globális élelmiszerbiztonsági helyzetet, különösen a mezőgazdasági nyersanyagok árának 2008-as emelkedése óta.
A biztosok testülete 2008 májusában „Az emelkedő élelmiszerárak jelentette kihívás kezelése - Irányvonalak az uniós fellépés számára” című közlemény elfogadásával egyidőben élelmiszerbiztonsággal kapcsolatos kérdésekről tárgyalt. A közlemény meghatározza a Bizottságnak az Unióban és világszinten történő, különböző területekre vonatkozó elkövetkező intézkedéseinek menetrendjét.
2008 júliusában a Bizottság részt vett a francia elnökség által az Európai Parlamentben rendezett magas szintű konferencián („Ki fogja élelmiszerrel ellátni a világot?”). Később, júliusban a testületnek lehetősége volt visszatérni az élelmiszerbiztonság kérdésére a G8 vezetők Hokkaido Toyako-i csúcstalálkozója eredményeinek megvitatása alkalmával. Ebben az összefüggésben utaltak az EU élelmiszerfinanszírozási eszközének kérdésére, és arra, hogyan járul ez hozzá a fejlődő országok mezőgazdasági termelésének támogatásához.
Legújabban az élelmezés bizonytalansága elleni küzdelemben tett globális erőfeszítések terén elért haladást vitatták meg a testületnek a július 8-10-i L’Alquilában megrendezett G8 csúcstalálkozó eredményeiről tartott tanácskozásán, a 2009. július 14-i ülésen. Ez alkalommal Barroso elnök hangsúlyozta annak fontosságát, hogy az élelmiszersegélyezésről át kell térni az élelmezés támogatására, hangsúlyozta továbbá az EU jelentős pénzügyi és technikai hozzájárulásának horderejét, üdvözölve a G8 által előidézett lendületet.
2009. szeptember 26-án a Bizottság volt az egyik fő felszólaló az ENSZ főtitkára, Ban Ki Moon és az Egyesült Államok külügyminisztere, Hillary Clinton által szervezett „Összefogás az élelmiszerbiztonságért” kerekasztal-találkozón. Az ENSZ Közgyűlés keretében rendezett eseményen a Bizottság újra megerősítette azokat az elveket és ajánlásokat, amelyekben a júliusi L’Alquilá1ában tartott G8 csúcstalálkozón megállapodtak.
A múlt héten a Bizottság elnöke, a mezőgazdasági biztos és a fejlesztésért és a humanitárius segélyekért felelős biztos részt vett az Élelmezési és Mezőgazdasági Szervezet (FAO) által összehívott világélelmezési csúcstalálkozón Rómában, újra megerősítve azt, hogy a Bizottság milyen jelentőséget tulajdonít a világ élelmiszerbiztonságának a nemzetközi fórumokon. Az élelmiszer-finanszírozási eszközt örömmel fogadta a FAO, mint az EU gyors válaszát a 2007-2008-as élelmiszerválságra.
A jövőbeni stratégiai javaslatokat illetően a Bizottság nemrég, 2009. november 16-án vezetett be egy széleskörű webalapú konzultációt a „kérdésekkel foglalkozó dokumentumok”-ról, hogy tájékozódjon és véleményt gyűjtsön az EU felülvizsgált élelmiszerbiztonság-politikai keretei által javasolt alapkérdésekkel, alkalmazási területtel, stratégiai célokkal, megközelítéssel és azok alkalmazásával kapcsolatban (http://ec.europa.eu/development/how/consultation/index.cfm?action=viewcons&id=4785&lng=en). Ahogy arra a Rómában tartott FAO csúcstalálkozó alatti megbeszélések rámutattak, az élelmiszerbiztonság holisztikus megközelítése döntő fontosságú. EU-szinten, ez a politikák fejlesztési célú koherenciájának (PCD) folyamata által fog megvalósulni.
Az Unió saját élelmiszerbiztonsági helyzetét illetően, a közelmúlt kihívásaira az EU a közös agrárpolitika (KAP) reformfolyamataival válaszolt, amelyek az elmúlt 15 év során valósultak meg. Számos politikára összpontosítottunk, így például átálltunk a terméktámogatásról a termelő támogatására, ami kapcsolódik az alapvető területkezelési normák tiszteletben tartásához, az intervención keresztül védőhálót nyújtottunk a piacnak, és több forrással erősítettük a vidékfejlesztést. Ezek a politikák élénkítették az európai mezőgazdaság termelői potenciálját, mindeközben figyelembe vették az uniós gazdálkodás szükséges területi és környezeti egyensúlyát. Az elemzés azt mutatja, hogy az EU-ban előirányzott mezőgazdasági termelékenység és versenyképesség szintje képessé kell, hogy tegye a mezőgazdasági ágazatot arra, hogy megfeleljen a növekvő hazai igénynek. 62. kérdés, előterjesztette: Anne E. Jensen (H-0419/09) Tárgy: Yearly appropriations of TEN-T funds
H-0419/09
Meg tudná-e adni a Bizottság a 2236/95/EK rendeleten(1) keresztül elosztott finanszírozás tagállamok szerinti bontását 2008-ra vonatkozóan? (EN) A 2236/95/EK rendeletet (2000-2006 közötti pénzügyi terv) követő 680/2007/EK rendelet (2007-2013 közötti pénzügyi terv) értelmében a Bizottság 63 közlekedési projektet támogatott, amely összesen 185 millió eurót tett ki a 2008-as éves felhívás és a 2008-as többéves felhívás keretében a folyami információs rendszerek, a tengeri gyorsforgalmi utak és a légiforgalmi közlekedés irányításának területén.
Az alapok tagállamokra való lebontását az alábbi táblázat mutatja:
Összes TEN-finanszírozás / tagállam (€)
* Európai Unió
43 603 757
2 339 298
Cseh Köztársaság és Szlovákia 5 000 000
30 705 958
16 574 000
1 055 383
185 368 436
* több tagállamot felölelő projektek: Ausztria, Dánia, Belgium, Bulgária, Ciprus, Cseh Köztársaság, Szlovákia, Németország, Észtország, Görögország, Finnország, Franciaország, Magyarország, Olaszország, Lettország, Málta, Hollandia, Lengyelország, Románia, Svédország, Szlovénia, Szlovákia, Egyesült Királyság. (1)HL L 228., 1995.9.23., 1. o. 63. kérdés, előterjesztette: Charalampos Angourakis (H-0421/09) Tárgy: A természetes környezet kőbánya általi veszélyeztetése
H-0421/09
Iraklion elöljáróság Vianno nevű településén (Kréta) kőbánya működik, amely sérti a lakott területektől tartandó szükséges távolságra, a dolgozók, helyi lakosok és a mellette elhaladók egészségét és biztonságát veszélyeztető kockázatokra, valamint a természetes környezet romlására vonatkozó rendelkezéseket. A környezeti hatástanulmány engedélyezésekor nem vették figyelembe azt, hogy az ún. „Vachos” kőfejtőterület a NATURA program által védett területen fekszik. (GR 4310006).
A kőfejtő működtetése komoly következményekkel jár a helyi lakosok biztonságára, valamint a régió és a természetes környezet fejlődésére nézve.
Mi a Bizottság álláspontja e komoly környezetvédelmi probléma kezeléséről és a dolgozók és helyi lakosok életére gyakorolt hatásáról, és általánosabban a szennyezéssel már amúgy is megterhelt régió környezeti egyensúlyának helyreállításáról? (EN)A görög hatóságok felelőssége biztosítani, hogy a tisztelt képviselő által említett kőfejtő működése teljes mértékben megfeleljen a vonatkozó nemzeti és uniós jogszabályoknak.
Különösen a szóban forgó Natura 2000 területet illetően („Dikti: Omalos Viannou (Symi-Omalos)” GR4310006) a kőfejtő engedélyezésének és jövőbeni működésének a 92/43/EGK(1) irányelv (élőhelyvédelmi irányelv) 6. cikkének rendelkezései értelmében összhangban kell lennie a terület ökológiai értékeivel. Különösen az irányelv 6. cikk (3) bekezdésének megfelelően bármely tervet vagy projektet, amely valószínűsíthetően komoly hatással lehet a Natura 2000 területre, akár önmagában vagy egyéb tervekkel vagy projektekkel együtt, megfelelő vizsgálatnak kell alávetni, figyelembe véve a terület megőrzésének célkitűzését, és csak akkor lehet engedélyezni, ha nem érinti a terület integritását.
A tisztelt képviselő által szolgáltatott információ alapján, továbbá az ugyanerről a problémáról szóló E-4788/09 írásbeli választ igénylő kérdéssel összefüggésben a Bizottság kapcsolatba fog lépni a görög hatóságokkal, hogy információt kapjon a fent említett rendelkezések végrehajtásáról.
Hangsúlyozni kell, hogy az egyes köz- és magánprojektek környezetre gyakorolt hatásainak vizsgálatáról szóló 85/337/EGK irányelv(2) nem állít fel semmilyen közösségi normát arra vonatkozóan, hogy a lakott területektől mekkora távolságban lehet projekteket megvalósítani.
Ami a kitermelő ágazatban dolgozó munkavállalók egészség- és biztonságvédelmét illeti, ez régóta aggodalomra okot adó terület. Mint ilyen, az Európai Közösség joganyagában létezik a munkavállalók védelmére vonatkozó minimumkövetelmények meghatározása. Ez a 89/391/EGK keretirányelvben(3) található, amely meghatározza a minden munkavállalóra vonatkozó alapvető rendelkezéseket, hogy a munkavállalók munkahelyi biztonságának és egészségvédelmének javítását ösztönözze. Ennél részletesebb rendelkezések találhatók a 92/104/EGK irányelvben(4), amely meghatározza az ásványi nyersanyagok külszíni és felszín alatti kitermelésével foglalkozó iparágakban dolgozó munkavállalók biztonsága és egészségvédelme javításának minimumkövetelményeit. A tagállamoknak át kell ültetniük ezeket az irányelveket saját nemzeti jogrendszerükbe, a nemzeti jogszabályok érvényre juttatása pedig az illetékes nemzeti hatóságok kötelessége.
A közegészségügy kérdésének tekintetében az Európai Közösség hatáskörét ezen a területen a Szerződés rendelkezései korlátozzák. A görög hatóságok jogkörébe tartozik gondoskodni arról, hogy a lakosok biztonsága és egészsége ne forogjon veszélyben. (1)HL L 206., 1992.7.22.
(2) HL L 175., 85.7.5., 40. o. Az iránylevet a 97/11/EK (HL L 73., 97.3.14., 5. o.), az 2003/35/EK (HL L 156., 03.6.25, 17. o.) és a 2009/31/EK (HL L 140., 09.6.5., 114. o.) irányelvek módosították
(3) HL L 183., 1989. 6.29.
(4) HL L 404., 1992.12.31. 64. kérdés, előterjesztette: Iliana Malinova Iotova (H-0424/09) Tárgy: A rombuszhalra vonatkozó, Bulgária és Románia számára engedélyezett halászati mennyiségek csökkenése 2010-ben
H-0424/09
A Fekete-tenger bizonyos halállományaira vonatkozó halászati lehetőségek és kísérő halászati feltételek 2010. évre történő megállapításáról szóló tanácsi rendeletre irányuló, 14074/09 PECH 262 számú javaslat nagy jelentőséggel bír Bulgária és Románia halgazdasága számára. A Bizottság javaslatának elfogadása negatív hatást fog gyakorolni a halgazdaságra. A kvóták tervezett csökkentésének ökológiai hatásai kérdésesek. Jelenleg az összes érintett grémium azt az álláspontot képviseli, hogy a rombuszhalállományok a Fekete-tengerben stabilak.
Milyen adatok alapján helyezte át a Tudományos, Műszaki és Gazdasági Bizottság a rombuszhalhalászatot a 6. kategóriából a 10. kategóriába?
Figyelembe vették-e a bolgár és román tudósokat is tartalmazó szakértői csoport véleményét a végleges szakvélemény kialakításakor?
Miért van a munkacsoport és a Tudományos, Műszaki és Gazdasági Bizottság között a halászatot illetően annyi divergencia?
A kvótacsökkentés gyakorol-e hatást a Fekete-tengerre ökológiai szempontból?
Bulgária és Románia egységes fellépésének eredményeképp lehetséges lesz-e a felosztás újbóli vizsgálata jövőre? (EN) A Bizottság a 2010. évi fekete-tengeri halászati lehetőségekről szóló javaslatában(1) azt ajánlotta, hogy 2009-hez képest 24%-kal csökkentsék a Közösség számára a rombuszhalból kifogható teljes mennyiséget. Ez a mérséklés összhangban van a halászati tudományos, műszaki és gazdasági bizottság (HTMGB) tanácsával és a 2010. évi halászati lehetőségekről szóló bizottsági közlemény kritériumaival(2).
A fekete-tengeri munkacsoport bolgár, román, török és ukrán tudományos szakértői egyértelműen állították a HTMGB-nek szóló 2009. júliusi jelentésükben(3), hogy „a rombuszhal jelenlegi biomasszája sokkal alacsonyabb a történeti szintnél. A bőség csökkenése arányos a CPUE (egységnyi erőkifejtésenkénti fogás) növekedésével és a kirakodott mennyiségekkel. A halászat 2002. év óta felerősödött, és pozitívan befolyásolta az SSB(4)-t, de mivel a halászok sok ivaréretlen rombuszhalat fognak ki, ez a pozitív befolyás nem terjed ki a következő évekre. A rombuszhalak halászat miatti halálozási aránya magas”.
A tisztelt képviselő azon nézetére való tekintettel, amely szerint „nagy az divergencia a munkacsoport és a HTMGB nézetei között”, helyénvaló azt mondani, hogy a HTMGB úgy vélte, hogy „a HTMGB-SGRST munkacsoport ülése idején 2009 júliusában Brestben lefolytatott legutóbbi vizsgálatok eredményei nem elég megbízhatók ahhoz, hogy mennyiségi gazdálkodási tanács alapjául szolgáljanak a 2010. évi halászati lehetőségekhez”. Ezért a HTMGB 2009. áprilisi teljes jelentésében adott tanáccsal összhangban a HTMGB azt állította, hogy a rombuszhal fekete-tengeri halászatát a lehető legalacsonyabb szinten kell tartani annak érdekében, hogy az állomány helyreálljon.
Ebből kiindulva a HTMGB azt javasolta, hogy a teljes kifogható mennyiséget legalább 25%-kal csökkenteni kell, és a helyreállítás érdekében hozott intézkedéseket végre kell hajtani, beleértve a halászati erőkifejtés csökkentését és a szelektívebb halászeszközök bevezetését.
2009. november 20-án a Tanács politikai megegyezésre jutott a 2010-ben a Fekete-tengerből kifogható teljes mennyiséggel kapcsolatban, miszerint az EU teljes kifogható mennyisége 2010-ben 96 tonnára csökken. Ebben az összefüggésben a rombuszhal halászata 2010. február 15. előtt tilos. Eddig az időpontig Bulgáriának és Romániának teljes irányítási és ellenőrzési tervet kell benyújtania a Bizottsághoz, amelyben biztosítja a fenntartható halgazdálkodást. A vonatkozó kvóták 38 tonnára fognak csökkenni, a teljes kifogható mennyiség megfelelő, 76 tonnára történő csökkentésével, kivéve, ha ezeket a terveket a Bizottság elfogadja. Mindazonáltal a Bizottság megerősítette készségét arra, hogy aktívan együttműködjön e tagállamok hatóságaival a fenntartható halászat célkitűzésének elérése érdekében. (1) Javaslat: a Tanács rendelete a bizonyos halállományok tekintetében a Fekete-tengeren alkalmazandó halászati lehetőségeknek és a kapcsolódó feltételeknek a 2010. évre történő meghatározásáról, COM(2009)517 végleges
(2) Bizottsági közlemény a 2010. évi halászati lehetőségekről való konzultációról, COM(2009)224 végleges
(3)HMBGT-SGRST-02-09, Brest, Franciaország 2009. június 29. – július 3., A 2010-RE VONATKOZÓ TUDOMÁNYOS SZAKVÉLEMÉNY FELÜLVIZSGÁLATA, I. rész
(4) Ívásra képes biomassza Utolsó frissítés: 2010. április 16.Jogi nyilatkozat

matches: Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság bíróság bíróság Bíróság bíróság