text:
A szakmai vélemény is védett, akár a munkáltató érdekével szemben is | Strasbourgi Figyelő
no. 11608/15
A Kúria és az Alkotmánybíróság többségi álláspontjával szemben a Bíróság kimondta, hogy a véleménynyilvánítás szabadsága nem csak a szigorú értelemben vett közéleti kérdésekre vonatkozik. Az ügyben egy banki alkalmazott a munkakörével összefüggő témában blogot indított, amelyre tekintettel a bank – bizalomvesztésre és a munkáltató jogos érdekére hivatkozással – felmondott neki. A magyar bíróságok elmulasztották az alkalmazott és a bank érdekeinek pontos mérlegelését, ami egyezménysértéshez vezetett.
A kérelmező 2006-óta egy bank magyarországi alkalmazottja volt. Feladatai közé tartozott többek között az alkalmazottak bérszámfejtése és a cég humánerőforrás-menedzsmentje is. A bank etikai kódexe értelmében a kérelmező sem formálisan, sem informálisan nem tehetett közzé a munkáltatóval kapcsolatos információt.
2011-ben egy társával blogot indított, amely HR-témában közölt cikkeket és híreket. A weboldalon a kérelmező mint egy meg nem nevezett banknál dolgozó HR-szakértő jelent meg, fotója is elérhető volt. 2011 januárjában a blog “Új év, új stratégia. – Biztosan új? Biztos, hogy stratégia?” címmel a kérelmező társa, míg “ÉDES 16%?” címmel a kérelmező által írt cikket közölt (ma mindkét írás alkotói név alatt érhető el).
2011 február 11-én a bank felmondott a kérelmezőnek a titoktartási kötelezettség megsértése miatt. A munkáltató álláspontja szerint a kérelmező magatartása sértette a gazdasági érdekét, továbbá munkaköréből kifolyólag a kérelmező olyan információkhoz jutott hozzá, amelyek nyilvánosságra hozatala a bank érdekével ellentétes lenne.
A kérelmező a felmondást megtámadta a Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróságon, amely azonban elutasította a keresetet. A bíróság álláspontja szerint a felperes megsértette a munkáltató és a munkavállaló közötti kölcsönös bizalom elvét. Az indokolás kiemelte, hogy a kérelmező által üzemeltetett blog esetében nem volt nyomatékos szempont, hogy a megjelent cikkeket konkrétan ő írta-e. A bíróság azt is megállapította, hogy a magatartás a munkáltató gazdasági érdekét veszélyeztette, ami a Munka Törvénykönyve (mai hatályos szövege szerinti) 8. § (3) szakaszára tekintettel a ténylegesen bekövetkezett kárra tekintet nélkül jogsértő. A blogon közölt tartalmakkal a bíróság szerint a kérelmező a munkaviszonyával kapcsolatos információkat hozott nyilvánosságra, hiszen a cikkek alapjául szolgáló tapasztalatát a bankkal fennálló munkaviszonyban szerezte.
A kérelmező fellebbezése nyomán eljáró másodfokú bíróság egyetértett az elsőfok indokolásával abban, hogy az egyes cikkek szerzőjének kiléte nem releváns, mert a kérelmező a blogon szakértőként való megjelenésével azonosulását fejezte ki a blogon közölt tartalmakkal. Ugyanakkor kiemelte, hogy a blog általánosságban foglalkozott HR-kérdésekkel, a cikkek nem voltak az alkalmazó bankhoz köthetők. A blog ismeretterjesztő jellege a másodfok szerint nem jelenti azt, hogy a kérelmező a bankkal fennált munkaviszonya útján szerzett információkat kívánt megosztani. Összességében a munkáltatói érdek veszélyeztetését sem látta megvalósulni, így helyt adott a kérelmező keresetének.
A rendesbírósági szakban végül a Kúria mondta ki az utolsó szót. Az elsőfokú bíróság álláspontját osztva elutasította a kérelmező keresetét. Indokolásában rámutatott, hogy a blog témája és a kérelmező munkaköre közötti átfedés arra enged következtetni, hogy a munkavállaló a munkakörével kapcsolatos információkat kíván megosztani a blogon.
A kérelmező alkotmányjogi panasszal élt a döntés ellen, arra hivatkozva, hogy a szakmai blog és az ott közölt cikkek a véleménynyilvánítás és a szabad tájékozódás alapjogának védelmi körébe tartoznak. Ennek ellenére a munkaügyi perben a bíróságok nem vették figyelembe az alkotmányos követelményeket. A kérelmező hivatkozott az Egyezmény véleménynyilvánítás szabadságát garantáló 10. cikkével kapcsolatos követelményekre is. Az Alkotmánybíróság 14/2017. (VI. 30.) számú határozatával “a felhívott alapjog és a munkaügyi jogvitában alkalmazott zsinórmérce érdemi összefüggésének hiánya miatt” (Salamon László és Stumpf István alkotmánybírók különvéleménye mellett) elutasította a panaszt.
A kérelmező ezt követően az Egyezmény 10. cikkének megsértésére hivatkozással a Bírósághoz fordult.
Az Alkotmánybíróság határozatot hirdet. Fotó: MTI, 2016
A kérelmező érvelése szerint a blogon tárgyalt, a személyi jövedelemadó reformjával kapcsolatos kérdések szakmai és közérdeklődést kiváltó témáknak minősülnek. A cikkek pedig általánosságban, nem a munkáltatóhoz köthető módon tárgyalták a reformot. A hazai bíróságok ugyanakkor a véleménynyilvánítás alapjogán kívül esőnek értékelték az ügyet, így a megfelelő alapjogi mérlegelést el sem végezték.
A kormány álláspontja szerint a cikkek nem kapcsolódnak közéleti vitához, így a véleménynyilvánítás alapjoga az ügyben nem vizsgálandó. Az érvelés szerint az Alkotmánybíróság az Egyezmény és a Bíróság gyakorlatának figyelembevételével hozta meg döntését.
A Bíróság a véleménynyilvánítás szabadságával kapcsolatos általános szempontok tekintetében egy 2017-es nagykamarai ügyre utalt vissza. Azt is több ügyben kimondta már a Bíróság, hogy a 10. cikk hatálya alól nem zárható ki a munkaviszony, a Heinisch-ügyre tekintettel pedig az államnak a magánfelek közötti munkaviszony kapcsán is biztosítania kell a véleménynyilvánítás szabadságához kapcsolódó bizonyos jogokat. A Bíróság Nagykamarája elismerte a munkaviszonyban érvényesülő kölcsönos bizalmi elv fontosságát, kimondva ugyanakkor, hogy ez sem jelenti a feltétel nélküli, teljes lojalitás elvárását.
A Bíróság a jelen ügyben a fentiekre is figyelemmel azt vizsgálta, hogy a bíróságok megfelelő egyensúlyt teremtettek-e a kérelmező véleménynyilvánításhoz való jogának biztosítása és a munkáltató gazdasági érdekének védelméhez való joga között.
A munkajogi kontextusban, amely nem érinti a munkáltató jogsértésének feltárását (whistleblowing), a Bíróság az alábbi négy szempontot tartja vizsgálandónak:
1. A közlés jellege
A Bíróság felidézte, hogy az Alkotmánybíróság érvelése szerint a munkaviszony keretében megszerzett információk közlése csak közéleti vita keretében élvez alapjogi védelmet, a blog azonban nem a társadalom, csupán egy szűkebb szakmai közösség érdeklődésére tarthatott számot, így az nem tekinthető a közéleti vitához való hozzájárulásnak. A Bíróság ezzel szemben egy 1989-ben hozott döntésére hivatkozva rámutatott, hogy gyakorlata szerint a véleménynyilvánítás szabadsága nem korlátozható bizonyos formátumú, témájú információkra, illetve a közlés bizonyos módjaira. Erre tekintettel a Bíróság nem értett egyet azzal, hogy a szakmai jellegű közlések e jellegükből kifolyólag kívül esnének a 10. cikk védelmi körén.
2. A szerző belső indíttatása
A szubjektív motívummal kapcsolatban a Bíróság megerősítette korábbi álláspontját, hogy a személyes ellenérzésből, sértettségből, vagy anyagi érdekből tett közlések nem méltóak kiemelten magas szintű védelemre. Ugyanakkor a jelen ügyben ugyanakkor rámutatott, hogy a hazai bíróságok sem jutottak az ügyben arra a következtetésre, hogy a kérelmezőt kizárólag ilyen magánérdek vagy sértettség vezette volna. Erre is tekintettel a Bíróság nem látott okot arra, hogy kétségbe vonja a kérelmező állítását, mely szerint a publikált szakmai cikkek ismeretterjesztő céllal születtek.
3. A közlésekkel okozott kár
A kérelmező kommunikációja által a banknak okozott kárt szintén releváns szempontnak tekintette a Bíróság. E körben a strasbourgi plénum figyelembe vette, hogy a szolgáltatásnyújtás és a gazdasági cél hatékony megvalósításának szükséges előfeltétele bizonyos fokú munkáltatói kontroll a munkavállalók felett. Különösen igaz ez abban az esetben, ha a munkavállalói kommunikáció témája a munkaköréhez kapcsolódik. A Bíróság azt is vitán felül állónak tekintette, hogy a kérelmező releváns szakmai tudása előfeltétele volt annak, hogy a vitatott tartalom egyáltalán megszülessen. A Bíróság a Kúria igenlő álláspontját tekintette irányadónak abban a ténykérdésben, hogy a kijelentések szorosan kapcsolódtak a munkavállaló munkaköréhez.
A Kúria az érdeksérelem értékelése körében azt vizsgálta, hogy az érintett közlések, illetve üzleti titkok esetleges kiszivárogtatása milyen potenciális kárt okozhattak a munkáltató jogos gazdasági érdekében. Erre tekintettel a Bíróság értékelésében a Kúria a blogon szakértőként való feltűnéssel és az egyik cikkben szerzőként való közreműködéssel már a munkáltatója érdeke ellen cselekedett.
A Bíróság ezzel kapcsolatban elfogadta, hogy a magyar munkajog mérlegelési jogot biztosít a munkáltatónak arra vonatkozóan, hogy mit tekint a munkaviszonyt romboló magatartásnak. A Bíróság ugyanakkor rámutatott, hogy az ügyben sem a munkáltató, sem a Kúria nem tett kísérletet annak igazolására, hogy a kérelmező magatartása milyen konkrét módon hátráltatta a munkáltató jogos gazdasági érdekét.
4. A joghátrány súlya
A Bíróság e körben sommásan kijelentette, hogy a kérelmező állásának elveszítését súlyos joghátránynak tekinti.
Összességében a Bíróság hangsúlyozta, hogy a kérelmező és a munkáltató szembenálló érdekeinek kiegyensúlyozása a hazai bíróságok feladata. Ugyanakkor a konkrét ügyben a Bíróság úgy találta, hogy a hazai fórumok nem igazolták megfelelően, hogy a kérelmező keresetének elutasítása a fenti szempontok megfelelő mérlegelésén alapult. Erre tekintettel az állam nem tett eleget a magánfelek közötti viszonyokban a 10. cikk alapján őt terhelő jogvédelmi kötelezettségnek, amivel a héttagú Kamara egyhangú értékelése szerint megsértette az Egyezményt.
A Bíróság vagyoni kárként (az okozatosság hiányában) nem találta alaposnak a kérelmező elmaradt jövedelmével kapcsolatos vagyoni kárigényt, ugyanakkor nem vagyoni kártérítésként megítélte számára a kérelmezett 10.000 euró összeget, valamint költségei tekintetében további 4.800 eurót.
Címlapképünk illusztráció. Forrás: http://bit.ly/2XmeFZQ
10. cikk / Munkajog / Szakmai vélemény / Véleménynyilvánítás szabadsága

matches: Kúria Bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság Kúria bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Kúria Kúria Bíróság Kúria Bíróság Bíróság Kúria Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság


text:
IV/01122/2017
Ügyszám: IV/01122/2017
Első irat érkezett: 05/18/2017
Az ügy tárgya: A Kúria Pfv.IV.20.919/2016/6. számú ítélete elleni alkotmányjogi panasz (személyes adatok védelme)
Az indítványozó - az Abtv. 27. §-a alapján - a Kúria Pfv.IV.20.919/2016/6. számú ítélete alaptörvény-ellenességének megállapítását és megsemmisítését kérte az Alkotmánybíróságtól.
Az indítványozó személyes adatai törlése iránt indított pert az állatvédelmi hatósági ügyben eljáró önkormányzat ellen. Az indítványozó kérte, hogy az alperes adjon teljes körű tájékoztatást személyes adatainak kezeléséről. Tiltakozott személyes adatai kezelése ellen, és adatai törlését arra tekintettel kérte, hogy álláspontja szerint az alperes nem folytat vele szemben Ket. szerinti eljárást, csupán látszateljárás folyik ellene. Keresetében kérte annak közlését is, hogy az alperes kinek a bejelentése alapján indított ellene eljárást. A Fővárosi Bíróság mint elsőfokú bíróság ítéletében elrendelte a kezelt személyes adatok tartalmáról való tájékoztatás adását, azonban a tiltakozási és törlési igényt elutasította. A Fővárosi Ítélőtábla mint másodfokú bíróság az elsőfokú bíróság ítéletét helybenhagyta. A Kúria a jogerős ítéletet hatályában fenntartotta.
Az indítványozó álláspontja szerint a Kúria ítélete sérti az Alaptörvény VI. cikk (2) bekezdésében foglalt személyes adatok védelméhez való jogot, mivel nem tudhatta meg, hogy ki (a bejelentő személye), milyen célból, meddig tárolja és használja az ő személyes adatait. .
Kúria Pfv.IV.20.919/2016/6. számú ítélete
Fővárosi Ítélőtábla 8.Pf.21.018/2015/4. számú ítélete
Fővárosi Törvényszék 70.P.20.417/2015/3. számú ítélete
IV_1122_2_2017_ind_kieg_anonim.pdf IV_1122_0_2017_inditvany_anonim.pdf
A határozat száma: 3048/2018. (II. 13.) AB végzés
3048_2018 AB végzés.pdf
Az Alkotmánybíróság a Kúria Pfv.IV.20.919/2016/6. számú ítélete alaptörvény-ellenességének megállapítására és megsemmisítésére irányuló alkotmányjogi panaszt visszautasítja.
[1]	1. Az indítványozó személyesen eljárva az Alkotmánybíróságról szóló 2011. évi CLI. törvény (a továbbiakban: Abtv.) 27. §-a szerinti alkotmányjogi panasszal fordult az Alkotmánybírósághoz.
[2]	Az indítványozó – az Abtv. 27. § alapján – a Kúria Pfv.IV.20.919/2016/6. számú ítélete alaptörvény-ellenességének megállapítását és megsemmisítését kérte az Alkotmánybíróságtól.
[3]	1.1. A perbeli tényállás szerint az indítványozóval szemben kézírásos bejelentés alapján állatvédelmi hatósági eljárás indult. A bejelentést iktató elsőfokú hatóság az eljárás lefolytatásából történő kizárását kérte, mivel az indítványozó korábban feljelentést tett az önkormányzat jegyzője, a közigazgatási iroda vezetője és az állattartási ügyintéző ellen. Az érintett kormányhivatal az eljárás lefolytatására egy másik kerületi önkormányzat jegyzőjét jelölte ki. Az állatvédelmi hatósági eljárás keretében lefolytatott helyszíni szemlét követően az indítványozó e-mailben kérte, hogy a hatósági eljárást folytató önkormányzat az információs önrendelkezési jogról és az információszabadságról szóló 2011. évi CXII. törvény (a továbbiakban: Infotv.) alapján adjon tájékoztatást az indítványozó tárolt személyes adatairól, valamint az indítványozó kérte még személyes adatai törlését és az ügy teljes iratanyaga másolatának megküldését.
[4]	Ezt követően az indítványozó keresetében kérte, hogy az állatvédelmi hatósági eljárást folytató önkormányzat mint a per alperese adjon teljes körű tájékoztatást személyes adatainak kezeléséről, arról, hogy honnan szerezte meg személyes adatait, az adatok forrásáról, személyes adatai kezelésének jogi alapjáról, okáról és céljáról, a kezelés időtartamáról, arról, hogy azokat harmadik félnek továbbadta-e, és ha igen, mikor, kinek, milyen célból és milyen jogszabály alapján. Az iratbetekintés során az indítványozó birtokába került anonim bejelentést tartalmazó iraton szerepelt a lakcíme, ezért kérte alperest arra kötelezni, hogy adjon tájékoztatást arra vonatkozóan, hogy e lakcímadatnak mi a forrása és hogyan került a birtokába. Indítványozó tiltakozott személyes adatai kezelése ellen, és kérte azok törlését is. Álláspontja szerint nem közigazgatási hatósági eljárás folyt vele szemben, mivel az eljárás megindításáról az alperes nem hozott végzést.
[5]	Az első fokon eljáró Fővárosi Törvényszék kötelezte az alperest, hogy közölje az indítványozóval, hogy születési helyére, idejére, anyja nevére vonatkozó adatait pontosan milyen adattartalommal kezeli. Ezt meghaladóan az elsőfokú bíróság az indítványozó keresetét elutasította. Az elsőfokú bíróság megállapította, hogy a hatósági eljárás folyamatban van, az ügyfél értesítésének elmulasztása ennek ellenkezőjét nem jelenti. Az alperes az indítványozó személyes adatait a hatósági eljárásban a kötelező adatkezelés körében kezeli, ezért az ellen nem tiltakozhat, illetve nem kérheti személyes adatainak törlését sem.
[6]	Az indítványozó fellebbezése folytán eljárt Fővárosi Ítélőtábla az elsőfokú bíróság ítéletének fellebbezéssel érintett rendelkezését helyben hagyta. A másodfokú bíróság osztotta az elsőfokú bíróság álláspontját a közigazgatási eljárás folyamatban létével kapcsolatban. Helyesen állapította meg az elsőfokú bíróság, hogy az alperes az Infotv. 5. § (1) bekezdésének b) pontja szerinti kötelező adatkezelés körében kezeli az indítványozó személyes adatait, ebből következően az Infotv. 21. §-a alapján az adatkezelés ellen nem tiltakozhat, és nem kérheti személyes adatai törlését sem az Infotv. 17. § (2) bekezdése és a 14. § c) pontja szerint.
[7]	A jogerős ítélettel szemben az indítványozó nyújtott be felülvizsgálati kérelmet. Az indítványozó álláspontja szerint a jogerős ítélet sértette a polgári perrendtartásról szóló 1952. évi III. törvény 3. §-át, mivel nem bírálta el, hogy a hatósági eljárás megindításának alapjaként szolgáló bejelentésben szereplő személyes adatok forrását ki kell-e adni az indítványozónak. Megsértette az ítélőtábla az indokolási kötelezettségét, mert nem indokolta meg, hogy miért nem köteles az alperes az Infotv. alapján kiadni az indítványozó személyes adatainak forrását.
[8]	A Kúria ítélete szerint a felülvizsgálati kérelem megalapozatlan volt. A Kúria felhívta a figyelmet, hogy az Infotv. 15. § (1) bekezdésében írt, az adatkezelőnek a kezelt adatok forrására vonatkozó tájékoztatási kötelezettsége nem jelenti és nem eredményezheti azt, hogy egy hatósági eljárást kezdeményező bejelentő személyes adataihoz e jogszabályi rendelkezésre hivatkozással az érintett hozzájuthasson. Az Infotv. e szabályozásának nem ez a célja, továbbá a bejelentő személyes adatainak védelme is ezt indokolja. A Kúria megállapította, hogy az eljáró bíróságok helyesen jutottak arra a következtetésre, hogy az adatkezelő nem köteles a forrás megjelölésére. A Kúria hangsúlyozta, hogy az indítványozó felülvizsgálati kérelmében írtakkal szemben az ítélőtábla elbírálta az indítványozó teljes kereseti kérelmét, valamint az eljáró bíróságok ítéleteiket kellően megindokolták.
[9]	1.2. Az indítványozó ezt követően fordult az Alkotmánybírósághoz. Alkotmányjogi panaszában előadta, hogy álláspontja szerint a Kúria ítélete ellentétes az Alaptörvény VI. cikk (2) bekezdésével.
[10]	Az indítványozó álláspontja szerint a támadott ítéletek azért sértik az Alaptörvény VI. cikk (2) bekezdése szerinti személyes adatok védelméhez való jogát, mivel valamely szervezet vagy személy az indítványozó személyes adatait tárolja, és az indítványozó nem ismerheti meg e személy vagy szervezet kilétét a bíróságok döntései következtében. Emiatt az indítványozó nem rendelkezhet a meg nem ismert személynél vagy szervezetnél tárolt személyes adatai felett.
[11]	2. Az Abtv. 56. § (1) bekezdésében előírtak szerint az Alkotmánybíróságnak elsődlegesen az alkotmányjogi panasz befogadhatóságáról szükséges döntenie. Az Alkotmánybíróság ezért tanácsban eljárva mindenekelőtt azt vizsgálta meg, hogy az alkotmányjogi panasz megfelel-e a törvényben előírt befogadhatósági feltételeknek.
[12]	Az alkotmányjogi panasz határidőben érkezett, mivel az indítványozó a támadott bírósági döntést, a Kúria Pfv.IV.20.919/2016/6. számú ítéletét 2017. március 13-án vette át, az alkotmányjogi panaszt pedig 2017. május 2-án nyújtotta be. Az indítvány megfelel az Abtv. 52. § (1b) bekezdése szerinti határozott kérelem feltételeinek, mivel az indítványozó alkotmányjogi panaszában megjelöli az Alkotmánybíróság hatáskörét és az indítványozó jogosultságát megalapozó törvényi rendelkezést, az Alaptörvény sérülni vélt rendelkezését [VI. cikk (2) bekezdése], a támadott bírói döntést, a Kúria Pfv.IV.20.919/2016/6. számú ítéletét, továbbá az alaptörvény-ellenességre vonatkozó okfejtést, valamint kifejezett kérelmet a bírói döntés megsemmisítésére.
[13]	Az indítványozó jogorvoslati lehetőségeit kimerítette, valamint jogosultsága és érintettsége egyértelmű, mivel saját egyedi ügyével összefüggésben terjesztette elő alkotmányjogi panaszát.
[14]	3. Az Abtv. 29. §-a a befogadhatóság feltételeként határozza meg, hogy az alkotmányjogi panasz a bírói döntést érdemben befolyásoló alaptörvény-ellenességet tartalmazzon, vagy alapvető alkotmányjogi jelentőségű kérdést vessen fel. E befogadhatósági feltételek vagylagos jellegűek, így fennállásukat az Alkotmánybíróság külön-külön vizsgálja {3/2013. (II. 14.) AB határozat, Indokolás [30]}.
[15]	Az Alkotmánybíróság hangsúlyozza azt a következetes gyakorlatát, hogy az Alkotmánybíróságnak az Alaptörvény 24. cikk (2) bekezdés d) pontja, valamint az Abtv. 27. §-a alapján az ítéleteknek kizárólag az alkotmányossági szempontú felülvizsgálata során van jogköre a bírói döntést érdemben befolyásoló alaptörvény-ellenesség kiküszöbölésére, azonban nincs hatásköre a rendes bíróságok jogalkalmazásának felülbírálatára […] {3212/2015. (XI. 10.) AB határozat, Indokolás [11]}.
[16]	Az indítványozó panaszában és annak kiegészítésében felvetett kérdés nem alkotmányossági, hanem törvényességi jellegű. Az indítványozó a bírósági döntéssel szembeni kifogásait fogalmazza meg, illetve a bíróság jogértelmezését, jogalkalmazását vonja kritika alá, és a támadott ítéletben foglalt döntést magát, annak hátrányos voltát tekinti alapjogi sérelemnek, a döntés Alkotmánybíróság általi megváltoztatása érdekében. Valójában az indítványozó nem ért egyet azzal, hogy a bejelentő, a hatósági eljárást kezdeményező személy személyes adataihoz nem férhet hozzá. A hatósági eljárás lefolytatásakor hatályban volt, a közigazgatási hatósági eljárás és szolgáltatás általános szabályairól szóló 2004. évi CXL. törvény (a továbbiakban: Ket.) 68−69/B. §-ai rendelkeztek az eljárás irataiba való betekintésről. A Ket. 69. § (3) bekezdése szerint „[a]z iratbetekintési jog biztosítása érdekében a hatóság megismerhetetlenné teszi azokat a személyes és védett adatokat […], amelyek megismerésére az iratbetekintésre jogosult személy egyébként nem jogosult.”
[17]	Fentiekre figyelemmel az indítvány nem tartalmaz olyan érvet, amelyet alapvető alkotmányjogi jelentőségű kérdésként lehetne értékelni, vagy amely felvetné a bírói döntést érdemben befolyásoló alaptörvény-ellenesség kérdését.
[18]	A fentiek alapján az alkotmányjogi panasz nem felel meg az Abtv. 29. §-ában foglalt befogadhatósági feltételeknek. Erre tekintettel az Alkotmánybíróság az alkotmányjogi panaszt az Ügyrend 30. § (2) bekezdés a) pontja alapján visszautasította.

matches: Kúria Kúria Bíróság bíróság bíróság bíróság Kúria Kúria Kúria Kúria Kúria bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság Kúria Kúria Kúria Kúria Kúria Kúria Kúria bíróság


text:
Kúria – felkészülés a választásra - Jogászvilág - Jogászvilág
Kúria – felkészülés a választásra - Jogászvilág
Kezdőlap » Kúria – felkészülés a választásra
Kúria – felkészülés a választásra
A Kúria a következő időszakban 15 táblabíróval „erősíti” a választási jogorvoslatok elbírálására; s bár e döntéseiket vélhetően politikai felhangok kísérik majd, ezekre a legfőbb bírói fórum a jövőben is visszafogottan reagál.
A Kúria már tavaly felkészült az újeljárási kódexekre, a büntető, a polgári és a közigazgatási ügyszakokban egyaránt. Mivel az idei év másik különlegességét az áprilisi országgyűlési választások adják, a legfőbb bírói fórum a választási jogorvoslatok gyors elbírálására is felkészült; ehhez 15 vidéki és budapesti táblabíró nyújt majd plusz segítséget – hangsúlyozta dr. Darák Péter kúriai elnök a szervezet hétfői, a Néprajzi Múzeumban megtartott teljes ülésén. Hozzátette, ezeket a döntéseiket várhatóan politikai felhangok kísérik majd, ám ezekre – ahogy korábban, úgy most is – visszafogottan reagálnak majd.
Ezt megelőzően dr. Kemecsi Lajos, a Néprajzi Múzeum főigazgatója üdvözölte a Kúria Teljes Ülését, hozzátéve: a legfőbb bírói fórum hosszú idő után végre visszakaphatja eredeti épületét. A múzeum a közgyűjtemény városligeti átköltöztetéséig is szívesen biztosít helyet a Kúria hasonló rendezvényeinek.
A 2017-es évet értékelve és az előttük álló legfontosabb feladatokról, kihívásokról szólva a bírósági elnök egy sor, nagy visszhangot kiváltott döntésükre emlékeztetett, köztük arra a jogerősen felmentett autós nőére, aki a tőle elrabolt táskáját visszaveendő üldözőbe vette a motoros elkövetőket, melyek egyike ennek során életét vesztette. Sok más mellett az eredendően terrorcselekmény elkövetésével vádolt Ahmed. H. ügye és a Tao.-perek is megemlítendők.
Darák Péter visszaidézte a dán miniszterelnöknek a nemzeti-nemzetközi igazságszolgáltatás kapcsolatát, reformját elemző egy korábbi beszédét, mely különösen a strasbourgi Emberi Jogok Európai Bíráságának (EJEB) ítélkezési gyakorlatát vette górcső alá, kiemelve e kapcsolatrendszerből például a börtönviszonyok sokat kritizált helyzetétnek megítélését és a jogtalanul hátrányt szenvedettek hosszú jogorvoslati idejét. Fontos kiemelni a nemzeti felsőbb bíróságok felelősségét ezek hatékonyabb érvényesítésében.
Végül az elnök megemlítette az Európai Unió Bírósága (EUB) előtt fekvő magyar, előzetes döntéshozatal iránti kérelmeket, melyekben a remények szerint még idén dönthet a luxemburgi testület.
Ezek után a Kúria Teljes Ülése előtt a kiválasztott területek megbízott vezetői ismertették a legfőbb bírói fórum idei joggyakorlat-elemző csoportjainak munkáját, témáit és kutatási tervét.
– Jogági határvonalak az egyéni és közösségi igény érvényesítése terén – a magánélet védelme (csoportvezető: dr. Márki Zoltán);
– Az országos büntetéskiszabási gyakorlat vizsgálata (dr. Katona Sándor);
– Ténybeli javítás jogerő után – perújítás a büntetőeljárásban (dr. Csák Zsolt);
– A migrációval összefüggő közigazgatási bírói gyakorlat (dr. Sperka Kálmán); A földforgalmi törvénnyel kapcsolatos perek gyakorlata (dr. Kovács András, dr. Madarász Anna);
– A kötelező pszichiátriai intézeti gyógykezelés elrendelésének gyakorlata (dr. Kövesné dr. Kósa Zsuzsanna);
– A munkaviszonyhoz kapcsolódó egyes megállapodások: a versenytilalmi megállapodásra és a tanulmányi szerződésre vonatkozó munkajogi szabályok értelmezésével kapcsolatos bírói gyakorlat (dr. Mészárosné dr. Szabó Zsuzsanna);
– A munkáltató kártérítési felelőssége összegszerűségének kérdései (dr. Tallián Blanka).
[htmlbox valasztojogi_komm]
AB: az indokolás a jogszerűség garanciális eleme
Az Alkotmánybíróság megsemmisítette a haditechnikai tevékenység engedélyezésének és a vállalkozások tanúsításának részletes szabályairól szóló 156/2017. (VI. 16.) Kormányrendelet 9. § (4) bekezdését.

matches: Kúria Kúria Kúria Kúria Kúria Kúria Kúria Kúria


text:
16/2019. számú munkaügyi elvi határozat | K Ú R I A
16/2019. számú munkaügyi elvi határozat
A munkaszerződés szerinti munkahelyet a munkáltató földrajzilag meghatározott területeként, konkrét, azonosítható címmel, vagy nagyobb földrajzi egység megnevezésével kell megjelölni. Az Mt. 45. § (3) bekezdéséből nem következik az a szűkítő értelmezés, hogy a munkavállaló munkavégzési helyeként kizárólag az a konkrét szervezeti egység vehető figyelembe, amelynek keretein belül a munkáját végezte.
[A munka törvénykönyvéről szóló 2012. évi I. törvény (Mt.) 45. § (3) bekezdés].
[1] A felperes 2010. december 31-től az alperes sz.-i telephelyén finomítási és karbantartási szakértőként dolgozott E-03-as besorolással. A munkaszerződés szerint a felperes munkavégzési helye állandó, megjelölésre került a szervezeti egység neve, címe és kódja.
[2] Az alperes 2012. október 29-én a Megyei Kormányhivatal Munkaügyi Központjába csoportos létszámleépítést jelentett be, és ehhez csatolta a szükséges iratokat. Az alperes és az üzemi tanács között 2012. október 29-én született megállapodás a 2012. IV. negyedévétől 2013. II. negyedévéig tartó csoportos létszámcsökkentés ütemezéséről és feltételeiről. A munkáltató a létszámcsökkentésben érintettek körének meghatározása során figyelembe vette a nyugdíjba vonulókat.
[3] A létszámleépítés a munkáltató több telephelyét érintette, az intézkedést három hullámban hajtották végre: 2012. november 29-től, 2013. január 2-től, 2013. február 4-től.
[4] Az alperes 2012. október 29-én kelt levelében a munka törvénykönyvéről szóló 2012. évi I. törvény (Mt.) 75. § (1) bekezdésére hivatkozással a felmondás közlését 30 nappal megelőzően tájékoztatta a felperest arról, hogy vezetése csoportos létszámcsökkentés végrehajtásáról döntött. Értesítette, hogy 2012. október 31-től december 5-ig mentesíti a munkavégzési kötelezettség alól, melynek idejére a személyi alapbére illeti meg.
[5] A felperes felmondása 2012. november 30-án kelt, a felmondási idő kezdetét december 6-ában, a munkaviszony megszűnésének napját 2013. január 9-ében jelölte meg azzal, hogy a felperes egyhavi távolléti díjának megfelelő végkielégítés összegére jogosult.
[6] A csoportos létszámcsökkentés hulláma, amely a felperest is érintette, összesen 173 fő felmondásával, illetve jogviszonyának megszüntetésével ért véget.
[7] Az alperes kimutatása szerint 2013. január 1-jén a területi karbantartás létszáma 48 fő volt, ez nem változott 2013. június 30-án, szeptember 1-jén, illetve december 31-én sem. A karbantartás mérnökség 26 fős szervezete június 30-án 1 fővel nőtt, majd szeptemberben 1 fővel csökkent, és további 1 fővel december 31-én. Az összes munkavállalók száma 2013. január 1-jén a területi karbantartási és karbantartási mérnökség esetén 74, 75, 74, illetve 73 fő volt az említett négy időpontban.
[8] A felperes keresetében elsődlegesen a munkaviszonya helyreállítását, a kiesett időre járó havi 599.975 elmaradt munkabér és járandóság megfizetését. Másodlagosan – amennyiben a bíróság nem látna jogalapot a visszahelyezésére – 12 havi távolléti díjjal azonos összegű (12x599.975) kártérítést kért, továbbá, hogy kötelezze a bíróság az alperest évi 700.000 forint kártérítés megfizetésére, tekintve, hogy amennyiben munkaviszonya fennmarad, úgy 2013. és 2014. években cafeteria juttatást ezen összegben vehetett volna igénybe. Egy havi elmaradt jövedelmét bruttó 748.638 forintban jelölte meg.
[9] Álláspontja szerint a munkaviszonya megszüntetésekor súlyos diszkrimináció történt. Példaként hozta fel, hogy kérésére közvetlen munkahelyi vezetője nem javított a munkakörülményein, a munkaigényes feladatai ellátását valójában nem értékelte, továbbá kijelentette csoportvezetője, hogy az „öregek csak foglalják a helyet”.
Ahhoz, hogy munkakörét betölthesse, folyamatosan képeznie kellett magát, amellyel a célja az volt, hogy munkáját hosszú ideig végezze még az alperesnél. Állítása szerint az alperes a csoportos létszámcsökkentést kifejezetten azért határozta el, hogy tőle megszabaduljon. A diszkrimináció bizonyítéka, hogy szakirányú felsőfokú végzettséggel, öt idegen nyelv ismeretével és közel 45 éves szakmai tapasztalattal rendelkezik, az alperes mégis őt küldte el.
[10] Sérelmezte a munkavégzés alóli felmentését, a munkaterületről való kitiltását, továbbá azt, hogy az alperes meg sem kérdezte, hogy hozzájárul-e a jogviszonya közös megegyezéssel történő megszüntetéséhez.
[11] Másodlagos kereseti kérelmében a felmondás valótlanságára, okszerűtlenségére, illetve annak rendeltetésellenességére hivatkozott. Állítása szerint a létszámcsökkentés ténye, arra hivatkozással, hogy az alperesnél folyamatos volt az átszervezés, nem valósult meg, a feladata nem szűnt meg, azt az alperes más munkavállalói ma is ellátják. Az átszervezés a felmondást követően ment végbe, vitatta annak célszerűségét. Elismerte, hogy a karbantartás területéről több embert küldtek el, azonban az így megürülő munkakörökbe az alperesnél már korábban is ott dolgozó más munkavállalók kerülnek, így őket olyanoknak kell tekinteni, mintha újonnan felvett munkavállalók lennének.
[12] A megürülő munkakörökre az alperes nála gyengébb felkészültségű munkavállalókat vett fel, ezért indítványozta a bíróságnál olajiparban jártas szakértő bevonását arra, hogy a munkakörre nézve az alperes megfelelően írta-e elő a végzettségi, képzettségi és gyakorlati feltételeket.
[13] Állítása szerint az alperes akkor járt volna el jogszerűen, ha a nyugdíjkorhatár eléréséig foglalkoztatja őt. A részére azonban semmilyen munkakört nem ajánlott fel a felmondást megelőzően, annak ellenére, hogy voltak olyan munkakörök, amelyeket - akár eggyel magasabb szintre lépve - vezetőként is betölthetett volna. Elmulasztotta az alperes azt is, hogy a végzettségéhez, képzettségéhez, illetve gyakorlatához képest alacsonyabb szintű munkakört ajánljon fel részére, annak ellenére, hogy azt nyilvánvalóan elfogadta volna. Kifejtette, hogy a munkakörök vizsgálatánál nem lehetett volna leszűkíteni a szervezeti egység területére a vizsgálatot, figyelembe kellett volna venni a sz.-i teljes telephelyet, valamint a munkáltató érdekeltségbe tartozó valamennyi fővárosi és vidéki telephelyet is.
[14] Az alperes ellenkérelmében a kereset elutasítását kérte.
[15] Hangsúlyozta, hogy a csoportos létszámcsökkentésben minden korosztály érintett volt, így abból nem maradtak ki a nyugdíj előtt állók sem. A munkakör felajánlására vonatkozó szabályokat helyesen alkalmazta, mikor olyan munkaköröket vett figyelembe, amelyek a felperes végzettségéhez, képzettségéhez igazodtak. A felperes munkaszerződése a munkavégzés helyeként a sz.-i telephelyet és a szervezeti egységet jelöli meg, semmi nem indokolja, hogy az alperes más, a telephelyen belül önállóan működő, de eltérő profilú szervezeti egységek esetében is vizsgálja a felajánlható munkaköröket. Ugyancsak nem látta jogi indokát a vizsgálódásnak a társvállalkozások körében.
[16] Okiratot csatolt annak bizonyítására, hogy a szervezeti egységen belül mely munkakör volt üresen a felmondás keltezésének időpontjában. A betöltött munkakörök nem voltak felajánlhatóak, az üres munkakörök egy része vezetői munkakör volt, amely a felperesnek – mivel nem volt vezető – nem volt felajánlható, más alacsonyabb besorolású munkakörök szintén nem voltak alkalmasak.
[17] A közigazgatási és munkaügyi bíróság ítéletével kötelezte az alperest, hogy fizessen meg a felperesnek kártérítés címén elmaradt jövedelemként 6.291.000 forintot, elmaradt béren kívüli juttatásként 699.000 forintot, valamint sérelemdíj címén 300.000 forintot, ezt meghaladóan mértékben a keresetet elutasította.
[18] A bíróság álláspontja szerint az alperes igazolta a csoportos létszámcsökkentés végrehajtását, az erre vonatkozó jogszabályi rendelkezéseket betartotta.
[19] A diszkriminációval kapcsolatban kifejtette, hogy a felperes más munkavállalókkal egy sorban kapta meg a felmondását, és az intézkedés következtében a felperest a keresettel támadott felmondás közlésével nem vitásan hátrány érte. Önmagában azonban a felmondás – egyéb feltételek megléte hiányában – nem vonja magával automatikusan a hátrányos megkülönböztetés megállapíthatóságát. A jogsérelmet szenvedett félnek kell valószínűsíteni, hogy hátrány érte, illetve a jogsértés alkalmával ténylegesen rendelkezett egy személyében rejlő védendő egyedi tulajdonsággal, amelyre tekintettel más összehasonlítható személy vagy csoporthoz képest kedvezőtlenebb bánásmódban részesült.
[20] A felperest a munkaviszonya alatt érték sérelmek, hiszen a vezető és a beosztott közötti érdekütközések a munkavégzéssel összefüggő együttműködés mindenkori velejárói. Peradat, hogy az általa sérelmezett éves értékelést vitatta, amely azt jelenti, hogy nem volt elzárva a véleménynyilvánítás lehetőségétől. Ezen túlmenően maga adta elő, hogy semmilyen negatív következménye nem volt annak, hogy a munkáltató utasítása ellenére nem tette közzé az intraneten szakmai önéletrajzát. A felperes feltételezésén kívül semmi nem utalt arra, hogy az alperes szándékosan a felperessel szembeni megkülönböztetés szándékával közölt volna téves adatokat az üzemorvossal a munkakör tartalmáról.
[21] Rögzítette, hogy a felperes által hivatkozott, és még csak nem is valószínűsített események nem haladták meg a munkaviszonyban általában jellemző átlagos mértéket, továbbá nem voltak okozati összefüggésbe hozathatóak a felmondás valós indokával, tehát a felmondás diszkriminatív jellegének megállapításául nem szolgáltak. Nem volt jogellenes és diszkriminatív a felmondás amiatt, hogy az alperes a megállapodás után azonnal megkezdte az érintett munkavállalók kiértesítését. Nem tudta bizonyítani a felperes, hogy a belépőkártyáját és az informatikai rendszerbe való belépését jogellenesen tiltották le. Az alperesnek nem volt kötelezettsége, hogy a felmondás előtt a munkavállalóval közös megegyezéssel történő munkaviszony megszüntetési megállapodás létrehozásáról tárgyaljon, de az előzetes értesítés átvételét követően a munkavállaló maga sem volt elzárva ettől.
[22] A felmondás közlésekor a felperes védett korú munkavállaló volt, és esetében az Mt. 66. § (4) és (5) bekezdései alkalmazandóak. Kifejtette, hogy az alperesnek a felperes felmondás előtt betöltött pozíciójánál alacsonyabb, vagy magasabb munkakörökre felajánlási kötelezettsége nincs, az csupán az azonos besorolású és felperes képzettségére, végzettségére figyelemmel megfelelő üres álláshelyekre érintően áll fenn. A felek között nem volt vitás, hogy a felperes a munkáját az alperes sz.-i telephelyén végezte.
[23] A bíróság álláspontja szerint a felajánlható munkakörök tekintetében az Mt. 45. § (3) bekezdéséből nem következik az az alperes által alkalmazott szűkítő értelmezés, amely szerint indokolatlan a felajánlható munkakörök vizsgálatának kiterjesztése a telephelyen működő valamennyi munkaszervezetre, mivel a hivatkozott jogszabály nem szervezeti egységre, hanem egyértelműen földrajzi helyre utal. Ez alapján az alperes intézkedése - a védett korú munkavállalókra vonatkozó szabályok téves értelmezése következtében – jogellenes.
[24] Az Mt. 82. § (2), (3) bekezdése alapján az igényelt kártérítés nem haladhatja meg a munkavállaló 12 havi távolléti díjának összegét, így erre figyelemmel rendelkezett arról.
[25] Az elsőfokú bíróság ítéletével szemben az alperes a fellebbezésében az ítélet megváltoztatását, a felperes keresetének elutasítását kérte. Hangsúlyozta, hogy az Mt. 45. § (3) bekezdése a munkahely fogalmát nem határozza meg, így azt meg lehet jelölni egy vagy két azonosítható címmel, vagy nagyobb földrajzi egység megnevezésével is. Álláspontja szerint jelentős szervezeti tagoltságot mutató, egy telephelyen belül több eltérő tevékenységet folytató munkáltató esetén érthető és indokolt, ha a munkáltató a cím mellett a szervezeti egységet is megjelöli. A munkáltatót terhelő munkakör felajánlási kötelezettség nem lehet annak függvénye, hogy a munkáltató milyen alapterületű, földrajzi kiterjedésű ingatlanon látja el tevékenységét. Annak van jelentősége, hogy a felek a munkaszerződésben miként határozták meg a munkavégzés helyét, figyelemmel a munkáltató tevékenységi körére és a munkavállaló által ellátott munkakörre, feladatokra.
[26] A törvényszék ítéletével az elsőfokú ítéletet helybenhagyta.
[27] Kifejtette, hogy az elsőfokú bíróság a tényállást helyesen állapította meg, az abból levont következtetéssel azonban a másodfokú bíróság csak részben értett egyet. Az indokolás szerint az alperes nem vitatta, hogy a felperes munkaviszonyát a rá irányadó öregségi nyugdíjkorhatár betöltését megelőző 5 éven belül szüntették meg, ezért a jogvita eldöntése során az Mt. 66. § (5) bekezdése volt alkalmazandó. A másodfokú bíróság egyetértett az elsőfokú bíróság munkavégzés helyéről kifejtett jogi álláspontjával. E szerint a munkavégzési hely a munkáltató földrajzilag körülhatárolható, összefüggő területe, mely perbeli esetben az alperes sz.-i telephelye volt. A felperes munkaszerződésében munkavégzési helyként a szervezeti egységet is feltüntették ugyan, azonban az elsőfokú bíróság helyesen mutatott rá, hogy az Mt. 45. § (3) bekezdésének hivatkozásából nem következik az az alperes által hivatkozott szűkített értelmezés, miszerint a perbeli esetben a felperes munkavégzési helyeként kizárólag az a konkrét szervezeti egység volt figyelembe vehető, amelynek a keretein belül a felperes a munkáját végezte.
[28] Az alperes az elsőfokú eljárás során hivatkozott arra, hogy a sz.-i telephelyen működő egyéb szervezeti egységek eltérő feladatkörű, egyéb tapasztalatot, ismeretet igénylő egységek voltak, ezért a vizsgálaton kívül estek. Ezt azonban csak állította, de nem bizonyította, a bizonyítatlanság következményeit pedig az alperes volt köteles viselni. Értékelte a bíróság azt a körülményt, hogy a felperes a termelési egységhez tartozó csoportban látta el munkáját, következésképpen a munkáltató termelésszervezeti egysége rendeltetésszerű működésének biztosítása a felperes feladatába tartozott.
Az alperes felülvizsgálati kérelme
[29] Az alperes felülvizsgálati kérelmében a jogerős ítélet hatályon kívül helyezését, a felperes felmondás jogellenességének megállapítására irányuló keresetének elutasítását kérte.
[30] Álláspontja szerint az eljáró bíróságok indokolatlanul tágan értelmezték az Mt. 66. § (5) bekezdésében foglaltakat, illetve nem megfelelően értelmezték az Mt. 45. § (3) bekezdését. A munkahely fogalmát a törvény nem határozza meg, így azt meg lehet jelölni konkrét címmel, vagy nagyobb földrajzi egység megnevezéssel is, és egy adott címen belül egyéb módon, például szervezeti egység megjelölésével. A jelentős szervezeti tagoltságot mutató, egy telephelyen belül több, eltérő tevékenységet folytató munkáltató esetén érthető és indokolt, ha a puszta cím megjelölése mellett a munkavállalót foglalkoztató szervezeti egységet is megjelöli.
[31] Ezt a megoldást alkalmazta az alperes a felperes esetében is. A munkaszerződés 6. pontja rögzíti a munkavégzés helyét oly módon, hogy az állandó munkavégzési helyként megjelölve a szervezeti egységet határozza meg, majd szervezeti kódját, végül a címet. Hivatkozott arra, hogy az eljárás során más munkavállalók munkaszerződését is csatolta, melyekből látható, hogy a szerződő felek a munkáltató szervezeti tagoltságára tekintettel valamennyi esetben ily módon határozták meg a munkavégzés helyét. Hangsúlyozta, hogy a sz.-i telephelyen az üzletágon belül is különböző tevékenységet megvalósító, egymástól jól elkülöníthető feladatköröket ellátó szervezeti egységek működnek. A felsorolt szervezeti egységek valamennyien eltérő feladatkörű, ehhez igazodóan eltérő szakmai tapasztalatot megkövetelő, létszám-gazdálkodási szempontból is önálló szervezeti egységek. Utalt rá, hogy a munkáltató az általa működtetett intranetes rendszeren meghirdette a megüresedett álláshelyeket, ahová a munkatársak a cégen belül beadhatták pályázataikat. A felperes 2012 októberétől több munkakört is megpályázott, azonban azokra nem őt választották. Ezek a munkakörök nem estek felajánlási kötelezettség alá - az csak azonos besorolású, a felperes képzettségére, tapasztalatára figyelemmel megfelelő munkakörökre állt fenn -, mivel ezek a felperes által betöltöttnél magasabb beosztású, eltérő tapasztalatot kívánó munkakörök voltak.
[32] Vitatta, hogy nem bizonyította, hogy a sz.-i telephelyen működő szervezeti egységek eltérő feladatkörű, eltérő tapasztalatot, ismeretet követelő szervezeti egységek voltak.
[33] Álláspontja szerint a munkáltatót terhelő munkakör felajánlási kötelezettség nem lehet annak függvénye, hogy a munkáltató milyen alapterületű, földrajzi kiterjedésű ingatlanon látja el tevékenységét. Jelentősége annak van, hogy a felek a munkaszerződésben miként határozták meg a munkavégzés helyét, figyelemmel a munkáltató tevékenységi körére. Azonos telephelyen, de eltérő tevékenységet folytató szervezetben lévő, így nem a felperes által eredetileg betöltött munkakörhöz szükséges, attól eltérő gyakorlatot igénylő munkakörök nem tartoznak a munkakör felajánlási kötelezettség körébe.
[34] Az alperes felülvizsgálati kérelme nem megalapozott.
[35] A Pp. 275. § (2) bekezdése alapján a Kúria a jogerős ítéletet csak a felülvizsgálati kérelem és a csatlakozó felülvizsgálati kérelem keretein belül vizsgálhatja felül. A Pp. 272. § (2) bekezdése szerint pedig a felülvizsgálati kérelemben meg kell jelölni azt a határozatot, amely ellen a felülvizsgálati kérelem irányul, azt hogy a fél milyen tartalmú határozat meghozatalát kívánja, továbbá elő kell adni – a jogszabálysértés és a megsértett jogszabályhely megjelölése mellett – hogy a fél a határozat megváltoztatását milyen okból kívánja.
[36] A felek felülvizsgálati kérelmeikben nem utaltak a Pp.206.§-ának megsértésére, vagyis a bizonyítékok téves mérlegelésére, ezért a felülvizsgálati eljárásban is a jogerős ítéletben rögzített tényállás volt az irányadó.
[37] Az alperes felülvizsgálati kérelmében az Mt. 45. § (3) bekezdését és 66. § (5) bekezdését jelölte meg megsértett jogszabályhelyként.
[38] Az Mt. 66. § (5) bekezdése alapján a (4) bekezdésben meghatározott munkavállaló munkaviszonya a munkavállaló képességeivel, vagy a munkáltató működésével összefüggő okból akkor szüntethető meg, ha a munkáltatónál a 45. § (3) bekezdése szerinti munkahelyen nincs a munkavállaló által betöltött munkakörhöz szükséges képességének, végzettségének, gyakorlatnak megfelelő másik munkakör, vagy a munkavállaló az e munkakörben való foglalkoztatásra irányuló ajánlatot elutasítja.
[39] A következetes ítélkezési gyakorlat szerint a munkáltató a nyugdíjasnak nem minősülő munkavállaló munkaviszonyát az öregségi nyugdíjkorhatár elérését megelőző 5 éven belül akkor szüntetheti meg a munkáltató működésével összefüggő okból (átszervezés), ha nincs a munkáltatónál a felmondáskor érvényes munkaszerződésben meghatározott munkahelyen a munkavállaló által betöltött munkakörhöz szükséges végzettségnek, képességnek, gyakorlatnak megfelelő betöltetlen munkakör. Önmagában a felmondásnak felajánlható munkakör hiányára tett megállapítása az Mt. 66. § (5) bekezdésének külön megjelölése nélkül sem értelmezhető kiterjesztő módon, ilyenkor is kizárólag a munkaszerződésben megjelölt munkahely az irányadó (EBH2016.M.29.).
[40] Az Mt. 45. § (3) bekezdése szerint a munkavállaló munkahelyét a munkaszerződésben kell meghatározni. Ennek hiányában munkahelynek azt a helyet kell tekinteni, ahol a munkáját szokás szerint végzi.
[41] Az alperes álláspontja szerint jogszabálynak megfelelő az a meghatározás, ha egy telephelyen belül a munkahelyet a munkavállalót utasításokkal ellátó szervezeti egység megjelölésével határozzák meg.
[42] A munkaszerződésben a felperes állandó munkavégzési helyeként a telephely címét, továbbá a szervezeti egység kódját, és a szervezeti egység nevét jelölték meg.
[43] Az Mt. nem határozza meg pontosan a munkahely definícióját, de a hosszabb ideje következetes bírói ítélkezési gyakorlat szerint munkahely a munkáltató földrajzilag meghatározott területe. Az Mt. 45. §-ához fűzött miniszteri indokolás is a munkahely fogalmánál konkrét, azonosítható címmel vagy nagyobb földrajzi egység megnevezésével történő meghatározásra utal. A felek a munkaszerződésben úgy állapodtak meg, hogy a felperes munkahelye a munkáltató M. és F. szervezeti egysége, amely a Sz. Olajmunkás u. 2. szám alatt található. A felperes munkaköri leírása egyértelműen meghatározta, hogy ezen területen belül kell a felperesnek a feladatát ellátni, továbbá az ehhez szükséges végzettség, tapasztalat is rögzítésre került.
[44] A fentiek alapján megállapítható, hogy a védett korú felperessel közölt munkáltatói felmondáskor a munkaszerződében meghatározott munkakörére, valamint a munkahelyére kellett figyelemmel lenni az Mt. 66. § (5) bekezdés alapján. A munkahelynek a munkaszerződés 6. pontjában rögzített földrajzilag körülhatárolt terület tekinthető, (Sz. Olajmunkás u. 2.). A szervezeti egység és a kódszám [mint ahogy erre alperes a felülvizsgálati kérelmében maga is utalt], a végzendő feladat meghatározásához, a munkakörhöz kapcsolódik.
[45] Helytállóan fejtette ki a másodfokú bíróság, hogy az Mt.45.§ (3) bekezdéséből nem következik az a szűkítő értelmezés, hogy a felperes munkavégzési helyeként kizárólag az a konkrét szervezeti egység vehető figyelembe, amelynek keretein belül a felperes a munkáját végezte (BH.1998.52.). A törvényszék ezért jogszabálysértés nélkül értékelte az alperes terhére annak bizonyítatlanságát, hogy nem volt a felperes által betöltött munkakörhöz szükséges képességnek, végzettségnek, gyakorlatnak megfelelő betöltetlen másik munkakör a sz.-i telephelyen.
[46] A kifejtettekre tekintettel a Kúria a másodfokú bíróság jogerős ítéletét hatályában fenntartotta [Pp. 275. § (3) bekezdés].
(Kúria Mfv.I.10.097/2018.)

matches: bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság Kúria Kúria bíróság


text:
GCCDKP
1457. A cégénydányádi Kende-kúria parkja (GCCDKP)
a kúria madártávlatból (www.civertan.hu)
a Kende-kúria
a kúria mögötti óriás platán
a kertet szegélyező feketefenyők
borostyánnal átszőtt simafenyő
A bejárat (és a figyelmeztető tábla)
Szélesség N 47° 55,942'
Hosszúság E 22° 32,286'
Elhelyezés időpontja: 2006.09.10 14:30
Megjelenés időpontja: 2006.09.13 18:40
Utolsó lényeges változás: 2012.04.15 19:46
Utolsó változás: 2014.01.22 13:08
Megtalálások száma: 258 + 2 sikertelen + 1 egyéb
A láda mérete 15x10x5 cm, egy, a parkot merőlegesen átszelő ösvény közelében.
A parknak jelenleg nincs nyitvatartási ideje, állandóan látogatható, viharos időjárás estén viszont tilos bent tartózkodni.
Cégénydányád a Szatmári-síkságon Fehérgyarmattól mintegy 10 kilométerre délkeleti irányban található a Szamos partján, letérni a N 47° 57,244' E 22° 33,216' 123 m [GCCDKP+crossing] kereszteződésben kell, a park főbejárata a N 47° 55,813' E 22° 32,316' 121 m [GCCDKP+1útpont] -nál van (a főbejáratot lezárták, az oldalbejárattal próbálkozzunk), itt található a kúria is, illetve létezik még egy oldalbejárat a N 47° 56,087' E 22° 32,316' 121 m [GCCDKP+2útpont] pontnál.
A mai község eredetileg két falu - Cégény és Dányád - egyesüléséből jött létre. Cégényt a Kende család, Dányádot pedig a Kölcseyek birtokolták, akik atyafiságban is álltak egymással.
A cégénydányádi parkot, klasszicista kúriájának felépítése után, az 1830-as években idősebb Kende Zsigmond kezdte kialakítani.
A XIX. század elején, a reformkorban a magyar érzelmektől fűtött arisztokrácia nem csupán szavakban juttatta kifejezésre politikai nézeteit, hanem igyekezett ezt egyéb külsőségekben is reprezentálni. Ennek egyik megnyilvánulása volt a parképítés, amely ekkor már nem a geometrikus elrendezésű barokk stílust, a bécsi divatot követte, hanem az angol mintára létrehozott tájképi kertet.
A cégénydányádi parkot a Szamost kísérő puha- és keményfás ligeterdők helyén, az eredeti faállomány részbeni megőrzésével létesítették.
Kezdetben inkább csak lomblevelű fákat - közönséges platánt, ezüst hársat, vérbükköt, amerikai kőrist ültet az alapító, majd a XIX. század közepén a kertépítést folytató unoka - Kende Zsigmond - érdeklődése fordult a tűlevelűek felé. Ő alakította ki a facsoportokat, ahol az év minden szakában harmonikus szín- és formaegyüttest képeztek a különböző fenyőfélék és lombhullatók.
Az építés idején a park mintegy 50 hektáros volt, hozzá hatalmas gyümölcsös és kertészet is tartozott. A park a II. világháborúban és az azt követő időszakban súlyos károkat szenvedett - a terület kisajátítása, más célra történő felhasználása következtében - ma már csak 16 hektáros.
A tápanyagokban gazdag öntéstalaj, az alföldi viszonyokhoz képest bőséges - 570-600 mm - csapadék és a nagy páratartalom, valamint a meglévő erdő védőhatása olyan növények telepítését is lehetővé tette, amelyek hazánk éghajlatát egyébként nehezen viselik.
A kúria a legutóbbi időkig a megyei önkormányzaté volt, benne gyermekotthon működött. Az épület és a kert jelenleg a Hortobágyi Nemzeti Park tulajdonában van.
A park területén egy sétaút került kialakításra, én is ez alapján ismertetném részletesen a látnivalókat.
A séta során hasznos segítség lehet az első képen látható térkép.
1. A kastély környéke
A kastéllyal szemben található az előkert, ami geometrikus elrendezésben volt növényekkel betelepítve, sajnos ebből mára már csak két vérbükk maradt, (A díszfa levele kora tavasszal lombfakadás előtt bordópiros, később barnáspiros) illetve az épület színét kiemelő tiszafák. Érdemes megnézni az északi bejáratnál lévő szabályos, kúp alakú koronájú, örökzöld nyugati életfát is.
A kastély bal oldalán folytatva a sétát, különböző tiszafa változatokat figyelhetünk meg, amelyek közül kiemelkedik a felfelé kiszélesedő koronájú oszlopos, aranyos tiszafa változat.
A kúria mögött tárul elénk a Szamoshát legszebb és legnagyobb platánfája.
A szomszédságban páfrányfenyők díszlenek. ( A páfrányfenyő Kínából származik, Távol-Keleten és Japánban a templomkertek szent fája volt.) Közvetlen közelben van a park legnagyobb tiszafája, magassága 12 m, lombkerülete 32 m. (Hazánkban ez a fa a Bakonyban és a Bükkben őshonos, ahol gyertyános-tölgyesek és bükkösök alatt él. Majd egy tíz fából álló vadgesztenyecsoport következik.
A páfrányfenyő mellett ezüstös, sötétzöld tűjű kaukázusi jegenyefenyő van, talán az egyik legszebb a parkban található fenyők közül.
2. A park (a séta első része)
Jobbra három tulipánfa vonja magára a figyelmet, (E fa hazája Észak-Amerika, telepítési idején kedvelt díszfa volt.), majd az oregoni hamisciprusok fasora következik (Hazája Kalifornia és Oregon csapadékban gazdag vidékei, itt a Szamos közelsége biztosítja a páradús levegőt.)
Balra nagy levelű vöröstölgyek (Észak-Amerikai díszfa, őszi lombszíneződéskor lombja feltünő vörösbarna lesz.) Szomszédjuk egy szép növésű zöld duglászfenyő, majd két hatalmas platánnal és bükkfákkal folytatódik a sor.
Jobbra a feketefenyők között áll, egy sudaras, kettős koronájú törökmogyorófa.
Továbbmenve, feltűnő, haragoszöld virginiai borókafenyőt látunk, különösen ősszel ölt szép színt, amikor a kékes-hamvas húsos tobozbogyói érnek. Balról magányos erdeifenyő van.
Ezután következik a kert legszebb facsoportja, amit az öreg simafenyők alkotnak. Kandeláberszerűen nevelt ágaikkal meghökkentő látványt nyújtottak, de sajnos, koruk miatt már csak egy mutatja a régi formát. A simafenyő ötösével álló, vékony és puha tűje kb. 15 cm hosszú, kékeszöld. Az Észak-Amerika keleti partvidékéről származó, magas páratartalmat igényló fafaj a Szamos menti kedvező éghajlati körülmények között ért el termetes méreteket.
A simafenyőcsoportot jobbról zárt, erdőszerű folt határolja, ahol lepényfák, feketediók, nyírek és vöröstölgyek között feltűnik a régi, szamosmenti ártéri erdő kocsányos tölgye, utolsó hírmondóként.
Láthatunk még egy matuzsálemi korú fehér nyárfát is.
Végül elérünk a feketefenyő fasorhoz, mögöttük már a község házsorai láthatók.
3. A park (a séta második része)
A parkból kialakított sportpálya mellett megyünk vissza, ahol szép formájú piramistölgyeket, pirosas lombozatú vérbükköt és nyíreket találunk. Két dekoratív megjelenésű mocsártölgy főleg levelével vonja magára a figyelmet.
A főépület felé haladva lenyűgöző az egylevelű kőris fényes lombozata, majd egy érdekes lombozatú platánfára lehetünk figyelmesek . Évenként elfagynak a hajtásai és az újonnan kihajtó másodlagos rügyek bábaseprőszerűen hatnak. A kérge is elüt a többitől, nem hámló, hanem apró kéregcserepek borítják.
Láthatunk itt, a víz közelségéhez jól alkalmazkodó mocsárciprust is, legnagyobb példánya 260 cm kerületű. Lombja csak az első fagyok után hullik le.
Közvetlen szomszédja négy magányos és az öt fasorszerűen telepített kaukázusi szárnyasdió, hazája a Kaukázus és Észak-Perzsia.
Egy tisztásra érkezünk, majd jobbra tartva a Szamos töltése felé sétálunk, bal felé a kert jellegzetes elemei: platánok és tölgyek láthatók. A talajt örökzöld gyepként borítja a borostyán. Különös hely ez, amely komorrá teszi a park e részét. Itt találjuk a jeltelen sírboltot is, melyben a park alapítói alusszák örök álmukat.
A díszcserjeállomány az idők folyamán (háborúk, árvíz, stb) teljesen elpusztult. Ma jószerével alig néhányat érdemes belőle megemlíteni. Ilyen például a szabdaltlevelű bodza, amely ezen a tájon egyedülálló, vagy a kisvirágú vadgesztenye.
A hóolvadást követően a kert kora tavaszi dísze a több foltban, mintegy 3-400 m2-en nyíló téltemető.
Kora tavasszal van még erdei szellőrózsa, salátaboglárka, kékcsillag, tüdőfű és szőnyegszerűen ibolya is.
Jellemző madárfajok a fakopáncsok. Ám a kert igazi madártani szenzációja a már két évtizede itt élő hollópár.
A séta a TKM Kiskönyvtár: A cégánydányádi Kende-kúria parkja (1981) alapján.
2013.10.18-án a ládát adoptáltam Arrabona-tól
paul 2017.08.20 13:10 - Megtaláltam
feherg 2017.07.29 12:28 - Megtaláltam
Egyik kedvenc ládánk lett. Köszönjük szèpen. A múzeum szuper, tartalmas, a vezetőnk madàrhangokat is lejátszott, képekkel. Itt van a parkban a Szamoshát legszebb platånja.
vatyec 2017.07.17 10:00 - Megtaláltam
skj 2017.07.15 11:00 - Megtaláltam
Csodás fák vannak a parkban, és a kúriai is szépen fel van újítva.
emiGrant 2017.06.21 16:30 - Megtaláltam
11/11. Kedves rejtő! Nagyon köszönöm, hogy elhoztál ide, mert életemben nem láttam ilyen sok, gyönyörű és hatalmas öreg fát, mint itt. A kúria is szép felújítva, de az igazi látvány az a park. Ez volt a mai nap utolsó ládája és már egy kicsit fáradt voltam, de ennek ellenére boldogan sétáltam keresztül kasul a parkban. A láda sajnos nem lett meg. Pedig pontosan ott voltam ahova a GPS mutatott. Az a bokor nagyon jó rejtek, de akármennyire is kutakodtam a ládikó nem került elő. Lehet, hogy én voltam béna, de azért érdemes lenne leellenőrizni. Egy jóbarátom kisegített a jelszóval, így boldogan és fáradtan mentünk haza ma este. Köszi a rejtést!
segoy 2017.06.03 11:30 - Megtaláltam
A reformáció 500 éves évfordulója jegyében szerveződött "Középkori templomok útja Reformáció örökségtúra" kerékpártúra keretében. Köszönöm a rejtést.
urbanj 2017.05.02 09:30 - Megtaláltam
Szép a kastélypark, köszönjük, hogy megmutattad.
Pogacsa1 2017.05.01 15:00 - Megtaláltam
tapisomi 2016.11.15 13:19 - Megtaláltam
juhturo 2016.10.29 11:27 - Egyéb
Kicsit rendbe raktuk, bővebben később. [g:hu 1.5.2x] [wapon beküldött szöveg]
MSE& 2016.09.26 19:00 - Megtaláltam
Judit és Béla 2016.08.27 13:30 - Megtaláltam
cipollino 2016.08.07 13:15 - Megtaláltam
Közös ládázás Vironiával. A park szenzációs!
Vironia 2016.08.07 13:15 - Megtaláltam
wirtha 2016.07.29 17:04 - Megtaláltam
Párduc50 2016.06.16 - Megtaláltam
Attilacska 2016.06.03 12:30 - Megtaláltam
kilali 2016.05.07 15:41 - Megtaláltam
GYEZegzug 2016.03.27 18:35 - Megtaláltam
Érdekes hely kár, hogy a parkban lévő fák nincs gondozva. Köszi szépen a lehetőséget.
katika59 2016.02.27 09:25 - Megtaláltam
Bejártuk a parkot. TravelBug nem volt a ládában. Nagyon szép lesz a park.

matches: kúria kúria kúria kúria kúria kúria


text:
Párhuzamossági kérdések - Az NVB népszavazási kezdeményezésekre vonatkozó gyakorlata | hírek | Jogi Fórum
Címzett: Feladó: A népszavazás szabályozásának problématikája az elmúlt évben leggyakrabban a vasárnapi boltzár vonatkozásában beadott, nem ritkán azonos tárgykörű kezdeményezések kapcsán került terítékre. A jogszabályok gyakorlati érvényesülése a Nemzeti Választási Bizottság és a Kúria döntésein múlik. Az alábbiakban a Bizottság legtöbb visszhangot kiváltott döntéseinek érvelését vázoljuk fel.
A népszavazás szabályait a 2011-es alkotmányozási folyamat és az ehhez kapcsolódóan elfogadott 2013. évi CCXXXVIII. törvény a népszavazás kezdeményezéséről, az európai polgári kezdeményezésről, valamint a népszavazási eljárásról (Nsztv.) átrendezte. Az Alaptörvény 8. cikke tartalmazza a tartalmi kereteket, az Nsztv. pedig az eljárási részletszabályokat. A rendelkezések gyakorlati érvényesülése azonban a Nemzeti Választási Bizottság és a Kúria döntésein múlik.
A vasárnapi boltzár kapcsán beadott, nem ritkán azonos tárgykörű kezdeményezések egyik kulcsmomentuma a párhuzamosság, azaz amikor többen kívánnak azonos tárgykörben népszavazást kezdeményezni. Az Nsztv. 8.§-a értelmében több, azonos tárgykörű kérdésben a népszavazás kezdeményezése kizárt. Ez az úgynevezett párhuzamossági moratórium a Nemzeti Választási Bizottság (NVB) jogértelmezése szerint „törvényes korlátja az országos népszavazáshoz való jog gyakorlásának, hiszen annak fennállta alatt újabb azonos tárgyú kérdés benyújtásától a kezdeményezésre jogosultaknak tartózkodniuk kell, ellenben annak letelte megteremti a jogosultságot népszavazási kezdeményezés benyújtására.” A vasárnapi boltzárral összefüggő népszavazási történetben három olyan eset is található, amikor az NVB döntése a párhuzamos kezdeményezések kapcsán meghatározó jelentőséggel bírt.
Ma az határozza meg, hogy kinek a kezdeményezése tekinthető korábban benyújtottnak, hogy ki használja előbb a Nemzeti Választási Iroda (NVI) épületében elhelyezett időbélyegzőt. Ennek jelentősége abban áll, hogy az azonos tárgykörűek közül a korábban benyújtott kérdés lesz az, amelyik elsőbbséget élvez. Az Nsztv. 6.§ (2) bek. szerint „a benyújtás időpontjának a kérdés Nemzeti Választási Irodánál történő érkeztetése számít.” Az időbélyegző gyakorlata azonban egy 2015 nyarán keletkezett NVB-döntésig vezethető vissza.
2015 nyarán két magánszemély, Lukács Zoltán Géza és Wodicska Zoltán is népszavazást szándékozott kezdeményezni a vasárnapi zárva tartás ügyében. Lukács Zoltán Litresits Andrást, az NVB egyik tagját kérte meg a kérdést tartalmazó dokumentumok kézbesítésére. Wodicska előbb ért a Nemzeti Választási Iroda épületébe, azonban amíg ő a beléptetéshez szükséges adminisztratív teendőket végezte, addig Literits a saját beléptető kártyája használatával megelőzte őt. Így hamarabb adta át a NVI munkatársainak az általa kézbesített kérdést. A konkrét esetben tehát úgy tűnt, hogy az Nsztv. vonatkozó rendelkezése alapján Lukács Zoltán kérdése tekinthető előbb érkezettnek. Azonban a NVB vonatkozó döntésében úgy foglalt állást, hogy tekintettel kell lenni a választási eljárásról szóló 2013. évi XXXVI. törvény (Ve.) 2.§ (1) bek.-ben foglalt jóhiszemű és rendeltetésszerű joggyakorlás alapelvére is. Az NVB szerint nem tekinthető a jóhiszemű joggyakorlás alapelvével összeegyeztethetőnek az, „hogy a Nemzeti Választási Bizottság tagja, magánszemély szervező népszavazásra javasolt kérdése kézbesítőjeként jár el a Nemzeti Választási Irodában és ennek alkalmával a bizottsági tagságából eredő többletjogosítványát használja.” Ezért az NVB Wodicska Zoltán kezdeményezésének adott elsőbbséget. Az NVB a másik kérdés hitelesítését megtagadta. A döntést a felülvizsgálati eljárás során a Kúria is helybenhagyta, azzal a kiegészítéssel, hogy a Ve. alapelvei azt is kizárják, hogy „a döntések meghozatalában szavazati joggal rendelkező NVB tagok olyan eljárási cselekményekben vegyenek részt, amelyek törvényességének elbírálásában is döntés-alakító szerepük van.” Vagyis Literits András nem juttathatta volna el Lukács kérdését a NVI-hoz.
Az eset fontos következménye volt, hogy a NVI épületében egy időbélyegző került elhelyezésre, hogy a jövőben az tanúsítsa az elsőbbséget.
Kérdések merültek fel a Kúria felülvizsgálati eljárásban hozott döntése közlésének időpontjával összefüggésben is. Az immár közismert, hogy az NVB-nek a népszavazási kérdés hitelesítésével kapcsolatos döntése elleni felülvizsgálati eljárást a Kúria folytatja le. A döntés közlésének időpontja azért bír jelentőséggel, mert a Kúria helybenhagyó döntésének közlésével az NVB-nek a kérdés hitelesítését megtagadó döntése jogerőre emelkedik, vagyis a párhuzamossági moratórium megszűnik.
A konkrét esetben a Kúra döntését futár kézbesítette a NVI-nek, amely azt a valasztas.hu honlapon 16:05-kor közzétette. A döntés a Kúria saját honlapjára azonban csak 18:11 perckor került ki. A NVB úgy ítélte meg, hogy a valasztas.hu oldalon való közzététel – tekintettel arra is, hogy ez a honlap tartalmazza a már jogerősen lezárult és a folyamatban lévő országos népszavazási kezdeményezésekkel kapcsolatos valamennyi releváns információt – alkalmas joghatás kiváltására, azaz a párhuzamossági moratórium megszüntetésére. A határozat elvi megállapítása valójában az, hogy a döntés akkor emelkedik jogerőre, amikor oly módon történik a közlés, hogy az nem sérti a választási eljárás esélyegyenlőségre vonatkozó alapelvét, tehát „ha valamennyi érintett egy időben értesül a döntésről.” A közzétételnek tehát alkalmasnak kell lennie azon információ közvetítésére, amely szerint a párhuzamossági moratórium a döntés jogerőre emelkedésével megszűnt.
A legutóbbi, közfigyelmet felkeltő ügy Erdősi Lászlóné és Nyakó István népszavazási kezdeményezéséhez fűződik. Az eset lényege, hogy bár Nyakó István előbb érkezett a NVI épületébe, amíg arra várt, hogy a Kúria döntést hozzon egy korábbi, párhuzamossági moratóriumot eredményező ügyben, és így érvényesíthesse kezdeményezését az időbélyegző használatával, addig Erdősiné egy 20 fős, kopasz, erős testalkatú férfiakból álló csoport közreműködésével megelőzte őt. Nyakó később kérte a Nemzeti Választási Bizottságot, állapítsa meg, hogy magatartásával mind a csoport tagjai, mind Erdősiné, mind az NVI jogszabálysértést követett el.
Az NVB határozatában a jogellenességet csak a csoport tagjainak magatartásával összefüggésben találta megállapíthatónak: az ugyanis sértette a népszavazási eljárás tisztaságát; továbbá azzal, hogy akadályozták Nyakót abban, hogy eljusson az időbélyegzőhöz, sérült az esélyegyenlőség alapelve is. Azonban az NVB „nem látta bizonyítottnak, hogy a Csoport tagjainak a székházban való indokolatlan – valódi beadványozói szándék nélküli – bent tartózkodása alapján keletkezett jogellenes helyzetet Erdösi Lászlóné szervező vagy kísérője kihasználta volna”. A Bizottság az NVI részéről fennálló jogsértést sem állapított meg. Az érvelés szerint ugyanis a csoport tagjai az Iroda munkatársának kérésére úgy nyilatkoztak, hogy népszavazás kezdeményezésének céljából tartózkodnak az NVI épületében. Az ennek alátámasztására szolgáló iratok vizsgálatára pedig az NVI a kezdeményezés benyújtását megelőzően a döntés szerint nem jogosult.
Az NVB hozhatott volna más döntést is az elmúlt évben kialakított gyakorlata alapján. A már említett Lukács és Wodicska esetben érvelt úgy a testület, hogy „figyelemmel van arra a tényre is, hogy a Nemzeti Választási Iroda székházába azon szándékkal, hogy országos népszavazást kezdeményezzen, … elsőként a személyesen eljáró Wodicska Zoltán szervező érkezett 16 óra 12 perckor.”
A mostani esetben a Bizottság megállapította, hogy Nyakó Istvánt az időbélyegző használatában a jogszerűtlen magatartást tanúsító csoport tagjai akadályozták. Azt is tartalmazza a határozat, hogy Nyakó 6 óra körül érkezett a székházhoz, megelőzve Erdősi Lászlónét és kísérőjét. Erre a körülményre azonban a Bizottság a mostani esetben nem volt figyelemmel. Az NVB gyakorlata tehát önmagához viszonyítva sem nem tekinthető következetesnek.
Népszavazás Romániában - A korrupcióellenes harc folytatásáról később dönthet a lakosság (2017.03.06.)