text:
Kezd ELEGÜNK lenni BELŐLETEK! | Bal – Rad
← A tegnap estére rendelt buli is megvolt…
Sorosbérencek és paraziták →
Kezd ELEGÜNK lenni BELŐLETEK!
Közzétéve 2017-04-14 | Szerző: Admin
Döbrögi: a legbékésebb népekkel is megtörténik, hogy elegük lesz
Értékelése szerint az országot „a reménytelenség emberei irányítják, a változás akadálya a csődkormány, amely rettegve őrzi alkalmatlanságának titkát”. Ami sok, az sok – jelentette ki Orbán, hozzátéve: már az ország minden zugából ez hallatszik.
Nem kellene a végsőkig feszíteni a húrt, mert „a legbékésebb népekkel is megtörténik, hogy elegük lesz”.
1990-ben a magyarok bejelentették, visszakövetelik az országot a megszálló katonáktól. Ma is ki kell mondani: „vissza akarjuk kapni a hazánkat azoktól, akik magánvállalatukként kezelték és csődbe vitték, mert az ország nem a kormányé, hanem az embereké”.
Bal-Rad komm: “…1990-ben a magyarok bejelentették, visszakövetelik…”
-A MAGYAROK már rádöbbentek: AZ AZ ORSZÁG MÉGISCSAK AZ ÖVÉK VOLT!
Ismét EGYRE TÖBB MAGYAR mondja: “…vissza akarjuk kapni a hazánkat azoktól, akik magánvállalatukként kezelték és csődbe vitték, mert az ország nem a kormányé, hanem az embereké”
-A MAGYAR EMBEREKÉ! Akik egyre türelmetlenebbek, és egyre dühösebbek! Már nagyon-nagyon sok MAGYAR látja: “…az országot „a reménytelenség emberei irányítják, a változás akadálya a csődkormány, amely rettegve őrzi alkalmatlanságának titkát…”
Az mondjuk egy más kérdés, hogy a banditáktól visszaszerzett, kifosztott országgal mit is tudna kezdeni a MAGYAR NÉP!
Kezd ELEGÜNK lenni BELŐLETEK! bejegyzéshez 19 hozzászólás
2017-04-14 - 08:06
Senki sem akarja látni, mindenki hazudik önmagának, félnek a tükörbe nézni.
Harmadszor írom le itt: olyan, hogy magyar nép, nem létezik már. Csak 10 millió magyarul beszélő ember van. Nem csak a közjogi fogalomból törölték a népet, hanem a napi szóhasználatból is kikopott, a nép és a csőcselék fogalmát összemosták, lealjasították. Ez a kormányzat sem használja már a nép fogalmát, “csak” a nemzetét, mintegy kisajátítva saját magának mindenféle jogot, amely egyébként a népet illeti meg.
Tehát, ha bármilyen változást szeretnétek, valamiféle új népköztársaságot, először magát a népet kell újra megalkotni. Ez e pillanatban nagyon reménytelennek látszik, mert ma senki nem akar a nép fia (lánya) lenni, mindenki többnek gondolja magát, legalábbis főnemesnek!
2017-04-14 - 14:22
Elnézést kérek, ha tiszteletlen vagyok!
Ahhoz, hogy érdemben vitassuk meg, van-e magyar nép, vagy nincs, definiálnunk kellene, a nemzet, az állam, az ország fogalmait, de erre sajna pár perc aligha lenne elég.
Megalkotni a népet? A nép már létezik. Gondolom, az identitását szeretted volna mondani. Közel sem annyira lehetetlen, mint hiszed, vagy mint írod. Magam is megdöbbentem rajta, de a nemzetet és a nemzettudatot (azaz olyan népet, aminek nemzeti identitása van), a 18. századvégi magyarországi politikai erők kezdték átvinni a népbe azt követően, hogy végignézték Napóleon ámokfutását, Lengyelország megszűntét és felosztását. A nemesség megrémült, mert úgy látták, hogy nincs nemzet, ezért már az 1790-es évek elejétől azon tépelődtek, hogy fel kell szabadítani a jobbágyságot, ki kell alakítani a nemzeti és hazafias érzelmű polgárságot, be kell tiltani a kisebbségek nyelvének használatát, le kell rázni a Habsburg uralmat, különben az ország elveszik… Ha nem így gondolkodtak volna, Aranytól és Petőfitől soha egyetlen sor nem jelent volna meg nyomtatva. És lám! A Habsburgok az 1840-es évekre már gyűlölték Petőfit és Aranyt, olyanokat mondtak, mint a mai liberális férgek: Íme, ilyen senkiházi, tanulatlan parasztok, mint ez a Petőfi tanítja művészetre ezt a bugris, semmiházi népet! (Erre leggyakoribb példájuk Petőfi: Megy a juhász szamáron című verse volt). Petőfi nem volt magyar (nem teljesen) de magyarnak vallotta magát. És ma a legtöbben el is fogadjuk őt magyarnak, még büszkék is vagyunk rá.(Kínában kéttucatnyi verse kötelező az iskolákban, Aranytól egy átlagos kínai gyerek kb. 25 versszakot tud idézni. Tanítják őket, mint a hazafias művészet gyöngyszemeit).
A nemesség 25-40 év alatt kovácsolta nemzetté az ország lakóit, olyannyira, hogy 48-ban a sír szélére taszította Magyarország a Habsburgokat, a haláltól csak a rokon orosz cár mentette meg őket…
(Ha most valami agyhalott azzal jön, hogy a nemeseket tömjénezem, akkor sírva fogom csapkodni az asztalt azt ismételgetve: Hogy lehetnek ekkora hülyék a világon?!)
Vagy nemzet és nemzetállam leszünk, vagy nem leszünk! Az unokáink a vállalatok által fenntartott haláltáborokban, vagy gettókban végzik (láttunk már rá példát, a koncentrációs táborokat, a német hadianyagot termelő, és azokat kiszolgáló beszállítókról, bankárokról, vállalatokról ma is mélyen kussol a történelem, hát még ez a liberális féreg banda!), vagy rabszolgaként, mindegy, mennyi magyar vér folyik az ereikben! A magyar értéktelen! Az Oszmán birodalom több ezer precíz, mesterien öntött francia ágyúval igázta le Magyarországot. Nyugaton már akkor hülyék voltak hozzá, hogy megértsék, ha itt a töröknek könnyű dolga lett volna, Párizst ágyúzta volna a francia ágyúival!
Ha komolyan gondoljuk, hogy nincs remény, van értelme holnap reggel felébrednünk?
Elnézést az előfordulásomért!
2017-04-14 - 15:05
A múlt semmit szem old meg!Ma Magyarországon két osztály van.A munkaakadó győzteseké és a veszteseké ,ha jobban tetszik a lúzereké! A munkaadók tőke hiányában képtelenek működtetni az országot,pláne átvenni és fejleszteni a szocialista ipart és mezőgazdaságot.Csak egy pici részét.Ezért és a robotok és a számítógépek korában ez a rendszer működésképtelen,és a magyar “faj” nem tartható fenn.Pusztán gazdasági okokból.Most!Múlt nincs,nem is volt soha,mert az idő egy dimenziós.A történészek meg írják a mesét.Azt hogy egy lúzer 100 éve hogy élt senki sem tudja.Már a sírja sincs meg.
Nem tudod soha egy perccel korábban megvakarni az orrod.Mert az idő egymásutániságot jelent. Úgy van ahogy V.Kutya írta.Előbb szétverték a magyar népet utána a Népköztársaságot, hogy a bosszúálló zsidók meg tudják valósítani saját rendszerüket.Ez történt a rendszerváltással és ez működik ma.Kommunisták nélkül meg nem állítható vissza a tulajdonviszony és a polgárok jóléte.Ragozni lehet,csak értelmetlen.Közösségi tulajdonú ország kell!
2017-04-14 - 16:34
Veled, Kedves Vitorla, nagyjából egyet is értek! Amiben nem: A nemzet valóban a népi hagyományok megtartásában és átörökítésében leledzik, de a nemzet kizárásával nem valósítható meg a közösségi tulajdonú ország, és a polgári jólét, mert ehhez közösség kell. Egy országnak, mint földrajzi helynek a lakóit a nemzet fogalma képes egy közösségbe kovácsolni. Ha a nemzeti közösséget szétverik úgy, hogy ne éledhessen újra, akkor a terület lakosságának az érdekérvényesítő képességei és jogai megszűnnek létezni. Hogyan lehet közösséget csinálni olyan emberek sokaságából, amelyek mindegyike úgy érzi, semmilyen kötelék nem fűzi a többihez? Milyen erkölcsei lennének egy ilyen társadalomnak? Hogyan lehetne megfékezni a bűnözést, a közönyösséget, az érdektelenséget? Hogyan lehetne a polgárok jólétét biztosítani egy totálisan szervezetlen tömeggel, szemben a szuperszervezett, szilárd irányelvekkel, szervezési tematikával működő, kizsákmányoló óriásvállalatokkal szemben? A nemzetre és hagyományaira szerintem éppen azért van szükség, hogy a tömeg kiszolgáltatottságát valamelyest tompítsa, adja Isten, versenyben tartsa a multinacionális szervezetek ereje ellenében… SZERINTEM…
2017-04-14 - 18:16
T. Gandhi, légy gyakrabban jelen itt!
Pedellus szerint:
2017-04-14 - 22:18
Maximális tiszteletem és elismerésem Ghandinak, amiért logikus és következetes okfejtésével kiállt a nemzet megmaradása gondolata mellett!
Tény, hogy egy német munkavállaló a Mercedes gyárban nem fog kiállni a magyarországi Mercedes gyárban dolgozó sorstársának vele azonos béréért. Az osztályharc, ha már ezt a kifejezést használjuk, nem fogja megszüntetni a bérkülönbségeket! A bérszínvonal különbségeinek megszüntetése csak nemzeti érdekérvényesítés útján történhet! Tökéletesen egyetértek Ghandival az alábbi kérdései mögött rejlő gondolataival:
“a nemzet kizárásával nem valósítható meg a közösségi tulajdonú ország, és a polgári jólét, mert ehhez közösség kell. Egy országnak, mint földrajzi helynek a lakóit a nemzet fogalma képes egy közösségbe kovácsolni. Ha a nemzeti közösséget szétverik úgy, hogy ne éledhessen újra, akkor a terület lakosságának az érdekérvényesítő képességei és jogai megszűnnek létezni. Hogyan lehet közösséget csinálni olyan emberek sokaságából, amelyek mindegyike úgy érzi, semmilyen kötelék nem fűzi a többihez? Milyen erkölcsei lennének egy ilyen társadalomnak? ”
Ghanditól függetlenül jegyzem meg, hogy a kommunista ideológiának a munkás-munkaadó ellentétre szűkített valóságfelfogása és magyarázata éppen a nemzetet, az évszázados-évezredes, közös hagyomány és kultúra alkotta lelki közösséget és annak valóságalakító hatását iktatta ki a jövőalakító eszmekörből!
Ha ezt a hibás előfeltevést sikerül kiiktatni a kommunista ideológiából, akkor a nemzeti alapon szerveződő kommunizmus sikeresen veheti fel a harcot a globalizmussal szemben!
Az életképes nemzet védi saját termelőerőit, természeti erőforrásait, csak a szükséges mértékben támaszkodik külkereskedelmi forrásokra. Makszimálisan protekcionista politikával védi érdekeit, hiszen a nemzetek közti technológiai versenyben csak akkor lehet számításba vehető versenyző, ha iparának izmosodása egy óvó, védelmező közegben történt.
2017-04-15 - 07:42
Még egyszer: a magyar nemzetet ellopták, a néppel együtt. Az öröklött és szerzett jogainktól megfosztottak, és nem mi akartuk így. Rajtunk, proletárokon nincs mit számonkérni, nagyon sajnálom, aki ezt a szemünkre veti, az inkább nézzen szét egy jobbikos vagy fideszes gyülevész rendezvényén, és keresse ott az ő elveszett nemzetét!
A proletár egyetlen vagyona a munkaképessége. Ezért oda megy dolgozni, ahol többet adnak érte, mert csak így lehet biztosítani az újratermelésben való folyamatos részvételt.
Nem mi loptuk el a nemzetet, ezért ne rajtunk keressétek!
2017-04-14 - 17:01
Van a NÉP, és van a NEMZET!
Minden tisztességes, civilizált országban ez a két fogalom nagyjából ugyanazt takarja.
A mi kormányunk (korábbiak is) sohasem felejtik el különbséget tenni a kétféle definíció között.
Ma minden, és mindenki nemzeti, de senki sem népi.
Pedig NÉP nélkül nem működik semmi.
Figyeljen mindenki, aki magát többre tartja, mint a NÉP fia:
Egy minisztert le lehet váltani. Ha lopott, elküldik, hoznak helyette mást (aki még többet fog lopni).
Egy igazgatót is le lehet váltani. Meg az osztályvezetőt is le lehet váltani, ők a NEMZET gerince, a mai úri osztály.
De hogyan váltod le Kiss Jóska gépészt, vagy Tóth Jóska mozdonyvezetőt? És sok más, 3-4 milliónyi munkást, akik maga a NÉP, így együtt?
Mindenki jön-megy, megszedi magát, a Nép pedig marad, mert a Nép az bizony dolgozik, ezerrel, mert neki ez a dolga.
Engem, és a Kiss Jóskát nem lehet leváltani, be van bizonyítva, ma már kötéllel fogják a még dolgozni képes fehér magyar embert (bizony, V.kutya rasszistább 10 jobbikosnál, ejnye-ejnye!).
Ez van, sajnos, idáig jutottunk a nagy nemzeti zászlóerdővel.
2017-04-14 - 17:15
2017-04-14 - 08:58
Igazán a szaván kellene már fognia a Magyar népnek ezt a kis csúszó mászó G.-t!
2017-04-14 - 09:03
Újabb bírói megnyilvánulás az ami bennem:
FÉLELMET – MEGBOTRÁNKOZÁST ÉS RIADALMAT KELT!
És nem egy polgári peres ügy amit a festék dobálással elkövettek!
KOMOLYAN, VÉRESEN KOMOLY!
Közzététel: 2017. ápr. 13.
SZP, NT, 2017. április 13., csütörtök 18:53, frissítve: csütörtök 20:38
A bíróság bűnösnek mondta ki Gulyás Mártont és Varga Gergelyt társtettesként elkövetett garázdaság és rongálás bűntettében. Előbbinek már volt egy próbára bocsájtása, így őt 300 óra fizikai munkakörben végzendő közérdekű munkára ítélték, Varga csak 200 órát kapott. Amennyiben ezt nem teljesítik, büntetésük fogházbüntetésre változik, a bíróság 12-12 órát beszámított az előzetes fogva tartásban töltött időért cserébe. Emellett Gulyáséknak 30 ezer forintnyi költséget kell megfizetniük.
Az indokolás szerint az ügyész szóban előadott vádjával a tényállás nagyrészt egyező – ismertette Hornyák Szabolcs bíró. A csoportos elkövetés tényállását ezek szerint nem találta megalapozottnak a bíróság, az ügyészség által emlegetett harmadik, ismeretlen személlyel nem működtek együtt Gulyásék hétfőn, amikor festékkel teli flakonokkal dobták meg a Sándor-palotát. Hornyák szerint a vádlottak egyezően adták elő vallomásukat, s minden részletről maguk számoltak be.
A Sándor-palota azonban a szabályok szerint műemléknek minősül, így az másodlagos, hogy a vádlottaknak milyen a hozzáállása az épülethez – áll az indoklásban. Ugyanakkor a bíróság nem ismerte el, hogy a Sándor-palotában 23 ezer forintos kár keletkezett, a bíró meghatározhatatlan értékű károkat emlegetett. Kifejtette, Gulyás és Varga cselekedete kimerítette a garázdaság fogalmát, hiába hivatkozott véleménynyilvánításra a védelem.
A bíróság szerint a helyszín nem zárta ki, hogy a környéken tartózkodók megbotránkozzanak, az ítélet szerint az csak feltételezés, hogy a tüntetésen jelenlévők közül mindenki ízlésének megfelelő volt a cselekedet. Hornyák ezzel kapcsolatban azt is kiemelte, hogy a Sándor-palota egy turisták által látogatott helyszín is. Az ítélet arra is kitért, hogy két rendőrnek nemcsak a ruhájára, hanem az arcára is fröccsent a vízbázisú festékből, amely így a szembe kerülve veszélyt is okozhatott volna – érdekes, ez nem is volt része a vádiratnak.
A bíró szerint súlyosbító körülmény, hogy sok mostanában a garázdaság, enyhítő viszont, hogy Gulyás bocsánatot kért a rendőröktől, akik festékesek lettek, Vargánál pedig a büntetlen előélete jelentett enyhítést. A bíróság az ügyészség által javasolt szabadságvesztést túlzottnak találta volna, ezért lett az ítélet közérdekű munka – hangzott el a Budai Központi Kerületi Bíróságon. Gulyás és Varga felmentésért fellebbezett, az ügyészség pedig a felfüggesztett szabadságvesztésért.
Mivel a Sándor-palotánál állagsérelem nem történt, a vízalapú festéket egy vödör vízzel és egy szivaccsal le lehetett mosni az épületről, így nem áll meg a rongálás vádja Gulyás Márton és Varga Gergő ellen – mondta védőbeszédében Varga ügyvédje. Nehéz-Posony Kata szerint ez maximum egy polgári perben lehetne kártérítési igény alapja. Nem világos, hogyan jöhetett ki 23 ezer forintos kár az épületben.
Az ügyvéd azt elismerte védőbeszédében, hogy a videókon látható egy harmadik személy is, de szerinte így sem áll meg a csoportos elkövetés vádja, ugyanis az ismeretlen láthatóan nem Gulyás Mártonékkal együtt lépett fel, csupán felemelt egy üres festékesflakont a hétfői tüntetésen.
https://www.youtube.com/watch?v=I5qsDpV_4ZQ&t=919s
László Kiss6 perce
Hornyák Szabolcs bíró. cirkusznak írnám amit művelnek , de nem tehetem, komolyan véresen komoly – erre már akkor rá kellet volna döbbennie, amikor a vád előadója a btk.át idézve a garázdaság szövegét előadta, amikor az ott levő nép kinevette – szóval nem cirkusz és ha ezt a játékot annak szánták, hogy a modern világ spartakusait – megfélemlítsék, tévednek, sőt erősíti őket!—- hogy egy sima polgár peres ügyet, mert ha a jövőben a tojással és paradicsommal megdobált személ ügyekben hivatali személy elleni erőszak – megsértése lesz a vád – teljesen nevetséges ahogy a nép reagált rá! Tehát ezt az ügyet is ahhoz a politikai ügyekhez soroljuk mint BUDAHÁZY – ügyét és ne higgye – tudja a nép ítélkezni fog ön felett is, és hiába fog védekezni, hogy a fideszes KISZ—-titkáros hatalom parancsának engedelmeskedett!
2017-04-14 - 16:42
Rosszul emlékszem, hogy a liberális-szocialista urak, minekutána Gyurcsány és Demszky urakat elérte az emelvényen állva egy-egy tojás és túlérett paradicsom, olyan törvényt hoztak, ami az efféle tetteket terrorcselekményként minősíti? Különösnek tartom, hogy az nem adott okot a polgárnak nevetésre… Ellenben a nyilvánvaló garázdaságot, amikor ezen urak érdekkörét képviselő személyek követik el, és a bíróság ezt ki is mondja, azonnal diktatúráról beszélnek…
Bizonyára én vagyok ilyen nyafka köcsög, de nekem már komolyan felfordul a gyomrom ezektől a… Na, jó hagyjuk! 🙁
Ha nem szó szerint,de ezt írtam én is és eltünt az éterben!
Első lépésben kiprivatizáltak mindent az államtól, majd ez a bűnöző csoport, kiprivatizálta magát az államot is.
A kedves a történetben, hogy a kommunistákat szidják a jelen helyzetért, pedig ők felépítettek, nemzeti jólétet teremtettek és ez a képmutató bűnöző csoport besimulva, minket árult el először.
Pont azért jött létre ez a rendszer, mert a szocialista rendszer keretei, nem engedték szétrabolni a nemzet javait.
2017-04-14 - 11:39
2017-04-14 - 10:24
Ha, el kell pusztulnunk a tehetetlenségünk, az érdektelenségünk, a gyávaságunk miatt és hagyjuk, hogy mindent megtegyenek velünk……. AKKOR PUSZTULJUNK.
Majd, ha az összes bárányt megeszik a farkasok, akkor majd egymást kezdik enni és a végén csak egy marad……aztán az is éhen hal.
A gonoszság elpusztítja még saját magát is.
Vak bottyán szerint:
2017-04-14 - 10:43
+1. A Próféta szóljon belőled 🙂
Mai látogatás: 237
Mai Látogató: 88
Heti látogatás: 27 478
Havi látogatás: 111 777
Évi látogatás: 5 606 442
Összes látogatás: 22 503 890
Összes Látogató: 2 618 272
Összes oldal megtekintése: 262

matches: bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság


text:
Főoldal / Hírszüret / Magyarországnak osztoznia kell Tokajon Szlovákiával?
2014. február 13., 17:03
Címkék: névvita Szlovákia Tokaj
Az Európai Bizottság Szlovákia kérelmére vette fel a „Vinohradnícka oblasť Tokaj” oltalom alatt álló eredetmegjelölést a meghatározott termőhelyről származó minőségi borok jegyzékébe. A jegyzéket az eredetmegjelölésekre vonatkozó nemzeti jogszabályok alapján állították össze, azt az unió hivatalos lapja 2006 februárjában és 2007 májusában tette közzé.
Ezt követően 2009. július 31-én, azaz egy nappal az új borpiaci rendszer hatálybalépése és a borok eredetmegjelöléseinek és földrajzi jelzéseinek elektronikus nyilvántartása, az E-Bacchus-nyilvántartás bevezetése előtt, új jegyzéket tettek közzé. Ebben a korábbi jegyzékekben közzétett eredetmegjelölést, Szlovákia kérelmére „Tokajská/Tokajské/Tokajský vinohradnícka oblast'-ra” módosították.
Az E-Bacchus-nyilvántartásba az új nevet olyan elnevezésként vezették át, amely a szlovákiai tokaji borvidékről származó bort jelöl.
Ezt követően, 2009. november 30-án Szlovákia levelet intézett az Európai Bizottsághoz, amelyben azt kérte, hogy a „Tokajská/Tokajské/Tokajský vinohradnícka oblasť” megjelölést a „Vinohradnícka oblasť Tokaj” névvel váltsák fel. Szlovákia jelezte, hogy az előbbi bornév tévesen került a minőségi borok jegyzékébe, nemzeti jogszabályában a „Vinohradnícka oblasť Tokaj” megnevezés szerepelt.
A brüsszeli bizottság, miután meggyőződött arról, hogy az E-Bacchus nyilvántartás bevezetése napján a szlovák jogszabály tartalmazta a ’Vinohradnícka oblasť Tokaj” megnevezést, helyt adott Szlovákia kérelmének, és módosította a nyilvántartást.
Magyarország: Tokajt nem adjuk!
Magyarország azonban vitatta a módosítást a borokra vonatkozó 2009. június 30-án elfogadott és 2009. szeptember 1-jétől hatályos új szlovák törvényben szereplő „Tokajská vinohradnícka oblast'” kifejezésre hivatkozva. Így az Európai Bíróság egyik testületéhez, a Törvényszékhez benyújtott keresetével a „Vinohradnícka oblasť Tokaj” megjelölés törlését kérte.
2012. november 8-i ítéletében a Törvényszék azonban kimondta: mivel a megnevezés egy uniós rendelet alapján oltalmat élvezett már azt megelőzően, hogy azt az E-Bacchus nyilvántartásba bejegyezték volna, ez a bejegyzés nem járt joghatásokkal. Kimondták, a Magyarország által előterjesztett kereset elfogadhatatlan, mert a Törvényszéknek kizárólag az uniós szervek azon „aktusai jogszerűségének ellenőrzésére van hatásköre, amelyek célja joghatások kiváltása”.
Magyarország fellebbezést nyújtott be az ítélettel szemben az Európai Bíróság fő ítélkező testületéhez.
Íme, az új ítélet: a Tokaji borvidéken osztoznunk kell a szlovákokkal
A bíróság csütörtökön ismertetett ítélete szerint a Törvényszék helyesen járt el, és nem követett el jogi tévedést annak megállapításával, hogy e bornevek az átmeneti rendszer alapján 2009. augusztus 1. óta automatikusan oltalmat élveznek.
Végül Magyarország azon érvét illetően, miszerint az új szabályozás lehetővé teszi számára, hogy keresetet nyújtson be a Európai Bizottság által az E-Bacchus nyilvántartásba tett bejegyzésekkel szemben, a bíróság úgy foglalt állást: az átmeneti rendszer és az új oltalmi rendszer nem hasonlítható össze, ezért azok eltérően kezelhetők.
Így az Európai Bíróság Magyarország fellebbezését teljes egészében elutasította.
Üdvözlik a luxembourgi döntést a szlovákiai borászok
Pozitív döntésnek tartják és üdvözlik az érintett szlovákiai régió borászai a luxembourgi székhelyű Európai Bíróság azon döntését, amellyel a testület csütörtökön elutasította a magyar fellebbezést a „Tokaj” márkanév ügyében.
Nagy Géza őstermelő a szlovák tokaji térség szőlészeit és borászait tömörítő szakmai szervezet egyik tagja az MTI-től értesült a luxembourgi bíróság döntéséről. A hírre reagálva azt mondta: örömtelinek tartja a döntést, illetve azt, hogy az ügyet talán már sikerült lezárni.
Hozzátette: meggyőződése, hogy a régióban tevékenykedő, a döntés által érintett többi borász is hasonlóan vélekedik majd.
„A régióban, a határ innenső oldalán éppen olyanok a szőlőtermesztés és a bor előállítási feltételei, mint a határ túlsó oldalán és hasonlóak a bor készítésének metódusai is, ezért sajnálatos, hogy ez a vita egyáltalán kialakult” – jegyezte meg.
Magda Haburová a szlovák tokaji térség kistermelői szövetségének elnöke, aki korábban az ügyben egyeztetés folytató szlovák bizottság egyik tagja volt, az évek óta húzódó vitáról az MTI-nek nyilatkozva azt mondta: a vita az utóbbi években sajnos nem nélkülözte a politikai színezetet, holott a vitás kérdésekre szerinte kizárólag szakmai szinten kellett volna megoldást találni.
„Többször is mondtam, hogy ebbe a kérdésbe nem kellett volna bevonni a politikát” – jegyezte meg. „Soha nem kételkedtem abban, hogy ez az exkluzív márkanév megilleti az érintett szlovákiai régióban termelt borokat is” – mondta Haburová a luxembourgi bíróság döntésével kapcsolatban. Hozzátette: a világszerte elismert bortermelő vidék egykoron egységes volt, s a politikai határ megváltoztatásával csak az országok, nem pedig a régió szétválasztására került sor.
VM: csak részletkérdésben döntött az Európai Bíróság
A Tokaj-vita egy részletkérdésében döntött csak csütörtökön az Európai Bíróság, így fennmarad a status quo helyzet a magyar és a szlovák fél között a Tokaj eredetmegjelölésben – közölte a Vidékfejlesztési Minisztérium (VM). Hangsúlyozták, hogy az eljárás nem annak eldöntésére szolgált, hogy Szlovákia egyáltalán jogosult-e a Tokaj eredetmegjelölés használatára.
A VM leszögezi, hogy a döntés továbbra is csak az E-Bacchusba történt bejegyzéssel kapcsolatos, vagyis az eljárás csak azon kérdésre vonatkozik, hogy Szlovákia a Tokaj megjelölés mely származtatott alakjának használatára jogosult: a „Tokajská/Tokajské/Tokajský vinohradnícka oblasť”-ra vagy pedig a „Vinohradnícka oblasť Tokaj”-ra. Ez az eljárás tehát nem annak eldöntésére szolgált, hogy Szlovákia egyáltalán jogosult-e a Tokaj eredetmegjelölés használatára és nem is ez volt a magyar cél az eljárás megindításakor.
„A döntés a jelenlegi status quo helyzet fennmaradását jelenti a magyar és szlovák fél között a Tokaj eredetmegjelölés tárgyában” – írták.
Az Európai Bizottságnak az idei év december 31-ig lehetősége van megvizsgálni a dokumentumok EU-jognak való megfelelőségét, így a Tokaj-vitában teendő további lépéseket az határozza meg, hogy mind tartalmi, mind formai szempontból mit eredményez a 2011-ben benyújtott szlovák és magyar termékleírások európai bizottsági vizsgálata. A tárca hangsúlyozta, hogy a magyar kormány elkötelezett a tokaji bor és a tokaji termelők érdekeinek védelmében.
Még 96 nap a 2019-es Winelovers 100 tesztig. Ismerd meg tavalyi 96. helyezettet: Horváth Madarász 2013 Törley, Széchenyi és még Churchill is az In Vino Lidia Bubiest vendégei voltak Balla Géza, a 2018-as Év Bortermelője: „Nehéz elmondani, mit érzek” A klasszikus és modern tökéletes szimbiózisa: 14. Magyar Borok Bálja

matches: Bíróság Bíróság bíróság bíróság Bíróság Bíróság bíróság bíróság Bíróság


text:
Ki fizeti a társasház közös helyiségeinek fűtési költségét? - Az Európai Bíróság ítéletet hozott | hírek | Jogi Fórum
2019.12. 5. Jogi Fórum / Európai Unió Bírósága
Az uniós joggal nem ellentétes az a nemzeti szabályozás, amely úgy rendelkezik, hogy a társasházi ingatlanban található lakás minden tulajdonosa köteles hozzájárulni a közös tulajdonú épületrészek fűtési költségéhez - áll az Európai Unió Bíróságának ítéletében.
A C-708/17. és 725/17. sz. egyesített ügyekben hozott ítélet - EVN Bulgaria Toplofikatsia kontra Nikolina Stefanova Dimitrova és Toplofikatsia Sofia kontra Mitko Simeonov Dimitrov
A Bíróság a 2019. december 5-i EVN Bulgaria Toplofikatsia ítéletében (C-708/17 és C-725/17) egy hőenergia-szolgáltatásról szóló nemzeti jogszabály uniós joggal való összeegyeztethetőségéről határozva kimondta, hogy nem ellentétes a fogyasztók jogairól szóló 2011/83 irányelvvel1 és a tisztességtelen kereskedelmi gyakorlatokról szóló 2005/29 irányelvvel2 az azt előíró nemzeti szabályozás, hogy a távfűtési hálózathoz csatlakoztatott társasházi ingatlanban található lakás tulajdonosai akkor is kötelesek hozzájárulni a közös tulajdonú épületrészek és az ingatlanon belüli hőtermelő berendezés hőenergia-fogyasztásának költségeihez, ha a fűtésszolgáltatást egyénileg nem kérték és lakásukban nem használják. Ugyanezen szabályozással kapcsolatban a Bíróság azt is kimondta, hogy nem ellentétes az energiahatékonyságról szóló 2006/32 irányelvvel3 és 2012/27 irányelvvel4 az, ha a fogyasztásra vonatkozó számlákat a társasházi lakások minden egyes tulajdonosa tekintetében az adott lakás fűtött légtérfogatával arányosan állapítják meg.
Az alapügyek hátterében két kereset áll, amelyet társasházi ingatlanokban található lakások tulajdonosainak címzett, az ingatlanokon belüli hőtermelő berendezés és közös tulajdonú épületrészek hőenergia-fogyasztására vonatkozó olyan számlák kifizettetése iránt indítottak, amelyek rendezését a tulajdonosok megtagadták. A tulajdonosok álláspontja szerint ugyanis bár az ingatlanuk távfűtési hálózaton keresztüli hőellátását a társasház és a hőenergia-szolgáltató között létrejött szerződés alapján biztosítják, ők egyénileg nem járultak hozzá a távfűtési szolgáltatáshoz, és azt saját lakásukban nem veszik igénybe.
A Bíróság mindenekelőtt a „fogyasztó” 2011/83 irányelv 2. cikkének (1) bekezdése értelmében vett fogalmának értelmezéséről határozott, és kimondta, hogy e fogalom hatálya alá tartoznak a távfűtési hálózathoz csatlakozó társasházban található ingatlan tulajdonosai, illetve az ingatlan használatára vonatkozó dologi jog jogosultjai, mint az energiaszolgáltató ügyfelei, amennyiben kereskedelmi vagy szakmai tevékenységben nem érintett, természetes személyeknek minősülnek. Ebből azt a következtetést vonta le, hogy az alapügy tárgyát képező, távfűtési szolgáltatás nyújtására irányuló szerződések a 2011/83 irányelv 3. cikkének (1) bekezdése értelmében kereskedők és fogyasztók között létrejött szerződések kategóriájába tartoznak.
A Bíróság tisztázta továbbá a „nem kért értékesítésnek” a 2011/83 irányelv 27. cikke értelmében vett fogalmát, és kifejtette, hogy a társasház épületen belüli hőtermelő berendezésének hőenergia-ellátása, és ebből következően a társasház közös tulajdonú épületrészeinek hőenergia-ellátása, amelyre az ingatlan tulajdonostársi közössége által hozott, a társasháznak a távfűtési hálózathoz való csatlakoztatására irányuló határozat alapján, a nemzeti joggal összhangban kerül sor, nem minősíthető a távfűtés nem kért értékesítésének.
A Bíróság végül a társasházi ingatlanok hőenergia-fogyasztásának kiszámlázására irányuló módszerről foglalt állást. Rámutatott, hogy a 2006/32 irányelv 13. cikkének (2) bekezdésének megfelelően a tagállamoknak biztosítaniuk kell, hogy – többek között a villamos energia és a távfűtés területén – a végső fogyasztók olyan egyedi fogyasztásmérőkhöz jussanak, amelyek pontosan tükrözik a tényleges energiafogyasztásukat. A Bíróság szerint azonban nehezen elképzelhetőnek tűnik, hogy a társasházi ingatlanok fűtésszámláit, különösen az épületen belüli hőtermelő berendezést és a közös tulajdonú épületrészeket érintő fűtésszámlákat teljes mértékben egyénre tudják szabni, tekintettel arra, hogy az ilyen ingatlanokban található lakások a hő szempontjából nem függetlenek egymástól, mivel a hő cirkulál a fűtött és a kevésbé vagy egyáltalán nem fűtött helyiségek között. Ilyen körülmények között a Bíróság ebből arra következtetett, hogy tekintettel arra, hogy a társasházi ingatlanok hőenergia-fogyasztására vonatkozóan alkalmazott számítási módszert illetően a tagállamok széles mérlegelési mozgástérrel rendelkeznek, a 2006/32 és 2012/27 irányelvvel nem ellentétes, ha az ilyen ingatlan épületen belüli hőtermelő berendezése által leadott hő kiszámítására vonatkozó módszer az egyes lakások fűtött légtérfogatával arányos meghatározást alkalmazza.
1A fogyasztók jogairól, a 93/13/EGK tanácsi irányelv és az 1999/44/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv módosításáról, valamint a 85/577/EGK tanácsi irányelv és a 97/7/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv hatályon kívül helyezéséről szóló, 2011. október 25-i 2011/83/EU európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL 2011. L 304., 64. o.), 27. cikk.
2A belső piacon az üzleti vállalkozások fogyasztókkal szemben folytatott tisztességtelen kereskedelmi gyakorlatairól, valamint a 84/450/EGK tanácsi irányelv, a 97/7/EK, a 98/27/EK és a 2002/65/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvek, valamint a 2006/2004/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet módosításáról szóló, 2005. május 11-i 2005/29/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv („Irányelv a tisztességtelen kereskedelmi gyakorlatokról”) (HL 2005. L 149., 22. o.), 5. cikk, (1) és (5) bekezdés.
3Az energia-végfelhasználás hatékonyságáról és az energetikai szolgáltatásokról, valamint a 93/76/EGK tanácsi irányelv hatályon kívül helyezéséről szóló, 2006. április 5-i 2006/32/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL 2006. L 114., 64. o.), 13. cikk, (2) bekezdés.
4Az energiahatékonyságról, a 2009/125/EK és a 2010/30/EU irányelv módosításáról, valamint a 2004/8/EK és a 2006/32/EK irányelv hatályon kívül helyezéséről szóló, 2012. október 25-i 2012/27/EU európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL 2012. L 315., 1. o.; helyesbítés: HL 2013. L 113., 24. o.), 10. cikk, (1) bekezdés.

matches: Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság


text:
IV/01166/2019
. IV/01166/2019
Első irat érkezett: 07/09/2019
Az ügy tárgya: A Kúria Pfv.VI.21.707/2018/2. számú végzése elleni alkotmányjogi panasz (engedményezési szerződés semmissége)
Az indítványozó - az Abtv. 27. §-a alapján - a Kúria Pfv.VI.21.707/2018/2. számú végzése és a Budapest Környéki Törvényszék 9.Pf.21.771/2017/4. számú ítélete alaptörvény-ellenességének megállapítását és megsemmisítését kérte az Alkotmánybíróságtól.
Az indítványozó, mint engedményes előadta, hogy egy médiaszolgáltatással foglalkozó gazdasági társasággal, mint engedményezővel kötött engedményezési szerződést. A szerződés alapján 5 millió forint értékű követelést valamint ingatlan használati díjat a gazdsági társaság az engedményesre átruházta 1 millió forint ellenérték fejében. Az engedményező bírósági úton kérte a szerződés semmisségének megállapítását. Az elsőfokú bíróság az engedményezési szerződés semmisségét állapította meg, hivatkozással arra, hogy nem volt közgyűlési hozzájárulás, és elrendelte az indítványozó részére az ellenérték visszafizetését. Az engedményező fellebbezése alapján a másodfokú bíróság az elsőfokú bíróság döntésének nem fellebbezett részét nem érintette, a fellebbezett részt pedig megváltoztatta, akként, hogy az indítványozó részére az ellenérték nem jár vissza. A Kúria a felülvizsgálati kérelmet a Pp. 271. § (2) bekezdésére hivatkozva hivatalból elutasította.
Az indítványozó álláspontja szerint a bírói döntések elsősorban a tisztességes eljáráshoz való alapjogát sértették meg, ugyanis a jogszabályok szövegét nem az Alaptörvénnyel összhangban értelmezték, a Törvényszék a jogszabályokat megsértette, nem tett eleget indokolási kötelezettségének, a bizonyítékokat jogszabálysértően értékelte. Véleménye szerint továbbá sérült a jogbiztonság követelménye, és a jogorvoslathoz való alapjoga. .
Kúria Pfv.VI.21.707/2018/2. számú végzése
Budapest Környéki Törvényszék 9.Pf.21.771/2017/4. számú ítélete
IV_1166_3_2019_indegys.anonim.pdf
2020.05.12 17:00:00 2. öttagú tanács

matches: Kúria Kúria bíróság bíróság bíróság Kúria Kúria


text:
- Annette Kur: A New Framework for Intellectual Property Rights - Horizontal Issues.
- John Brockman (szerk.): A következő 50 év.
- Andrew Byatt, Alastair Fothergill, Martha Holmes: A kék bolygó - az óceánok természetrajza.
Annette Kur: A New Framework for Intellectual Property Rights - Horizontal Issues.
(A szellemitulajdon-jog új szerkezete - horizontális kérdések.)
International Review of Intellectual Property and Competition Law, 2004, 1. sz. p. 1-21.
A cikk összefoglalója annak a konferenciának, amelyet a Max Planck Institute szervezésében 2002 novemberében tartottak a bajor-alpokbeli Schloss Elmauban. A rendezvény témája a szellemitulajdon-jog horizontális kérdései volt - a regionális és nemzetközi szempontok, a gazdasági és technikai tényezők, az etikai, valamint a jogi kérdések -, amelyek mind hatással vannak a szellemi tulajdon jogának összes területére, megkérdőjelezik az ezek hatásairól szóló hagyományos feltételezéseket, és új kutatási megközelítést igényelnek. Ma már nem lehetséges, hogy a terület jogászai és kutatói izoláltan dolgozzanak, hanem kutatói hálózatokat kell kiépíteni egyéb tudományterületek képviselőinek bevonásával. Megkísérelték meghatározni azon területeket, ahol több kutatást kell végezni, hogy kialakuljon a szellemi tulajdon (IP) kiegyensúlyozott, hatékony és koherens rendszere.
Regionális és nemzetközi szempontok
Az EU-jogszabályokkal kapcsolatban általában a jelenlegi és jövőbeli harmonizáció kérdései merülnek fel, holott az anyagi jogok harmonizációja már évtizedek óta napirenden van. A figyelem azonban egyre inkább áttevődik az anyagi jog belső kérdéseiről olyanokra, amelyeket eddig kapcsolódó területként kezeltek, pl. a jogok kikényszerítésének intézkedései és eljárásai, a szerződésen kívüli viszonyokat szabályozó kérdések vagy a szerződési jog harmonizációja. Itt tehát a szellemi tulajdon védelme és az általános polgári, illetve eljárásjog kapcsolatáról van szó. Több figyelmet kell szentelni olyan, a szellemi tulajdon körén kívüli területeknek, amelyek igen fontosak működése szempontjából, mint például a cégjog, munkajog, adatok és személyiségi jogok védelme, környezetvédelmi szabályozás, valamint adózás és számvitel. Tanulmányozni érdemes a harmonizáció jogi eszközeit szembeállítva az egységes jogi szabályozással, és azt, hogy van-e jogosultságuk és milyen mértékig az egyes nemzeti jogok további létezésének a közösségi jogrendszer mellett. További kutatást igényel az elsődleges és másodlagos közösségi jog viszonya, különös tekintettel az Európai Bíróság szerepére. Már most viták kereszttüzében áll az EU törvénykezési struktúrájának karcsúsítása, amelynek fő célja a rugalmasság növelése lenne. Különösen nehéz lesz ez olyan terülteken, ahol a harmonizáció mellett maga a jogi szabályozás is feladat, például a védjegyjog és a formatervezési minták területén.
A szellemitulajdon-védelem nemzetközi kérdéseit tekintve olyan nagy politikai és gazdasági szakadékok mutatkoznak kelet és nyugat, észak és dél között, hogy a harmonizáció lehetősége regionális szintre látszik korlátozódni. Azonban a globalizáció miatt egyre növekszik a nyomás is, hogy világméretekben alkalmazható megoldások szülessenek. Csak úgy érhető el vezető nemzetközi szerep, ha a jogi kutatások mindig tudatában vannak a globális kihívásoknak. A szellemitulajdon-védelem több hasznot hoz azon államok számára, amelyek környezetében kifejlesztették szabályait, mint az alulfejlett országok számára. A szellemi tulajdon joga maga is árucikké válik, amelynek értéke gyakran inkább alku tárgya, és nem saját belső értékeiből fakad. A szellemi tulajdon védelme feszült politikai kérdés is lehet, ha például a kizárólagos jogok, illetve ellentétes gazdasági érdekek egész országokban és régiókban - amelyeket például malária, tbc vagy AIDS súlyt - teremtenek egészségügyi krízist. Úgy tűnik, hogy a magas szintű szellemitulajdon-védelem szigorú kikényszerítése inkább aláássa a kereskedelmi kapcsolatokat olyan államok között, amelyek gazdasági fejlettsége nagymértékben különbözik.
A globális piacok és a korlátlan kommunikációs lehetőségek következtében a területi elv eróziója tapasztalható. A szellemi tulajdon területén a jogsértések egyre inkább több államra kiterjedő vagy - még inkább - globális méreteket öltenek. Az összes érintett nemzeti jog együttes, párhuzamos alkalmazása azonban bármely bíróság számára lehetetlen feladat lenne, a javasolt megoldás tehát valamiféle kombinált megközelítés. Alternatív elképzelések tárgya például valamiféle hibrid közvetítő vagy döntőbírósági séma, amely a fennálló bírósági struktúra rugalmas kiegészítése lehetne.
Gazdasági és technikai tényezők
A műszaki fejlődés - egyre újabb oltalmi formák igényével - mély hatással van a szellemi tulajdon védelmére is, ezeket nem is annyira önmagában az új technológia, hanem annak piaci hatásai követelik meg. A hangsúly a technikai változásokról áttevődik arra, hogyan osszák fel a születő újabb piacokat. E vonatkozásban több nemzetközi kutatás szükséges, amelyek számba veszik mind a szociológiai vagy pszichológiai jelenségeket, mind a piaci szereplők (átalakuló) viselkedési mintáit. Alapvető kérdés, amely elemzést igényel, hogyan tud a jog irányító szerepet is játszani ahelyett, hogy csak reagál az aktuális fejleményekre.
A piaci realitás egyre komplexebbé válik, különösen például a szerzői jog területén, ahol egy oltalmazott tétel végső felhasználása rendszerint egy sor köztes ténykedés végső elemét jelenti, amelyeket az előállítók, illetve a terjesztők egy komplex hierarchiáján belül hajtanak végre. Eközben számos közép- és oldalági piac képződik. A piaci szereplők viselkedésének elemzése nélkül tehát aligha becsülhető meg a szellemi tulajdon szerepe az adott viszonyok között.
Felmerül a lehetőség, hogy az alternatív, nem kizárólagos szabályozási módok hatékonyabban alkalmazhatók, mint a klasszikus szellemitulajdon-védelmi rendszerek. Ilyenek lehetnek: díjkivetésen alapuló rendszerek, átalánydíjazási szisztémák, különböző törvényesen előírt/kötelező licenciarendszerek, amelyek egyedi vagy kollektív megállapodásokon alapulnak, a Linux modell (azaz, használati engedély cserébe a fejlesztések kötelező átadásáért). Bizonyos esetekben gazdasági oldalról kérdőjeleződik meg a szellemitulajdon-védelem funkcionalitása: a jelenlegi, szabadalmakon keresztül vezető út hatástalanná és a nemzetgazdaságok számára hátrányossá válhat, ha egy új orvosság kifejlesztésének költsége meghalad egy bizonyos szintet.
A piac kulcsszereplőinek viselkedése alapvetően befolyásolja a piac szerkezetét. Ez nyilvánvaló például a védjegyek területén, ahol a puszta eredetjelző funkció átalakult üzleti tőkévé, amelyet saját kereskedelmi értéke miatt védenek. Itt inkább a jogtulajdonosok gyakorlata irányította a folyamatot, míg a jog csak követte a fejleményeket. Ilyen esetet illusztrál az Európai Bíróság egyik döntése, amely egy futballklub logójára vonatkozott. A szurkolók hagyományosan sálakon és egyéb ruhadarabokon viselték a klub logóját, az erőteljes fejlődés következtében azonban a futball nagy üzletté vált, így a logók szabad használata erős kereskedelmi érdekekbe ütközött. Az Európai Bíróság döntése nem hagyott szabad mozgásteret a nemzeti bíróságok számára annak eldöntésében, hogy védjegybitorlásról van szó. A közönség nagy része azonban még mindig úgy gondolja, hogy egy futballklub logójának viseléséhez elegendő az adott klub engedélye. Kérdés, hogy ilyen esetben a törvényi szabályozásnak követnie kell-e a piaci helyzetet, vagy saját irányító szerepéhez kell ragaszkodnia.
A szerződésjogi kérdések szintén nagy fontosságúak, különösen az információs jog területén. Az interneten elérhető vagy egyéb elektronikus hordozón tárolt tartalmak hozzáférési lehetőségeit a szolgáltató és a felhasználó közötti közvetlen vagy közvetett megállapodások határozzák meg, ezek azonban a szerzői jogi szabályozáson alapulnak. Bár túlzás lenne azt állítani, hogy hosszú távon a szerződési jog feleslegessé teszi a szerzői jogot, a szerzői jogi szabályozás jelentősége a gyakorlatban csökkenni fog - a kötelező cikkelyek kivételével. A jogtulajdonosoknak technikai eszközök is rendelkezésükre állnak a jogtalan használat megakadályozására. Kérdés azonban, hogy a technikai eszközökkel is erősített szerződési gyakorlat milyen mértékig hathat a jogi előírások leépítésének irányába úgy, hogy a jogbiztonság megmaradjon.
A jogok végrehajtása és a hatékony szankcionálás alapvető igény, hiszen az a jog, ami csak könyvekben létezik, szinte semmit nem ér. Egész országok válhatnak érintetté, amelyek nem mutatnak túl sok hajlandóságot ilyen intézkedések megtétele, illetve ezek infrastrukturális feltételeinek megteremtése iránt. A túl szigorú végrehajtás erős ellenállásba ütközhet olyan általános viselkedésmódok esetében is, amelyek bár széles körben elterjedtek, mégis jogsértőnek minősülnek. Ilyen például zenei fájlok elhelyezése az interneten, illetve letöltése onnan. Ehhez a felhasználók többsége jogosultságot érez akkor is, ha tudja, hogy cselekménye jogilag kétséges, hiszen az ifjúság kultúrájához régóta hozzátartozik zenei felvételek házilagos másolása és cseréje. A törvény végrehajtásának hanyagsága azonban alááshatja a fennálló jogszabályok iránti tiszteletet és bizalmat.
Etikai kérdések több oldalról is felmerülhetnek a szellemitulajdon-jog esetében, például az oltalom túl bő vagy túl szűk volta esetén. Az etikai kérdések a szellemi tulajdon védelmének fundamentális problémáját tükrözik: hogyan lehet egyensúlyt teremteni az oltalmi érdekek és az általános cselekvési szabadság között. A szellemi tulajdon védelme és az ellentétes érdekek között nemcsak gazdasági, hanem etikai szempontból is nézeteltérések merülnek fel. A géntechnológia már magát a teremtés titkát, illetve az emberi jelenség lényegét érinti oly módon, amelyet már nem lehet tisztán gazdasági vagy technikai alapon megválaszolni, ugyanakkor ezek a kutatások ígéretesek lehetnek halálos vagy nagy szenvedéssel járó betegségek kezelésében. A szellemitulajdon-védelem eszközei mindenütt jelenlévőként mutatkoznak, a széles köz számára is inkább kizáró jellegük érzékelhető, nem pedig pozitív hatásaik. A negatív attitűd még inkább hangsúlyos, amikor szellemitulajdon-védelmi eszközöket alkalmaznak az ipari és kevésbé fejlett országok kereskedelmi kapcsolataiban. A szellemi tulajdon védelme ekkor gyakran a globális igazságtalanság integráns részeként jelenik meg, például amikor a szabadalmasok nem adnak engedélyt HIV-vírus elleni drogok exportjára.
A szellemi tulajdon védelme konfliktusba kerülhet az alapvető emberi jogokkal, például az információhoz való jog vagy a szólásszabadság vonatkozásában is: a védjegyjogot néha azzal vádolják, hogy akadályozza a kritika és paródiák terjesztését, és a szerzőijog-védelem, illetve az adatbázisok védelme szintén befagyasztani látszik az ismeretek terjedését. Az internetes kommunikáció terén, ahol a résztvevők lelkesedéssel fogadták a szabadságot, sokkszerű hatással volt a szellemi tulajdon védelmének kemény színrelépése. A doménnevek körüli konfliktus is jelzi, hogy az internetes kommunikáció szabadsága jelentős megszorításokat szenvedett el.
Horizontális jogi kérdések
A legvitatottabb kérdés jelenleg a szellemitulajdon-jogok és a versenyjog kapcsolata. Míg az egyik oldal megengedne bizonyos versenykorlátozó klauzulákat, amelyek szerződéses keretben jelennek meg, egy másik oldal amiatt aggódik, hogy a szellemitulajdon-jogok következtében kialakuló domináns helyzet szerződés hiányában visszaélésre ad alkalmat. Egy fennálló szellemitulajdon-jog mentesíthetne tehát az alól, hogy versenyjogilag visszaélést állapítsanak meg. Az Európai Bíróság és például a Frankfurti Kerületi Bíróság döntései azonban ellentétes tendencia képviseletét mutatják. Hasznos megközelítés lenne általános szinten vizsgálni az Európai Bíróság lehetőségeit abban, hogy felülbírálhassa a nemzeti törvénykezést és bíróságokat az EU szerződésében lefektetett elvek alapján, amelyek éppúgy magukban foglalnák a versenyjogi szabályokat és olyan alapelveket például, mint az áruk és szolgáltatások szabad áramlása.
Az egyes szellemitulajdon-védelmi jogok között jelenleg bizonyos átfedések vannak, amelyek kiegyensúlyozatlansághoz vezetnek. A jövőbeli jogi szabályozásnak egy közös alapon kellene nyugodnia, s ez a befektetések védelme. Az egyes jogi megoldások alapján ki lehetne alakítani egy közös katalógust, ahol az értékelési tényezők rugalmas rendszert képeznének. A maximális rugalmasság azonban könnyen járhat a jogi biztonság hiányával, ezért szilárd jogi alapra van szükség.
John Brockman (szerk.): A következő 50 év.
A tudomány a huszonegyedik század első felében.
Vince Kiadó, 2003; ISBN 963 9323 95 0
Bátrak könyve. Ha az itt szereplő írások alkotói nem elismert tudósok és a kérdéses téma kiváló szakértői lennének, akkor joggal adhatnánk egészen más, kevésbé pozitív minősítést a szerzőknek, akik itt nem kevesebbre vállalkoznak, mint hogy felvázolják a következő ötven év fejleményeit. Csak egy-egy szakterület egészen kiemelkedő tudósának van ehhez elegendő ismeretbeli és erkölcsi alapja, legalábbis akkor, ha gondolatait azzal az igénnyel adja elő, hogy jövőbe tekintését valóban hitelt érdemlőnek, tudományos igényességgel megalapozottnak fogadjuk el. Ám még a tudományok mai állásának nagyon alapos ismeretére támaszkodó előrejelzés készítéséhez, az ezt segítő becslésekhez és extrapolációkhoz is nagy bátorság kell, hiszen a fejlődésben ötven év ma nagyon hosszú idő, és igencsak nehéz biztosan felbecsülni mi jön a következő kanyar után.
Ötven év. Harmincöt évvel ezelőtt Magyarország akkor egyik legjobb ipari elektronikai fejlesztőlaboratóriumában, a Telefongyár Digitális Laborjában olyan elemekből építettük a rendszereket, amelyek mindegyike egy-egy 25 mm élhosszúságú kockában egyetlen alapáramkört tartalmazott, pl. egyetlen bináris elem tárolására alkalmas multivibrátort. Egyetlen, 1024-nél nem nagyobb decimális szám tárolásához tíz darabot kellett láncba kötni ezekből. Az órajel legnagyobb lehetséges sebessége 100 kHz volt, és akkor kezdtünk dolgozni egy 400 kHz-es áramkörcsalád létrehozásán. Valódi integrált áramkört legfeljebb mutatóban láttunk, és amiről tudtunk, az nem sokkal volt nagyobb teljesítményű a mi elemeinknél. Nyomtatóként elektromechanikus, gömbfejes írógépet használtunk. A számítógép-programozás egyik fontos paramétere az MTBF tényező, a két meghibásodás között átlagosan eltelő időtartam hossza volt - igyekeztek olyan rövid programokat írni, hogy azok lefussanak, mielőtt ismét beüt valamilyen meghibásodás. Személyi számítógépről még nem is álmodtunk, szkennerről, hajlékony mágneslemezes tárolóról (floppy) vagy a mai értelemben vett merevlemezes (winchester), illetve sok megabájt teljesítményű szilárdtest tárolókról még kevésbé, és a lézeres adatrögzítés és visszaolvasás is legfeljebb a merész remények körébe tartozott. Természetesen még évtizedekig szintúgy a fejlesztés álomvilágában éltek az olyan különféle intelligens eszközök, amelyeket ma szubminiatűr számítógépek vezérelnek, az elektronikus gyújtástól és a mikrocsipre épülő bankkártyától a mind több szolgáltatást nyújtó kommunikációs eszközökig és a tenyerünkben elférő számítógépekig. Ma mindezek természetesek, amint az is, hogy ami most jól szolgál, az egy-három év múlva már elavult eszközzé válik a fejlesztés újabb eredményeivel való összehasonlításban. És ezért természetes az is, hogy mind nehezebb belelátni a jövőbe.
Mai világunk alapvető jellemzője, hogy gyorsul a fejlődés. Termékinnovációk, technológiai innovációk, alkalmazástechnikai innovációk pozitív visszacsatolásban erősítik, segítik is, hajtják is előre egymást, hozzák az új fejlesztési eredményeket. Ez teszi különösen ígéretessé és izgalmassá, hogy mi mindent hoz a következő évtizedekben a tudományok fejlődése, és az új eredmények felhasználása hová kormányozza vagy éppen sodorja a világot. És jóllehet napjainkra már a jövő várható alakulásának kifürkészése valódi tudományággá fejlődött, ma minden korábbinál nehezebb az ilyen következtetés. Nehezebb, mert mind több területen a tudomány új eredményei azonnal technológiává válnak, a technológiák árucikkekké, a mind élesebb piaci pozícióharchoz megint új - vagy újként eladható - árucikkek kellenek, azokhoz új technológiák, és a ciklus gyorsulva hajtja magát és a tudományt is előre. Látjuk és érezzük ezt, amint azt is, hogy a fejlesztési eredmények gyorsuló megjelenése hogyan hoz forradalmi változásokat a legkülönbözőbb felhasználási területeken. Kitűnő példa erre a mikroelektronika és az információtechnológia összefonódó fejlődésének hatása. A világháló mára olyan adatbázissá és kapcsolati rendszerré fejlődött, amelyről még két évtizede sem álmodtunk volna, akár a rajta elérhető adatok és információk tömegét, akár a kutathatóság és a hozzáférés gyorsaságát és könnyű voltát tekintjük. Növekvő sebességgel bővül, s így nő a hatása is a kutatásra, innovációra, azoknak a kereslet oldaláról történő ösztönzésére és az eredmények felhasználására. Nagyon jellemző erre Moore törvénye, amely szerint a számítógépek teljesítőképessége tizennyolc hónaponként megkétszereződik, és Nathan Myhrvold itt olvasható, ehhez csatlakozó törvénye, amely szerint a szoftver a Moore-törvény szerinti sebességnél gyorsabban fejlődik.
A Vince Kiadó fontos küldetésének tartja, hogy olyan műveket adjon közre, amelyek szakmailag jól megalapozott, megbízható, ugyanakkor az érdeklődő laikus számára is jól érthető betekintést adnak abba, hol tartanak a különböző tudományágak az ezredforduló táján. Ebben a kötetben 25 tudós vázolja fel, hogy a maga szakterületén várhatóan mit hoz a következő ötven év, milyen eredményekre számíthatunk, és azok milyen hatással lesznek egyrészt a szakterületre, másrészt a tudomány egyéb területeire. Ez nem sci-fi, hanem valódi, kutató és töprengő tudományos vizsgálódás. Az itt szereplő írások szakmai színvonalát, igényességét tökéletesen jellemzi a szerkesztő előszava: a szerzők itt nem olyan értelemben vett ismeretterjesztő tanulmányokat írnak, amelyek célja a nagyközönség tájékoztatása. Nem a tudomány népszerűsítése a céljuk, hanem megpróbálják a legújabb tudományos kutatási eredményeket nemcsak a nagyközönség számára, hanem magán a tudományon belül - azaz a más tudományágak művelői számára is - érthetővé tenni.
Néhány sokat ígérő cím, illetve téma az itt szereplő tanulmányok közül: A Világegyetem természetének jövője; Kozmológiai kihívások: egyedül vagyunk-e és hol?; 2050 matematikája; Az erkölcsi fejlődés elmélete felé; Miként fogjuk felhasználni azon képességünket, hogy szabályozni tudjuk az emberi faj genetikai felépítését?; A káosz és a komplexitás elméletének jövője; Mi az élet; Történt-e második Teremtés; Az ember és a gép egyesítése; Az anyag jövője - a megrendelésre előállított molekulák tudományának fejlődése; Az információhoz jutás technológiáinak fejlődése és ennek hatása az élet különböző területein; Az elme, az agy és az én - az agy működésének felderítése; A betegségek megzabolázása.
Olykor egyáltalán nem könnyű, viszont rendkívül izgalmas, tanulságos, és főként gondolatébresztő olvasmány.
Andrew Byatt, Alastair Fothergill, Martha Holmes: A kék bolygó - az óceánok természetrajza.
Alexandra Kiadó, 2002; ISBN 963 368 227 4
Bolygónk felszínének mintegy 71 százalékát, 362 millió négyzetkilométert sós víz borít, s ennek túlnyomó részét az óceánok teszik ki. Nekik köszönhető, hogy a világűrből nézve a Föld kék színűnek látszik. Minden nagy nyomtatott tudástárak öregapja, az Encyclopaedia Britannica egyebek közt az alábbiakat mondja róluk "Óceán" szócikkében: Az összefüggő sósvíz-tömeget általában nagyobb óceánokra, valamint kisebb tengerekre osztjuk. A három fő óceán a Csendes-, az Atlanti- és az Indiai-óceán, amelyeket részben szárazföldi, részben tengerfenéki topográfiai határok írnak körül, s mindhármuk csatlakozik az Antarktiszt körülölelő víztömeghez, amelyet olykor Déli-óceánnak is neveznek. Az óceánok átlagos mélysége 3,7 km, s az óceánfenék mintegy 75 százaléka esik a 3-6 km mélységhatárok közé, míg csupán 1 százalék fekszik mélyebben ennél. A legnagyobb mélységek a viszonylag szűk óceáni árkokban találhatók, az eddig mért maximum 11 034 m a Mariana árokban. Ma úgy látjuk, hogy az óceánok a földtörténet korai időszakában alakultak ki. Amint a bolygó felmelegedett és három fő zónája - mag, köpeny és kéreg - elkülönült, a belsejéből a vulkáni tevékenységek a vízgőz hatalmas tömegeit szabadították fel egyéb illékony anyagokkal együtt, és ezek a felszínre emelkedtek a lávával. A vízgőz forró felhőkként vált ki a lávából, s ezek kondenzálódása szolgáltatta a vizet az óceánok kialakulásához. Tudjuk azt is, hogy a víz folyamatosan szó szerint globális körutazást tesz az óceánok és a légkör közös rendszerében. Szinte hihetetlen, de egy nagy kört mintegy ezer év alatt jár be.
Tudjuk, itt is olvashatjuk, hogy az élettér, amelyet az óceánok adnak a tengeri élet számára, a becslések szerint mintegy 250-szerese a szárazföldinek. Szintúgy azt is, hogy a földi élet először a tengerekben jött létre. A magasabb rendű életformák kialakulását pedig az tette lehetővé, hogy az óceánokban élő egysejtűek, amelyek eddig ismert legkorábbi megkövült maradványait 3,6 milliárd éves kőzetekben találták meg, fotoszintézis útján oxigént kezdtek termelni, ami a légkör fokozatos átalakulását idézte elő, és lassacskán létrehozta a Föld ózonpajzsát is. Ma is a tengeri fitoplanktonnak köszönhetjük a légkör oxigéntartalmának felét - jó lesz tehát vigyázni rá.
Az Alexandra Kiadó igen hasznos és remélhetően a jövőben is folytatódó gyakorlata, hogy magyar nyelven közreadja a brit BBC-nek azokat a kiemelkedő minőségű albumait, amelyeket ez utóbbi nagy ismeretterjesztő filmsorozataihoz, azok nyomtatásban megjelenő összegezéseként készít. Így született ez a kötet is.
A téma rendkívül izgalmas. Amint Alastair Fothergill is kiemeli, ma a Hold felszínéről többet tudunk, mint a saját bolygónk mély óceánjairól. Valóban, az óceánok világa ismereteinket tekintve még fehér foltokkal teli. Hogy csak két végletet említsünk hiányainkból, megdöbbentően keveset tudunk a Föld mai legnagyobb állatainak, a bálnáknak az életéről, s úgyszintén arról, hogy milyen életformák léteznek és azok hogyan működnek az óceánok olyan extrém létfeltételei között, mint a nagy mélységek óriási nyomása, vagy éppen egyes helyek vulkáni tevékenységek által fűtött többszáz fokos vízhőmérsékletének környezete. Helytállónak látszik az a feltevés is, hogy az óceánok még mindig rejthetnek olyan fajokat, amelyeknek a létéről sincs tudomásunk. A köznapi ember pedig ennél még sokkal rosszabbul áll az óceánokra vonatkozó ismeretek terén. Hála elsősorban a televíziós ismeretterjesztésnek, "látásból" már egyre többet tudunk a vizek lakóinak sokféleségéről, kiemelkedően látványos képviselőikről, életmódjuk megnyilvánulásairól és a felszínhez közeli környezetükről, hiszen nagyjából ezek azok, amit az ismereterjesztő filmek meg tudnak ragadni. Még azok is, akiknek megadatik, hogy egy-egy tengerparti üdülés alkalmával kicsit búvárkodhassanak, nagyjából annyit kapnak a nagy egészből, mintha egy terrárium alapján képzelnénk el a brazil őserdőt. Ha pedig belegondolunk, rá kell jönnünk, hogy az óceánok nagy rendszereit illetően legfeljebb a puszta létükről van valamelyes tudásunk, az sem éppen átfogó, a működésükről és annak mozgatóerőiről viszont már aligha.
Ebben az elegáns kiállítású, több mint 400 bámulatos fényképpel illusztrált albumban a fülszöveg tanúsága szerint három kiváló szakember, a téma avatott ismerői segítenek ismerkedni az óceánok világával, a népszerű ismereterjesztés legjobb hagyományait követve. Előadásmódjuk a kellemes, de szakmailag korrekt, sok ismeretet felvonultató, gördülékeny elbeszélés. Amit és ahogyan mondanak, azt bárki nehézség nélkül tudja követni, ha nincs is semmiféle előképzettsége e témakörben. Nem fecsegnek, ami az ismereterjesztő művek nem csekély hányadának csúf hibája, előadásukat sehol sem érezzük felszínesnek, másrészt soha nem okoz nehézséget, hogy kövessük és értsük az itt elmondottakat.
A könyv legnagyobb része az óceánok élővilágáról és élőhelyeiről szól. Tartalmas bevezető fejezet vázolja fel az alapvető földtani tudnivalókat, a víznek az óceáni élet szempontjából fontos sajátosságait és a természet erőinek hatásait, amilyenek a hurrikánok, az áramlatok és maga a hullámzás. Szól a Hold árapálykeltő erejéről, az óriási víztömeg éghajlatszabályozó hatásáról, és arról a különös, nem kevéssé titokzatos jelenségről, amelyre az utóbbi évek szélsőséges időjárásai kapcsán figyelt fel a világ: az El Nino-jelenségről. A további fejezetek az óceáni élet csaknem végtelen változatosságának példáit tárják elénk. Különféle élőlények és életképek sorakoznak a planktonoktól a bálnákig, a hínároktól a tengeri madarakig, a koralloktól és a férgektől a tengeri vidrákig és a jegesmedvékig. Különleges, meghökkentő lények és tények sorát láthatjuk. Az ámbráscet képes arra, hogy 1000 méter mélyre merüljön, ahol a víznyomás, mint tudjuk, százszorosa a felszíni atmoszferikus nyomásnak, a felszínen belélegzett levegőt az eredeti térfogatának századrészére nyomja össze a tüdejében, és képes egy lélegzettel óra hosszat maradni a mélyben. Ha nem ilyen megbízható forrásban olvasnánk, csupán régi és hihetetlen tengerészmesének vélnénk, hogy a 150 méter mélységnél kezdődő szürkületi zónában olyan állatok élnek, amelyek lényegében teljesen átlátszóvá váltak, továbbá hogy a telepalkotó bordásmedúzák a 40 méteres hosszúságot is elérhetik. Számunkra talán a legkülönösebbek a mélytengerek lakói, hiszen róluk tudunk a legkevesebbet. Fényképeik a fantasztikus filmek legbizarrabb képeit idézik.

matches: Bíróság bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság