text:
# USA, # Egyesült Államok, # előválasztás, # Joe Biden, # Bernie Sanders, # demokrata párt, # republikánus párt, # Wisconsin, # legfelsőbb bíróság, # koronavírus
2020. április 8. szerda, 17:34
Kedden, április 7-én tartották az amerikai előválasztások következő állomását Wisconsinban, annak ellenére, hogy a jelöltek mellett több város, köztük az állam legnagyobb városa, a több mint félmilliós Milwaukee és a harmadik legnagyobb Green Bay is arra kérte az államot, hogy halasszák el a választásokat az Egyesült Államokban lassan már az európai helyzetnél is jobban berobbanó koronavírus-járvány miatt. Green Bay például még márciusban be is perelte az államot emiatt, azonban a keresetüket elutasították.
Ahogy arról már korábban beszámoltunk, a járvány az egész előválasztásra hatással van: a demokrata jelölőgyűlést is csak egy hónappal később fogják megtartani, és szinte az összes áprilisi előválasztást elhalasztották vagy levélszavazásra álltak át, azonban Wisconsinban nem így történt. Ugyan sokan jelezték, hogy inkább mozgóurnával szeretnének szavazni, azonban – ahogy várható is volt – ilyen rövid idő alatt ezt nem tudták megszervezni rendesen, és sok helyen nem is volt lehetőség se levélszavazásra, se mozgóurnára.
Így hiába vezetett be az állam szigorú kijárási korlátozásokat, a választók órákon keresztül álltak sorban, hogy leadhassák a szavazataikat,
hiszen Milwaukeeban a 180 szavazóhelyből mindössze 5 volt nyitva, míg Green Bayben a 31 szavazóhelyből csak kettő nyitott ki.
Ennek egyik oka a kevés szavazóbiztos: Green Bayben például a 270 szavazóbiztosból csak 17 vállalta a munkát, míg a 70 000 lakosú Waukeshaban mindössze egy szavazóhelyiség volt nyitva ugyanezen okból: több szavazóbiztos ugyanis előre jelezte, a saját egészségük megőrzése érdekében nem fognak dolgozni. Azonban a szavazóbiztosok hiánya nem csak a nagyvárosokat érintette, több mint 100 önkormányzat jelezte, hogy annyira kevés szavazóbiztosuk és önkéntesük van, hogy egy darab szavazóhelyet sem tudnak kinyitni, ezért a kormányzó, a demokrata Tony Evers a nemzeti gárda segítségét kérte, hogy így tudják biztosítani a választások megtartását.
Mindez azért is problémás, mert az államban már 2 440 igazolt koronavírus-esetet tartanak számon, ami majdnem a duplája az öt nappal ezelőtti számoknak,
és az esetek 27 százalékában kórházi ellátásra szorulnak a betegek. Emiatt március 24 óta bezártak a nem létfontosságú cikkeket áruló üzletek, és felszólították a lakosokat, hogy maradjanak otthon.
De miért tartották meg egyáltalán a választásokat?
Ennek egyrészt az az oka, hogy Wisconsinban nemcsak a két versenyben maradt demokrata elnökjelölt-aspiránsról, Joe Bidenről és Bernie Sandersről szavaztak, hanem ezzel egyidőben több állami és megyei pozícióról is most döntöttek, ami már a republikánusok számára is téttel bírt. Ezek közül a legfontosabb az állami Legfelsőbb Bíróság, ahol egy republikánusokhoz húzó bírónak járt le a mandátuma.
A republikánusok épp ezért nem akarták elhalasztani a helyi választásokat, melynek keretében a demokrata előválasztást is megtartották. Ők azzal indokoltak, hogy a választások előtt pár nappal nem szabad változtatni annak az eljárásán, mivel az sérti a választás a tisztaságát, azonban az is közrejátszhatott, hogy többnyire a demokratákhoz húzó körzeteket érinti leginkább a koronavírus, míg
a rurálisabb, republikánus körzetekben a járvány még nem terjedt el annyira.
Ezenkívül pedig már előre látni lehetett, hogy a republikánus szavazók választási kedve sokkal magasabb volt, mint a demokratáké: például a demokratákhoz húzó Milwaukee megyében a mozgóurnát vagy levélszavazatot kérő választók csak a 38 százaléka adta le a szavazatát, miközben a klasszikusan republikánus Waukesha megyében ez már 56 százalék volt.
Emiatt hiába kérte a két demokrata jelölt, hogy halasszák el az előválasztást és a helyi választásokat is, illetve hiába perelte be több város is az államot, a választást mégis megtartották. Pedig hétfőn már a kormányzó is úgy látta legjobbnak, ha egészen június 9-ig elhalasztanák a választásokat, vagy teljesen átállnak a levélszavazásra.
Azonban a republikánus többségben lévő állami törvényhozás nem fogadta el a demokrata kormányzó egyik tervezetét sem,
az állam ellen indított perekben pedig az állami Legfelsőbb Bíróság 4-2 arányban a helyi választások megtartása mellett döntött, amivel egy időben tartották a demokrata előválasztást is.
Átpolitzálódott döntések
A választás megtartásáról szóló viták emiatt át is politizálódtak: míg a wisconsini republikánusok azzal vádolják a demokratákat, hogy a kormányzó össze-vissza változtatja az álláspontját, és ha megtiltja, hogy a választók személyesen is szavazhassanak, azzal korlátozta volna a választáshoz való jogot, addig a demokraták azzal vádolják a republikánusokat, hogy nekik fontosabb a választási győzelem, mint a szavazók egészsége.
EGY DEMOKRATA SZAVAZÓ FEJTI KI A VÉLEMÉNYÉT, MILYEN JÁRVÁNY IDEJE ALATT SZAVAZNI / TWITTER
A republikánusok szerint azonban a választók egészsége egyáltalán nincs veszélyben: az egyik megye republikánus vezetője, Jim Miller szerint
a szavazás ugyanakkora kockázattal bír, mint amikor az ember a boltba megy bevásárolni, emiatt nem is érte volna meg elhalasztani a választásokat.
A kérdésben végül a szövetségi Legfelsőbb Bíróság mondta ki az utolsó szót: választásokat nem lehet elhalasztani egy nappal a megtartása előtt, mondván, az a későbbiekben egy káros precedenst teremtene.
De hogy jön ehhez a demokrata előválasztás?
Mivel a demokrata előválasztásokat és a helyi választásokat ugyanabban az időpontban és helyszíneken tarották meg költséghatékonyság miatt, így a republikánus törvényhozás és a republikánusokhoz húzó Legfelsőbb Bíróság – az állami 4-2, a szövetségi pedig 5-4 arányban – úgy döntött, nem lehet elhalasztani a helyi választásokat, így a demokrata előválasztást is megtartották, amire egyik fél sem kampányolt túlzottan:
se Biden, se Sanders kampánycsapata nem küldött önkénteseket az államba, hogy azok a jelöltek számára kopogtassanak, így pár Twitter-poszton kívül nem igazán erőltették meg magukat.
Ezek a posztok pedig többnyire arról szóltak, hogy szerintük felelőtlenség volt a republikánusok részéről a helyi választások megtartásának erőltetése.
Pedig a mostani helyi választásoknak, főleg a wisconsini Legfelsőbb Bíróság bírájának a személyét illetően, elég nagy a tétje: ugyanis a hétfős wisconsini Legfelsőbb Bíróság több, a november harmadiki választással kapcsolatos döntést fog még idén meghozni, amihez nem elegendő az egyszerű többség. Ezek a döntések pedig azért lesznek fontosak, mert Wisconsin egy az úgynevezett csatatérállamok államok között, ahol a két párt közötti verseny kiélezett, ezért az államnak különösen nagy ráhatása lesz arra, ki lesz az Egyesült Államok következő elnöke.
Milyen legitimitása lesz így a választásoknak?
Annak ellenére, hogy a New York Times felvétele is mutatja, milyen sokan várakoznak a szavazóhelyeknél, a választási részvétel így is bőven alulmúlta a megszokottakat. Ugyan hiába kértek több mint egymillióan mozgóurnát, ami négyszer több, mint amit 2017-ben kértek, sajtóértesülések szerint nem mindenki tudott szavazni:
vagy nem is jutott el hozzá az urna, vagy pedig nem volt tanú, aki biztosította volna, hogy valóban a névjegyzékben szereplő választó szavazott volna.
Ráadásul a szövetségi Legfelsőbb Bíróság felülírta azt a múlt heti állami bírósági döntést, hogy a levélszavazatokat akkor is elfogadják, ha azokat a választás napja után adják fel, viszont megérkeznek április 13-ig. Így végül csak azokat a szavazatokat számolják meg, amiket a választás napján, április 7-én adtak fel.
Mit jelent ez a demokrata elnökjelölti versenyre nézve?
Mivel maga a két jelölt és a párt is elengedte a wisconsini előválasztást, így valódi tétje csak a helyi választásoknak volt, leginkább az, hogy melyik bírát választják meg wisconsini Legfelsőbb Bíróságba.
A demokrata előválasztást vélhetően Joe Biden fogja megnyerni, méghozzá hatalmas fölénnyel:
a legutolsó közvélemény-kutatás szerint Obama volt alelnöke 62, míg a demokratikus szocialista Bernie Sanders csak 38 százalékot szerezne.
De nemcsak Wisconsinban, hanem összességében is Biden áll jobban: a centrista politikus 1217 delegálttal rendelkezik, míg a demokratikus szocialista Sandersnek 914 delegáltja van. A demokrata párti elnökjelöltség megszerzéséhez 1991 delegáltat kell szerezni, ami több mint valószínű, hogy Bidennek fog összejönni: bár Sanders 2016-hoz képest szélesíteni tudta a választói koalícióját, a nézetei még így is radikális sok amerikainak túl radikálisabb. A centrista irányvonalat képviselő Biden sokkal több szavazónak szimpatikusabb, és a csatatérállamokban is rendre jobban szerepel, mint Sanders.
A wisconsini választások eredményei április 13-án várhatóak.
FOTÓ: Tamia Fowlkes / Twitter
FRISSÍTÉS (17.53): Időközben Bernie Sanders bejelentette, hogy felfüggeszti a kampányát, így Joe Biden lesz a Demokrata Párt elnökjelöltje.

matches: Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság


text:
Hogyan kell eljárni? - Málta
Igen, Máltán bírósághoz kell fordulnia a perindításhoz. Az ügyvéd vagy segédügyvéd nyújtja be a bíróságon a keresetet, és befizeti a szükséges illetéket. Ha a pert felsőbíróságnál indítják, a pert indító személynek esküt kell tennie.
Nem, a perindításnak nincs határideje. Az alperes azonban a bírósági eljárás bármely szakaszában hivatkozhat az elévülésre.
A bírósági tárgyalások során a pert indító félnek személyesen jelen kell lennie a bírósági tárgyalóteremben. Távollétében ügyvéd vagy segédügyvéd látja el a képviseletét. Ha valamely fél nem tartózkodik Máltán, külön megbízott kerül kinevezésre Máltán avégett, hogy a bírósági eljárást az érintett fél távollétében folytatni lehessen.
Bár Máltán egyetlen bírósági épület van, abban különböző bíróságok székhelye található, az ügy tárgyától, a keresetet benyújtó személy követelésének összegétől és a keresetet benyújtó személy tartózkodási helyétől függően. Máltán az alábbi bíróságok léteznek:
a. Polgári bíróság (családjogi szekció) (Qorti Ċivili [Sezzjoni tal-Familja]) - jár el az összes családjogi ügyben, így például a különválás, házasság felbontása, tartás, leszármazás és a házasság érvénytelenítésének kérdésében.
b. Törvényszék (gozói családjogi szekció) (Qorti tal-Maġistrati [Għawdex Sezzjoni Familja]) – mint az a. pontban, de ez a bíróság olyan ügyekben jár el, amelyeket gozói lakosok vagy Gozo szigetén állandó tartózkodási hellyel rendelkezők ellen indítottak;
c. A polgári bíróság első kollégiuma (alkotmányjogi joghatóság) (Prim’ Awla tal-Qorti Ċivili [sede Kostituzzjonali]) - alkotmányjogi ügyekkel foglalkozik;
d. Törvényszék (Málta) (Qorti tal-Maġistrati [Malta]) – a legfeljebb 11 646,87 EUR összegű követelésekre vonatkozó, Málta szigetének valamely részén lakó vagy ott állandó tartózkodási hellyel rendelkezők ellen indított, pusztán polgári jogi ügyekben jár el, valamint a máltai jog szerint megállapított bármely más követelés esetében;
e. Törvényszék (gozói alsóbb szintű joghatóság) (Qorti tal-Maġistrati [Għawdex Inferjuri]) – mint a d. pontban, ezt a bíróságot azonban azok veszik igénybe, akik gozói lakos vagy Gozo szigetén állandó tartózkodási hellyel rendelkező személy ellen kívánnak eljárást indítani. A polgári bíróság önkéntes illetékességi szekciójának hatáskörével azonos hatáskörrel is rendelkezik.
f. A polgári bíróság első kollégiuma (Prim’ Awla tal-Qorti Ċivili)- a 11 646,87 EUR összeget meghaladó követelésekre vonatkozó, pusztán polgári jogi ügyekben jár el, valamint (a követelés értékétől függetlenül) bármely ingatlannal kapcsolatos vagy az arra vonatkozó szolgalmi joggal, az ingatlant sújtó terhekkel vagy az ingatlanhoz kapcsolódó egyéb jogokkal kapcsolatos ügyekben, az ingatlanból történő kilakoltatást vagy birtokfosztást is ideértve, függetlenül attól, hogy az ingatlan városi vagy vidéki, bérlők vagy ott állandó tartózkodási vagy lakóhellyel rendelkezők lakják, az adott bíróság joghatóságának határain belül.
g. Törvényszék (gozói felsőbb szintű joghatóság) (Qorti tal-Maġistrati [Għawdex Sezzjoni Superjuri Ġenerali]) - mint a g. pontban, ezt a bíróságot azonban azok veszik igénybe, akik gozói lakos vagy Gozo szigetén állandó tartózkodási hellyel rendelkező személy ellen kívánnak eljárást indítani;
h. A polgári bíróság első kollégiumának önkéntes illetékességi szekciója (Prim’ Awla tal-Qorti Ċivili, Ġurisdizzjoni Volontarja) - Ez a bíróság peren kívüli ügyekben jár el, mint például a titkos végrendeletek felnyitása, gyámság alá helyezés és örökbefogadás. Továbbá e bíróság engedélyezi vagy hagyja jóvá a szerződések megkötését. E bíróság engedélyezi továbbá azon rendelkezések elfogadását, amelyeket a törvény csak előzetes engedély vagy jóváhagyás esetén engedélyez.
E bíróságok mellett számos egyéb bíróság is működik. A kis értékű követelések bírósága (Tribunal tat-Talbiet iż-Żgħar) (a legfeljebb 3 494,06 EUR értékű pénzbeli követelésekkel kapcsolatos ügyekben jár el), a közigazgatási felülvizsgálati törvényszék (Tribunal ta’ Reviżjoni Amministrattiva) és az ipari törvényszék (Tribunal Industrijali). Máltán ezen kívül Döntőbírósági Központ (Ċentru tal-Arbitraġġ) is létezik, amely döntőbíráskodással kapcsolatos szolgáltatásokat nyújt. A máltai jog előírja, hogy bizonyos körülmények esetén a felek kötelesek döntőbírósághoz fordulni (kötelező döntőbírói eljárás). A társasházi tulajdonnal és gépjármű-forgalommal kapcsolatos jogvitáknál kötelező a döntőbírói eljárás.
Mindezen bíróságok elsőfokú bíróságok és rendes bíróságok. Az e bíróságok határozatai elleni fellebbezéseket ezért a fellebbviteli bírósághoz (Qorti tal-Appell) lehet benyújtani. A kis értékű követelések bíróságának, a Döntőbírósági Központ vagy a törvényszékek határozatai ellen az alsóbírósági hatáskörben (egyesbíró elnökletével) eljáró fellebbviteli bíróságnál kell fellebbezni. A polgári bíróság első kollégiumának határozatai ellen a felsőbírósági hatáskörben (három bíróval) eljáró fellebbviteli bíróságnál kell fellebbezni. A polgári bíróság első kollégiumának határozatai ellen (alkotmányjogi joghatóság) az Alkotmánybíróságon (Qorti Kostituzzjonali) lehet fellebbezni, a Gozói Törvényszék alsó- és felsőbírósági hatáskörben hozott határozatai ellen mindig a máltai fellebbviteli bírósághoz kell fellebbezést benyújtani.
A kereset alsóbíróságnál történő indításához ügyvédet vagy segédügyvédet kell igénybe venni. Ha a kereset indítása felsőbíróságnál történik, ügyvédet és segédügyvédet is igénybe kell venni.
A bíróság hivatalához.
A keresetet máltai nyelven kell benyújtani. A keresetet az ügyvédnek vagy segédügyvédnek írásban, személyesen kell benyújtania.
Ha a peres felek valamelyike külföldi, kérvényezheti, hogy az eljárást angol nyelven folytassák le.
Máltán nincs lehetőség a kereset e-mailben vagy faxon történő benyújtására.
A Döntőbírósági Központnál vagy a kis értékű követelések bíróságánál történő perindításhoz formanyomtatványt kell kitölteni. A törvényszéknél vagy a polgári bíróság első kollégiumánál történő perindításhoz azonban nem kell formanyomtatványokat kitölteni. A polgári bíróság első kollégiumánál történő perindításhoz alapvető fontosságú, hogy a kereset tartalmazza az alábbiakat:
a) nyilatkozat, amely világos és egyértelmű módon, különálló, számozott bekezdésekbe rendezve tartalmazza az ügy tárgyát, így hangsúlyozva a követelés lényegét, valamint azt, hogy a kereset benyújtójának személy szerint milyen tényekről volt tudomása;
b) a követelés alapja;
c) a követelés vagy követelések, amelyeket számozva kell felsorolni; valamint
d) minden hivatalos keresetben az alábbi értesítést kell világos és olvasható módon közvetlenül a bíróság fejléce alá elhelyezni:
„E hivatalos kereset címzettje e jogcímen a kereset kézbesítésének napjától – amely egyben a kézhez vétel napja – számított húsz (20) napon belül köteles hivatalos választ benyújtani. Amennyiben az előírt határidőn belül nem érkezik be a törvény rendelkezéseinek megfelelő hivatalos válasz, a Bíróság a törvény szerint jár el az ügyben.
Ezért e hivatalos kereset címzettjének érdekét szolgálja, hogy haladéktalanul forduljon ügyvédhez, hogy az ügy tárgyalása során beadvánnyal élhessen.”
e) A kereset alátámasztását szolgáló dokumentumokat a hivatalos keresettel együtt kell benyújtani.
f) A hivatalos keresetet eskü alatt kell megerősíteni az esketőbiztosként kinevezett hivatalvezető vagy segédügyvéd jelenlétében, az esketőbiztosokról szóló rendelet (79. fejezet) értelmében.
g) A felperes nyilatkozatával együtt megnevezi azokat a tanúkat, akiket a bizonyításfelvétel során meghallgatásra javasol, valamint felsorolja, hogy tanúvallomásukkal mely tényállást kívánja bizonyítani.
h) A keresetet kézbesíteni kell az alperesnek.
Igen, a kereset benyújtásakor ki kell fizetni a megfelelő összegű illetéket. Az illeték összege függ az ügy típusától és/vagy a követelés összegétől.
Igen, ha valaki nem tudja fedezni az eljárás költségeit, igényelhet költségmentességet. A költségmentesség igénylését a polgári bíróság első kollégiumához kell benyújtani. Az igényt szóban, a jogsegélyt nyújtó ügyvédnél is be lehet jelenteni. A költségmentesség megadásához bizonyos feltételeknek teljesülniük kell, azaz az igénylőnek esküt kell tennie a hivatalvezető előtt, és ha az igényt szóban jelenti be, a jogsegélyt nyújtó ügyvédnél kell esküt tennie a következőkről:
a) hogy úgy véli, jól megalapozott oka van arra, hogy eljárást kezdeményezzen, abban védelmet kérjen, eljárást folytasson vagy eljárásban félként részt vegyen;
b) az eljárás tárgyától eltekintve – amelynek nettó értéke 6 988,12 EUR – nem rendelkezik semmiféle vagyonnal, kivéve azokat a használati tárgyakat, amelyek használata az igénylő és családja számára ésszerűen szükségesnek tekinthető, és hogy éves jövedelme nem haladja meg a tizennyolcadik életévet betöltött személyekre megállapított nemzeti minimálbért.
A kereset benyújtását követően a bíróság kitűzi a tárgyalás napját. A bíróság értesíti a kereset benyújtóját és az alperest az első tárgyalás időpontjáról (tárgyalásról szóló értesítés). Az érintett személy a bíróságok elektronikus rendszerén (Lecam) keresztül vagy a bíróságok weboldalán is ellenőrizheti, hogy kitűzték-e már a tárgyalás napját. A felek nem kapnak visszaigazolást arról, hogy a kereset megfelelően került-e előterjesztésre; azt azonban ki kell emelni, hogy a bíróság hivatalvezetőjéhez nem jutnak el azok a hivatalos keresetek, amelyek a 9. számú kérdésnél felsorolt elemeknek nem felelnek meg.
A keresetet benyújtó személy részére kézbesítik a tárgyalásról szóló értesítést. A következő tárgyalás időpontját a folyamatban lévő tárgyalás során tűzik ki. A bíróságok weboldalán található némi információ az adott üggyel kapcsolatban.

matches: bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság Bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság


text:
17. számú Irányelv | K Ú R I A
17. számú Irányelv
a gyermek elhelyezésével kapcsolatos szempontokról*
A család - és ezen belül elsősorban a gyermek - sokoldalú védelme olyan alapvető követelmény, amelyet a társadalom joggal támaszt mind a jogalkotással, mind a családjogi perekben folytatott ítélkezési gyakorlattal szemben. Ez a felismerés jut kifejezésre az Alkotmányban, a Családjogi Törvényben és más jogszabályokban.
A megkülönböztetett figyelmet elsősorban az indokolja, hogy a család biztosítja azt a környezetet, amelyben a gyermek születésének, felnevelésének legkedvezőbb feltételei megteremthetők. Éppen ezért a gyermek érdekeinek védelmét a jogalkalmazás mindig is fontos feladatának tekintette. Különös jelentőséget nyert a gyermeki jogok biztosítása azáltal, hogy a Magyar Köztársaság csatlakozott a Gyermek jogairól szóló, New Yorkban, 1989. november 20. napján kelt Egyezményhez, amely az 1991. évi LXIV. törvénnyel történt kihirdetésével a belső jog részévé vált. Az Egyezmény egyebek között utal arra, hogy a gyermekkor különleges segítséghez és támogatáshoz ad jogot. Hangsúlyozza: a gyermek személyiségének harmonikus kibontásához szükséges, hogy családi környezetben, boldog, szeretetteljes és megértő légkörben nőjön fel, s hogy őt a béke, az emberi méltóság, a türelmesség, a szabadság, az egyenlőség és a szolidaritás szellemében neveljék. A gyermeket fel kell készíteni az önálló élet vitelére, a társadalomba való beilleszkedésre. Nyilvánvaló, hogy ilyen célkitűzések mellett alapvető társadalmi és egyéni érdek fűződik a családi élet szilárdságához.
Szembe kell nézni ugyanakkor azzal is, hogy a házasságok egy része megromlik, ami megbontja az addigi családi kapcsolatokat. Fokozott figyelmet kell tehát fordítani arra, hogy miként alakul a gyermek sorsa a házasság felbomlása után.
A Családjogi Törvény (az 1952. évi IV. törvény, a továbbiakban: Csjt.) tartalmazza a gyermek elhelyezésének, valamint a gyermekelhelyezés megváltoztatásának szabályait. Az 1995. július 4-én hatályba lépett 1995. évi XXXI. törvény - elsősorban az említett Egyezményre tekintettel - részben módosította ezeket a rendelkezéseket. A Legfelsőbb Bíróság az elmúlt évek során számos határozatában - a jogalkotásra is kiható, az ország életében azóta bekövetkezett alapvető változások után is jórészt érvényes - elvi iránymutatást adott. Ezek között említhető mindenekelőtt annak kimondása, hogy a gyermek elhelyezésénél és az elhelyezés megváltoztatásánál elsősorban a gyermek érdekét kell szem előtt tartani.
A Csjt.-nek az 1995. évi XXXI. törvénnyel beiktatott 1. §-ának (2) bekezdése alapelvvé emelte, hogy a törvény alkalmazása során mindenkor a kiskorú gyermek érdekére figyelemmel, jogait biztosítva kell eljárni.
Változatlanul döntő szempont tehát: a gyermek mindenekfelett álló érdekének védelme. Ez a társadalmi folyamatok hatásaként az ítélkezési gyakorlatban több vonatkozásban is új módon merül fel. A kérdés egyre árnyaltabb megközelítése szükséges, mivel folyamatos változások következnek be a család belső életében, szerkezetében és feladataiban. Egyúttal azonban a gyermekes házasságok felbomlásának viszonylag magas száma miatt indokolt követelmény a szülők felelősségtudatának elmélyítése.
Mindezekre tekintettel a helyes és egységes ítélkezési gyakorlat biztosítása céljából a Legfelsőbb Bíróság az Alkotmány 47. §-ában meghatározott jogkörében irányelvként az alábbiakat állapította meg:
I. Felelősség a gyermekért
A házastársaknak az Alkotmányból és a Csjt.-ből folyó kötelessége a család, a házasság védelme, a családban élő gyermek egészséges fejlődéséhez szükséges feltételek biztosítása [Csjt. 75. § (1) bek.]. Mindkét szülőnek egyaránt joga és kötelessége e célok elérésének elősegítése. Ez következik abból a törvényi rendelkezésből is, amely szerint a házastársak jogai és kötelességei egyenlőek, a házasélet ügyeiben közösen kell dönteniük [Csjt. 1. § (1) bek., Csjt. 23. § (1) bek.]. A szülők - eltérő megállapodásuk vagy a bíróság ellentétes döntése hiányában - a szülői felügyeletet is együttesen gyakorolják, tekintet nélkül arra, hogy a házastársi együttélésük fennáll-e [Csjt. 72. § (1) bek.].
Sem a jogok, sem a kötelességek terén nem illeti meg előjog tehát egyik házastársat sem. Az egyenjogúság jegyében egyaránt felelősek a gyermek ellátásáért, a neveléssel kapcsolatos feladatok teljesítéséért, valamint a családon belüli munkák elvégzéséért. A családi közösség fenntartása, a gyermek nevelésének legmegfelelőbb légkör kialakítása és megőrzése mindkét házastárs feladata.
A család egységének megbomlása a gyermek életét megzavarja, bizonytalanságot, válságot idézhet elő, egész életére kiható módon befolyásolhatja a gyermek személyiségfejlődését. A gyermek ugyanis legtöbbször továbbra is mindkét szülőjével, teljes családban szeretne élni. A társadalom ezért joggal várja el a szülőktől, hogy múló érzelemváltozások, meggondolatlan kalandok, fellobbanó indulatok, hirtelen támadt összetűzések nyomán kialakult helyzet hatása alatt ne bontsák meg a család egységét.
A bíróságnak ezért mind a házassági bontóperben [Csjt. 18. § (1)-(2) bek., Pp. 285. §], mind pedig a különélő házastársak között a házasság felbontása nélkül indult gyermekelhelyezési per során vizsgálnia kell, hogy van-e remény a család egységének helyreállítására. Ez főként akkor járhat eredménnyel, ha mindkét szülő őszintén ragaszkodik a gyermekéhez, és a bíróság békítő tevékenységét a szülők közvetlen környezete is támogatja.
A bíróságnak arra kell törekednie, hogy erősítse a gyermek sorsáért való szülői felelősségérzetet. Ennek érdekében szükséges, hogy a bíróság a felek előtt a család szétesésének hátrányos következményeit feltárja. Erre a házassági bontóper bármely szakában sor kerülhet. Kívánatos, hogy a bíróság a figyelmet a házastársi kapcsolat, a család, a szülő és a gyermek közötti viszony emberi oldalaira, e kapcsolat sokoldalú, érzelemgazdagító, az emberi életet kiteljesítő szerepére irányítsa. Ezeknek és más körülményeknek a feltárásával a bíróság a feleket arra a meggondolásra késztetheti, hogy gyermekük érdekében - de saját érdekükben is - kíséreljék meg a családi életük helyreállítását.
A tárgyalás vezetése során a bíróság fordítson gondot arra, hogy a felek közötti ellentétek ne mélyüljenek tovább. A békítést minden esetben újra kísérelje meg, ha az eredményt ígér. Ennek érdekében a tárgyalási határnapok közötti időtartamot - ha ettől valóban eredmény várható - meghosszabbíthatja. Ilyenkor azonban - szükség esetén - ideiglenes intézkedéssel rendelkeznie kell a gyermek elhelyezéséről és tartásáról. Más esetben viszont a gyermek érdeke azt kívánhatja, hogy az elhelyezés iránt indított per gyorsan fejeződjék be, és a határozat végrehajtása is haladéktalanul megtörténjék.
Ha a házasság véglegesen és helyrehozhatatlanul megromlott, és a házasság fenntartása a gyermek érdekét sem szolgálja, arra kell törekedni, hogy a házassági életközösség megszakítása, a házassági kötelék felbontása ne járjon azzal a következménnyel, hogy a gyermek bármelyik szülőjétől érzelmileg elszakad.
II. A szülők megállapodása a közös szülői felügyelet és a gyermekelhelyezés kérdésében
a) A szülők különválása egymagában nem érinti szülői felügyeleti jogaikat és kötelezettségeiket [Csjt. 72. § (1) bek.]. Abban az esetben azonban, ha a gyermek a szülők megegyezése vagy a bíróság döntése alapján valamelyik szülőnél nyert elhelyezést, a felügyeletet ez a szülő gyakorolja, kivéve, ha a szülők kérelmére a bíróság a gyermekelhelyezéssel egyidejűleg közös szülői felügyeletet rendelt el, illetve a szülőknek a közös szülői felügyeletre vonatkozó egyezségét jóváhagyta [Csjt. 72. § (2) bek.].
A közös szülői felügyelet gyakorlását a jogszabály csak a szülők közötti teljes egyetértés, maximális együttműködési készség esetén teszi lehetővé. Ez jut kifejezésre abban, hogy a közös szülői felügyeletet a bíróság csak a szülők közös kérelmére rendelheti el, illetve hagyhatja jóvá a közös szülői felügyeletre vonatkozó egyezségüket. A szülőknek a közös szülői felügyelet iránti kérelemben nyilatkozniuk kell arról, hogy milyen módon kívánnak együttműködni a közös szülői felügyelet során, különös tekintettel a gondozási, nevelési tevékenység ellátására [12/1995. (VI. 22.) IM r. 1. §-a]. A közös szülői felügyelet elrendelésének a feltétele a gyermek elhelyezésének megállapodással vagy ítélettel történő rendezése.
A közös szülői felügyelet csak addig tartható fenn, amíg rendeltetésének betöltésére képes. Ezért az bármelyik szülő kérelmére megszüntethető, ha a szülők már nem tudnak együttműködni, feltéve, hogy a megszüntetés a gyermek fejlődése szempontjából is indokolt [Csjt. 72. § (3) bek.]. Ilyen kérelem előterjesztése esetén azonban a közös szülői felügyelet fenntartása aligha szolgálhatja a gyermek érdekét. A közös szülői felügyelet megszüntetése esetén a szülői felügyeletet a továbbiakban az a szülő gyakorolja, akinél a gyermeket - a közös felügyelet elrendelésével egyidejűleg - elhelyezték.
b) A szülők általában maguk tudják rendezni a gyermek elhelyezésének és további nevelésének kérdését. A szülőknek azonban olyan megoldást kell választaniuk, amely a gyermek testi, értelmi és erkölcsi fejlődését legjobban biztosítja. A gyermek elhelyezése ezért nem lehet a rossz értelemben vett alku tárgya. Ha tehát a szülőknek a gyermek elhelyezésére vonatkozó egyezsége nyilvánvalóan ellentétes a gyermek érdekével, a bíróság azt nem hagyhatja jóvá [Csjt. 1. § (2) bek., Pp. 148. § (2) bek., Pp. 290. § (3) bek.]. A gyermek elhelyezésére irányuló kereseti kérelem hiányában hivatalból is úgy intézkedik, ahogy az a gyermek érdekének a legjobban megfelel [Pp. 290. § (1) bek.].
A bíróságnak az egyezség jóváhagyása előtt figyelmeztetnie kell a feleket, hogy megegyezésüknél ne legyenek ki nem mondott fenntartásaik, ne vezesse őket már eleve olyan szándék, hogy később majd - új perben - a gyermekelhelyezés megváltoztatását kérik. A házastársak alaposan gondolják meg, hogy milyen egyezséget kötnek egymással, mert a bíróság által jóváhagyott egyezségük köti őket; annak megváltoztatását az egyezség jóváhagyásától számított két éven belül a bíróságtól csak a Csjt. 18. §-ának (3) bekezdésében foglalt feltételek fennállása esetén kérhetik, és az elhelyezés megváltoztatására később is általában csak kivételesen, a jogszabályban előírt szigorú feltételek megléte mellett kerülhet sor.
A fentebb kifejtettek abban az esetben is irányadók, ha a szülőknek a gyermekelhelyezés kérdésében való megállapodására nem a házasság felbontása iránti perben, hanem külön perben került sor.
III. A bíróság döntése a gyermek elhelyezéséről
A Csjt. 72/A. §-ának (1) bekezdése szerint - a szülők megegyezésének hiányában - a gyermeket annál a szülőnél kell elhelyezni, akinél a kedvezőbb testi, értelmi és erkölcsi fejlődése biztosítva van; ha a szülőnél történő elhelyezés a gyermek érdekeit veszélyezteti, a bíróság a gyermeket másnál is elhelyezheti, feltéve, hogy ez a személy a nála történő elhelyezést maga is kéri.
A gyermek elhelyezésének alapvető szempontja: a gyermek érdeke. Ezért a bíróságnak a gyermek életét érintő minden körülmény feltárásával és együttes mérlegelésével kell határoznia. Egyes kiragadott körülmények túlértékelése, más szempontoknak pedig a figyelmen kívül hagyása akadályozza, hogy a gyermek elhelyezésénél a gyermek érdeke megfelelően érvényesüljön.
A bíróságnak gondosan vizsgálnia kell, hogy a szülőket az egyéniségük, életmódjuk, erkölcsi tulajdonságaik, alkalmassá teszik-e a gyermek nevelésére. Figyelembe kell vennie a gyermekhez való ragaszkodás őszinteségét, a gyermeknek a szülő iránt táplált érzelmeit, a gyermeknek az egyik vagy másik szülőhöz való kötődését, a szülő nevelési képességét, az iskoláztatási lehetőségeket. Vizsgálni kell továbbá a felek anyagi és lakáshelyzetének alakulását, azt, hogy a gyermek tartása, gondozása, egészségügyi ellátottsága melyik szülő környezetében van jobban biztosítva.
Értékes adatokat szolgáltathat a gyermekelhelyezés kérdésében való döntéshez a környezettanulmány, a bölcsőde, óvoda, iskola véleménye, megfelelő esetekben a pszichológiai szakvélemény. Ennek beszerzése különösen akkor indokolt, ha a kellő alapossággal felderített tényállás alapján - az eset sajátos körülményeire (a gyermek egyénisége, érzésvilága, a családban kialakult légkör stb.) is figyelemmel - várható, hogy a pszichológiai szakvélemény elősegíti a gyermek érdekét szolgáló helyes döntést.
A Csjt. 71. §-ának (1) bekezdése értelmében hangsúlyozott kötelessége a szülőknek: biztosítsák az ítélőképessége birtokában lévő gyermekük részére azt, hogy az őt érintő döntések előkészítése során véleményt nyilváníthasson. Ezt a véleményt - a gyermek korára, érettségére figyelemmel - tekintetbe kell venni. A gyermek akkor tekinthető az ítélőképessége birtokában levőnek, ha koránál és helyzeténél fogva képes önállóan és befolyásmentesen kialakítani véleményét.
A Csjt. 74. §-a részletesen szabályozza a gyermek meghallgatását is a szülői felügyelettel, a gyermek elhelyezésével, valamint az elhelyezés megváltoztatásával kapcsolatos perekben. Általános szabály, hogy indokolt esetben - így akkor is, ha azt a gyermek maga kéri - meg kell hallgatni a gyermeket is, amely meghallgatás közvetlenül vagy szakértő útján történhet. A gyermek közvetlen meghallgatásáról való döntése során a bíróságnak a gyermek életkorára, illetve - amennyiben arra a per adataiból következtetni lehet - érettségére figyelemmel kell lenni [12/1995. (VI. 22.) IM r. 3. §-a].
A felnőtt élet küszöbén álló gyermek sajátos helyzetének felismeréséből fakad a Csjt. 74. §-ának az a rendelkezése, amely szerint a tizennegyedik életévét betöltött gyermek elhelyezésére vonatkozó döntés csak a gyermek beleegyezésével hozható, kivéve, ha a gyermek által választott elhelyezés a fejlődését veszélyezteti, pl. a gyermek az érdekeivel nyilvánvalóan szembenálló befolyás hatására vagy kizárólag azért választja a nevelésre kevésbé alkalmas szülőt, mert az jobb anyagi körülményeket biztosít, vagy eltűri a gyermek szabados életvitelét. Arra is tekintettel kell azonban lenni, hogy a tizenhatodik életévét betöltött gyermek a szülői házat vagy a szülő által kijelölt más tartózkodási helyet a gyámhatóság engedélyével a szülők beleegyezése nélkül is elhagyhatja, ha az fontos okból érdekében áll [Csjt. 77. § (2) bek.]. A bírósági eljárás izgalmaitól, feszültségeitől való távoltartás lehetőségét teremti meg viszont a törvénynek az a rendelkezése, amely szerint a bíróság a gyermeknek az elhelyezésével kapcsolatos álláspontjáról a szülők erre vonatkozó egyező nyilatkozata útján is tájékozódhat.
Ezekben a perekben egyébként a jogszabály kötelező rendelkezése szerint mindkét szülőt meg kell hallgatni, amely alól csak az elháríthatatlan akadály esete jelent kivételt (Csjt. 74. §).
Azok a szempontok, amelyek a gyermek elhelyezésénél általában figyelembe jönnek, megfelelően irányadók akkor is, ha a gyermek elhelyezése érdekében azonnali intézkedésre van szükség, amikor is a bíróság soron kívül, hivatalból ideiglenes intézkedéssel határoz [Csjt. 72/A. § (4) bek., Pp. 287. §].
A gyermek elhelyezésénél irányadó összes körülmény feltárásának és mérlegelésének szükségessége nem mond ellent annak, hogy a gyermek életét érintő egyes körülményeknek egyes konkrét esetekben különösen nagy jelentőségük lehet.
a) A családon belüli munkamegosztás gyakorlata lényegesen megváltozott annak folytán, hogy a nők tekintélyes része kereső foglalkozást folytat. A háztartási teendőknek, a gyermek gondozásával kapcsolatos feladatoknak az egyik házastársra hárítása sérti a házastársi egyenjogúságot. Az a házastárs - akár férfi, akár nő -, aki az említett kötelezettségek teljesítésével bizonyította, hogy alkalmas a gyermek körüli teendők ellátására, a gyermek életkorától és nemétől függetlenül, egyenlő feltételekkel igényelheti a gyermek nála való elhelyezését.
Önmagában a gyermek nemének és életkorának tehát nem lehet döntő szerepe az elhelyezésnél. A gyermek neme és kora csak az ügy valamennyi körülményének egymással összefüggésben történő vizsgálata során értékelhető, különösen azzal kapcsolatban, hogy a gyermek nemére és korára tekintettel melyik házastárs mutatott több és jobb nevelési készséget. A gyermek nevelésében, ellátásában ténylegesen tanúsított magatartás mérlegelésével hozható a gyermek érdekében álló bírósági határozat.
b) A gyermek egészséges személyiségfejlődését az segíti elő, ha megszokott környezetében, őt szeretettel körülvevő személyek gondozásában nevelkedhet. A gyermeknek biztonságérzetet nyújt a megfelelő környezet állandósága, a környezetváltozás, az elhelyezés váltogatása viszont szorongást, félelemérzetet kelthet benne. Ennek a személyiségre károsan ható következményeitől a szülők kötelesek a gyermeket megvédeni. Az állandóság követelményének érvényre juttatásánál a gyermek és a szülő közötti személyes kapcsolatnak és nem a lakóhelynek van elsődleges jelentősége. Az egészséges fejlődést elősegítő környezetben való megmaradás biztosítása olyan fontos szempont, amelyet a gyermekelhelyezésnél figyelembe jövő körülmények között jelentőségének megfelelően kell értékelni, a gyermeket az indokolatlan környezetváltozás izgalmaitól, az ezzel járó megrázkódtatásoktól meg kell kímélni.
Esetenként a gyermek érdekében mégis meg kell változtatni a gyermek környezetét. A bírósági határozat alapján a gyermeket kiadni köteles szülő súlyosan vét a gyermek érdekei ellen, ha - a törvényes rendelkezéseknek közvetve vagy közvetlenül ellenszegülve - a gyermeket magánál visszatartja. Az ilyen - erőszakkal vagy más jogellenes magatartással - teremtett vagy fenntartott helyzet ezért általában még akkor sem adhat alapot az állandóság - mint a gyermek elhelyezésénél figyelembe veendő körülmény - döntő súllyal való értékelésére, ha ez az állapot hosszú ideje áll fenn. A gyermek nevelésére való alkalmatlanságra vonható következtetés abból, ha a szülő a gyermeket el akarja idegeníteni a másik szülőtől, és a befolyásolt gyermek érzelmeire hivatkozással kívánja megakadályozni, hogy a gyermek ahhoz kerüljön, akinél a bíróság elhelyezte. A szülőnek kötelessége felkészíteni a gyermeket arra, hogy a másik szülőhöz kerül, a fogadó szülőnek pedig kötelessége elősegíteni, hogy a gyermek úgy szokja meg új otthonát, hogy a régi környezetében megszokott személyekkel, így különösen a másik szülővel megfelelő kapcsolatot tarthat fenn.
Súlyosan esik a szülő terhére, ha - szembeszegülve a bírósági határozattal - különböző eszközökkel (pl. új perek ismétlődő indításával) akarja megakadályozni a gyermeknek a másik szülőhöz kerülését, abban bízva, hogy - az állandóság szempontjára tekintettel - a gyermek végül is nála marad. A bíróságnak alkalmaznia kell mindazokat a jogi eszközöket, amelyek bármelyik szülőnek az erőszakos, önkényeskedő, a bírósági határozat kijátszására törekvő magatartását meggátolják. Ha valamelyik szülő a gyermeket egyoldalú elhatározással, önkényesen viszi el a gyermeket jogszerűen magánál tartó szülőtől, megfelelő rendelkezéssel (pl. ideiglenes intézkedéssel) olyan helyzetet kell teremteni, hogy a jogszerűen eljáró szülő érvényt szerezhessen jogainak.
c) A család szétesése rendszerint súlyos válságot idéz elő a gyermeknél. Ennek hátrányos következményei fokozottan hatnak rá, ha a testvéreknek is el kell szakadniuk egymástól. A testvérek közössége jelentős kötőerő. A gyermek elhelyezésénél ezért általában arra kell törekedni, hogy a gyermekek a szülők elválása után is együtt maradjanak, és közösen átélve a házasság felbomlásának nehéz idejét, minél kevésbé sérülten kerüljenek ki a szülők közötti ellentétek által létrehozott helyzetből. Mindkét szülőnél egyformán kedvező feltételek megléte esetén is csak indokolt esetben lehet a testvéreket egymástól különválasztva elhelyezni.
A gyermekelhelyezési perekben szerzett tapasztalatok azonban azt is jelzik, hogy nem minden családban egyformán erős a gyermekek egymáshoz kötődése. Lehetnek jelentős korkülönbségek a gyermekek között, adottságaik, érdeklődési körük, igényeik eltérhetnek, ami gyengíti a gyermekek egymáshoz való ragaszkodását. A gyermeket valamelyik szülőhöz olyan mély érzelmi kötődés fűzheti, amely erősebb a testvéri szeretetnél. Az is előfordulhat, hogy egyikük az egyik, másikuk a másik szülőnél hosszabb ideje él, és a házasság felbontásáig a család szétválása gyakorlatilag már megvalósul. Ilyen esetben a szülőknek azt a megállapodását, hogy a gyermekek megosztva kerüljenek elhelyezésre - különösen, ha ez nem jár a gyermekek végleges szétválásával, a gyermekek egymással való rendszeres érintkezése biztosítva van, és a gyermekek érdekét egyébként sem sérti -, a bíróság jóváhagyhatja. A szülők megállapodásának hiányában vagy erre irányuló kérésükre is határozhat a bíróság úgy, hogy a gyermekeket megosztva helyezi el a szülőknél. E döntésnél jelentős tényező lehet a gyermeknek egyik vagy másik szülőhöz való erős kötődése. Különösen a serdülőkorú gyermek kívánsága nem hagyható figyelmen kívül még akkor sem, ha tizennegyedik életévét nem töltötte be.
d) A Csjt. 24. §-a szerint a házastársak hűséggel tartoznak egymásnak, és egymást támogatni kötelesek. A házastársi hűséget sértő magatartás akkor értékelhető a gyermek elhelyezése körében, ha az a családdal szembeni felelőtlenséget, önzést, közömbösséget juttatja kifejezésre. A családi élet felelőtlen megbontása, a házastárs, a gyermek indokolatlan elhagyása kétségessé teszi, hogy ez a szülő rendelkezik-e a gyermek neveléséhez szükséges személyi, erkölcsi tulajdonságokkal.
Ennek az elvnek a helyes érvényesülése érdekében azonban a bíróságnak törekednie kell annak felderítésére, hogy milyen előzmények vezettek az életközösség megszakadására. Ha ugyanis a visszamaradó házastárs szeretet nélküli, tűrhetetlen magatartásával, netán tettlegességgel vagy esetleg a házastárs számára elviselhetetlen más magatartással (pl. sorozatos megaláztatás, megszégyenítés, kíméletlen önzés) maga idézte elő a házasság megromlását, a másik házastárs távozását, ez éppen ennek a szülőnek a nevelésre való alkalmatlanságára szolgálhat - az összes körülmények körében terhére mérlegelendő - bizonyítékul.
IV. A gyermek elhelyezése harmadik személynél
A Csjt. 72/A. §-ának (1) bekezdésében foglaltak értelmében, ha a szülőnél történő elhelyezés a gyermek érdekeit veszélyezteti, a bíróság a gyermeket - a kereset és az esetleges viszontkereset elutasítása mellett, erre irányuló külön kereseti kérelem nélkül - harmadik személynél is elhelyezheti, feltéve, hogy ez a személy a nála való elhelyezést maga is kéri.
Ebből az is következik, hogy míg a gyermek nevelésére valamelyik szülő és környezete alkalmas, a gyermek más személynél általában - kivételes körülmények hiányában - nem helyezhető el.
Nagyszülőnek vagy más személynek arra való hivatkozása, hogy jobb anyagi körülmények között él, jobb nevelési feltételeket tud biztosítani, mint a szülő, egymagában nem szolgálhat alapul a gyermeknek nála történő elhelyezéséhez. Az önzetlenül végzett, kizárólag a gyermek iránti szeretetből fakadó többletmunka értékes segítséget nyújt a gyermek egészséges, gondos neveléséhez, a rokoni szeretet gazdagítja a gyermek életét, amiért a gyermek és szülei is hálával tartoznak. A segítségnyújtás nem járhat azonban azzal a következménnyel, hogy a gyermeket valamelyik szülőjétől elidegenítsék, hogy egymagában ezen a címen a gyermeknek a gondozásában eddig részt vett személynél történő elhelyezését kellő alappal lehessen kérni.
Ha - akár körülményeinél, akár személyi tulajdonságainál fogva - a szülők egyike sem alkalmas a gyermek nevelésére, a gyermeknek harmadik személynél történő elhelyezése válik szükségessé. Ilyenkor leginkább a közeli rokonok közül választható ki a gyermek gondozására alkalmas személy. Ez esetben előnyben kell részesíteni azt a nagyszülőt vagy más személyt, aki addig is bizonyította, hogy alkalmas a gyermek nevelésére, és továbbra is szívesen vállalja a gyermek gondozását.
Előfordul, hogy a gyermeket azért nem lehet egyik szülőnél sem elhelyezni, mert a szülők közötti gyűlölködés miatt egyikük sem képes a gyermeket anélkül nevelni, hogy szembe ne fordítsa a másik szülővel. Ilyen kivételes esetben is indokolt lehet a gyermek harmadik személynél való elhelyezése. A döntésnél tekintettel kell lenni arra is, hogy a harmadik személy pártatlan tud-e maradni a szülők vitájában, képes-e elősegíteni, hogy a gyermekkel mindkét szülő kapcsolata élő maradjon.
Ha sem szülő sem pedig harmadik személy nincs, akinél a gyermek elhelyezhető, és a kiskorú érdekében állami gondozás látszik indokoltnak, a bíróság haladéktalanul megkeresi a gyámhatóságot a szükséges intézkedések megtétele érdekében. Ha a szülői felügyelet megszüntetése is indokolt, a bíróság hivatalból is dönthet erről [Csjt. 92/A. § (5) bek.].
A harmadik személynél történő elhelyezés esetén ezt a személyt a kiskorú gyámjául kell rendelni [Csjt. 96. § (2) bek. b) pontja]. A gyámrendeléssel kapcsolatos eljárás lefolytatása érdekében ezért a bíróság feladata, hogy a gyermekelhelyezésről szóló jogerős ítélet kiadmányát a harmadik személy lakóhelye szerint illetékes gyámhatóságnak megküldje.
V. A gyermekelhelyezés megváltoztatása
A Csjt. 72/A. §-ának (2) bekezdése szerint a gyermekelhelyezés megváltoztatását a 18. § (3) bekezdésében meghatározott határidőn - két éven - belül, illetőleg a határidő letelte után is csak abban az esetben lehet kérni, ha azok a körülmények, amelyekre a bíróság döntését alapította, utóbb lényegesen megváltoztak, és ennek következtében az elhelyezés megváltoztatása a gyermek érdekében áll. E rendelkezés alkalmazásánál a körülmények lényeges megváltozását a gyermek érdeke szempontjából kell vizsgálni. Nem elég tehát a körülmények lényeges megváltozása (pl. az elvált házastárs új házasságkötése, lakáshelyzetének rendeződése, anyagi viszonyainak javulása), hanem azt is vizsgálni kell, hogy az elhelyezés megváltoztatása szolgálja-e a gyermek érdekét.
Ha a szülők az életközösség megszakadása után peren kívül megállapodtak a gyermek elhelyezésében, és a megállapodásnak megfelelően a gyermeket a szülő huzamosan gondozta, az ellene indított - gyermekelhelyezés megváltoztatása iránti pernek minősülő - per csak akkor vezethet sikerre, ha a jogszabály által megkívánt kettős feltétel fennáll.
Mindennek azért van nagy jelentősége, mert előfordul, hogy az a szülő, aki közvetlenül nem maga neveli a gyermeket, a másik fél zaklatására használja fel a gyermekelhelyezés megváltoztatása iránti per indításának lehetőségét. A szülő gyakran éppen azzal bizonyítja a gyermek nevelésére való alkalmatlanságát, hogy a gyermekelhelyezés megváltoztatása iránt sorozatosan - nemegyszer rövid időközökkel - egymás után indított perekkel nyugtalanítja a gyermeket megfelelően gondozó szülőt, és zavarja a gyermek neveléséhez elengedhetetlenül szükséges nyugodt légkört. Az ilyen törekvés nincs tekintettel a gyermek érdekeire, ezért bírósági védelmet nem kaphat.
Ugyanígy kell megítélni azt a szülőt, aki tartási kötelezettségét nem teljesítette, vagy az alól kibújni igyekezett, s aki csak a másik szülő által ellene indított tartási perben támaszt igényt arra, hogy a bíróság a gyermeket nála helyezze el.
A gyermekelhelyezéssel kapcsolatban felmerülő kérdés az is, hogy miként kell értékelni annak a szülőnek az új házasságkötését, akinél a bíróság a gyermeket elhelyezte. A gyermek életében is kedvező fejlemény lehet szülőjének új házasságkötése, ha az új házastárs a gyermek nevelésére képes és alkalmas olyan személy, akitől kellő erkölcsi, anyagi támogatásban részesülhet, s aki a közös otthonban nyugodt légkört képes biztosítani.
Az új házastárs gyermeknevelésre alkalmatlansága, a gyermekkel szembeni ellenszenve, a környezet olyan alakulása, melyben a gyermek nyugodt, egészséges fejlődésének feltételei nincsenek biztosítva, a gyermek elhelyezésének megváltoztatását eredményezheti.
A szülő új házasságkötése tehát önmagában nem elegendő ok a gyermekelhelyezés megváltoztatására. Erre akkor kerülhet sor, ha megállapítható, hogy a szülő új házasságkötésével kialakult új környezetre tekintettel az elhelyezés megváltoztatása a gyermek érdekében áll.
Vonatkozik ez arra az esetre is, ha az új házasság következtében a családban mostohagyermekek nevelkednek együtt. Ez a körülmény sem ok az elhelyezés megváltoztatására, hiszen a mostohagyermekek között kialakuló egészséges kapcsolat még kedvező is lehet a gyermekek számára. Az elhelyezés megváltoztatása válhat viszont szükségessé akkor, ha a mostohatestvérek között olyan tartósan rossz kapcsolat alakul ki, amelyre tekintettel ez az intézkedés szolgálja a gyermek érdekét.
Abban az esetben, amikor a szülők a gyermek elhelyezéséről egyezséget kötöttek, és utóbb az egyik szülő a gyermekelhelyezés megváltoztatása iránt pert indít, gondosan vizsgálni kell, letelt-e a Csjt. 18. §-ának (3) bekezdésében meghatározott határidő, illetőleg a körülmények változása folytán a megállapodás valamelyik fél érdekét valóban súlyosan sérti-e, az egyezség megváltoztatása a gyermek érdekét szolgálja-e, továbbá hogy valóban megváltoztak-e azok a körülmények, amelyek a gyermek korábbi elhelyezését indokolták. A tárgyalás gondos előkészítésével érhető el, hogy a veszélyeztetett gyermek azonnali bírósági segítséget kapjon elhelyezése megváltoztatásához, de az is, hogy kitűnjék, vajon nem alaptalan perlésről van-e szó. Ha igen, akkor a jól előkészített első tárgyaláson indokolt befejezni a pert a kereset érdemben történő elutasításával, a lehető legrövidebbre csökkentve azt az időt, amely alatt a gyermeket megfelelően tartó szülő zaklatása fennáll.
VI. A szülő és a gyermek kapcsolata a gyermek elhelyezése után
A házasság felbontásával nem szűnik meg a szülők közös felelőssége a gyermek sorsáért. A Csjt. 92. §-ának (1) bekezdése szerint a gyermeknek joga, hogy különélő szülőjével személyes és közvetlen kapcsolatot tartson fenn, a különélő szülő joga és kötelezettsége a kapcsolattartás és a gyermekével való rendszeres érintkezés, míg a gyermeket nevelő szülő vagy más személy köteles a zavartalan kapcsolattartást biztosítani. A házasság felbontása ennélfogva nem járhat azzal a következménnyel, hogy szüleinek egyikét a gyermek elveszítse. Mind a szülőnek, mind a gyermeknek törekednie kell a szülő-gyermeki kapcsolat fenntartására, mert a gyermek érdekében az áll, ha továbbra is maga mellett tudja mindkét szülőjét, és különösen az élet sorsfordulóinál, tanulmányai megválasztásában, az életre való felkészülésében számíthat segítségükre [Csjt. 71. § (1) bek. első mondata].
A gyermeknek az egyik szülőnél történt elhelyezése nem érinti a másik szülőnek azt a jogát és kötelességét, hogy a gyermeket rendszeresen látogassa, szeretetét kinyilvánítsa, a gyermekével való meghitt viszonyt fenntartsa. A gyermek érdekét súlyosan sértő módon jár el az a szülő, aki a gyermeket a másik szülővel való érintkezéstől indokolatlanul elzárja, és ellene hangolja. A gyermek érzésvilágára ez károsan és kiszámíthatatlanul hat, s az is bekövetkezhet, hogy a gyermek szembefordul mindkét szülőjével.
A szülőnek az említett mélyen elítélendő magatartása károsan befolyásolja a gyermek fejlődését, és alapot ad arra a következtetésre, hogy ez a szülő nem alkalmas a gyermek nevelésére. Végső soron az ilyen szülői magatartás a gyermek elhelyezésének a megváltoztatására is vezet.
Az a szülő pedig, akinél nincs a gyermek elhelyezve, a gyermekkel való kapcsolattartást nem használhatja fel a gyermeket tartó szülő vagy a vele lakó hozzátartozó (pl. új házastárs) elleni hangulatkeltésre, olyan remények táplálására, hogy nála történő elhelyezés esetén a gyermek kedvezőbb helyzetben lenne. Csak a szülők kölcsönös, a Csjt. 75. §-ában meghatározott célokat segítő magatartása szolgálja a gyermek érdekét.
Nemegyszer mindkét szülő egyaránt képes és alkalmas a gyermek nevelésére, körülményeik, személyi tulajdonságaik erre megfelelőek. A gyermeket azonban - ha a házasságot a bíróság felbontja - csak egyiküknél lehet elhelyezni. Ebben a helyzetben a körülményekben fennálló kis különbség is döntő lehet a gyermek elhelyezésénél. Ilyenkor különösen elvárható a szülőktől, hogy szoros, meghitt kapcsolat kiépítését segítsék elő mindkét szülő és a gyermek között, s a gyermeknél a válás okozta megrázkódtatást ezzel is csökkentsék.
A szülőknek természetesen tekintettel kell lenniük arra is, hogy a gyermek önálló személyiség, akinek elképzelései, vágyai, érzései vannak. E személyiség kedvező irányba való fejlődése pedig nagymértékben függ a szülők magatartásától.
VII. A gyermek elhelyezése, az elhelyezés megváltoztatása és a gyermek kiadása iránti perek elhatárolása
A gyermek elhelyezése, illetve az elhelyezés megváltoztatása iránti perek élesen elkülönülnek a gyermek kiadása iránti pertől, amelyet a Csjt. 72. §-ának (4) bekezdése szerint a szülői felügyeletet gyakorló szülő, illetve a gyámhatóság indíthat az ellen, aki a gyermeket jogtalanul tartja magánál.
Az említett perfajták között mind a perindításra jogosultakat, mind pedig a perek célját és tartalmát illetően lényeges különbség van.
A gyermek elhelyezése és az elhelyezés megváltoztatása iránti per megindítására a szülő, az ügyész és a gyámhatóság jogosult - éspedig a szülő akkor is, ha szülői felügyeleti jogát ténylegesen nem gyakorolja, kivéve, ha szülői felügyeleti jogát a bíróság megszüntette. A gyermek kiadása iránti per megindításának joga viszont a szülői felügyelet gyakorlására jogosult szülőt illeti meg. A gyámhatóság a Csjt. 72. §-ának (4) bekezdése alapján abban az esetben jogosult a gyermek kiadása iránti per megindítására, ha a gyermek nem áll szülői felügyelet alatt; - az a személy pedig, akinél a bíróság a gyermeket elhelyezte [Csjt. 72/A. § (1) bek.], és akit így a Csjt. kötelező rendelkezése alapján a gyermek gyámjául kell kirendelni [Csjt. 96. § (2) bek. b) pontja] a Csjt. 102. §-ában foglaltakra is figyelemmel a szülői felügyeletet gyakorló szülővel azonos szabályok szerint jogosult a gyermek kiadása iránti per megindítására, amely per alperese minden esetben az, aki a gyermeket jogtalanul tartja magánál [Csjt. 72. § (4) bek.].
A per célja és tartalma tekintetében a bíróságoknak azt kell szem előtt tartaniuk, hogy a gyermek kiadása iránti per során a Csjt. 72/A. §-ának (1), illetve (2) bekezdésében megjelölt körülmények vizsgálatára nem kerülhet sor; ezek tisztázása a gyermek elhelyezése (az elhelyezés megváltoztatása) iránt indult per feladata. A gyermek kiadása iránti perben tehát közömbös az, hogy a perindításra jogosult mennyiben alkalmas a gyermek gondozására és nevelésére, vagy esetleg másnál való elhelyezés is indokolt lehet-e. Ezért a gyermek kiadása iránt indult perben csak azt kell tisztázni, hogy az, aki ellen a pert megindították, a gyermeket valóban jogtalanul tartja-e magánál.
Mindez természetesen nem akadálya annak, hogy a bíróság a gyermek kiadása iránti per során a gyermek elhelyezése, az elhelyezés megváltoztatása iránti per megindítása érdekében tegyen hivatalból intézkedéseket, ha azt a gyermek érdekében indokoltnak tartja.
A gyermek érdekében a gyámhatóság, illetőleg az ügyész is indíthat pert [Csjt. 72/A. § (3) bek.]. Ha tehát a bíróság más perből a gyermek elhelyezésének, illetőleg elhelyezése megváltoztatásának szükségességéről szerez tudomást, akkor jár el helyesen, ha erre az említett szervek figyelmét felhívja.
Az Irányelvben kifejtett szempontokat megfelelően figyelembe kell venni a mindkét házastárs által örökbefogadott gyermek elhelyezésénél, valamint akkor is, ha a gyermek szülei nem voltak házastársak.
* Csak a régi Ptk. alapján elbírálható ügyekben alkalmazható: vö. 1/2014. PJE határozat V. 1. a) pont.

matches: Bíróság Bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság


text:
Kpkf.37.731/2015/2. számú határozat | K Ú R I A
Kpkf.37.731/2015/2. számú határozat
Kpkf.IV.37.731/2015/2.
A Kúria a Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság 17.Kpk.45.226/2014/2. számú végzését megsemmisítő 24/2015. (VII. 7.) AB határozat (alkotmánybírósági ügyszám: IV/957-13/2014. AB határozat) esetén követendő – hivatalból indított – nemperes eljárás során meghozta az alábbi
A Kúria az Alkotmánybíróság 24/2015. (VII. 7.) AB határozata alapján az első fokon eljárt bíróság új eljárásra és új határozat hozatalára utasítását mellőzi.
1. A kérelmező egy évvel korábban, 2014. február 9-én bejelentést tett egy 2015. február 7-én, a Dísz téren tartandó, kb. 500 fő résztvevővel tervezett rendezvényről. A rendőrség a Párizsi Békeszerződést kihirdető 1947. évi XVIII. törvény 2. cikk (1) bekezdésére, valamint a gyülekezési jogról szóló 1989. évi III. törvény (a továbbiakban: Gytv.) 2. § (3) bekezdésére hivatkozva a rendezvény megtartását megtiltotta. Az eljáró bíróság a felülvizsgálati eljárásban meghozott végzésében – a kézbesítés szabálytalanságaira hivatkozással – új eljárásra kötelezte a rendőrséget, amely ezt követően ismételten tiltó határozatot hozott.
2. A kérelmező a tiltó határozat bírósági felülvizsgálatát kezdeményezte. Az ügyben eljárt Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság 17.Kpk.45.226/2014/2. számú döntésében a felülvizsgálati kérelmet elutasította. A bíróság megállapította, hogy kivételesen fontos okból, tényekkel alátámasztott konkrét súlyos veszélyhelyzetre hivatkozással, amikor már előre teljes bizonyossággal megállapítható, hogy a rendezvényt azonnal fel kellene oszlatni a Gytv. 12. § (1) bekezdésében foglalt elvi korlátok esetében is előzetesen megtiltható egy rendezvény, mivel a teljesen bizonyos oszlatási ok alá eső magatartások engedélyezése ésszerűtlen közhatalmi döntés volna. A bíróság szerint a vizsgált esetben a rendőrség pusztán vélhetőségekre, feltételezésekre alapozta a tiltó döntését ahelyett, hogy az ésszerűtlenül korai bejelentést – érdemi vizsgálat nélkül – elutasította volna.
A bejelentés ésszerűtlenül korai időpontja tekintetében a bíróság megállapította, hogy a felülvizsgálati kérelem nem volt teljesíthető, ezért azt elutasította. A bíróság kifejtette, hogy a Gytv. 9. § (2) bekezdése szigorúan behatárolja a bírósági döntés lehetőségeit. A 3/2013. (II. 14.) AB határozatból (a továbbiakban: Abh.) az következik, hogy a bíróság az ügy végső eldöntésére köteles. A szóban forgó rendezvény egy évre előre mutató szervezésnek tekinthető, amely idő alatt lényegesen megváltozhatnak a gyülekezési jog gyakorlásának feltételei. Emiatt a bíróság szerint a rendőrségnek a rendezvény bejelentését érdemi vizsgálat nélkül, mint lehetetlenre irányuló kérelmet el kellett volna utasítania. A bejelentésre a bíróság álláspontja alapján ésszerűtlenül korán került sor, és noha sem hazai, sem nemzetközi norma nem határozza meg explicite a bejelentés legkorábbi időpontját, azonban ennek határt szab az ésszerűségi szempont. A bíróság ugyanakkor kifejtette, hogy az elutasítás nem jelentheti azt, hogy a bíróság helybenhagyta volna a kérelmezett határozatát az abban foglalt indokok alapján. A bíróság elutasító döntését úgy kell érteni, hogy érdemi vizsgálat nélkül került elutasításra a kérelmező bejelentése, nem pedig megtiltásra került az általa bejelentett rendezvény érdemi okból.
A bíróság hangsúlyozta: nincs annak akadálya annak, hogy ésszerű időben a kérelmező ismételten benyújtsa a kérelmét.
3. A kérelmező (az alkotmánybírósági eljárás indítványozója, a továbbiakban: indítványozó) az Alkotmánybíróságról szóló 2011. évi CLI. törvény (a továbbiakban: Abtv.) 27. §-a alapján a fenti bírói döntés ellen alkotmányjogi panasszal fordult az Alkotmánybírósághoz. Az Alkotmánybíróság a 24/2015. (VII. 7.) AB határozatában a Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság ügyben hozott 17.Kpk.45.226/2014/2. számú végzéséről megállapította, hogy Alaptörvény-ellenes és megsemmisítette. Az Alkotmánybíróság álláspontja, hogy a bíróságnak a kereset szerint a Gytv. 9. § (1) bekezdése alapján azt kellett volna vizsgálnia, hogy a rendőrségi határozat jogalapja valós és jogszerű volt-e, azaz, hogy jogszerűen alkalmazta-e a rendőrség a gyülekezésekkel kapcsolatban jogszabályba foglalt tiltó okokat. Ehelyett azonban a bíróság azt állapította meg, hogy a felülvizsgálati kérelem nem volt teljesíthető. Az Alkotmánybíróság arra a megállapításra jutott, hogy a lefolytatott bírósági eljárás a vizsgált esetben a jogorvoslathoz való alapjog immanens elemének, az állított jogsérelem orvosolhatóságának a lehetőségét és érvényesülését zárta ki, amikor a bíróság nem a panaszos (kérelmező) jogorvoslati kérelmének megfelelően vizsgálta meg a rendőrségi határozatot. A bíróság bár megállapította azt, hogy a rendőrség nem hozhatott volna tiltó határozatot, mégis elutasította a kérelmező jogorvoslati kérelmét, ezzel pedig kiüresítette az indítványozó jogorvoslathoz való alapjogát, hiszen a felülvizsgálati eljárás csak formális értelemben ment végbe, tartalmi, azaz a tiltó okokat érintő bírósági felülvizsgálat nem történt, az azokra irányadó érdemi döntést nem hozott a bíróság. A tiltás fenntartásának a jelen ügyet érintő burkolt jogkövetkezménye, hogy egy, az idő előttiségre vonatkozó, sem az Alaptörvényből, sem pedig a Gytv.-ből le nem vezethető tiltó okot fogadott el a bíróság, amikor sem a rendőrség határozatában, sem pedig a panaszos (kérelmező) jogorvoslati kérelmében nem szereplő indokra alapította döntését. Az Alkotmánybíróság rámutatott, hogy a bíróság által alkalmazott „ésszerűségi szempont” nem vezethető le sem az Alaptörvényből, sem a Gytv.-ből. Mindezek alapján az Alkotmánybíróság szerint az alkotmányjogi panaszban állított jogorvoslathoz fűződő jog sérelmét lényegében az okozza, hogy a bíróság valójában egy közigazgatási határozatot megváltoztató döntést hozott, amelyre azonban a Gytv. speciális eljárásjogi szabályai alapján nem lett volna lehetősége, hiszen revíziós/reformatórius jogköre a Gytv. 9. § (2) bekezdése alapján nincsen. Az Alkotmánybíróság az Alaptörvény XXVIII. cikk (7) bekezdése szerinti jogorvoslathoz való jog sérelmét állapította meg.
A bíróság idézte az Abh.-t, amely szerint a végzés megsemmisítése a mostani ügyben morális elégtételt jelent a jogsérelmet szenvedetteknek, az alkotmánybírósági határozatban ismertetett szempontok pedig iránymutatóul szolgálnak a jövőbeli gyülekezési jogvitákban eljáró bíróságok számára.
4. A Kúria jelen eljárásban elsőként a következőket állapította meg:
4.1. Az Abh.-ban az Alkotmánybíróság azért semmisített meg egy gyülekezési joggal összefüggő bírósági határozatot, mert a bíróság a hatáskör hiányát megállapító rendőrhatósági határozat jogszerűségét és megalapozottságát érdemben nem vizsgálta. Jelen ügyben a bíróság az egy évre bejelentett rendezvény jogszerűségét – mint a jogalkalmazói eljárásban felmerülő akkut problémát – vizsgálta, úgy ítélte meg, hogy a rendezvény szervezésének jogszerűségét nem lehet egy évre előre eldönteni.
4.2. Az Alaptörvény 28. cikke szerint „a bíróságok a jogalkalmazás során a jogszabályok szövegét elsősorban azok céljával és az Alaptörvénnyel összhangban értelmezik. Az Alaptörvény és a jogszabályok értelmezésekor azt kell feltételezni, hogy a józan észnek és a közjónak megfelelő, erkölcsös és gazdaságos célt szolgálnak”. A józan észnek megfelelő bírói jogértelmezés lehetősége tehát az Alaptörvényből fakad. Jelen ügyben a Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság 17.Kpk.45.226/2014/2. számú végzése ésszerűségi szempont, a józan ész alapján történő értelmezés alapján jutott arra a következtetésre – figyelembe véve, hogy az Alaptörvény VIII. cikk (1) bekezdésbe foglalt gyülekezési jog tartalma nem pusztán az, amit a Gytv. szabályoz –, hogy a kérelmező által a gyülekezési jog gyakorlása vonatkozásában a rendezvény tervezett időpontjához képest egy évvel korábban megtett bejelentés lehetetlenre irányul, ilyen időtávban a leggondosabb vizsgálat ellenére sem lehet ésszerűen megállapítani, hogy a rendezvény a Gytv. alapján megtartható-e.
4.3 A Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság ügyben hozott 17.Kpk.45.226/2014/2. számú végzésében azt is megállapította, hogy nincs akadálya annak, hogy ésszerű időben a kérelmező ismételten benyújtsa a kérelmét. Az ésszerű időben ismételten benyújtott kérelem elutasítása esetén nyilvánvaló, hogy a kérelmező – annak tartalmára tekintettel is – érdemi jogorvoslattal élhetett volna (ahogy az Alkotmánybíróság által vizsgált végzés ellen is igénybe vehette volna a felülvizsgálati eljárást, mint rendkívüli jogorvoslatot).
5. Jelen ügyben az indítványozó által előzetesen bejelentett gyülekezést 2015. február 7-én szándékoztak megtartani. A Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság 17.Kpk.45.226/2014/2. számú végzése elleni alkotmányjogi panasz 2014. május 14-én érkezett az Alkotmánybíróságra, amelyet az indítványozó 2014. július 14-én kiegészített. Az ügyben az Alkotmánybíróság döntése 2015. június 30-án kelt, és a 24/2015. (VII. 7.) AB határozat számon került a Magyar Közlönyben közzétételre..
Megállapítható tehát, hogy a jogsérelem jelenlegi utólagos orvoslására (a 2015. február 7-re bejelentett gyülekezés esetleges megtartására) lehetőség nincs: a Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság 17.Kpk.45.226/2014/2. számú végzését megsemmisítő 24/2015. (VII. 7.) AB határozat – mint ahogy az tartalmazza is – mintegy erkölcsi jóvátételt nyújtott az indítványozónak. A Kúria ezért megállapította, hogy az Alkotmánybíróság határozatából következően a Pp. 361. § c) pontja alapján új eljárásra utasításnak és új határozat meghozatalának nincs helye.

matches: Kúria Bíróság Kúria bíróság bíróság Bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság Bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság Kúria bíróság bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Kúria


text:
EUR-Lex - C:2007:223:TOC - EN - EUR-Lex	This site uses cookies to improve your browsing experience. Would you like to keep them? About EUR-LexSite mapA-ZFAQHelpLinksLegal noticeCookiesContactLanguageбългарски (bg)Español (es)Čeština (cs)Dansk (da)Deutsch (de)Eesti keel (et)ελληνικά (el)English (en)Français (fr)Gaeilge (ga)Hrvatski (hr)Italiano (it)Latviešu valoda (lv)Lietuvių kalba (lt)Magyar (hu)Malti (mt)Nederlands (nl)Polski (pl)Português (pt)Română (ro)Slovenčina (sk)Slovenščina (sl)Suomi (fi)Svenska (sv)
Az Európai Unió Hivatalos Lapja, C 223, 2007. szeptember 22.
50. évfolyam2007. szeptember 22.
A Bíróság utolsó kiadványa az Európai Unió Hivatalos LapjábanHL C 211., 2007.9.8.
C-298/07. sz. ügy: A Bundesgerichtshof (Németország) által 2007. június 22-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände – Verbraucherzentrale Bundesverband e.V. kontra deutsche internet versicherung AG
C-301/07. sz. ügy: Az Oberster Gerichtshof (Ausztria) által 2007. június 26-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – PAGO International GmbH kontra Tirolmilch registrierte Genossenschaft mbH
C-322/07. P. sz. ügy: Az Elsőfokú Bíróság (ötödik tanács) T-109/02. sz., Bolloré kontra Bizottság, T-118/02. sz., Arjo Wiggins Appleton kontra Bizottság, T-122/02. sz., Mitsubishi HiTec Paper Bielefeld kontra Bizottság, T-125/02. sz., Papeteries Mougeot kontra Bizottság, T-126/02. sz., M-real Zanders kontra Bizottság, T-129/02. sz., Torraspapel kontra Bizottság, T-132/02. sz., Distribuidora Vizcaína de Papeles kontra Bizottság és T-136/02. sz., Papelera Guipuzcoana de Zicuñaga kontra Bizottság egyesített ügyekben 2007. április 26-án hozott ítélete ellen a Papierfabrik August Koehler AG által 2007. július 12-én benyújtott fellebbezés
C-327/07. P. sz. ügy: Az Elsőfokú Bíróság (ötödik tanács) T-109/92. sz., Bolloré kontra Bizottság, T-118/02. sz., Arjo Wiggins Appleton kontra Bizottság, T-122/02. sz., Mitsubishi HiTec Paper Bielefeld kontra Bizottság, T-125/02. sz., Papierfabrik August Koehler kontra Bizottság, T-126/02. sz., M-real Zanders kontra Bizottság, T-128/02. sz., Papeteries Mougeot kontra Bizottság, T-129/02. sz., Torraspapel kontra Bizottság, T-132/02. sz., Distribuidora Vizcaína de Papeles kontra Bizottság és a T-136/02. sz., Papelera Guipuzcoana de Zicuñaga kontra Bizottság egyesített ügyekben 2007. április 26-án hozott ítélete ellen a Bolloré SA által 2007. július 13-án benyújtott fellebbezés
C-334/07.P. sz. ügy: Az Európai Közösségek Elsőfokú Bírósága (ötödik tanács) által a T-357/02. sz., Freistaat Sachsen kontra az Európai Közösségek Bizottsága ügyben 2007. május 3-án hozott ítélet ellen az Európai Közösségek Bizottsága által 2007. július 18-án benyújtott fellebbezés
C-338/07. P. sz. ügy: A T-109/02. (Bolloré kontra Bizottság), T-118/02. (Arjo Wiggins Appleton kontra Bizottság), T-122/02. sz. (Mitsubishi HiTec Paper Bielefeld kontra Bizottság), T-125/02. (Papierfabrik August Koehler kontra Bizottság), T-126/02. (M-real Zanders kontra Bizottság), T-128/02. (Papeteries Mougeot kontra Bizottság), T-129/02. (Torraspapel kontra Bizottság), T-132/02. (Distribuidora Vizcaína de Papeles kontra Bizottság) és T-136/02. (Papelera Guipozcoana de Zicuñaga kontra Bizottság) sz. egyesített ügyekben az Elsőfokú Bíróság (ötödik tanács) által 2007. április 26-án hozott ítélet ellen a Distribuidora Vizcaína de Papeles, S.L. által 2007. július 20-án benyújtott fellebbezés
C-347/07. sz. ügy: 2007. július 25-én benyújtott kereset – Az Európai Közösségek Bizottsága kontra Olasz Köztársaság
C-368/07. sz. ügy: 2007. augusztus 2-án benyújtott kereset – Az Európai Közösségek Bizottsága kontra Olasz Köztársaság
C-370/07. sz. ügy: 2007. augusztus 3-án benyújtott kereset – Az Európai Közösségek Bizottsága kontra az Európai Unió Tanácsa
C-382/07. sz. ügy: 2007. augusztus 8-án benyújtott kereset – Az Európai Közösségek Bizottsága kontra Portugál Köztársaság
T-6/06. sz. ügy: Az Elsőfokú Bíróság 2007. július 9-i végzése – Wheyco kontra Bizottság („Állami támogatás – Ösztönző elem – Megsemmisítés iránti kereset – Joghatást kiváltó aktusok – Eljáráshoz fűződő érdek – Elfogadhatatlanság”)
T-252/06. P. sz. ügy: Az Elsőfokú Bíróság 2007. július 12-i végzése – Beau kontra Bizottság („Fellebbezés – Közszolgálat – Tisztviselők – Foglalkozási megbetegedés – Nyilvánvalóan elfogadhatatlan fellebbezés – Nyilvánvalóan alaptalan fellebbezés”)
T-415/06. P. sz. ügy: Az Elsőfokú Bíróság 2007. július 9-i végzése – De Smedt kontra Bizottság („Fellebbezés – Közszolgálat – Szerződéses alkalmazottak – Korábbi kisegítő alkalmazottak – A felvétel során meghatározott besorolás felülvizsgálata iránti kérelem – Nyilvánvalóan megalapozatlan fellebbezés”)
T-31/07. R. sz. ügy: Az Elsőfokú Bíróság elnökének 2007. július 19-i végzése – Du Pont de Nemours (France) és társai kontra Bizottság („Ideiglenes intézkedés iránti kérelem – Végrehajtás felfüggesztése iránti kérelem – 91/414/EGK irányelv – Elfogadhatóság – Fumus boni iuris – Sürgősség – Az érdekek mérlegelése”)
T-263/07. sz. ügy: 2007. július 17-én benyújtott kereset – Észtország kontra Bizottság
T-267/07. sz. ügy: 2007. július 9-én benyújtott kereset – Olaszország kontra Bizottság
T-268/07. sz. ügy: 2007. július 19-én benyújtott kereset – Agrícola del Sureste kontra Tanács és Bizottság
T-269/07. sz. ügy: 2007. július 19-én benyújtott kereset – Mediterráneo Algodón kontra Tanács és Bizottság
T-270/07. sz. ügy: 2007. július 19-én benyújtott kereset – DEVISA kontra Tanács és Bizottság
T-272/07. sz. ügy: 2007. július 19-én benyújtott kereset – Surcotton kontra Tanács és Bizottság
T-274/07. sz. ügy: 2007. július 19-én benyújtott kereset – Zhejiang Harmonic Hardware Products kontra Tanács
T-285/07. sz. ügy: 2007. július 18-án benyújtott kereset – Olasz Köztársaság kontra Parlament és Bizottság
T-287/07. sz. ügy: 2007. július 25-én benyújtott kereset – cApStAn kontra Bizottság
T-293/07. P. sz. ügy: A Közszolgálati Törvényszék F-27/06. és F-75/06. sz., Lofaro kontra Bizottság egyesített ügyekben 2007. május 24-én hozott végzése ellen Alessandro Lofaro által 2007. augusztus 3-án benyújtott fellebbezés
T-272/04. sz. ügy: Az Elsőfokú Bíróság 2007. június 19-i végzése – Keppenne kontra Bizottság
T-411/04. sz. ügy: Az Elsőfokú Bíróság 2007. június 29-i végzése – Keppenne kontra Bizottság
T-326/05. sz. ügy: Az Elsőfokú Bíróság 2007. július 9-i végzése – Rath kontra OHIM – AstraZeneca (VIXACOR)
T-114/06. sz. ügy: Az Elsőfokú Bíróság 2007. július 12-i végzése – Globe kontra Bizottság
F-133/06. sz. ügy: 2007. július 11-én benyújtott kereset – Marcuccio kontra Bizottság
F-18/07. sz. ügy: 2007. július 10-én benyújtott kereset – Marcuccio kontra Bizottság
F-20/07. sz. ügy: 2007. június 27-én benyújtott kereset – Marcuccio kontra Bizottság
F-21/07. sz. ügy: 2007. június 4-én benyújtott kereset – Marcuccio kontra Bizottság
F-70/07. sz. ügy: 2007. július 23-án benyújtott kereset – Marcuccio kontra Bizottság
F-74/07. sz. ügy: 2007. július 3-án benyújtott kereset – Meierhofer kontra Bizottság
F-77/07. sz. ügy: 2007. július 31-én benyújtott kereset – Labate kontra Bizottság

matches: Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság