text:
Kelemen Zoltán színművész hivatalos weboldala - Írásaim - A Géczy per (kamaradráma)
A Géczy per (kamaradráma)
2017. december 03., 23:14
A GÉCZY PER
- Dráma egy felvonásban -
/Géczy Juliannának, a lőcsei fehér asszonynak bírósági tárgyalása történelmi adatok és a fantázia felhasználásával/
Írta: Kelemen Zoltán
Szereplők: (a darabban szereplő figurák létező történelmi személyek voltak)
Korponainé Géczy Julianna (vádlott, "a lőcsei fehér asszony")
Majláth főügyész (a vád képviselője)
Gróf Koháry István (országbíró, a bíróság elnöke)
Pálffy János (császári tábornagy, a magyarországi hadak főparancsnoka; első tanú)
Pellagrus János (lengyel küldött, második tanú)
Báró Andrássy István (egykori kuruc generális, harmadik tanú)
Meszlényi János (Győr és Fejér vármegyék alispánja, a bíróság tagja)
Nádasdy Tamás (somogyi főispán, a bíróság tagja)
Nagy István (országbíró ítélőmester, a bíróság tagja)
Báró Sándor Gáspár (táblabíró, a bíróság tagja)
Első bekiabáló
Második bekiabáló
Valamint: két porkoláb, bakó, hivatalsegéd, tömeg
/ Játszódik: 1714 szeptemberében Győr városának piacterén /
/A bíróság tagjai elfoglalják helyüket az emelvényen, a két őr cellájából bevezeti s a vádlottak padjára ülteti Korponainét./
Koháry: Tisztelt Bíróság, Győr vármegye közönsége! Baczkó Mihály Moson vármegye alispánjának idézése alapján, Korponai Jánosné, született Garamszegi Géczy Julianna büntető perének tárgyalását ezennel megnyitom. Tekintettel az ügy súlyára, valamint a vádlott Mosonmagyaróvárról Győrbe való szállítását követő szökési kísérletére, gróf Koháry István országbíró, a bíróság elnöke - vagyis jómagam - a bíróság többi tagjával, Meszlényi János Győr és Fejér vármegyei alispánnal, Nádasdy Tamás somogyi főispánnal, Nagy István országbíró ítélőmesterrel és báró Sándor Gáspár táblabíróval történt egyeztetést követően a nyilvános tárgyalás mellett döntött. A vádat Majláth Károly főügyész képviseli, a vádlott a városi tanács által hatóságilag kirendelt két ügyvéd egyikét sem fogadta el, a következő indokkal, idézem: /papírjára tekint/ "Nem óhajtok őfelségével perbe szállni, s míg élek ehhez tartom magam. Nincs más bűnöm, mint a hűség, mely szolgálja őt halálomig." A bíróság a vádlott döntését tudomásul vette, védelmét a továbbiakban önnön maga fogja ellátni.
Első bekiabáló: Mocskos szuka, világéletedben hazudtál.
Második bekiabáló: Mit ordítozik kend? Nézze meg jól, ilyen egy büszke magyar nemesasszony.
Első bekiabáló: Lőcsénél is büszkén, nemesen fogta a lőcsöt, mi? De kiét?
Tömeg: Mindenkiét!
Második bekiabáló: Szégyelljék magukat!
Koháry: /csenget/ Megkérem a tisztelt polgárokat, hogy bekiabálásaikkal ne zavarják a tárgyalás menetét. A vádindítvány szerint Korponai Jánosné többrendbeli rágalmazást, főbenjáró közbűnöket, úgy mint: hazaárulást és felségsértést követett el. A levatát, vagyis a perfelvételt követően a vádlott a vádpontok egyikében sem érezte bűnösnek magát, koholmánynak nevezte azokat, a vizsgálat során nem tanúsított együttműködő magatartást. A vádlott személyi adatai: Garamszegi Géczy Julianna, született 1680 május 9-én, Osgyánban, apja Géczy Zsigmond ezredes, anyja Osgyáni Bakos Judit. Férjezett, férje Korponai János Hont vármegyei nemes, házasságkötésükre 1700-ban került sor, egy gyermek édesanyja, fia neve Gábor. Helyesek az adatok? Kérem igennel, vagy nemmel válaszoljon.
Julianna: Így adta az Isten.
Koháry: Igennel vagy nemmel válaszoljon.
Julianna: Igen.
Koháry: Ha szeretné az imént említetteket valamivel kiegészíteni, valamivel, amit fontosnak tart, most megteheti.
Julianna: A kisfiam... gyönyörű gyermek...
Első bekiabáló: Mit gajdolsz, banya?! Az Andrássy ágyában is a kisfiadra gondoltál?
Második bekiabáló: Magának semmi sem szent?
Koháry: Csendet! Megkérem a vádlottat, ne térjen el a tárgytól!
Julianna: Nincs kiegészíteni valóm.
Koháry: Mivel a vádlottnak nincs kiegészíteni valója, átadom a szót Majláth főügyész úrnak, hogy röviden ismertesse a vád álláspontját.
Majláth: Köszönöm a szót! Tisztelt bíróság! A tények makacs dolgok. A tények, melyek szikár kegyetlenséggel lökik arcunkba az igazságot. Az igazságot, mely időnként megdöbbentő, kijózanító, sok esetben fájdalmas. Egy nemes asszony ül most a vádlottak padján, ami az én praxisomban még nem fordult elő. Egy nemes asszony, aki elkövette a legnagyobb bűnt, amit ember a hazája és uralkodója ellen elkövethet, elárulta azokat. Ne tévessze meg önöket ez az angyali arc, ez a törékeny női test, ez az érzékenyen, bájosan csilingelő hang. A gonosz ördögi mesterműve, tünde fény, hamis illúzió csak, mit látnak. És ezt az illúziót tisztelt bíróság, a tények törik darabokra szét. A tények, melyek azt igazolják, hogy Korponai Jánosné, született Garamszegi Géczy Julianna bűnös. Bűnös többrendbeli rágalmazásban. Olyan nemes urakat vádolt felségsértéssel, mint Esterházy Dániel, Ráday Pál, vagy Stréter János. Állítása szerint e nemes urak, kik a szatmári béke megkötésében elévülhetetlen érdemeket szereztek, titkos levelezést folytattak Rákóczi Ferenc egykori fejedelemmel. 1712 márciusában kereste fel ezen állításaival Pálffy János tábornagy urat. Miután a tábornagy úr felszólította Korponainét a bizonyítékok átadására, ő megtagadta ezt és homályos magyarázkodásba kezdett. Súlyos vádjai, rágalmazásai azóta sem nyertek bizonyítást.
Korponainé Géczy Julianna ezenfelül bűnös hazaárulás és felségsértés bűntettének elkövetésében. Erre bizonyíték Pellagrus János lengyel követ állítása, aki eskü alatt vallotta, hogy a Lengyelországban tartózkodó Rákóczitól leveleket juttatott Korponainénak, egy leendő felkelés terveivel. A levelek nem kerültek elő, mert Korponainé - állítása szerint - elégette azokat. Itt felvetődik a kérdés, vajon miért? A válasz egyszerű, nem akarta magát és családja nevét besározni. Helyette a titkot megtartotta magának, megpróbálta befeketíteni az imént említett nemes urakat, megtépázva ezzel a szatmári béke alapjait, akadályozva annak békepontjainak betartását, majd a káosz kellős közepén utat tört volna az újabb kuruc felkelésnek. S ez még mind semmi. Ami igazán ördögi ebben a nőben, hogy felségsértő szándékain kívül féktelen haszon- és birtokszerzési vágy hajtotta. Erre bizonyíték Pálffy János tábornagy úr vallomása, akinek egyértelmű utalásokat tett Korponainé ezzel kapcsolatban az 1712-es megkereséskor. Összefoglalva: meggyőződésem, hogy Korponainé Géczy Julianna az összes vádpontban bűnös. Főügyészként a lehető legsúlyosabb büntetés elrendelését kérem a bíróságtól.
Tömeg: Felnégyelni, felnégyelni, felnégyelni!
Első bekiabáló: Véged van, boszorkány!
Koháry: /csönget/ Csendet kérek!
Koháry: Csendet kérek, különben berekesztem a tárgyalást. A vád előadása után a védelemé, illetve annak hiányában a vádlotté a szó.
Julianna: Alaki kifogással szeretnék élni. Kétségbe vonom Győr városi bíróságának illetékességét, mivel jómagam nem vagyok győri városlakó.
Majláth: Tiltakozom!
Koháry: A kifogásnak nem adok helyt. A vádlott kirendelt ügyvédet nem fogadott el, így a peres iratokban foglaltakra - amely a tárgyalás helyszínét is rögzíti - nem volt olyan törvényes személy, aki válaszolhatott volna a perirat elkészültét követő tizenöt napon belül. Mivel ez nem történt meg, a vádlott nem emelhet kifogást a bíróság illetékességével kapcsolatban.
Julianna: Ez egy koncepciós per. Bármit mondhatok, semmi értelme az egésznek.
Koháry: /fennhangon/ Figyelmeztetem a vádlottat, hogy felháborító megjegyzéseivel ne kérdőjelezze meg a törvényes bíróság hitelét. Felhívom a figyelmét továbbá, hogy minden, amit mond, felhasználható ön ellen. Megértette?
Julianna: Nem tehetek mást.
Koháry: Még egyszer kérdezem, a védelem jogán óhajt-e reflektálni a vád állításaira?
Julianna: Értelmetlen lenne rágalmakra válaszolnom. A főügyész úr és a bíróság is elfogult.
Koháry: Elfogadom! Vádlott, utoljára figyelmeztetem, még egy ilyen megjegyzés és elvezettetem! Nincs több mondanivalója?
Julianna: Csak annyi, amennyit már korábban is elmondtam. Ártatlan vagyok. Nem óhajtok őfelségével perbe szállni, s míg élek, ehhez tartom magam. A főügyész úrnak semmilyen konkrét bizonyítéka nincs ellenem, csak pár gyenge lábakon álló tanúvallomás és egy kétségtelenül nagy ívű feltételezés, mely az ő zseniális kreálmánya.
Koháry: A tiltakozásnak helyt adok.
Julianna: Megértem, bíró úr! Bizonyára rosszul érintette önt, amikor 1704 tavaszán férjem a Koháry birtokok hű őrzője átállt Rákóczi kurucaihoz. Bármi történjen is velem, valamit higgyen el nekem: sem ahhoz, sem a későbbi lőcsei eseményekhez, sem a felségsértő kuruc felkelés szervezéséhez nem volt közöm.
Koháry: /ingerülten/ Majd a kínvallatás eldönti, mihez és kihez volt köze, Korponainé.
Tömeg: Kerékbe törni, kerékbe törni, kerékbe törni!
Koháry: /csenget/ Csendet kérek! Mivel némely tanúvallomást nem authentikáltak, ezért a vallomások megerősítése és hitelesítése végett a bíróság újból beidézett három tanút. Elsőként szólítom Pálffy János császári tábornagy urat, a magyarországi hadak főparancsnokát. /érkezik/ Jó napot, tábornagy úr!
Pálffy: Erőt, egészséget!
Koháry: Kérem, esküdjön meg, hogy az igazat, csakis az igazat mondja!
Pálffy: Az igazat, csakis az igazat mondom, Isten engem úgy segéljen!
Koháry: Majláth főügyész úr, tegye fel a kérdéseit.
Majláth: Tábornagy úr, mikor találkozott először Korponainéval?
Pálffy: 1712 március 15-én.
Majláth: Tehát korábban nem ismerte őt?
Pálffy: Személyesen nem. Csak mendemondákat hallottam róla.
Majláth: Milyen mendemondákat?
Pálffy: A báró Andrássyval való titkos viszonyáról sokat beszéltek az emberek, egyesek szerint Löffenholz altábornaggyal is volt liezonja. Azt is mondogatták, volt némi szerepe Lőcse elestében.
Julianna: TIltakozom!
Koháry: Elutasítom! Folytassa főügyész úr!
Majláth: Milyen körülmények között találkoztak személyesen és miért?
Pálffy: A Sárás vármegyei főhadiszállásomon keresett fel. Csapzott volt és izgatottnak tűnt. Azt mondta, haladéktalanul beszélni akar velem egy rendkívül fontos ügyben.
Majláth: Ez volt az a bizonyos nemesi összeesküvés?
Pálffy: Igen! Azt állította, hogy Rákóczitól származó, új kuruc felkelést előkészítő leveleket adtak át neki, s hogy a felkelésben olyan személyek vannak, mint például Esterházy Dániel. Elképedtem. Természetesen rögtön kértem tőle a leveleket, de annak átadása helyett csak furcsa, kitérő válaszokat kaptam.
Majláth: Mik voltak ezek?
Pálffy: Először azt mondta, elégette őket. "Miért?" - kérdeztem, erre csak azt mondta: "Olyan dolgok voltak benne." "Milyenek?" - kérdeztem. "Azt nem mondhatom el" - válaszolta.
Majláth: Mit tett ön ezt követően?
Pálffy: Értésére próbáltam adni, hogy így bemondásra, bizonyítékok nélkül nem indíthatok vizsgálatot, majd ismét megpróbáltam kiszedni belőle, hogy mi lett azoknak a bizonyos leveleknek a sorsa.
Majláth: Mi volt a válasz?
Pálffy: Legnagyobb meglepetésemre új teóriával állt elő. Arról kezdett el értekezni, hogy nem mutathatja meg őket, mert a kurucok bosszút állnának rajta. Majd teljesen váratlanul a fiáról, Gáborról kezdett el beszélni. Azon sajnálkozott, hogy a férje kuruc múltja miatt nem látja biztosítottnak a gyerek jövőjét.
Majláth: Ön szerint mit jelentett ez az odavetett mondat?
Pálffy: Megkérdeztem tőle. Azt válaszolta, hogy elég sokat tett már a császárért korábban is, s most ezekkel az információkkal is jó szolgálatot tett, s bízik abban, ezek a szolgálatok egyszer elnyerik méltó jutalmukat.
Majláth: Mit tett ezt követően?
Pálffy: Többször felszólítottam, szolgáltassa ki a leveleket, de mindig csak kitérő választ kaptam. Gyanús lett a dolog. Pár nappal később, március végén hírt kaptam arról, hogy egy lengyel küldöttet elfogott a császári titkosszolgálat. Egy levelet találtak nála, melyben mint közvetítő Géczy Julianna neve szerepelt. A feladó Rákóczi Ferenc fejedelem volt. Azonnal elrendeltem Korponainé letartóztatását.
Majláth: Köszönöm tábornagy úr, nincs több kérdésem.
Koháry: A védelemé a szó.
Julianna: Mi állt abban a levélben, melyet a lengyel követtől elkoboztak?
Pálffy: Erről több információt nem szolgáltathatok ki. Államtitok.
Julianna: Akkor, az nem államtitok, hogy az én nevem is szerepelt rajta, mint közvetítő?
Koháry: Helyt adok a tiltakozásnak.
Julianna: Pálffy tábornagy úr, ön folytatott vizsgálatot az általam említett nemes urak ellen?
Pálffy: Mivel ön nem szolgáltatta ki az állítólagos leveleket, bizonyítékok híján nem indíthattam vizsgálatot köztiszteletben álló nemes urak ellen.
Julianna: Köztiszteletben álló nemes urak ellen nem, de egy gyönge nő ellen igen, akinek a neve szerepel egy levélen, amelynek tartalma államtitoknak minősül? Ezek szerint az ellenem szóló bizonyítékok is államtitkok? Akkor hogyan mondhatják rám nagy nyilvánosság előtt, hogy hazaáruló és felségsértő vagyok, amikor a bűnöm titkos?
Második bekiabáló: Jól beszél!
Tömeg: /felhördülés/ Engedjék el! Felnégyelni! Csigázást!
Majláth: /ordít/ Tiltakozom!
Koháry: /csenget/ Csendet kérek! A tiltakozásnak helyt adok, a védelemtől megvonom a szót. Köszönöm a tanúvallomását tábornagy úr! Viszontlátásra!
Koháry: A második tanút szólítom a bíróság elé! Pellagrus János lengyel követet. /megérkezik/ Jónapot, Pellagrus úr!
Pellagrus: /akcentussal/ Jonapot, tisztelt biroscsag!
Koháry: Ön lengyel, megfelelően érti és beszéli nyelvünket?
Pellagrus: Igen, jol tudok magyar.
Koháry: Esküdjön meg, hogy az igazat, csakis az igazat mondja.
Pellagrus: Eskuszom, eskuszom, hogy az igazat mondom, csakis az igazat, isten segeljen engem ugy!
Majláth: Pellagrus úr, hányszor adott át levelet Géczy Juliannának az egykori fejedelem megbízásából?
Pellagrus: Tobbszor. Hatszor legalabb.
Majláth: Ismerte ön ezeknek a leveleknek a tartalmát?
Pellagrus: Nem. Rakoczi fejedelem kototte a lelkemre, hogy felbontatlan szemelyesen kisasszonkanak adjam oket.
Majláth: Tudomása volt arról, hogy ezekben a levelekben esetleg a szatmári békében szerepet játszó nemesurak nevei szerepelnének, mint egy esetleges felkelés kirobbantói.
Pellagrus: Nem, nem! Tetszik tudni, en vagyok csak kuldonc.
Majláth: Mit mondott a kisasszonyról az egykori fejedelem?
Pellagrus: Hogy kisasszonka fontos, a zarban a kulcsszem, meg hogy o mindent megold.
Majláth: Tehát azt mondta Rákóczi, hogy a kisasszony a helyzet kulcsa.
Pellagrus: Igen, igen, ilyesmigyen.
Majláth: Köszönöm, Pellagrus úr!
Julianna: Janusz.
Koháry: Felhívom a védelmet képviselő vádlott figyelmét, ne tegezze a tanút!
Julianna: Elnézést! Pellagrus úr, igaz-e, hogy önnel vádalkut kötött a vizsgálatot folytató hatóság?
Pellagrus: Kisasszonka, nem ertem. Vadalku? Nem ertem.
Julianna: Nem érti? Pedig állítólag remekül beszél magyarul.
Majláth: Tiltakozom, ez nem tartozik a tárgyhoz.
Koháry: A tiltakozást elfogadom, a védelem ne feszegesse ezt a témát. Ha van még kérdése, tegye fel.
Julianna: Ön az imént azt mondta, nem tudta mi állt a nekem szánt levelekben, amit a fejedelemtől kapott. Akkor a főügyész úr hogyan állíthatta vádbeszédében azt, hogy ön eskü alatt vallotta, hogy egy felkelés terveit juttatja el nekem, amiben én vagyok a legfontosabb láncszem?
Pellagrus: Én...
Majláth: Tiltakozom, ez a szavak brutális kiforgatása, félrevezetés.
Julianna: Köszönöm, nincs több kérdésem.
Koháry: Köszönöm Pellagrus tanú, elmehet.
Koháry: Mondom: elmehet!
Koháry: Menjen már! /a tömeg tanácstalanul zúgolódik, Koháry csenget, Pellegrus elmegy/
Megkérem a polgárokat, viselkedjenek fegyelmezetten. Köszönöm! A harmadik tanút szólítom a bíróság elé, báró Andrássy Istvánt. /Julianna elájul, a tömeg felhördül/
Első bekiabáló: Nehogy már feldobja a talpát a felnégyelése előtt.
Koháry: Vizet, a vádlott rosszul van, vizet! /Juliannát vízzel fellocsolják, amitől éledezni kezd./
Nagy: A vádlott egészségi állapotának romlása miatt indítványozom a tárgyalás elnapolását.
Tömeg: /felzúdulva/ Ítéletet akarunk! Ítéletet akarunk!
Koháry: /csenget/ Csendet kérek! Nagy országbíró ítélőmester úr indítványát elutasítom, a vádlott szemmel láthatóan jobban van. Képes uralni a testét Korponainé? Tud tiszta fejjel gondolkodni?
Julianna: Igen, már jól vagyok.
Koháry: Báró Andrássy István tanú, esküdjön, hogy az igazat, csakis az igazat mondja.
Andrássy: Esküszöm, hogy az igazat, csakis az igazat mondom, Isten engem úgy segéljen.
Koháry: A főügyész úré a szó.
Majláth: Úgy tudom, ön úgymond bizalmas viszonyban volt Géczy Juliannával.
Andrássy: Julianna és én szerettük egymást.
Majláth: Mikor ismerkedtek meg?
Andrássy: 1709-ben, Lőcsén.
Majláth: Ön, mint a Duna-Tisza közi Rákóczi hadak egykori főparancsnoka, lőcsei várkapitány volt ekkor. Javítson ki, ha rosszul mondom.
Andrássy: Így volt. A császári ostromzár kellős közepén voltunk, amikor megláttam őt.
Majláth: Beleszeretett?
Andrássy: Első látásra.
Majláth: Nem zavarta önt, hogy Géczy Julianna, harcostársának, Korponai Jánosnak felesége és egy szép gyermek boldog anyja?
Julianna: Tiltakozom, ennek semmi köze az ügyhöz.
Majláth: /felemeli a hangját/ Igaz, hogy csak közvetve, de legalább mindenki megismerheti ennek a nőnek a mocskos, Istentől elrugaszkodott természetét.
Koháry: Megkérem a főügyész urat, ne ragadtassa el magát.
Majláth: Elnézést, tisztelt bíró úr!
Andrássy: Julianna boldogtalan volt. Férjével már évekkel korábban megromlott a viszonyuk. Bizonyára tudják, hogy 1704 februárjáig Korponai János a császári oldalon harcolt. Csábrág várát védte - amely a Koháryak kezében volt - a kurucok ellen, akiknek a vezetője éppen Julianna apja Géczy Zsigmond volt. Ő közvetített a két ember között, még levelet is írt férjének, hogy álljon át a kurucokhoz. Terve sikerült, Korponai átállt, de valami mégis megroppant közöttük. Nekem legalábbis így mesélte. Ekkor találkoztunk.
Majláth: Hagyjuk a poros tündérmeséket báró úr. Inkább arról meséljen, milyen embernek ismerte meg a gyanúsítottat.
Andrássy: Romantikusnak, tele démoni szenvedéllyel, az ebből fakadó kiszámíthatatlansággal együtt.
Majláth: Szóval kiszámíthatatlan volt? Tudomása volt arról, hogy a császári csapatoknál szolgáló Löffenholz altábornagyot, hogy úgy mondjam naggyá tette?
Andrássy: /folytott dühvel/ Ezt vonja vissza, különben ..!
Koháry: Önmérsékletre szólítom a tanút.
Majláth: Ne heveskedjék báró úr, semmi értelme. Ismerte a vádlott fiát, Gábort?
Andrássy: Ismertem, Julianna nagyon kötődött hozzá.
Majláth: Olyannyira kötődött, hogy különböző praktikákkal nagyúrrá kívánta tenni?
Andrássy: Nem ismertem ebbéli szándékait.
Majláth: Mi történt 1710 február 13-án?
Andrássy: Előzetes tárgyalások után Lőcse kapitulált és Löffenholzék kezére jutott.
Majláth: Tudott az ezzel kapcsolatos kuruc pletykákról?
Andrássy: Később értesültem róluk. /szenvedéllyel/ Nem árultam el a várost!
Majláth: És Julianna, a Löffenholzéknál oly sokat időző Julianna?
Andrássy: /megfeledkezik magáról/ Elég! Elég! /összeomlik/ Elég...
Koháry: Jól van báró úr, minden rendben? /Andrássy bólint/
Majláth: Íme, egy démoni asszony hatalma, tisztelt bíróság. Andrássy úr még egy utolsó kérdés, és ígérem, nem kínzom tovább. Képesnek tartja ön Géczy Juliannát hazaárulásra?
Andrássy: /maga elé, lemondóan/ Melyik hazáéra?
Majláth: Még egyszer kérdezem: Képesnek tartja ön Géczy Juliannát hazaárulásra? /Andrássy nem válaszol/ Egyszerűbben kérdezem: Képesnek tartja e ön Géczy Juliannát bárki elárulására?
Andrássy: /üveges tekintettel/ Nem tudom.
Majláth: Nem tudja? Segítek önnek, Géczy Julianna képes volt előbb megtagadni az apját, képes volt elárulni a férjét ön miatt, képes volt elárulni önt Löffenholz miatt, és képes lenne elárulni az uralkodót, s a hazát az önző érdekei miatt, mert Géczy Julianna mohó, nagyravágyó és gátlástalan. Köszönöm a szót és önnek a válaszokat Andrássy báró úr.
Koháry: Megadom a szót a védelemnek.
Julianna: /sírástól küszködve, de tartja magát/ Én nem kérdezek semmit tőled, István, csak mondok. Hallgass meg, és szavaimat ne feledd el soha. Én a mindenhatóra esküszöm neked, hogy nem csaptalak be sosem, Lőcse kapitulációjához semmi közöm nem volt, csak annyi, hogy üzeneteket, leveleket közvetítettem a védők és az ostromló csapatok parancsnoka, Georg Löffenholz között, mert ismertem feleségét Gerdát, akivel barátnők voltunk. István, erről te is tudtál, kellett, hogy tudjál. Soha nem csaltalak meg Löffenholzzal, érted? Soha! Igen a közvetítést a csapatok között valóban a fiamért vállaltam, de miért bűn az, ha egy anya a fia jövőjét biztonságban akarja érezni. Téged is miatta hagytalak el, mert egyaránt féltem a kurucok haragjától és a császáriak bosszújától. Meg kellett tennem, bár majdnem belepusztultam, hiszen nagyon /nehezen bír a szavakkal/ nagyon szerettelek.
Koháry: Ennyi? /Julianna int a fejével./ Köszönöm báró Andrássy úr, végeztünk a meghallgatásával, elmehet. /Andrássy el/ Vádlott, kíván vallomást tenni? /Julianna igenlően bólint./
Majláth: Miért akart Lőcse elestéből erényt kovácsolni magának?
Julianna: Nem értem a kérdést.
Majláth: Nem baj, később visszatérünk rá. Miért akart hírbe hozni köztiszteletben álló magyar nemes urakat?
Julianna: Mert világéletemben a császárhoz való feltétlen hűség szerint éltem és cselekedtem.
Majláth: Akkor is így tett, amikor 1704 februárjában arra kérte a férjét, hogy álljon át a kurucokhoz?
Julianna: Az uramat, Korponait azért kértem a csábrági vár átadására, mert féltettem őt is és apámuramat is. Megszakadt volna a szívem, ha pont egymás vérét veszik. Nem a kurucok iránti vonzalmam, hanem a családi szeretet irányította tettemet.
Majláth: Ez a családi szeretet irányította abban is, hogy összeszűrje a levet Andrássy báróval?
Julianna: Amikor megismerkedtünk, már régóta egyedül voltam, Korponai csak névleg volt férjem. István megigézett. Egy ideig küzdöttem a vágyaimmal, az érzéseimmel, de végül azok kerekedtek fölül.
Majláth: Lőcse 1710-ben császári kézre jutott, így, vagy amúgy, most ezt ne feszegessük. A Georg Löffenholz altábornaggyal és családjával való ismeretséget ön sem tagadja, s az altábornagy dicsérő szavai négy és fél évvel ezelőtt még az udvarig is eljutottak. A vizsgálat során többen azt vélelmezték, hogy éppen ezt kívánta ki és felhasználni, amikor 1712-ben felkereste Pálffy tábornagyot szörnyű gyanúsításaival. Hasznot remélt, Julianna, jutalmat, birtokokat, földeket, várakat, vagy mi a jóistent, hm? Válaszoljon, Julianna.
Julianna: Nem tagadom, sok mindent megtennék a fiamért, Gáborért. Azt sem tagadom, hogy volt bennem némi szerény elvárás az udvarral szemben szolgálataimért, de nem túlzó mértékben, s kizárólag a fiam érdekében. Amit állítottam az összeesküvéssel kapcsolatban, igaz, s az is igaz, hogy a felkelésben én nem vállaltam volna részt.
Majláth: Ez mind nagyon szép és megható. De akkor árulja el nekem, miért égette el a leveleket, miért nem adott át egyet sem belőlük Pálffy tábornagy úrnak?
Julianna: Erre nyomós okom volt.
Majláth: S mi volt az a nyomós ok, ciripelje el nekem szépen.
Julianna: Azt nem árulhatom el!
Majláth: Majd én megmondom tisztelt bíróság. Azért nem árulhatja el, mert az összeesküvésben részt vevő bűntársait próbálta és próbálja fedezni.
Julianna: Maga és ez az egész nevetséges bíróság pedig azokat a köpönyegforgató nemes urakat fedezi, akik a szatmári békével elárulták Rákóczit és az 1711 utáni konszolidációban komoly szerepet vállaltak Szemben kerültem a pozsonyi országgyűlésen a szatmári békepontok betartásán fáradozó összes magyar renddel és sajnos az összes kuruc szervezkedést csírájában elfojtani igyekvő bécsi udvarral is. Ez az igazság. Kereszttűzbe kerültem, mert naiv és meggondolatlan voltam, s mohón jutalmat reméltem Gábor fiam érdekében. Sosem voltam forradalmár. Mindent a családomért tettem, amit vállalok. Nem készültem összeesküvésre, csak rossz szelek felé fordítottam a vitorlámat, azt gondoltam, egy asszony is cselekedhet politikusan. Tévedtem. Tévedtem, de nem vagyok bűnös.
Majláth: Végre kibújt a szög a zsákból. Kik voltak a társai, Korponainé?
Julianna: Mindent elmondtam.
Majláth: Ne szórakozzon velünk, Korponainé. Miért égette el a leveleket? Kik miatt tüzelte el azokat az átkozott papirosokat? /Julianna nem felel/ Nem hallja, Korponainé? Neveket akarok! /Nem válaszol./ Rendben van, Géczy Julianna. Indítványozom a vádlott kínvallatását.
Koháry: A bíróság az indítványt elfogadja. A kínvallatás módszertanaként csigázást rendelek el. /a segédek előkészületekbe fognak/
Nagy: Felhívom a figyelmét tisztelt bíró úr, hogy hazánkban nemesi származású személyt még nem vontak kínvallatás alá.
Sándor: Nagy István ítélőmester úrnak ebben kétségtelenül igaza van.
Koháry: A több száz éves joggyakorlatban ugyan valóban nem fordult elő ilyen eset, de sem olyan törvény, sem olyan császári rendelet nincsen, amely ezt megtiltaná. A vádlott kínvallatásával a mai napon precendenst teremtünk.
Meszlényi: Én áldásomat adom rá.
Nádasdy: Én nem különben.
Nagy: Bízom Koháry vezető bíró úr bölcsességében és józanságában.
Sándor: Csak a törvényesség ne szenvedjen csorbát.
Koháry: Mindannyian ezért dolgozunk, uraim. A törvény szolgálja az igazságot, hiszen az igazság maga a törvény.
Julianna: /időközben egy csigán áthúzott kötél egyik végét a hátrafacsart karjának csuklójára hurkolják, a másik végével pedig körülcsavarnak egy motollát/ Hol itt az igazság?
Majláth: Ahol a törvény, Korponainé.
Első bekiabáló: Húzzák már fel, törtjék ki a kezét.
Tömeg: Tépjétek ki tövestül, tépjétek ki tövestül!
Második bekiabáló: Tudják maguk, mit kiabálnak?
Első bekiabáló: Ha nem tetszik magának, menjen haza, ősbarom.
Koháry: /csenget/ Csendet! Csendet kérek! A vádlott kínvallatását ezennel megkezdjük. /a segédek a motolla forgatásával a kötélen függő Juliannát a levegőbe húzzák, Julianna válla kicsavarodik, felordít, ezt követően a segédek kissé visszaengedik./ Vádlott, miért égette el a leveleket? Kiket fedez ezzel? /Nincs válasz/ Kik a cinkostársai? /Julianna nem felel, Koháry int a segédeknek, akik még feljebb húzzák őt. Julianna üvölt a fájdalomtól, majd a segédek ismét visszaengedik./ Géczy Julianna, még egyszer megkérdezem, kiket fedez, kiknek a nevét titkolja? /Nincs válasz./ Kik az összeesküvésben a tettestársai? /Nincs válasz./ Makacskodik, Korponainé? Hát legyen! Kérem a súlyokat. /A segédek súlyokat aggatnak a lábára./ Emeljék fel! /Julianna üvölt, a tömeg morajlik/
Julianna: /fájdalomtól eltorzult arccal ordítja/ Nem mondok neveket, soha! Soha! Soha! /a kínoktól kissé zavarodottan folytatja/ Gáborka, nehogy megfázz! Folyik a nózid, töröld meg, te csacsi! Te vagy a mama szeme fénye. Ha felnősz szép házad lesz majd és senki nem bánthat téged, mert a mama és minden bácsi csak rád fog vigyázni. /elájul/
Koháry: Ez reménytelen! Engedjék le és locsolják föl! /leengedik, fellocsolják, visszakísérik a vádlottak padjára/ Kijelenthetem, a kínvallatás eredménytelen volt. Megkérem a vád képviselőjét, tegye meg végső vádindítványát.
Majláth: Számomra, s azt hiszem, a tisztelt bíróság számára is bebizonyosodott, hogy a vádlott megrögzött hazudozó, gaz, összeesküvő bűnösöknek falazó, minden hájjal megkent bajkeverő. Korponainé Garamszegi Géczi Julianna bűnös többrendbeli rágalmazás, hazaárulás és felségsértés bűntettének elkövetésében. Kérem a tisztelt bíróságot, hogy ezen bűnök elkövetése miatt a vádlottat fej- és jószágvesztésre ítélje.
Koháry: A vád indítványa után a bíróság meghozza a döntését. A bíróság tagjai egymás után mondják el döntésüket a vádlott bűnösségével kapcsolatban. Meszlényi alispán úr kezdi a véleménynyilvánítást.
Meszlényi: Bűnös.
Nádasdy: Bűnös.
Nagy: Nem bűnös. /a tömeg felhördül, Koháry felnéz/
Koháry: /csenget/ Csendet kérek! Báró Sándor Gáspáré a szó.
Sándor: Nem bűnös. /a tömeg még jobban felhördül/
Koháry: /csenget/ Tisztelt bíróság, Győr vármegye közönsége! A bírói tanács négy tagja kettő-kettes szavazati aránnyal döntésképtelennek bizonyult Korponai Jánosné, született Garamszegi Géczy Julianna bűnösségével kapcsolatban, így a bíróság elnökeként nekem jutott a feladat, hogy meghozzam a döntést. Én, gróf Koháry István országbíró, a bíróság elnöke, Korponai Jánosnét, született Garamszegi Géczy Juliannát a többrendbeli rágalmazás, valamint hazaárulás és felségsértés bűntettek elkövetésében, bűnösnek találom. Büntetésként fejvesztésre, halmazati büntetésként teljes jószágvesztésre ítélem. Az ítélet jogerős, fellebbezésnek helye nincs. Az ítélet végrehajtására, az ítélet kihirdetését követően kerül sor Győr vármegye hivatásos bakója által. /a tömeg morajlik/ Vádlott, tudomásul vette az ítéletet?
Julianna: Tudomásul vettem.
Koháry: Akar-e valamit mondani az utolsó szó jogán?
Julianna: Nincs több mondanivalóm.
Koháry: Ezennel kezdetét veszi az ítélet végrehajtás. Hóhér, teljesítse kötelességét. /a két segéd a vesztőhelyre kíséri Juliannát, s a bakó levágja a fejét/

matches: bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság


text:
„Előzetes döntéshozatal – Hozzáadottérték‑adó (héa) – Fiktív ügyletek – Az adólevonás lehetetlensége – A számla kibocsátójának azon kötelezettsége, hogy az azon feltüntetett héát megfizesse – A jogosulatlanul levont héa összegével megegyező összegű bírság – A héasemlegesség és az arányosság elvével való összeegyeztethetőség”
A C‑712/17. sz. ügyben,
az EUMSZ 267. cikk alapján benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem tárgyában, amelyet a Commissione tributaria regionale di Lombardia (Lombardia tartomány adóügyi bírósága, Olaszország) a Bírósághoz 2017. december 20‑án érkezett, 2017. október 9‑i határozatával terjesztett elő
az EN.SA. Srl
az Agenzia delle Entrate – Direzione Regionale Lombardia Ufficio Contenzioso
– az olasz kormány képviseletében G. Palmieri, meghatalmazotti minőségben, segítői: M. Capolupo és G. De Bellis avvocati dello Stato,
– az Európai Bizottság képviseletében N. Gossement és F. Tomat, meghatalmazotti minőségben,
1 Az előzetes döntéshozatal iránti kérelem a közös hozzáadottértékadó‑rendszerről szóló, 2006. november 28‑i 2006/112/EK tanácsi irányelv (HL 2006. L 347., 1. o.; helyesbítések: HL 2007. L 335., 60. o.; HL 2015. L 323., 31. o.; a továbbiakban: héairányelv) értelmezésére vonatkozik.
2 E kérelmet az EN.SA. Srl és az Agenzia delle Entrate – Direzione Regionale della Lombardia (adóhatóság – lombardiai tartományi igazgatóság, Olaszország; a továbbiakban: adóhatóság) között a megnövelt fizetendő hozzáadottérték‑adónak (héa), annak kamatainak és egy szankciónak megfelelő, e társaságnak címzett utólagos adómegállapítás tárgyában folyamatban lévő jogvita keretében terjesztették elő.
3 A héairányelv 63. cikke a következőképpen rendelkezik:
4 Ezen irányelv 167. cikke a következőket írja elő:
5 Az említett irányelv 168. cikke értelmében:
6 Ugyanezen irányelv 203. cikke a következőket mondja ki:
„A HÉA‑t bármely olyan személynek meg kell fizetnie, aki HÉA‑t tüntet fel a számlán.”
7 A héairányelv 273. cikke értelmében:
Az első albekezdésben [helyesen: bekezdésben] említett lehetőséget nem lehet a 3. fejezetben meghatározott kötelezettségeket meghaladó további számlázási kötelezettségek előírására felhasználni.”
8 A 1972. október 26‑i Decreto del Presidente della Repubblica n. 633 – Istituzione e disciplina dell’imposta sul valore aggiunto (a hozzáadottérték‑adó bevezetéséről és szabályozásáról szóló 633. sz. köztársasági elnöki rendelet) alapeljárásban alkalmazandó változata (a továbbiakban: 633/1972. sz. rendelet) 17. cikkének (1) bekezdése a következőképpen rendelkezik:
„Az adót minden teljesített ügylet után összesítetten, a 19. cikkben előírt adólevonás érvényesítése mellett, a II. cím alatt előírt szabályok és feltételek szerint az a személy köteles megállapítani és az adót az államkincstárba befizetni, aki adóköteles termékértékesítést és szolgáltatásnyújtást végez.”
9 A 633/1972. sz. rendelet 19. cikkének (1) bekezdése szerint:
„A 17. cikk (1) bekezdése alapján fizetendő adó vagy a 30. cikk (2) bekezdése szerinti többlet meghatározásához a teljesített ügyletekhez kapcsolódó adó összegéből levonható az adóalany által megfizetett vagy fizetendő, illetve a vállalkozási, művészeti vagy szakmai tevékenysége gyakorlásához beszerzett vagy importált áruk és szolgáltatások vonatkozásában rá áthárított adó. A beszerzett vagy importált árukat vagy szolgáltatásokat terhelő adó levonásának joga akkor keletkezik, amikor az adómegfizetési kötelezettség keletkezik, és legkésőbb az azon évet követő második évre vonatkozó bevallásban gyakorolható, amely évben az adó levonásának joga keletkezett, az e jog keletkezésének időpontjában fennálló feltételek szerint.”
10 A 633/1972. sz. rendelet 21. cikke a következőket írja elő:
„Amennyiben nem létező jogügyletek után számlát bocsátanak ki, vagy ha a számlán a jogügyletek ellenértéke vagy a vonatkozó adó a valós összegnél nagyobb összegben kerül megjelölésre, az adót a megjelölt teljes összeg után vagy a számlán szereplő tételek alapján kell megfizetni.”
11 Az 1997. december 18‑i 471. sz. Decreto legislativo (471. sz. felhatalmazáson alapuló törvényerejű rendelet) alapügy tényállásának idején alkalmazandó változata 6. cikkének (6) bekezdése a következőket írta elő:
„Az elvégzett levonás összegének megfelelő közigazgatási szankcióval sújtják azt, aki a megfizetett, fizetendő vagy a rá áthárított, számlán feltüntetett adót jogellenesen vonja le.”
12 Az EN.SA. egy villamosenergia‑termeléssel és ‑értékesítéssel foglalkozó olasz társaság. Az adóhatóság elvégezte az EN.SA. 2009. és 2010. adóévre vonatkozó héabevallásainak a helyesbítését. E hatóság a 633/1972. sz. rendelet 19. cikke alapján megtagadta az azon villamosenergia‑vételi ügyletek utáni héalevonást, amelyeket a villamos energia tényleges átadása hiányában fiktívnek ítélt meg, és a jelen ítélet 11. pontjában említett, felhatalmazáson alapuló rendelet 6. cikkének (6) bekezdése alapján az EN.SA‑t a jogellenesen levont héa összegének megfelelő összegű bírsággal sújtotta.
13 Ezzel szemben az adóhatóság nem állapította meg, hogy az EN.SA. nem teljesítette az egyes villamosenergia‑eladási ügyletei után fizetendő héa megfizetésére vonatkozó kötelezettségét.
14 E hatóság szerint e különböző ügyletek ugyanazon villamosenergia‑mennyiségek ugyanazon az áron ugyanazon csoporthoz tartozó társaságok közötti körkörös eladási mechanizmusának a részét képezik. Azokat kizárólag azzal a céllal valósították meg, hogy lehetővé tegyék a Green Network csoport számára, hogy banki finanszírozásokban való részesülés céljából a könyvelésében nagyobb összegeket mutasson fel.
15 Az adóhatóság az EN.SA‑val szemben két, utólagos adómegállapításról szóló határozatot hozott, amelyek a 2009. gazdasági évre vonatkozóan 47 618 491 eurós, illetve a 2010. gazdasági évre vonatkozóan 22 001 078 eurós, a megnövelt fizetendő héának, annak kamatainak és egy bírságnak megfelelő összeget tartalmaztak.
16 Az EN.SA. keresetet indított e határozatok ellen a Commissione tributaria provinciale di Milano (milánió megyei adóügyi bíróság, Olaszország) előtt, amely elutasította azokat. E társaság fellebbezést nyújtott be az e bíróság által hozott ítélettel szemben a Commissione tributaria regionale di Lombardiához (Lombardia tartomány adóügyi bírósága, Olaszország).
17 A kérdést előterjesztő bíróság hangsúlyozza, hogy az alapügyben szóban forgó fiktív villamosenergia‑eladási ügyletek az ügyletek körkörös jellege miatt és az államkincstár bevételkiesésének hiányában semmiféle előnyt nem nyújtottak azok megvalósítói számára. Kétsége van afelől, hogy a jelen ügyben a fiktív ügyletekkel kapcsolatban megfelel‑e az uniós jogelveknek az, hogy a gazdasági szereplőt a héa megfizetésére kötelezik. A kérdést előterjesztő bíróság azon a véleményen van, hogy adócsalás hiányában az adósemlegesség elvének érvényesülnie kell, és hogy a szabályszerűen megfizetett héa levonásának megtagadása és a jogosulatlanul levont héa összegének megfelelő összegű további bírság kiszabása nem arányos a fiktív ügyletekre vonatkozó számlák kiállításából álló jogsértéssel.
18 E körülmények között a Commissione tributaria regionale di Lombardia (Lombardia tartomány adóügyi bírósága) úgy határozott, hogy az eljárást felfüggeszti, és előzetes döntéshozatal céljából a következő kérdést terjeszti a Bíróság elé:
„Nem létezőnek tekintett olyan jogügyletek esetén, amelyek nem okoznak kárt a költségvetésben, és semmilyen adóelőnnyel nem járnak az adófizető számára, a [633/1972. sz. rendelet] 19. cikkéből (Adólevonás) és 21. cikkének (7) bekezdéséből (A jogügyletekre vonatkozó számlák kiállítása), valamint az 1997. december 18‑i [471. sz. törvényerejű rendelet] 6. cikkének (6) bekezdéséből (A jogügyletek dokumentálására, nyilvántartására és megállapítására vonatkozó kötelezettségek megsértése) eredő nemzeti szabályozás összeegyeztethető‑e a Bíróság által a héára vonatkozóan kidolgozott [uniós] elvekkel, amennyiben a nemzeti jogszabályok együttes alkalmazása az alábbiakat eredményezi:
a) a beszerzések tekintetében a vevő által megfizetett adó levonásának egymást követő és ismétlődő kizárása valamennyi olyan vitatott jogügylet esetében, amely ugyanarra a jogalanyra és adóalapra vonatkozik;
b) az adó kivetése és eladó által történő megfizetése (és a tartozatlanul kifizetett összegek visszatérítésének kizárása) a megfelelő és fiktív, és nem létezőnek is tekintett értékesítések után;
c) a beszerzések után le nem vonhatónak ítélt adó összegének megfelelő szankció alkalmazása?”
19 Még ha a kérdést előterjesztő bíróság a kérdéseit formálisan „a Bíróság által a héára vonatkozóan kidolgozott [uniós] elvek” értelmezésére is korlátozta, megemlítve különösen az arányosság és a semlegesség elvét, ez a körülmény nem akadálya annak, hogy a Bíróság megadja e bíróság számára az uniós jog értelmezésének minden olyan elemét, amely hasznos lehet az utóbbi előtt lévő ügy megítéléséhez, akár hivatkozott ezekre kérdéseinek szövegében, akár nem. E tekintetben a Bíróságnak kell a kérdést előterjesztő bíróság által szolgáltatott információk összessége és különösen az előzetes döntéshozatalra utaló határozat indokolása alapján meghatározni az említett jog azon rendelkezéseit, amelyeknek az értelmezése az alapügyben szereplő jogvita tárgyára figyelemmel szükséges (lásd ebben az értelemben: 2018. október 4‑i L. E. G. O. ítélet, C‑242/17, EU:C:2018:804, 43. pont; 2019. február 7‑i Escribano Vindel ítélet, C‑49/18, EU:C:2019:106, 32. pont; 2019. február 12‑i TC ítélet, C‑492/18 PPU, EU:C:2019:108, 37. pont).
A kérdés első két részéről
20 Kérdésének első két részével a kérdést előterjesztő bíróság lényegében azt kívánja megtudni, hogy olyan helyzetben, mint amelyről az alapügyben szó van, amelyben a villamos energia ugyanazon gazdasági szereplők közötti, ugyanazon az összegért történő, körkörösen megvalósított fiktív eladásai nem okoztak adóbevétel‑kiesést, úgy kell‑e értelmezni a héairányelvet, hogy azzal ellentétes az olyan nemzeti szabályozás, amely a fiktív ügyletekre vonatkozó héa levonását kizárja, ugyanakkor ezen adó – beleértve a fiktív ügylet utáni adót is – megfizetésére kötelezi azokat a személyeket, akik héát tüntetnek fel a számlán.
21 Előzetesen meg kell jegyezni, hogy a nemzeti jog fent említett két rendelkezése a héairányelv analóg rendelkezéseit tükrözi.
22 Egyrészt a fiktív ügyletekre vonatkozó héa le nem vonhatósága ezen irányelv 168. cikkéből adódik.
23 E cikkből ugyanis az következik, hogy az adóalany levonhatja az adóköteles ügyleteihez felhasznált árukat és igénybe vett szolgáltatásokat terhelő héát. Más szóval a beszerzett termékeket vagy igénybe vett szolgáltatásokat terhelő héa levonásának joga azzal a feltétellel gyakorolható, hogy az ezek beszerzése vagy igénybevétele érdekében felmerült költségek az adólevonásra jogosító, adóköteles értékesítési ügyletek árának alkotóelemét képezik (lásd ebben az értelemben: 2012. szeptember 6‑i Portugal Telecom ítélet, C‑496/11, EU:C:2012:557, 36. pont).
24 Márpedig, ha valamely termék beszerzése vagy szolgáltatás igénybevételére irányuló ügylet fiktív, az semmiféle kapcsolatban nem állhat az adóalany adóköteles értékesítési ügyleteivel. Következésképpen, ha nem áll fenn tényleges termékértékesítés vagy szolgáltatásnyújtás, semmiféle adólevonási jog nem keletkezhet (2018. június 27‑i SGI és Valériane ítélet, C‑459/17 és C‑460/17, EU:C:2018:501, 36. pont).
25 A héa mechanizmusához tehát szervesen kapcsolódik az, hogy fiktív ügylet ezen adó semmiféle levonásához való jogot ne keletkeztessen.
26 Másrészt a héairányelv 203. cikkében kifejezetten szerepel, hogy bármely olyan személy, aki héát tüntet fel számlán, köteles ezen adót megfizetni. E tekintetben a Bíróság pontosította, hogy a számlán feltüntetett héát – bármely valós adóköteles ügylet hiányában is – e számla kibocsátójának kell megfizetnie (lásd ebben az értelemben: 2013. január 31‑i Stroy trans ítélet, C‑642/11, EU:C:2013:54, 38. pont).
27 Főszabály szerint a fent említett két szabály nem ugyanarra a gazdasági szereplőre alkalmazandó. A számlán feltüntetett héát a számlakibocsátó köteles megfizetni, míg a fiktív ügyletekre vonatkozó héa le nem vonhatósága e számla címzettjével szemben érvényesíthető.
28 Az alapügyben szóban forgó különleges helyzetben ugyanakkor a héairányelv 168. és 203. cikkében meghatározott követelmények ugyanazon gazdasági szereplőre együttesen érvényesek. Ugyanis ugyanazon mennyiségű villamos energia ugyanazon csoporthoz tartozó társaságok között ugyanazon az áron történő, körkörös fiktív újraeladására került sor oly módon, hogy e társaságok e mennyiségeket ugyanazon az áron adták el, majd vették meg újra. Így minden egyes gazdasági szereplő egyszerre volt a héát feltüntető számla kibocsátója, és egy másik olyan számla címzettje is, amely ugyanazon mennyiségű villamos energia ugyanazon az áron történő vételére vonatkozott, és amely ugyanolyan összegű héát tartalmazott. Az EN.SA. számlakibocsátóként és a héairányelv 203. cikkében említett szabály alapján tehát köteles volt az államkincstárnak megfizetni az e számlán feltüntetett héa összegét. Ezzel szemben az érintett ügyletek fiktív jellegére tekintettel e társaságnak az ezen irányelv 168. cikkéből eredő követelménynek megfelelően nem volt megengedett, hogy levonja az azon számlán szereplő ugyanolyan összegű adót, amelyet a villamos energia visszavásárlása címén kapott.
29 Ezen okok miatt a kérdést előterjesztő bíróság arra kérdez rá, hogy sérti‑e a héasemlegesség elvét a nemzeti jogból eredő és a héairányelvből átvett e követelményeknek az olyan gazdasági szereplőre való együttes alkalmazása, aki az EN.SA‑hoz hasonló helyzetben van.
30 Kétségtelen, hogy az olyan héalevonási mechanizmusnak, mint amelyet a héairányelv 167. cikke előír, az a célja, hogy a vállalkozót teljes egészében mentesítse valamennyi gazdasági tevékenysége keretében fizetendő vagy megfizetett héa terhe alól, amennyiben azok héakötelesek. A közös héarendszer következésképpen valamennyi gazdasági tevékenység adóterhét illetően biztosítja a tökéletes semlegességet, feltéve hogy az említett tevékenységek főszabály szerint maguk is héakötelesek (lásd ebben az értelemben: 2009. október 29‑i NCC Construction Danmark ítélet, C‑174/08, EU:C:2009:669, 27. pont; 2010. december 22‑i RBS Deutschland Holdings ítélet, C‑277/09, EU:C:2010:810, 38. pont).
31 Az adócsalás, az adóelkerülés és az esetleges visszaélések elleni küzdelem azonban szintén a héairányelv által elismert és támogatott célok közé tartozik (2013. január 31‑i Stroy trans ítélet, C‑642/11, EU:C:2013:54, 46. pont). Márpedig az adóbevétel‑kiesés veszélye főszabály szerint nem hárul el teljesen, amíg a héaösszeget jogosulatlanul feltüntető számla címzettje ezen adó levonása céljából felhasználhatja a számlát (2013. január 31‑i Stroy trans ítélet, C‑642/11, EU:C:2013:54, 31. pont).
32 E körülmények között az ezen irányelv 203. cikkében előírt kötelezettség az adólevonási jogból esetlegesen következő adóbevétel‑kiesés veszélyét kívánja elhárítani (2013. január 31‑i Stroy trans ítélet, C‑642/11, EU:C:2013:54, 32. pont).
33 Az arányosság elve alapján azonban az említett kötelezettség nem lépheti túl az e cél eléréséhez szükséges mértéket és különösen nem sértheti túlzottan a héasemlegesség elvét. Márpedig az olyan helyzetben, mint amelyről az alapügyben szó van, amelyben az ügyletek fiktív jellege megakadályozza az adó levonhatóságát, a héasemlegesség elvének tiszteletben tartását biztosítja az a lehetőség, amelyet a tagállamoknak kell előírniuk, hogy minden jogosulatlanul felszámított adó helyesbíthető, amennyiben a számla kibocsátója bizonyítja jóhiszeműségét, vagy ha kellő időben és teljes mértékben elhárította az adóbevétel‑kiesés veszélyét (2013. január 31‑i Stroy trans ítélet, C‑642/11, EU:C:2013:54, 43. pont).
34 A jelen ügyben a kérdést előterjesztő bíróság által a Bíróságnak szolgáltatott magyarázatokból kitűnik, hogy az EN.SA. szándékosan olyan számlákat bocsátott ki, amelyek semmiféle valós ügyletnek nem feleltek meg. Ilyen körülmények között e társaság nem hivatkozhat a jóhiszeműségére. Ezzel szemben, szintén a kérdést előterjesztő bíróság szerint, a villamos energia érintett társaságok közötti fiktív eladásai semmiféle adóbevétel‑kieséssel nem jártak. Amint a főtanácsnok az indítványának 47. pontjában megjegyezte, ez abból a tényből következik, hogy a bevont társaságok előírásszerűen befizették a villamosenergia‑eladásaik utáni héát, és hogy mivel ezt követően a villamos energia azonos mennyiségeit ugyanazon az áron visszavásárolták, olyan héaösszeget vontak le, amely azonos volt az általuk megfizetettel héa összegével.
35 Ilyen körülmények között a jelen ítélet 33. pontjából kitűnik, hogy a semlegesség és az arányosság elvével összefüggésben értelmezett héairányelv arra kötelezi a tagállamokat, hogy a fiktív ügyletre vonatkozó számla kibocsátója számára tegyék lehetővé azt, hogy az e számlán szereplő azon adó visszatérítését kérje, amelyet meg kellett fizetnie, amennyiben kellő időben és teljes mértékben elhárította az adóbevétel‑kiesés veszélyét.
36 A fenti megállapításokra tekintettel az előterjesztett kérdés első két részére azt a választ kell adni, hogy olyan helyzetben, mint amelyről az alapügyben szó van, amelyben a villamos energia ugyanazon gazdasági szereplők közötti, ugyanazon az összegért történő, körkörösen megvalósított fiktív eladásai nem okoztak adóbevétel‑kiesést, a semlegesség és az arányosság elvével összefüggésben értelmezett héairányelvet úgy kell értelmezni, hogy azzal nem ellentétes az olyan nemzeti szabályozás, amely a fiktív ügyletekre vonatkozó héa levonását kizárja, ugyanakkor ezen adó – beleértve a fiktív ügylet utáni adót is – megfizetésére kötelezi azokat a személyeket, akik héát tüntetnek fel a számlán, feltéve hogy a nemzeti jog lehetővé teszi az e kötelezettségből eredő adótartozás helyesbítését, ha az említett számla nem jóhiszeműen eljáró kibocsátója kellő időben és teljes mértékben elhárította az adóbevétel‑kiesés veszélyét, amit a kérdést előterjesztő bíróságnak kell vizsgálnia.
A kérdés harmadik részéről
37 Kérdésének harmadik részével a kérdést előterjesztő bíróság lényegében azt kívánja megtudni, hogy olyan helyzetben, mint amelyről az alapügyben szó van, az arányosság elvét úgy kell‑e értelmezni, hogy azzal ellentétes az olyan nemzeti jogi szabály, amely alapján a jogellenes héalevonást az elvégzett levonás összegével megegyező bírsággal szankcionálják.
38 A héairányelv 273. cikke alapján a tagállamoknak lehetőségük van intézkedéseket elfogadni a héa pontos beszedésének és az adócsalás megakadályozásának a biztosítása érdekében. Különösen, az uniós jog erre vonatkozó rendelkezéseinek hiányában az uniós jogi szabályozásban a héalevonási jog gyakorlására vonatkozóan előírt feltételek teljesítésének elmulasztása esetén a tagállamok hatáskörébe tartozik a számukra megfelelőnek tűnő szankciók megválasztása (lásd ebben az értelemben: 2016. szeptember 15‑i Senatex ítélet, C‑518/14, EU:C:2016:691, 41. pont; 2017. április 26‑i Farkas ítélet, C‑564/15, EU:C:2017:302, 59. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
39 E hatáskörüket azonban az uniós jog és e jog elveinek, különösen az arányosság és a héasemlegesség elvének a tiszteletben tartásával kell gyakorolniuk (lásd ebben az értelemben: 2017. április 26‑i Farkas ítélet, C‑564/15, EU:C:2017:302, 59. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat). Így a szankciók nem mehetnek túl a héairányelv 273. cikkében említett célok eléréséhez szükséges mértéken, és nem veszélyeztethetik ezen adó semlegességének az elvét (lásd ebben az értelemben: 2015. július 9‑i Salomie és Oltean ítélet, C‑183/14, EU:C:2015:454, 62. pont).
40 Először is annak megítélése során, hogy valamely szankció megfelel‑e az arányosság elvének, figyelembe kell venni különösen az e szankció által büntetendő jogsértés jellegét és súlyát, valamint a szankció összege meghatározásának módjait (2017. április 26‑i Farkas ítélet, C‑564/15, EU:C:2017:302, 60. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
41 E tekintetben meg kell jegyezni, hogy a jelen ügyben a nemzeti jog a héa pontos beszedésének és az adócsalás megakadályozásának a biztosítása céljából olyan bírságot ír elő, amelynek az összegét nem az adóalany adótartozása alapján számítják ki, hanem amely megegyezik az ez utóbbi által jogosulatlanul levont adó összegével. Mivel ugyanis a héaalany adótartozása megegyezik az értékesített termékek és nyújtott szolgáltatások után fizetendő héa és a beszerzett termékekre és igénybevett szolgáltatásokra vonatkozó levonható adó közötti különbséggel, a jogosulatlanul levont adó összege nem szükségszerűen egyezik meg e tartozással.
42 Különösen ez a helyzet az alapügyben. Amint a főtanácsnok az indítványának 63. pontjában megjegyezte, mivel az EN.SA. a villamos energiát ugyanolyan mennyiségben és ugyanolyan áron vette meg és adta el fiktíven, a héa címén ezen ügyletek után fennálló adótartozása nulla volt. Ebben a helyzetben a jogosulatlanul levont, előzetesen felszámított adó összege 100%‑ának megfelelő, azon tény figyelembevétele nélkül kiszabott bírság, hogy az áthárított héa összegét szabályszerűen megfizették, és hogy az államkincstárt következésképpen semmiféle adóbevétel‑kiesés nem érte, aránytalan szankciónak minősül az általa kitűzött célhoz képest.
43 Másodszor olyan helyzetben, mint amelyről az alapügyben szó van, a héasemlegesség elvével is ellentétes az olyan szankció alkalmazása, mint amelyet a nemzeti jog előír. Ilyen helyzetben ugyanis, amint a jelen ítélet 33. pontjában szerepel, a héasemlegesség elvének tiszteletben tartását biztosítja az a lehetőség, amelyet a tagállamoknak kell előírniuk, hogy minden jogosulatlanul felszámított adó helyesbíthető, amennyiben a számla kibocsátója bizonyítja jóhiszeműségét, vagy ha kellő időben és teljes mértékben elhárította az adóbevétel‑kiesés veszélyét.
44 Márpedig, amint a főtanácsnok az indítványának 57. pontjában megjegyezte, a jogosulatlanul levont adó összegének 100%‑ával megegyező bírság kiszabása kiüresíti héairányelv 203. cikke alapján keletkezett adótartozás helyesbítésének a lehetőségét. Ugyanis, még ha e tartozás az adóbevétel‑kiesés veszélyének a hiányában helyesbíthető is, a jogosulatlanul levont adó összegével megegyező összeget e bírság címén továbbra is meg kell fizetni.
45 Következésképpen az előterjesztett kérdés harmadik részére azt a választ kell adni, hogy olyan helyzetben, mint amelyről az alapügyben szó van, az arányosság és a héasemlegesség elvét úgy kell értelmezni, hogy azokkal ellentétes az olyan nemzeti jogi szabály, amely alapján a jogellenes héalevonást az elvégzett levonás összegével megegyező bírsággal szankcionálják.
1) Az olyan helyzetben, mint amelyről az alapügyben szó van, amelyben a villamos energia ugyanazon gazdasági szereplők közötti, ugyanazon az összegért történő, körkörösen megvalósított fiktív eladásai nem okoztak adóbevétel‑kiesést, a semlegesség és az arányosság elvével összefüggésben értelmezett, a közös hozzáadottértékadó‑rendszerről szóló, 2006. november 28‑i 2006/112/EK tanácsi irányelvet úgy kell értelmezni, hogy azzal nem ellentétes az olyan nemzeti szabályozás, amely a fiktív ügyletekre vonatkozó hozzáadottérték‑adó (héa) levonását kizárja, ugyanakkor ezen adó – beleértve a fiktív ügylet utáni adót is – megfizetésére kötelezi azokat a személyeket, akik héát tüntetnek fel a számlán, feltéve hogy a nemzeti jog lehetővé teszi az e kötelezettségből eredő adótartozás helyesbítését, ha az említett számla nem jóhiszeműen eljáró kibocsátója kellő időben és teljes mértékben elhárította az adóbevétel‑kiesés veszélyét, amit a kérdést előterjesztő bíróságnak kell vizsgálnia.
2) Olyan helyzetben, mint amelyről az alapügyben szó van, az arányosság és a hozzáadottérték‑adó (héa) semlegességének elvét úgy kell értelmezni, hogy azokkal ellentétes az olyan nemzeti jogi szabály, amely alapján a héa jogellenes levonását az elvégzett levonás összegével megegyező bírsággal szankcionálják.

matches: bíróság bíróság bíróság Bíróság Bíróság bíróság Bíróság Bíróság bíróság bíróság bíróság Bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság


text:
Vj-100/2000/12
Kf. II. 39. 552/2001/2. szám Vj-100/2000.
A Magyar Köztársaság Legfelsőbb Bírósága a Magnetta Kft. (Budapest) felperesnek a Gazdasági Versenyhivatal (Budapest) alperes ellen versenyügyben hozott közigazgatási határozat bírósági felülvizsgálata iránt indult perében a Fővárosi Bíróság 2001. február 16-án kelt 2.K.35.199/2000/4. számú ítélete ellen ( mellékelve ) a felperes által 5. sorszám alatt előterjesztett fellebbezés folytán tárgyaláson kívül meghozta a következő
A Legfelsőbb Bíróság a fellebbezést hivatalból elutasítja. Ez ellen a végzés ellen további fellebbezésnek nincs he1ye .
Az alperes 2000. augusztus 10. napján kelt Vj-100/2000/12. számú határozatának felülvizsgálata iránt indult perben az elsőfokú bíróság ítéletével a felperes keresetét elutasította. Az első fokú ítéletet a felperes jogi képviselője az iratokhoz csatolt tértivevény szerint 2001. április 2-án vette át. Az első fokú határozat a fellebbezés határidejére, előterjesztésének módjára vonatkozóan pontos kioktatást tartalmazott, ennek ellenére a felperes fellebbezését jogi képviselője útján 2001. április 17. napján közvetlenül a Legfelsőbb Bíróságra nyújtotta be. A másodfokú bíróság a felperes fellebbezését megküldte az elsőfokú bíróságnak, ahová az 2001. április 19-én érkezett meg.
A Polgári Perrendtartásról szóló 1952. évi III. törvény la továbbiakban: Pp./ 234. § /1/ és /2/ bekezdése szerint határozat ellen a közléstől számított 15- napon belül az elsőfokú bíróságnál benyújtandó fellebbezéssel lehet élni, a Pp. 107. § /1/ bekezdése alapján további 15 napon belül az esetleges mulasztás következményei orvosolhatók. Ha a fellebbezés elkésett, akkor az elsőfokú bíróság a Pp. 237. §-a alapján a fellebbezést hivatalból elutasítja. Ha pedig a fellebbezést már az első fokú bíróságnak el kellett volna utasítania, akkor az iratok felterjesztését követően a másodfokú bíróság a Pp. 240. § /1/ bekezdése értelmében ennek megfelelően határoz.
A fentiek alapján a fellebbezés benyújtási időpontjának azt az időpontot kell tekinteni, amikor a fellebbezés az első fokon eljárt bírósághoz megérkezett, a Legfelsőbb Bíróság a hozzá benyújtott fellebbezést ebből a szempontból nem veheti figyelembe. A felperes részére a fellebbezés előterjesztésére nyitva álló határidő 2001. április 17. napján lejárt, azonban jogorvoslati kérelme csak ezt kővetően, 2001. április 19-én érkezett meg az elsőfokú bíróságra, és mulasztása kimentésére igazolási kérelmet nem terjesztett elő.
Mindezekre figyelemmel a Legfelsőbb Bíróság az elkésett fellebbezést a Pp. 240. § /1/ bekezdése szerint irányadó Pp. 237. § megfelelő alkalmazásával érdemi vizsgálat nélkül hivatalból elutasította.
Budapest, 2002. évi november hó 20. napján
2. K. 35199/2000/4.
A fővárosi Bíróság a Magnetta Kft. (Budapest) felperesnek, a Gazdasági Versenyhivatal (Budapest) alperes ellen verseny ügyben meghozta a következő
Kötelezi a bíróság a felperest, hogy 15 nap alatt fizessen meg az alperesnek 4000.- (Négyezer) Ft perköltséget és az állam javára külön felhívásra térítsen meg 10.000.- (Tízezer) Ft feljegyzett kereseti illetéket.
Az ítélet ellen a kézbesítésétől számított 15 nap alatt fellebbezésnek van helye, amelyet a Legfelsőbb Bírósághoz címezve ennél a bíróságnál kell 3 példányban benyújtani. a fellebbezési határidő letelte előtt a felek közösen kérhetik a fellebbezés tárgyaláson kívüli elbírálását. Ha a fellebbezés kizárólag a Pp.256/A. § (1) bekezdés a-d) pontjaiban felsorolt rendelkezések ellen irányul, tárgyalás tartása kérhető.
A műgyantázott öntapadó emblémák gyártásával foglalkozó felperes 1998. június hó 1-én 1998. december 1-ig, majd 1999. június hó 1-én 1999. december 31-ig terjedő időre szólóan szállítási szerződést kötött az Elektrolux Lehet Hűtőgépgyár Kft-vel (illetve jogelődjével a továbbiakban: Kft.)
A felperes 2000. februárjában 7%-os áremelést hajtott végre, ezért a Kft. úgy döntött, hogy 2000-ben nem a felperes termékét fogja megvásárolni.
Amikor erről felperes tudomást szerzett 43%-kal kedvezőbb ajánlatott tett, amelyet a Kft. nem fogadott el.
Többnyire grafikai nyomdászati tevékenység mellett Magyarországon számos vállalkozás foglalkozik öntapadó matricák gyártásával.
1999. év során felperes a Kft. értesítése nélkül jelentős beruházást hajtott végre.
A 2000. június hó 9. napján kelt döntéssel elrendelve Kft. ellen vélelmezett gazdasági erőfölénnyel való visszaélés miatt indult versenyfelügyeleti eljárás.
A vizsgálati jelentés szerint az 1996. évi LVII. törvény (a továbbiakban: Tpvt.) 22. § (1) bekezdés b) pontja alapján gazdasági erőfölényben lévő Kft. e helyzetével visszaélt, amikor a matricákat 2000. évre szólóan nem hazai, hanem külföldi vállalkozástól rendelte meg. Javasolta, hogy a felperesi beruházás megtérüléséig (várhatóan 5 évig) alperes kötelezze a Kft-t arra, felperestől vásárolja meg a terméket.
Alperes a 2000. augusztus hó 10. napján kelt Vj-100/2000/12. sorszámú határozatában az eljárást megszüntette. Indokolásában kiemelte, a vizsgálat adatai nem támasztották alá Kft. erőfölényes helyzetének fennállását. Abból ugyanis, hogy a termék gyártására jelentős szabad kapacitás áll rendelkezésre és import beszerzés is lehetséges legfeljebb a gyártók - hosszabb távú megrendelés megszerzésére irányuló - éles versenyére lehet következtetni. Nem visszaélésszerű továbbá Kft. azon magatartása, hogy a határozott időre szóló szerződés lejárta után annak meghosszabbítására nem került sor.
Álláspontja szerint diszkriminációt Kft. nem valósított meg, azon vállalkozással szerződött, amely az első körben a feltételeknek megfelelő legjobb ajánlatot tette.
Alperes megjegyezte egyben, hogy a határozott idő utáni esetleges teljesítés folytán keletkezett jogi helyzet elbírálása nem a Versenyhivatal, hanem a bíróság hatáskörébe tartozik.
Döntését alperes a Tpvt. 77. § (1) bekezdés a) pontja, és a 72. § (1) bekezdés a) pontja felhívásával támasztotta alá.
A felperes keresetében kérte, hogy a bíróság alperes határozatát helyezze hatályon kívül és kötelezze új eljárásra. A felperes perköltségeire igényt tartott.
Előadta, alperes döntése iratellenesen a vizsgálati jelentéstől eltérő megállapítást tartalmaz.
A Kft. erőfölényes helyzete álláspontja szerint azért áll fenn, mert hozzá hasonló volumenű értékesítést más megrendelő biztosítani nem tud.
Kutatásai ellenére azonos lehetőségekkel termékét nem értékesíthette, ezért eladatlan készletei keletkeztek.
Az alperes ellenkérelmében a felperesi keresete elutasítását kérte, perköltségeire igényt tartott. Kifejtette, a felperesi érvelés netáni elfogadása a piac megmerevedéséhez vezetne.
A felperes keresete nem volt megalapozott.
A Tpvt. 22. § (1) bekezdés b) pontja értelmében gazdasági erőlényben van az érintett piacon az olyan áru megrendelője, amely árut másnak nem, vagy csak a szakmai és az adott áru szempontjából a szokásosnál számottevően kedvezőtlenebb feltételekkel lehet értékesíteni.
A Tpvt. 22. § (3) bekezdése szerint a gazdasági erőfölény megítéléséhez vizsgálni kell különösen
a) azt, hogy az érintett piacra való belépés és az onnan történő kilépés milyen költségekkel és kockázattal jár, illetve, hogy milyen műszaki, gazdasági, vagy jogi feltételek megvalósítását igényli;
b) a vállalkozás vagyoni, pénzügyi és jövedelmi helyzetét, illetve annak alakulását;
c) az érintett piac szerkezetét, a piaci részesedések arányát, a piac résztvevőnek magatartását, valamint a vállalkozásnak a piac alakulására gyakorolt gazdasági befolyásolását.
A feltárt adatokat az előzőekben idézett szempontokkal egybevetve a bíróság úgy ítélte meg, alperes a gazdasági erőfölény fennállásának hiányát helytállóan állapította meg.
A felperes által jelzett azon körülmény ugyanis, hogy - szerződő partnerének tájékoztatása nélkül - a nagy arányú fejlesztése által keletkezett volumenű termékének teljes értékesítése másik egyedüli vállalkozásnak nem lehetséges, a Kft. gazdasági erőfölényes helyzetét nem teremti meg.
Bár a gazdasági erőfölény fennállásának hiányában az azzal való visszaélés vizsgálata szükségtelen, alperes helytállóan mutatott rá arra is, a Kft. visszaélésszerű magatartása nem érhető tetten.
A határozott időre szóló szerződés lejárta, valamint a felperes közölt áremelése ugyanis egyértelmű jogalapot adott Kft-nek arra, hogy más szerződő partnert keressen.
A Legfelsőbb Bíróság által elfogadott gyakorlat értelmében a vizsgálati jelentés megállapításaitól a Versenytanács indokolt döntésében eltérhet. Miután az alperes álláspontját részletes érveléssel támasztotta alá, felperes keresete szerinti iratellenességre vonatkozó kifogás nem volt figyelembevehető.
Mindezen indokolás alapján a bíróság a Tpvt. 84. §-a szerint eljárva megállapította, hogy az alperes határozata jogszerű volt, emiatt a felperes keresetét elutasította.
A felperes pervesztes lett, ezért a Pp. 78. § (1) bekezdése alapján köteles az alperes perköltségeinek a megfizetésére. Ennek összegét a bíróság a 12/1991. (IX.29.) IM számú rendelet 1. § (1) bekezdés d) pontja alkalmazásával állapította meg.
A Pp. 78. § (1) bekezdése értelmében köteles továbbá a felperes a per tárgyi illetékfeljegyzési joga folytán feljegyzett kereseti illeték megtérítésére.
Budapest, 2001. február 16.
2000. 08. 10

matches: Bíróság Bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság Bíróság Bíróság Bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság Bíróság bíróság bíróság


text:
Hatáskör és illetékesség - Bulgária
A Bolgár Alkotmány értelmében a bírósági szervezet a Legfelsőbb Bíróságból, a Legfelsőbb Közigazgatási Bíróságból, fellebbviteli bíróságokból, regionális bíróságokból, katonai bíróságokból, valamint kerületi bíróságokból áll. Jogszabály alapján különbíróságok felállítására is sor kerülhet. Rendkívüli bíróságok kialakítása nem lehetséges. Az igazságügyi hatóságokról szóló törvény szerint a közigazgatási bíróságok székhelye azonos településeken található és illetékességi területük is megegyezik. Közigazgatási bírósághoz akkor kell fordulnia, ha egy hatóság határozatát szeretné módosíttatni, visszavonatni vagy megsemmisíttetni, vagy amennyiben azt kívánja elérni, hogy bíróság kötelezzen egy hatóságot egy adott határozat meghozatalára, amennyiben úgy véli, hogy a hatóság jogsértően járt el, vagy jogsértő módon elmulasztott eljárni, kivéve, ha ügye a Legfelsőbb Közigazgatási Bíróság hatáskörébe tartozik. Más különbíróságok nincsenek. Ha Önnek polgári jogvitája van, ügye rendes polgári bíróság elé tartozik. A polgári perrendtartásról szóló törvénykönyv értelmében külön eljárási szabályok vonatkoznak a sürgősséggel tárgyalt ügyekre, a házasságra, a családi állapotra, a cselekvőképtelenségre, a vagyonmegosztásra, a birtokvédelemre és az eredeti birtokállapot helyreállítására, az okiratokra vonatkozó ügyekre, valamint a közérdekű keresetindításra. A polgári perrendtartás külön szabályokat állapít meg egyes nemperes eljárásokra, mint amilyen például a végrehajtási okirat iránti kérelem. A kereskedelmi törvény ezen felül külön rendelkezéseket tartalmaz a fizetésképtelenségi eljárásokra, amelyekben a regionális bíróságok kereskedelmi tanácsai járnak el, amennyiben az eljárás első fokon a regionális bíróságok hatáskörébe tartozik.
A bolgár polgári perrendtartás szerint a kerületi bírósághoz (rayonen sad) kell fordulni, kivéve, ha az ügy olyan típusú, amelyben első fokon a regionális bíróságok (okrazhen sad) járnak el.
Regionális bíróságok járnak el első fokon a következő ügyekben: az apaság, illetve anyaság megállapítása, illetve vélelmének megdöntése iránti perekben, az örökbefogadás felbontása iránti perekben, a cselekvőképtelenség megállapítása, illetve megszüntetése iránti perekben,
tulajdonjogi vagy tulajdonon fennálló egyéb vagyoni értékű joggal kapcsolatos perekben, amennyiben a pertárgy értéke az 50 000 BGN-t meghaladja,
olyan polgári vagy kereskedelmi ügyekben, amelyekben a pertárgy értéke a 25 000 BGN-t meghaladja (kivéve a tartási követeléseket, a munkajog hatálya alá tartozó igényeket, valamint a jogosulatlan kifizetések megtérítése iránti igényeket),
gazdasági társaság elfogadhatatlan, érvénytelen vagy hibás bejegyzésére vonatkozó olyan perekben, melyeket jogszabály megyei bíróság hatáskörébe utal első fokon,
más jogszabály szerint a regionális bíróságok hatáskörébe tartozó ügyekben,
a pertárgy értékétől függetlenül a regionális bíróságok hatáskörébe tartozó egyetlen keresetben egyesített követelések esetén, ha azokat egy eljárásban kell tárgyalni.
Amennyiben cég tagjaként fennálló jogait kívánja megvédeni, cég tagjainak határozatát kívánja megtámadni, cég bejegyzésének törlését, illetve működésének megszüntetését kívánja elérni, vagy felszámolási eljárást kíván indítani, akkor ahhoz a regionális bírósághoz kell fordulnia, amelynek területén a cég ügyvezetésének helye található.
Annak a kerületnek (rayon) a területén illetékességgel rendelkező bírósághoz kell fordulni, ahol az alperes lakóhellyel rendelkezik, vagy ahol ügyvezetésének helye, illetve székhelye található.
Amennyiben jogvitája kormányzati intézménnyel vagy jogi személlyel szemben áll fenn, ahhoz a bírósághoz kell fordulnia, amelynek területén annak központja vagy székhelye található. Amennyiben egy cég fióktelepével áll jogvitában, ahhoz a bírósághoz is fordulhat, melynek területén a fióktelep található.
Amennyiben a bolgár állammal szemben kíván polgári eljárást indítani, a jogvita keletkezésének helye szerinti kerület bíróságához kell fordulnia, amennyiben pedig a jogvita Bulgária területén kívül keletkezett, a szófiai bíróságokhoz.
Ha olyan személlyel szemben kíván eljárást indítani, akinek a címe nem ismert, ahhoz a bírósághoz kell fordulnia, amely területén annak ügyvédje vagy jogi képviselője található, amennyiben pedig ez nem lehetséges, az Ön lakóhelyén működő bírósághoz kell fordulnia. Ugyanez vonatkozik arra az esetre, ha e személy Bulgárián kívül lakik. Amennyiben az Ön lakóhelye is Bulgárián kívül van, a szófiai bíróságokhoz kell fordulnia.
Amennyiben kiskorú vagy cselekvőképtelen személlyel szemben kíván eljárást indítani, ahhoz a bírósághoz kell fordulnia, amelynek illetékességi területén annak jogi képviselője található.
Öröklési ügyben, végrendelet teljes vagy részleges érvénytelenségének vagy hatálytalanságának megállapítása iránt indított perben, hagyaték megosztására vagy hagyaték önkéntes megosztása érvénytelenségének megállapítására irányuló perben ahhoz a bírósághoz kell fordulnia, amelynek illetékességi területén a végrendeletet nyilvántartják. Amennyiben az örökhagyó bolgár állampolgár, de a végrendeletet Bulgárián kívül tartják nyilván, ahhoz a bírósághoz kell fordulnia, amelynek területén az örökhagyó utolsó bulgáriai lakóhelye volt, vagy ahhoz, amelynek illetékességi területén a hagyaték található.
Hatóság határozatával szemben a hatóság székhelyén található közigazgatási bírósághoz (Administrativen sad) kell fordulni. Amennyiben ez Bulgárián kívül található, az ügyben a Szófiai Városi Közigazgatási Bíróság (Administrativen sad – grad Sofia) illetékes.
Szerződésen alapuló pénzügyi igény érvényesítése iránti per a másik fél jelenlegi lakóhelyének bíróságánál is megindítható.
Tartásra kötelezés iránti per az Ön állandó lakóhelyének bíróságánál is megindítható.
Fogyasztói igény érvényesítésére irányuló per az Ön jelenlegi vagy állandó lakóhelyének bíróságánál is megindítható.
A munkavállalók munkáltatójukkal szemben a munkavégzés szokásos helye szerinti bíróságon is megindíthatják keresetüket.
Az olyan külföldi személyek, cégek, vállalatok, akik/amelyek ügyvezetésének helye Bulgáriában van, valamint az általuk Bulgáriában alkalmazott külföldi munkavállalók közötti munkaügyi jogvitákban a munkáltató ügyvezetésének helye szerinti bíróság illetékes, kivéve, ha a felek másképp állapodnak meg.
Bolgár munkáltató számára Bulgária területén kívül dolgozó bolgár állampolgárságú munkavállalók munkaügyi jogvitáiban, amennyiben a keresetet a munkáltatóval szemben nyújtották be, a szófiai bíróságok illetékesek, amennyiben pedig a munkavállalóval szemben nyújtották be, a munkavállaló bulgáriai lakóhelyének bírósága illetékes.
Jogellenes károkozás esetén a kártérítési per az előtt a bíróság előtt is megindítható, amelynek illetékességi területén a kár bekövetkezett.
Amennyiben különböző bíróságok illetékességi területén lévő felekkel szemben kell eljárást indítania, vagy amennyiben ügye olyan vagyontárgyra vonatkozik, mely több bíróság illetékességi területén található, elegendő az egyik, illetékességgel rendelkező bírósághoz fordulni.
Amennyiben Ön vagy az Ön által képviselt szervezet hatósági határozattal összefüggésben érvényesít kártérítési igényt, ahhoz a bírósághoz kell fordulnia, amelynek területén lakóhelye vagy ügyvezetésének helye van, kivéve, ha kártérítési igénye mellett egyúttal a hatósági határozattal szemben is fellebbezéssel élt.
Amennyiben ügye ingatlanra vonatkozó dologi hatályú jogra, ingatlanon fennálló közös tulajdon megszüntetésére, ingatlan határainak megállapítására vagy birtokvédelemre vonatkozik, az ingatlan helye szerinti bíróság illetékes. Az ingatlan tekintetében illetékes bírósághoz kell fordulni az ingatlanra vonatkozó dologi hatályú jogok létesítéséről vagy átruházásáról szóló végleges megállapodás megkötésére irányuló keresettel, valamint az ingatlanra vonatkozó dologi hatályú jogokról rendelkező megállapodás felbontására, megsemmisítésére vagy érvénytelenségének megállapítására irányuló keresettel is.
Vagyonjogi perekben ugyanakkor a felek eltérhetnek az illetékességi szabályoktól, és írásos megállapodásban kiköthetik egy adott bíróság illetékességét. Erre azonban nincs lehetőség, ha az ügy ingatlanon fennálló vagyoni jogra vonatkozik, közös tulajdon megszüntetését, vagy ingatlanon fennálló tulajdonjog megállapítását, illetve terjedelmét érinti vagy ingatlanról rendelkező okirat megerősítésére, felbontására vagy érvénytelenítésére vonatkozik, amely esetekben jogszabály kizárólagos illetékességet állapít meg.
Fogyasztóvédelmi vagy munkajogi jogvitákban a felek illetékességi kikötése csak akkor lesz érvényes, ha a megállapodást a jogvita keletkezését követően írták alá.
Pénzügyi követelések esetében Ön és a másik fél megállapodhatnak az ügy választottbíróság útján való rendezésében, kivéve, ha az vagyoni értékű jogokat, ingatlant, tartási kötelezettséget vagy munkajogot érint. Választottbírósági eljárás igénybevételéhez az érintett feleknek külön eljárási megállapodást (arbitrazhno sporazumenie vagyis választottbírósági megállapodás) kell kötniük. A választottbíróság figyelembe vehet minden vonatkozó nemzetközi jogforrást, valamint egy külön bolgár jogszabályt: a nemzetközi kereskedelmi ügyekben folytatott választottbíráskodásról szóló törvényt (Zakon za mezhdunarodniya targovski arbitrazh). E törvény értelmében a választottbírósági megállapodás azt jelenti, hogy az érintett felek felkérnek egy választottbíróságot, hogy bírálja el a közöttük lévő valamely szerződéses vagy szerződésen kívüli jogviszonyban felmerült vagy a jövőben esetlegesen felmerülő összes jogvitát vagy e jogviták egy részét. A megállapodás megköthető egy másik szerződésben szereplő választottbírósági kikötés vagy külön megállapodás útján is. A választottbírósági megállapodást írásba kell foglalni. A választottbíróság lehet állandó jelleggel működő, vagy az adott jogvita elbírálására létrehozott intézmény. A választottbíróság akkor ülhet össze Bulgária területén kívül, ha a felek egyike általában Bulgárián kívül tartózkodik, vagy alapító okirata szerint ügyvezetésének helye vagy központi irányításának helye Bulgárián kívül van.
Bulgáriában polgári ügyekben csak a közigazgatási bíróságok minősülnek különbíróságnak.
Valamennyi közigazgatási per a közigazgatási bíróságokhoz tartozik, kivéve azokat, amelyekben a Legfelsőbb Közigazgatási Bíróság jár el. A Legfelsőbb Közigazgatási Bíróság első fokon akkor jár el, ha az eljárás tárgya: az önkormányzaton kívül más közigazgatási szerv által kiadott rendelet, a minisztertanács által kiadott rendelet, a miniszterelnök, miniszterelnök-helyettes, miniszter által kiadott rendelet, a Legfelsőbb Igazságszolgáltatási Tanács határozata, a Bolgár Nemzeti Bank rendelete, illetve minden olyan rendelet megsemmisítése, amely esetében jogszabály a Legfelsőbb Közigazgatási Bíróság hatáskörét állapítja meg első fokon.
Utolsó frissítés: 27/09/2018

matches: bíróság Bíróság bíróság bíróság Bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság Bíróság Bíróság Bíróság