text:
Az Egyenlő Bánásmód Tanácsadó Testület 288/4//2010. (VI. 21. ) TT. sz. állásfoglalása. az európai uniós jog hatályosulásával kapcsolatos kérdésekről - PDF
Download "Az Egyenlő Bánásmód Tanácsadó Testület 288/4//2010. (VI. 21. ) TT. sz. állásfoglalása. az európai uniós jog hatályosulásával kapcsolatos kérdésekről"
1 Az Egyenlő Bánásmód Tanácsadó Testület 288/4//2010. (VI. 21. ) TT. sz. állásfoglalása az európai uniós jog hatályosulásával kapcsolatos kérdésekről Elképzelhető, hogy valamely irányelvet a tagállam a határidőig nem, vagy nem megfelelően ültet át, azaz kollízió jön létre az uniós jogi szabályozás és a hazai normák között. Az uniós jog elsőbbsége elvének lényege, hogy az uniós jogba ütköző hazai jogszabály helyett az uniós normát kell alkalmazni, ha az uniós jog valamely normája és a tagállam nemzeti joga ellentétes. Félre kell tehát tenni a nemzeti normát, és a döntést az uniós jogra kell alapítani. A nemzeti jogszabály ettől nem válik érvénytelenné, csupán az adott esetben nem alkalmazható. Az uniós jog elsőbbségének elve csak akkor alkalmazható, ha az uniós jog felhívható a nemzeti bíróság előtt. Ezt a kérdést érinti a közvetlen hatály elve, melynek lényege, hogy a magánszemélyek az uniós jogra nemzeti bíróságaik előtt közvetlenül hivatkozhatnak, és kérhetik, hogy a nemzeti bíróság döntését az uniós jogra alapozza. Az Európai Unió Bírósága szerint a diszkrimináció elleni fellépést szolgáló irányelvek alkalmazhatók mindazokban az esetekben, amikor az irányelvek nem megfelelő vagy késedelmes átültetése miatt az átültetési határidő leteltét követően a magyar jog nincs összhangban az irányelvben megjelenő uniós normával, akkor is, ha a jogvita magánfelek között folyik. Amennyiben valamely nemzeti bíróság bizonytalan az uniós jog tartalmának értelmezésében, lehetősége, illetve kötelezettsége van arra, hogy úgynevezett előzetes kérdést intézzen az Európai Unió Bíróságához. Az Egyenlő Bánásmód Hatóságot is megilleti az a jog, illetve terheli az a kötelezettség, hogy amennyiben egy előtte folyamatban lévő ügy eldöntéséhez a közösségi jog értelmezése szükséges, úgy eljárásának felfüggesztése mellett, előzetes kérdést intézzen az Európai Unió Bíróságához. 1. Az európai uniós normák sajátosságairól Az Európai Unió működéséről szóló szerződés (EUmsz) 19. cikke értelmében a tagállamok által az Unióra átruházott hatáskörök keretén belül az uniós intézmények megfelelő intézkedéseket tehetnek a nemen, faji vagy etnikai származáson, valláson vagy meggyőződésen, fogyatékosságon, koron vagy szexuális irányultságon alapuló megkülönböztetés leküzdésére. Az intézkedések formáját az EUmsz 288. cikke határozza meg, amely szerint az uniós intézmények az Unió hatásköreinek gyakorlása érdekében rendeleteket, irányelveket, határozatokat, ajánlásokat és véleményeket fogadnak el. Ezek az úgynevezett másodlagos uniós normák (elsődleges normáknak az uniót létrehozó és működését meghatározó szerződéseket nevezzük) eltérő jogi természettel bírnak. A rendelet általános hatályú azaz mindenkire egyaránt vonatkozó norma. Teljes egészében kötelező és közvetlenül azaz tagállami aktus nélkül alkalmazandó valamennyi tagállamban. Az irányelv ezzel szemben a tagállami jogrendszerek harmonizációja érdekében csak az
2 elérendő célokat illetően kötelező minden címzett tagállamra, azonban a forma és az eszközök megválasztását a nemzeti hatóságokra hagyja. Az irányelv tehát meghatároz egy bizonyos célt, elérendő, kívánatos állapotot, a tagállamra bízza azonban a megvalósítás módját, tehát azt, hogy e cél elérésére vonatkozó kötelezettségének a tagállam milyen jogi megoldással tesz eleget. Mivel az irányelvnek ez az úgynevezett átültetése, azaz a kapcsolódó jogalkotási feladatok elvégzése (rendeletek, törvények elfogadása, a meglévő normák hatályon kívül helyezése) értelemszerűen időt vesz igénybe, az irányelvek meghatároznak egy bizonyos határidőt, amelyen belül a tagállamnak az átültetési kötelezettséget teljesíteni kell. Az uniós antidiszkriminációs joganyag legnagyobb része irányelvek formájában jött létre (bár az elsődleges normák is tartalmaznak, illetve tartalmaztak az egyenlő bánásmóddal összefüggő rendelkezéseket, így például a férfiak és nők egyenlőségével kapcsolatban a munkavállalás tekintetében). Ezek az irányelvek vezettek be olyan fogalmakat, intézményeket, amelyek a magyar diszkrimináció-ellenes joganyagnak is speciális meghatározó elemei, így például a közvetett hátrányos megkülönböztetés, a zaklatás fogalmát, vagy a megosztott bizonyítási teher intézményét. Az egyenlő bánásmódról és az esélyegyenlőség előmozdításáról szóló évi CXXV. törvény (Ebktv.) 65. -a felsorolja, hogy rendelkezései mely irányelvek átültetésére irányulnak. Ezek az alábbiak: a) a Tanács 76/207/EGK irányelve a nőkkel és a férfiakkal való egyenlő bánásmód elvének a munkavállalás, a szakképzés és az előmenetel lehetőségei, valamint a munkafeltételek terén történő végrehajtásáról és az azt módosító 2002/73/EK irányelv, b) a Tanács 79/7/EGK irányelve a férfiakkal és a nőkkel való egyenlő bánásmód elvének a szociális biztonság területén történő fokozatos megvalósításáról, c) a Tanács 86/378/EGK irányelve a férfiakkal és a nőkkel való egyenlő bánásmód elvének a foglalkoztatási szociális biztonsági rendszerekben történő megvalósításáról, d) a Tanács 86/613/EGK irányelve valamely tevékenységet, beleértve a mezőgazdaságot, önálló vállalkozást folytató férfiakkal és nőkkel való egyenlő bánásmód elvének alkalmazásáról, valamint az önálló vállalkozó nők terhességi és anyasági védelméről, e) a Tanács 97/80/EK irányelve a bizonyítási kötelezettségről a nemi hovatartozás alapján történő diszkriminációs esetekben, f) a Tanács 2000/43/EK irányelve a személyek közötti, faji vagy etnikai származásra való tekintet nélküli egyenlő bánásmód elvének végrehajtásáról, g) a Tanács 2000/78/EK irányelve a foglalkoztatási és munkahelyi egyenlő bánásmód általános kereteinek a létrehozásáról, h) a Tanács 2004/113/EK irányelve a nők és férfiak közötti egyenlő bánásmód elvének az árukhoz és szolgáltatásokhoz való hozzáférés, valamint azok értékesítése, illetve nyújtása tekintetében történő végrehajtásáról. A férfiak és nők közötti esélyegyenlőség és egyenlő bánásmód elvének a foglalkoztatás és munkavégzés területén történő megvalósításáról szóló 2006/54/EK irányelv 34. cikke augusztus 15-i hatállyal hatályon kívül helyezte a 75/117/EGK, a 76/207/EGK, a 86/378/EGK és a 97/80/EK irányelveket, a tagállamok nemzeti jogukba való átültetéssel kapcsolatos kötelezettségeinek sérelme nélkül. 2. Az uniós jog hatályosulását biztosító elvek
3 Elképzelhető, hogy valamely irányelvet valamely tagállam a határidőig nem, vagy nem az uniós intézmények szándékainak megfelelően ültet át, azaz kollízió jön létre az uniós jogi szabályozás és a hazai normák között. A megválaszolandó kérdés, hogy ilyen esetekben a hazai jogalkalmazók figyelembe vehetik-e az uniós jogot, alapíthatják-e döntésüket az irányelvben foglaltakra. E probléma vizsgálatához mindenekelőtt az uniós jog érvényesítésének két kulcsfogalmát, a közvetlen hatályt és a közösségi jog elsőbbségét kell tisztázni. Az uniós jog érvényesítésének modellje az érintett egyének fellépésén alapul. Ennek biztosítása érdekében forrott ki a közösségi jog elsőbbségének elve, valamint a közvetlen és a közvetett hatály koncepciója az uniós jog értelmezésére kizárólagosan jogosult Európai Bíróság (jelenlegi nevén: Európai Unió Bírósága) esetjogában. A közösségi (a jelenlegi terminológia szerint: uniós) jog elsőbbsége elvének lényege, hogy amennyiben a közösségi jog valamely normája és a tagállam nemzeti joga ellentétes, a bíróságok a közösségi jogba ütköző hazai jogszabály helyett a közösségi normát kötelesek alkalmazni (akkor is, ha a közösségi szabállyal ellentétes hazai normát később alkották). Az elvet legteljesebb formájában az úgynevezett Simmenthal-esetben fejtette ki a Bíróság, 1 amelyben kimondta azt is: a nemzeti bíróságoknak nem szabad arra várniuk, hogy a nemzeti jog szerint erre feljogosított szerv (a konkrét ügyben az olasz alkotmánybíróság) hatálytalanítsa a közösségi jogba ütköző nemzeti szabályt, hanem egyszerűen félre kell tenniük a nemzeti normát, és döntésüket a közösségi jogra kell alapítaniuk. A nemzeti jogszabály egyébként ettől nem válik érvénytelenné, csupán az adott esetben (és más, a közösségi jog hatálya alá tartozó esetekben) nem alkalmazható. A közösségi jog elsőbbségének elve azonban nyilvánvalóan csak akkor alkalmazható, ha a közösségi jog felhívható a nemzeti bíróság előtt. Ezt a kérdést érinti a közvetlen hatály elve, melynek lényege, hogy a magánszemélyek a közösségi jogra nemzeti bíróságaik előtt közvetlenül hivatkozhatnak, és kérhetik, hogy a nemzeti bíróság döntését a közösségi jogra alapozza. A közvetlen hatály elvét a Bíróság először a Római Szerződés rendelkezéseinek vonatkozásában fektette le, de később kiterjesztette az európai közösség intézményeinek rendeleteire is. Az irányelvek vonatkozásában azonban bonyolultabb a helyzet. Mivel az irányelvben a közösségi jogalkotó elsősorban a célt határozza meg, a végrehajtás (átültetés) módjáról való döntés, tehát a konkrét jogi szabályozás megalkotása a tagállamok kezében marad, ezért a közösségi jogfejlődés során felmerült a kérdés, hogy lehet-e, és ha igen, milyen módon lehet egy irányelv rendelkezéseire hivatkozni a tagállami bíróság előtt. Az irányelvek közvetlen hatályát (tehát azt, hogy a felek a hazai bíróságok előtt hivatkozhatnak az irányelvekre) az Európai Bíróság a Van Duyn-esetben mondta ki 2, egyúttal azt a korlátozást is rögzítve, hogy az irányelvek nem egészükben hatályosulnak közvetlenül, hanem rendelkezéseiket egyedileg meg kell vizsgálni, és közvetlen hatálya csak azoknak a normáknak lehet, amelyek kellően világosan és pontosan határozzák meg az egyének jogait. Későbbi esetjogában a Bíróság tovább pontosította az irányelvek közvetlen hatályának koncepcióját, és az alábbiakat mondta ki. Az irányelv csak akkor hatályosul közvetlenül, ha az átültetésére megszabott határidő eredménytelenül eltelt (vagyis az irányelvet ezen időpontig az állam nem, vagy nem 1 Case 106/77, Amministrazione delle Finanze dello Stato v. Simmenthal SpA 2 Case 41/74, Van Duyn v. Home Office
4 megfelelően ülteti át), ezt megelőzően nem lehet az irányelvi rendelkezéseket a nemzeti bíróság előtt felhívni. 3 Emellett az irányelv csak vertikálisan hatályosul közvetlenül, azaz csak az állammal és az állami szervekkel szemben hivatkozhat rá az egyéni jogkereső, magánszemélyekkel szembeni jogvitájában nem (az irányelveknek nincs tehát úgynevezett horizontális közvetlen hatályuk). 4 Ugyanakkor viszont az állami szerv fogalmát a Bíróság jelentősen kiterjesztette, mégpedig minden olyan szervre, amelyet állami intézkedéssel és állami ellenőrzés mellett valamilyen közszolgáltatás ellátására hatalmaztak fel, s amely e célból olyan jogosítványokkal rendelkezik, amelyek meghaladják az egyének közötti jogviszonyokban szokásos felhatalmazások körét. 5 A diszkrimináció tilalmát érintő irányelvek tekintetében azonban az Európai Bíróság némiképp eltért a fentiekben leírt korábbi joggyakorlatától, és bár az irányelvek horizontális közvetlen hatályának tilalmát elméletileg fenntartotta olyan döntést hozott, amelynek értelmében az ilyen irányelvek magánfelek közötti jogvitákban is alkalmazhatók a nemzeti hatóságok által. A Mangold-esetben 6 az Európai Bíróságnak arra a kérdésre kellett választ adnia, hogy a német jog azon rendelkezése, amely ellentétben a német munkajog általános szabályaival minden indokolás nélkül lehetővé teszi határozott tartamú munkaszerződés kötését az 52. életévét betöltött személlyel, összhangban van-e a Tanács 2000/78/EK számú, többek között az életkori alapú foglalkoztatási diszkriminációt tiltó irányelvével; és amennyiben nem, úgy az őt ilyen módon foglalkoztató ügyvédi irodával szemben munkaügyi pert indító panaszos hivatkozhat-e a német eljárásban az irányelvre. Az Európai Bíróság arra a következtetésre jutott, hogy a német megoldás ellentétes az irányelvvel. Ezután kellett megválaszolnia, hogy két magánszemély jogvitájában félretehető-e a közösségi joggal ellentétes német szabályozás, amennyiben a vonatkozó közösségi jog egy irányelv rendelkezését jelenti. Az Európai Bíróság az irányelvek horizontális (tehát magánfelek közötti) közvetlen hatályának kizártságát kimondó korábbi gyakorlatát megkerülve, pozitív választ adott a kérdésre. A testület okfejtése azon alapul, 7 hogy nem az érintett irányelv mondja ki a foglalkoztatási diszkrimináció tilalmát, az csupán arra szolgál, hogy a foglalkoztatás területén és az irányelvben felsorolt négy védett tulajdonság (életkor, fogyatékosság, vallás, szexuális orientáció) vonatkozásában rögzítse a konkrét kereteit egy olyan általánosabb elv, a hátrányos megkülönböztetés tilalma megvalósulásának, amelyet egyfelől maga a Római Szerződés rögzít 3. cikkének (2) bekezdésében 8 másfelől pedig része a tagállamok közös alkotmányos hagyományainak, valamint a tagállamok részvételével megkötött, és az irányelv preambulumának (4) bekezdésében felsorolt nemzetközi emberi jogi szerződéseknek. 9 3 Case 148/78, Pubblico Ministero v. Tullio Ratti 4 Case 152/84, Marshall v. Southampton and South-West Hampshire Area Health Authority (Teaching) 5 Case C-188/89, A. Foster and Others v. British Gas plc 6 Case C-144/04, Werner Mangold v. Rüdiger Helm. Az ügy összefoglalója magyarul is megjelent, lásd: Európai Bírósági Ítéletek, december, III. évfolyam 4. szám, o. 7 Case C-144/04, Werner Mangold v. Rüdiger Helm, 74. pont 8 A Közösség [...] törekszik az egyenlőtlenségek kiküszöbölésére, valamint a férfiak és nők közötti egyenlőség előmozdítására. 9 Preambulum (4) bekezdés: Az Emberi Jogok Egyetemes Nyilatkozata, az Egyesült Nemzetek Szervezetének Egyezménye a Nőkkel Szembeni Hátrányos Megkülönböztetés Minden Formájának Kiküszöböléséről, a Polgári
5 Ennélfogva az életkori diszkrimináció tilalma a közösségi jog olyan alapvető elvének minősül, amelynek a közösségi hatáskörbe tartozó területeken a vele ellentétes nemzeti joggal szemben magánfelek között is érvényesülnie kell. Az Európai Bíróság értelmezésében tehát itt nem az irányelvnek van horizontális közvetlen hatálya, hanem annak a magában a Római Szerződésben is rögzített jogelvnek, amelynek az irányelv csupán kifejtése, konkretizálása. Az Európai Bíróság ezen az alapon azt az álláspontot foglalta el, hogy a német nemzeti bíróságnak kötelessége az egyén számára az ilyesfajta hátrányos megkülönböztetés ellen nyújtott közösségi jogi védelmet érvényre juttatni abban az esetben is, ha ehhez a közösségi joggal ellentétes nemzeti jog félretétele szükséges. A Mangold-ügyben vázolt logikát alkalmazva tehát megállapítható, hogy a diszkrimináció elleni fellépést szolgáló irányelvek alkalmazhatók mindazokban az esetekben, amikor az irányelvek nem megfelelő vagy késedelmes átültetése miatt az átültetési határidő leteltét követően a magyar jog nincs összhangban az irányelvben megjelenő közösségi normával akkor is, ha a jogvita magánfelek között folyik. 3. Az uniós jog hatályosulása a bíróságnak nem minősülő hazai szervek tevékenységében Amennyiben valamely nemzeti bíróság bizonytalan a közösségi jog tartalmának értelmezésében, lehetősége (illetve kötelezettsége) van arra, hogy úgynevezett előzetes kérdést intézzen az Európai Unió Bíróságához. Az EUmsz 267. cikke szerint az Európai Unió Bírósága rendelkezik hatáskörrel előzetes döntés meghozatalára a szerződés értelmezését és a közösségi intézmények jogi aktusainak (tehát többek között az irányelveknek) az érvényességét és értelmezését illetően. Ha egy tagállam bírósága előtt ilyen kérdés merül fel, és a bíróság úgy ítéli meg, hogy ítélete meghozatalához szükség van a kérdés előzetes eldöntésére, kérheti az Európai Unió Bíróságát, hogy hozzon ebben a kérdésben döntést. Ha egy tagállam olyan bírósága előtt folyamatban lévő ügyben merül fel ilyen kérdés, amelynek határozatai ellen a nemzeti jog értelmében nincs jogorvoslati lehetőség, e bíróság köteles a Bírósághoz fordulni. Ezzel összhangban lévő rendelkezést tartalmaz a polgári perrendtartásról szóló évi III. törvény 155/A. -a és a büntetőeljárásról szóló évi XIX. törvény a. A vonatkozó normák (úgy az EUmsz, mint a hazai eljárásjogi szabályok) tehát abból indulnak ki, hogy a kollízió feloldásának elsődleges terepét a bíróságok jelentik. Ugyanakkor az egyenlő bánásmód elvének érvényesülését közigazgatási eljárások keretében előmozdítani hivatott hazai fórumok (munkaügyi felügyelet, Oktatási Hivatal, Egészségbiztosítási Felügyelet, és mindenekelőtt az Egyenlő Bánásmód Hatóság) tevékenységének figyelembevétele mellett egyértelmű, hogy a hazai és közösségi jogi normák esetleges kollíziója feloldásának szükségessége ezek eljárásaiban is felmerülhet. Vizsgálni kell tehát egyrészt azt, hogy ezekre a hatóságokra is érvényes-e a közösségi joggal ellentétes hazai jog félretételének és a közösségi jogra alapított döntéshozatalnak a kötelezettsége, másrészt, hogy e hatóságok fordulhatnak-e előzetes kérdéssel az Európai Unió Bíróságához, ha a közösségi jog értelmezésének szükségessége felmerül. és Politikai Jogok Nemzetközi Egyezségokmánya, valamint a Gazdasági, Szociális és Kulturális Jogok Nemzetközi Egyezségokmánya, továbbá [...] az Emberi Jogok és Alapvető Szabadságok Védelméről szóló Európai Egyezmény által elismert egyetemes jog az emberek törvény előtti egyenlőséghez és a mindennemű hátrányos megkülönböztetés elleni védelemhez való joga. A Nemzetközi Munkaügyi Szervezet (ILO) 111. számú egyezménye megtiltja a hátrányos megkülönböztetést a foglalkoztatás és a munkavégzés minden területén.
6 Az első kérdésre egyértelmű igen a válasz. A jogbiztonság és a jogrendszer egységességének elvével teljes mértékben ellentétes lenne, amennyiben a közigazgatási hatóságoknak úgy kellene az uniós normákkal ellentétes döntéseket hozniuk a nem megfelelően harmonizált hazai jogszabályok alapján, hogy tisztában vannak a kollízióval, és azzal is, hogy a bírósági felülvizsgálat során döntésük nem fogja kiállni a törvényesség próbáját, annak megváltoztatása szükségszerűen elkerülhetetlen lesz. A jogrendszer egységességének elvével nem egyeztethető össze, hogy a döntéshozatal különböző szintjein különböző normák érvényesüljenek, a döntéseket különböző (és egymással ellentétes) szabályokra kelljen alapítani. Az, hogy a tagállami hatóságoknak (és nem csupán a bíróságoknak) érvényesíteniük kell az uniós normákat, következik az Európai Unióról szóló szerződés (EUsz) 4. cikkének (3) bekezdéséből is, amely szerint az Unió és a tagállamok a lojális együttműködés elvének megfelelően kölcsönösen tiszteletben tartják és segítik egymást a Szerződésekből eredő feladatok végrehajtásában. A tagállamok a Szerződésekből, illetve az Unió intézményeinek intézkedéseiből eredő kötelezettségek teljesítésének biztosítása érdekében megteszik a megfelelő általános vagy különös intézkedéseket. A tagállamok segítik az Uniót feladatainak teljesítésében, és tartózkodnak minden olyan intézkedéstől, amely veszélyeztetheti az Unió célkitűzéseinek megvalósítását. Miután az egyenlő bánásmód követelményének érvényesítésére hivatott közigazgatási szervek eljárásaikban a Magyar Köztársaságot, mint az Európai Unió tagállamát jelenítik meg, annak nevében fejtik ki közhatalmi tevékenységüket, az uniós jog érvényesítése értelemszerű kötelezettségük, így nyilvánvaló, hogy az uniós jog elsőbbségét biztosítaniuk kell. Ugyanez következik a Defrenne-ügyben 10 hozott döntésben megfogalmazott azon elvből is, amely szerint amikor az Európai Gazdasági Közösséget létrehozó Római Szerződésnek a férfiak és nők egyenlő bérezésére vonatkozó 119. cikke a tagállamokra telepít kötelezettségeket az egyenlő munkáért járó egyenlő bérezéssel kapcsolatban, akkor az nem csak a tagállamok törvényhozásait érinti, hanem a tagállami cselekvés mindazon megnyilvánulási formáit (így nyilvánvalóan a bíróságok, de egyéb állami szervek tevékenységét is), amelyek hatékonyan hozzájárulhatnak az egyenlő bérezés elvének megvalósulásáért. Annak a kérdésnek az eldöntéséhez, hogy a diszkrimináció elleni küzdelemben szerepet játszó államigazgatási szervek fordulhatnak-e közvetlenül az Európai Unió Bíróságához, azt kell vizsgálni, hogy ezek az EUmsz értelmében minősülhetnek-e bíróságnak. (Ebből a szempontból fontos, hogy míg a szerződés magyar szövege csak bíróságokat említ, addig az angol a court or tribunal kifejezést használja, amely bíróságra vagy más, jogvitát eldöntő szervre utal.) Mindenesetre akár a magyar bíróság, akár az angol court or tribunal kifejezés értelmezését az Európai Unió Bírósága autonóm módon végzi el, tehát az adott szervek tagállami besorolása a Bíróságot nem köti annak megítélésében, hogy terjeszthetnek-e fel előzetes kérdést. Az Európai Unió Bírósága a Dorsch-ügyben 11 foglalta össze, milyen kritériumok fennállása esetén tekint egy tagállami hatóságot bíróságnak. Ezek az alábbiak: Az adott szervet jogszabály hozza létre; állandó; döntése kötelező; 10 Case 43/75, Gabrielle Defrenne v. Societe Anonyme Belge De Navigation Aerienne Sabena, 35. pont 11 Case C-54/96, Dorsch Consult Ingenieurgesellschaft mbh v. Bundesbaugesellschaft Berlin mbh
7 eljárása felek közötti (inter pares) jellegű; jogszabályokat alkalmaz (tehát olyan normákat, amelyeket megfelelően közzétesznek és harmadik személyekre nézve is kötelezőek nem minősülnek ilyennek például azok az ügyrendi szabályok, amelyeket valamely szerv maga fogad el); független. A felügyeleti jogkört gyakorló minisztériumtól való függetlenséggel kapcsolatos garanciák hiánya miatt a diszkrimináció elleni küzdelemben szerepet játszó közigazgatási szervek esetében nem egyértelmű a kérdés megítélése, az azonban kétségkívül megállapítható, hogy az Egyenlő Bánásmód Hatóság mindezeknek a feltételeknek megfelel. Az EBH-t jogszabály hozta létre, állandó jelleggel működő, független szerv, amely kontradiktórius eljárásban, jogszabályok alapján, kötelező erővel dönti el a fele közötti jogvitákat. Ebből az következik, hogy az Egyenlő Bánásmód Hatóságot is megilleti az a jog (illetve terheli az a kötelezettség), hogy amennyiben egy előtte folyamatban lévő ügy eldöntéséhez az uniós jog értelmezése szükséges, úgy eljárásának a közigazgatási hatósági eljárás és szolgáltatás általános szabályairól szóló évi CXL. törvény 32. -a szerinti felfüggesztése mellett, előzetes kérdést intézzen az Európai Unió Bíróságához. Budapest, június Dr. Farkas Lilla sk. Dr. Herczog Mária sk. Dr. Gyulavári Tamás sk. Dr. Kádár András Kristóf sk. Dr. Kárpáti József sk. Dr. Szigeti György sk.
Az uniós egyenlő bánásmód joganyag és implementációja a magyar jogban 1
Mohay Ágoston Az uniós egyenlő bánásmód joganyag és implementációja a magyar jogban 1 1. Bevezetés és kitekintés Az egyenlő bánásmód az Európai Unió jogának egyik legfontosabb általános alapelve. Az elv

matches: bíróság bíróság bíróság Bíróság bíróság bíróság Bíróság bíróság Bíróság Bíróság bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság bíróság bíróság bíróság


text:
257/2018. (XII. 18.) Korm. rendelet
A Kormány a közbeszerzésekről szóló 2015. évi CXLIII. törvény 198. § (1) bekezdés 22. pontjában,
a 28. § tekintetében a jogalkotásról szóló 2010. évi CXXX. törvény 31. § (1) bekezdés a) pontjában
1. ellenőrzési tevékenység: a közbeszerzési eljárásokhoz kapcsolódó, jogszabályban feljogosított szerv részére végzett, folyamatba épített közbeszerzési-jogi ellenőrzésben, minőségellenőrzési tevékenységben, utóellenőrzésben, utólagos ellenőrzésben, illetve szerződésmódosítás ellenőrzésben kifejtett tevékenység;
2. felelős akkreditált közbeszerzési szaktanácsadó: az a közbeszerzésekről szóló 2015. évi CXLIII. törvény (a továbbiakban: Kbt.) 187. § (14) bekezdésében meghatározott kizáró okok hatálya alá nem tartozó természetes személy, aki a Közbeszerzési Hatóság (a továbbiakban: Hatóság) által vezetett névjegyzékben szerepel;
3. kérelmező: azon természetes személy, aki e rendelet szerint felelős akkreditált közbeszerzési szaktanácsadóként történő névjegyzékbe vételét, névjegyzékbe vételének megújítását, vagy abból való törlését kezdeményezi, valamint aki a nyilvántartásba vett adataival összefüggő kérelmet terjeszt elő;
4. közbeszerzési szakmai képzés: a felelős akkreditált közbeszerzési szaktanácsadók kötelező közbeszerzési szakmai képzéséről szóló kormányrendeletben meghatározott, a felelős akkreditált közbeszerzési szaktanácsadói névjegyzékbe vételhez és a bejegyzés megújításához szükséges kötelező közbeszerzési szakmai képzés;
5. közbeszerzési tevékenység:
5.1. mindazon tevékenységek összessége, amely közbeszerzési eljárások előkészítésével, lefolytatásával, közbeszerzési szerződések teljesítésével és módosításával, valamint a közbeszerzésekre vonatkozó jogszabályokban az eljárás résztvevőit terhelő egyéb kötelezettségek végrehajtásával, illetve őket illető jogosultságok gyakorlásával kapcsolatosan az ajánlatkérő oldalán felmerül, továbbá a jogorvoslati eljárással összefüggő képviselet;
5.2. az ellenőrzési tevékenység, és a hirdetmények ellenőrzésében vagy hirdetmény nélküli tárgyalásos eljárással kapcsolatos ellenőrzésben kifejtett tevékenység;
5.3. a közbeszerzésekért felelős miniszter által vezetett minisztériumban végzett, a közbeszerzésekre vonatkozó jogszabályok előkészítésére irányuló vagy közbeszerzések felügyeletével összefüggő közbeszerzési-szakmai feladatok ellátása, valamint a Kbt. 5. § (1) bekezdése szerinti ajánlatkérő szervezeti és működési szabályzata alapján vezető beosztásban folytatott közbeszerzési-szakmai irányítási feladatok ellátása;
5.4. a Közbeszerzési Döntőbizottságnál végzett közbeszerzési biztosi tevékenység ellátása;
6. nem független felelős akkreditált közbeszerzési szaktanácsadó: azon felelős akkreditált közbeszerzési szaktanácsadó, aki tevékenységét kizárólag egy ajánlatkérő részére, munkaviszonyban, közalkalmazotti, közszolgálati tisztviselői, kormányzati szolgálati jogviszonyban vagy foglalkoztatásra irányuló egyéb jogviszonyban látja el; a nem független felelős akkreditált közbeszerzési szaktanácsadó külön meghatalmazás nélkül, a munkaviszonya, közalkalmazotti, közszolgálati tisztviselői, kormányzati szolgálati jogviszonya vagy egyéb foglalkoztatási jogviszonya alapján képviseli munkáltatóját a közbeszerzési eljárásokban.
2. § (1) A kérelmezők a névjegyzékbe vétel iránti kérelmüket a Hatóság honlapján közzétett, a névjegyzékbe vételhez szükséges adatok és mellékletek felsorolását tartalmazó dokumentum (űrlap) kitöltésével nyújthatják be a Hatóságnak.
(2) A névjegyzékbe vételt kizárólag olyan természetes személy kezdeményezheti, aki
b) rendelkezik a tevékenység folytatásához szükséges – a 4–5. alcímben meghatározott módon igazolt –közbeszerzési gyakorlattal,
c) rendelkezik felelősségbiztosítással, ide nem értve a 19. § (5) bekezdése szerinti esetet,
e) büntetőjogi felelőssége tudatában nyilatkozik, hogy – az f) pontban meghatározott kivétellel – nem áll a közbeszerzésekről szóló törvényben meghatározott, a felelős akkreditált közbeszerzési szaktanácsadói tevékenység végzésének akadályát képező kizáró okok hatálya alatt,
(3) A kérelmező a névjegyzékbe vétel iránti kérelme benyújtásával egyidejűleg igazolja a (2) bekezdés a)–d) pontjában foglalt követelményeknek való megfelelést, benyújtja az e) pont szerinti nyilatkozatot, valamint büntetőjogi felelőssége tudatában nyilatkozik arról, hogy az általa benyújtott dokumentumok a birtokában megtalálható eredeti dokumentumokkal mindenben megegyeznek, és a Hatóság erre vonatkozó felhívása esetén az eredeti dokumentumokat bemutatja.
(4) A kérelemben fel kell tüntetni, hogy a kérelmező kifejezetten hozzájárul a (2) bekezdés f)–g) pontja szerinti adatoknak a kérelem elbírálásához szükséges, a (2) bekezdés f) pontja szerinti adat adatigényléséhez, a (2) bekezdés g) pontja szerinti adat információátadás útján történő beszerzéséhez és az adatok Hatóság általi kezeléséhez.
(5) Az okiratok teljeskörűsége és megfelelősége esetén a Hatóság a kérelmezőt felelős akkreditált közbeszerzési szaktanácsadóként a Kbt. 187. § (2) bekezdés a) pont ah) alpontja szerinti névjegyzékbe veszi.
(6) Az (1)–(5) bekezdés alapján névjegyzékbe vett felelős akkreditált közbeszerzési szaktanácsadók tevékenységüket a névjegyzékbe történő bejegyzés hatálya alatt gyakorolhatják.
(7) A névjegyzékbe történő bejegyzés hatálya a névjegyzékbe vételtől számított két évig tart.
3. § (1) Ha a kérelmező névjegyzékbe vételét nem független felelős akkreditált közbeszerzési szaktanácsadóként kéri, erről a kérelemben külön nyilatkoznia kell, egyúttal meg kell jelölnie munkáltatóját, valamint kérelméhez csatolnia kell a munkaviszonya vagy egyéb foglalkoztatási jogviszonya fennállására vonatkozó munkáltatói igazolást.
(2) Ha a nem független felelős akkreditált közbeszerzési szaktanácsadó foglalkoztatási jogviszonya megszűnik, ennek tényét a megszűnéstől számított huszonegy napon belül köteles a Hatóság részére bejelenteni, és egyben kérni a névjegyzékből történő törlését vagy a bejegyzés módosítását.
(3) A Hatóság a bejegyzést akkor módosítja, ha a felelős akkreditált közbeszerzési szaktanácsadó igazolja, hogy az e rendelet szerinti felelősségbiztosítással rendelkezik.
4. § (1) Ha a független felelős akkreditált közbeszerzési szaktanácsadó nem független felelős akkreditált szaktanácsadói minőségben kíván eljárni, ennek tényét a változástól számított huszonegy napon belül köteles a Hatóság részére bejelenteni, és egyben kérni a bejegyzés módosítását.
(2) A Hatóság a bejegyzést akkor módosítja, ha a felelős akkreditált közbeszerzési szaktanácsadó csatolja a 3. § (1) bekezdésében meghatározott munkáltatói igazolást.
5. § A felelős akkreditált közbeszerzési szaktanácsadó köteles a Kbt. 187. § (14) bekezdése szerinti körülményeiben, valamint a névjegyzékben szereplő adataiban bekövetkezett változást haladéktalanul, de legkésőbb a változástól számított harminc napon belül bejelenteni a Hatóságnak.
3. A közbeszerzési szakmai képzés teljesítésének szabályai
6. § (1) A felelős akkreditált közbeszerzési szaktanácsadói névjegyzékbe vételhez 15 továbbképzési tanulmányi pont szükséges.
(2) A megszerzett továbbképzési tanulmányi pontok a képzés időpontjától számított két évig használhatóak fel.
(3) A kérelem benyújtását megelőzően korábban – a névjegyzékbe vétel vagy annak megújítása körében – felhasznált továbbképzési tanulmányi pontok nem vehetők figyelembe.
(4) A Kbt. 195. § (6) bekezdésében meghatározott nyilvántartás alapján a közbeszerzésekért felelős miniszter a Hatóság megkeresésére öt napon belül információátadás útján közli a kérelmező által megszerzett továbbképzési tanulmányi pontok számát.
(5) A névjegyzékbe vételkor és a névjegyzékbe történő bejegyzés megújításakor egyszeri alkalommal 15 továbbképzési tanulmányi pont értékben számítható be a névjegyzékbe vételi vagy a névjegyzékbe történő bejegyzés megújítása iránti kérelem benyújtását megelőző hat éven belül megszerzett közbeszerzési tárgyú felsőfokú szakirányú továbbképzési szakon szerzett végzettség.
(6) Közbeszerzési tárgyú felsőfokú szakirányú továbbképzési szakon már megkezdett, de még be nem fejezett tanulmányok esetén a már lezárt félévvel teljesített, a nemzeti felsőoktatásról szóló törvény szerinti kreditek a névjegyzékbe vételkor és a névjegyzékbe történő bejegyzés megújításakor arányosan beszámítandóak.
(7) Ha adott időszakban nem kerül meghirdetésre kellő számú, létszámú és tanulmányi pontszámú képzés, a közbeszerzésekért felelős miniszter közleményt tesz közzé arról, hogy a kérelmezők meghatározott időszakban beadott névjegyzékbe vételi (megújítási) kérelem esetében átmenetileg mentesülnek az (1) bekezdés szerinti kötelező közbeszerzési szakmai képzésre vonatkozó igazolási kötelezettség alól.
4. A felelős akkreditált közbeszerzési szaktanácsadói tevékenység feltételét képező közbeszerzési gyakorlat igazolásának általános szabályai
7. § (1) A kérelmező közbeszerzési gyakorlatát
a) a munkáltatói jogokat gyakorló személy vagy az általa kijelölt személy által kiadott és aláírt,
b) megbízási jogviszonyban ellátott tevékenység esetén a megbízó által kiállított és aláírt
referencia-nyilatkozattal (a továbbiakban: igazolás) igazolhatja.
(2) Az (1) bekezdésben meghatározott igazolásnak ki kell térnie arra is, hogy a kérelmező az igazolás kiállítója által indított, lebonyolított vagy ellenőrzött közbeszerzési eljárásban érdemben részt vett, azt érdemben felügyelte, vezető beosztásban érdemben szakmai-irányítási feladatokat látott el, vagy a közbeszerzési eljárás érdemi ellenőrzését, minőségellenőrzését, utóellenőrzését vagy utólagos ellenőrzését végezte.
(3) A közbeszerzési gyakorlatra vonatkozó igazolás kiállítója – aláírásával ellátottan – büntetőjogi felelőssége tudatában nyilatkozik, hogy jogosult az igazolás kiadására és az igazolás tartalma a valóságnak megfelel.
(4) Az igazolást a kérelmező kérésére tizennégy napon belül kell kiállítani.
8. § (1) Ha a kérelmező a tevékenységét olyan személy vagy szervezet részére (például ügyvédi iroda vagy gazdasági társaság) munkaviszony, munkavégzésre vagy foglalkoztatásra irányuló egyéb jogviszony vagy megbízási jogviszony keretében végezte, amely a közbeszerzési eljárások lebonyolítását vagy az ellenőrzési tevékenységet megbízási vagy egyéb jogviszony keretében jogosult ajánlatkérő vagy ellenőrzésre feljogosított szerv részére végezni, a 7. § (1) bekezdése szerinti igazolást ezen személy vagy szervezet állítja ki.
(2) Az (1) bekezdés szerinti igazolás mellett a kérelmező köteles továbbá az ajánlatkérőtől vagy az ellenőrzésre feljogosított szervtől származó olyan nyilatkozatot is benyújtani, amelyből megállapítható, hogy a kérelmező számára az adott eljárás tekintetében igazolt tevékenységre az adott szervezet az ajánlatkérőtől vagy ellenőrzésre feljogosított szervtől megbízást, illetve megrendelést kapott.
(3) A (2) bekezdés szerinti nyilatkozatot az ajánlatkérő vagy az ellenőrzésre feljogosított szerv a kérelmezővel korábban fennállt vagy jogviszonyban álló szervezet kérése alapján köteles tizennégy napon belül kiállítani. A kérelmezővel korábban fennállt vagy jogviszonyban álló szervezet a kérelmező megkeresését követő hét napon belül köteles az ajánlatkérő vagy az ellenőrzésre feljogosított szervet megkeresni az (1) bekezdés szerinti nyilatkozat kiállítása érdekében.
(4) A kérelmező a (2) bekezdés szerinti, ajánlatkérőtől származó nyilatkozat helyett kizárólag abban az esetben nyújthat be megbízási szerződést vagy egyéb okiratot, ha az ajánlatkérő vagy az ellenőrzésre feljogosított szerv jogutód nélkül megszűnt. A megbízási szerződés vagy egyéb okirat csak abban az esetben fogadható el a (2) bekezdés szerinti nyilatkozat helyett, ha az alapján az igazoláson szereplő eljárás egyértelműen beazonosítható.
9. § Ha az igazoláson szereplő közbeszerzési eljárás a Közbeszerzési Adatbázisban (a továbbiakban: KBA), az Elektronikus Közbeszerzési Rendszerben (a továbbiakban: EKR) vagy a központosított közbeszerzés keretében kötött keretmegállapodás alapján történő beszerzések esetén a központi beszerző szerv honlapján nem szerepel, az adott közbeszerzési eljárás vagy tevékenység a kérelmező gyakorlatának igazolásaként nem fogadható el.
10. § (1) Azon kérelmező tekintetében, aki csecsemőgondozási díjban, gyermekgondozási díjban vagy gyermekgondozást segítő ellátásban részesült – a névjegyzékbe vétel hatályának lejárta miatti névjegyzékből történő törlést követően benyújtott névjegyzékbe vétel iránti kérelem esetét is ideértve – a névjegyzékbe történt bejegyzés megújítására vonatkozó rendelkezések megfelelően irányadók azzal, hogy a közbeszerzési gyakorlatát legkésőbb az ellátásra való jogosultság lejártát követő hat hónapon belül benyújtott kérelmében az ellátásra való jogosultság kezdő időpontját megelőző három éven belül folytatott tevékenység bemutatásával is igazolhatja.
(2) Az ellátásra való jogosultság kezdő időpontjáról, valamint – ha az ellátásra való jogosultság időtartama lejárt – az ellátásra való jogosultság lejártának időpontjáról szóló igazolást a névjegyzékbe vétel iránti kérelemhez csatolni kell.
5. A felelős akkreditált közbeszerzési szaktanácsadói tevékenység feltételét képező közbeszerzési gyakorlat igazolása egyes közbeszerzési tevékenységek esetében
11. § (1) A kérelmező közbeszerzési gyakorlatát a Kbt. 5–7. §-a szerinti ajánlatkérőnél vagy ezek megbízásából a kérelem benyújtását megelőző három éven belül
a) legalább tizenöt közbeszerzési eljárás teljes körű lebonyolítására vonatkozó közbeszerzési tevékenység és
b) legalább tíz közbeszerzési eljárásban folytatott, az 1. § 5. pont 5.1. alpontja szerinti közbeszerzési, illetve ellenőrzési tevékenység
bemutatásával igazolhatja.
(2) Teljeskörűen lebonyolított eljárásként a közbeszerzési gyakorlat igazolása szempontjából csak az a közbeszerzési eljárás fogadható el, amely megindításának időpontja a kérelem benyújtását megelőző, lezárásának időpontja legfeljebb a kérelem elbírálását megelőző három éven belüli időpontra esik.
(3) E § alkalmazásában a közbeszerzési eljárás teljes körű lebonyolításaként nem vehető figyelembe a Kbt. 105. § (1) és (2) bekezdése szerinti, a keretmegállapodás alapján történő beszerzés eredményeként kötött közbeszerzési szerződés megkötésére irányuló eljárási cselekmények, így a verseny újranyitásával, közvetlen megrendeléssel, valamint a konzultációval történő szerződéskötés.
12. § A kérelmezőnek nem szükséges a 11. §-ban meghatározott közbeszerzési eljárások teljes körű lebonyolítását igazolnia, ha a kérelem benyújtását megelőző három éven belül legalább ötven közbeszerzési eljárás tekintetében az 1. § 5. pont 5.1. alpontja szerinti közbeszerzési, illetve ellenőrzési tevékenységre vonatkozó referenciával igazoltan rendelkezik.
13. § (1) A közbeszerzési eljárások teljes körű lebonyolítása körében egy adott közbeszerzési eljárás előkészítésével és lefolytatásával kapcsolatban kifejtett, 1. § 5. pont 5.1. alpontja szerinti különböző tevékenységek a közbeszerzési gyakorlattal szemben a 11. §-ban támasztott követelmények teljesítése szempontjából a névjegyzékbe vétel során a kérelmező tekintetében csak egyszer vehetők figyelembe.
(2) Egy közbeszerzési eljárással kapcsolatos jogorvoslati eljárással összefüggő képviseleti tevékenység jogorvoslati szakaszonként külön-külön figyelembe vehető azzal, hogy ugyanazon közbeszerzési eljárással kapcsolatos jogorvoslati tevékenység egy kérelmező szempontjából csak egyszer vehető figyelembe.
14. § (1) A közbeszerzési eljárás teljes körű lebonyolítására vagy közbeszerzési tevékenységre vonatkozó, az 1. § 5. pont 5.1. alpontja szerinti közbeszerzési gyakorlatról kiállított igazolásnak – a 7. § (3) bekezdésében foglalt nyilatkozattal – tartalmaznia kell az alábbi információkat:
a) a közbeszerzési eljárás azonosító száma,
b) az igazolt eljárással összefüggésben a kérelmező által ellátott tevékenység rövid leírása, amely tartalmazza, hogy az eljárás előkészítésében milyen cselekményeket végzett el, vagy mely eljárási szakaszban, milyen eljárási cselekményeket, illetve azok előkészítését látta el,
c) azt, hogy sor került-e az adott közbeszerzési eljárással kapcsolatban olyan jogorvoslati eljárásra, amelyben véglegessé vált döntőbizottsági vagy annak megtámadására irányuló közigazgatási per esetén jogerős bírósági határozatban jogsértést állapítottak meg,
d) az ajánlatkérő jogutód nélküli megszűnése esetén az ajánlatkérőnek a Hatóság Kbt. alapján fennálló feladatkörében vezetett azonosítószámát vagy olyan, az ajánlatkérő egyértelmű azonosítására alkalmas azonosítót, amely közhiteles nyilvántartás alapján ingyenesen és nyilvánosan hozzáférhető.
(2) Központosított közbeszerzés keretében kötött keretmegállapodás alapján történő beszerzések igazolása esetén az (1) bekezdésben foglalt adatok mellett, a központi beszerző szerv honlapján szereplő alábbi adatokat is fel kell tüntetni, ha azok nem szerepelnek a KBA-ban vagy az EKR-ben:
a) a keretmegállapodás azonosító száma,
b) a keretmegállapodás alapján történő beszerzés egyedi azonosító száma,
c) a keretmegállapodás alapján történő beszerzés megindításának dátuma,
d) a keretmegállapodás alapján történő beszerzés tárgyának megnevezése,
e) az eljárás eredményéről szóló tájékoztató központi beszerző szerv részére történt megküldésének napja azokban az eljárásokban, ahol ez értelmezhető.
(3) A (2) bekezdésben szereplő adatokat igazoló dokumentumot a központi beszerző szerv a kérelmező kérelme alapján hét napon belül köteles kiállítani.
(4) A központi beszerző szerv által kiállított, a (2) bekezdésben meghatározott adatokat igazoló dokumentumot a kérelmező a 7. § szerinti igazolás mellett nyújtja be a Hatóság részére.
(5) Nem vehető figyelembe közbeszerzési gyakorlatként az olyan közbeszerzési eljárással kapcsolatban kifejtett tevékenység, amellyel összefüggésben jogorvoslati eljárást kezdeményeztek, és véglegessé vált döntőbizottsági vagy annak megtámadására irányuló közigazgatási per esetén jogerős bírósági határozatban jogsértés került megállapításra.
(6) Az (5) bekezdés szerinti rendelkezést nem kell alkalmazni, ha a kérelmező büntetőjogi felelőssége tudatában nyilatkozik, hogy nem az ő tevékenysége vezetett a jogsértéshez.
15. § Az 1. § 5. pont 5.2. alpontja szerinti közbeszerzési gyakorlatra vonatkozó igazolásnak – a 7. § (3) bekezdésében foglalt nyilatkozattal – tartalmaznia kell az alábbi információkat:
ad) az ellenőrzési ügy iktatószáma vagy ügyszáma,
b) az igazolt eljárással összefüggésben a kérelmező által ellátott tevékenységnek és az ellenőrzés típusának pontos megjelölését.
16. § (1) Az ellenőrzési tevékenység körében egy adott közbeszerzési eljárás több szakaszával kapcsolatban megvalósult, vagy több típusú ellenőrzés (minőség-ellenőrzés, szabályossági ellenőrzés, utóellenőrzés, utólagos ellenőrzés) a közbeszerzési gyakorlattal szemben támasztott követelmények teljesítése szempontjából külön-külön is figyelembe vehető.
(2) Ha a kérelmező a közbeszerzési tevékenységét hirdetmények ellenőrzésében vagy hirdetmény nélküli tárgyalásos eljárással kapcsolatos ellenőrzésben szerzett tapasztalattal kívánja igazolni, az igazolásnak azt kell tartalmaznia – a 7. § (3) bekezdésében foglalt nyilatkozattal –, hogy a kérelmező a hivatkozott közbeszerzési tevékenységet a kérelem benyújtását megelőző négy éven belül legalább három évig folyamatosan végezte, illetve végzi.
17. § Ha a kérelmező közbeszerzési tevékenységét a közbeszerzésekért felelős miniszter által vezetett minisztériumban végzett, a közbeszerzésekre vonatkozó jogszabályok előkészítésére irányuló vagy közbeszerzések felügyeletével összefüggő közbeszerzési-szakmai feladatok, vagy a Kbt. 5. § (1) bekezdése szerinti ajánlatkérő szervezeti és működési szabályzata alapján vezető beosztásban folytatott közbeszerzési-szakmai irányítási feladatok ellátásával kívánja igazolni, az igazolásnak azt kell tartalmaznia – a 7. § (3) bekezdésében foglalt nyilatkozattal –, hogy a kérelmező a hivatkozott közbeszerzési tevékenységet a kérelem benyújtását megelőző három éven belül legalább két évig folyamatosan végezte, illetve végzi.
18. § Ha a kérelmező a közbeszerzési tevékenységét a Közbeszerzési Döntőbizottságnál végzett közbeszerzési biztosi tevékenység ellátásával kívánja igazolni, az igazolásnak azt kell tartalmaznia – a 7. § (3) bekezdésében foglalt nyilatkozattal –, hogy a kérelmező a hivatkozott közbeszerzési tevékenységet a kérelem benyújtását megelőző három éven belül legalább két évig folyamatosan végezte, illetve végzi.
6. A felelős akkreditált közbeszerzési szaktanácsadói tevékenység feltételét képező felelősségbiztosítás
19. § (1) A névjegyzékbe vétel feltétele, hogy a kérelmező természetes személy vagy a munkáltatója rendelkezzen olyan felelősségbiztosítási szerződéssel, amely az alábbi követelményeknek megfelel:
(2) A felelős akkreditált közbeszerzési szaktanácsadó köteles a Hatóságnak bejelenteni a változást követően haladéktalanul, de legkésőbb a változástól számított húsz munkanapon belül, ha kötelező felelősségbiztosítással nem rendelkezik, ha új kötelező felelősségbiztosítási szerződést köt, valamint ha a kötelező felelősségbiztosítására vonatkozó, (1) bekezdésben foglalt valamely adatban változás állt be.
(3) Ha a felelős akkreditált közbeszerzési szaktanácsadó új kötelező felelősségbiztosítási szerződést köt, az ezen körülményre irányuló változásbejelentéssel egyidejűleg büntetőjogi felelőssége tudatában nyilatkoznia kell arról, hogy a korábbi felelősségbiztosításának megszűnése, illetve megszüntetése és az új felelősségbiztosítási szerződés megkötésének időpontja közötti időszakban felelős akkreditált közbeszerzési szaktanácsadói tevékenységet nem végzett. A változásbejelentéshez mellékelni kell az új felelősségbiztosításról szóló kötvényt vagy fedezetigazolást.
(4) Ha a változás következtében a felelős akkreditált közbeszerzési szaktanácsadó nem felel meg az (1) bekezdés szerinti feltételeknek, a Hatóság határozatban törli a felelős akkreditált közbeszerzési szaktanácsadót a felelős akkreditált közbeszerzési szaktanácsadók névjegyzékéből.
(5) Az (1) bekezdéstől eltérően a felelős akkreditált közbeszerzési szaktanácsadókra vonatkozó felelősségbiztosítás a nem független felelős akkreditált közbeszerzési szaktanácsadókénti névjegyzékbe vételnek nem feltétele.
7. A felelős akkreditált közbeszerzési szaktanácsadók névjegyzékébe történt bejegyzés megújítása
20. § (1) A névjegyzékbe történt bejegyzés megújítására a névjegyzékbe vételre vonatkozó szabályok az irányadóak azzal, hogy:
a) a kérelmező közbeszerzési gyakorlatát – ha azt a 11–12. § szerint igazolja, akkor az ott meghatározott követelményektől eltérően – a kérelem benyújtását megelőző három éven belül
aa) legalább tizenöt közbeszerzési eljárás teljes körű lebonyolítására, vagy
ab) legalább huszonöt közbeszerzési eljárás tekintetében az 1. § 5. pont 5.1. alpontja szerinti közbeszerzési tevékenységre vagy ellenőrzési tevékenységre
vonatkozó referenciával igazolhatja, és
b) a kérelem benyújtásakor nem kell igazolnia, hogy rendelkezik felsőfokú – főiskolai vagy egyetemi – végzettséggel.
(2) A közbeszerzési gyakorlat a megújítás iránti kérelem benyújtását megelőzően korábban már a gyakorlat igazolása körében felhasznált, az eljárás teljes körű lebonyolítására vagy az 1. § 5. pont 5.1. alpontjában foglalt közbeszerzési tevékenységre vagy ellenőrzési tevékenységre vonatkozó referenciával nem igazolható.
(3) A megújítás iránti kérelem legkorábban a névjegyzékbe vétel hatályának lejártát megelőző kilencven napon belül nyújtható be.
(4) A Hatóság a névjegyzékbe vétel hatályát a névjegyzékbe vétel hatályának lejártát követő naptól újítja meg.
8. A felelős akkreditált közbeszerzési szaktanácsadó tevékenysége
21. § (1) A felelős akkreditált közbeszerzési szaktanácsadó a közbeszerzési eljárások szakszerű lefolytatását segíti elő.
(2) A felelős akkreditált közbeszerzési szaktanácsadó a közbeszerzési eljárás előkészítése és lefolytatása során:
a) a közbeszerzési szakértelmet biztosítja,
b) a felelős akkreditált közbeszerzési szaktanácsadás körébe eső feladatokat személyesen köteles ellátni,
c) szorosan együttműködik az eljárás tárgya szerinti, pénzügyi, jogi vagy egyéb szakértelmet biztosító személyekkel, szervezetekkel, azok közbeszerzési tevékenységét segíti.
(3) A felelős akkreditált közbeszerzési szaktanácsadó a közbeszerzési eljárással kapcsolatos valamennyi feladata vonatkozásában kizárólag a közbeszerzési szakértelem biztosításáért felel.
(4) A felelős akkreditált közbeszerzési szaktanácsadó nem felel a közbeszerzési eljárás során a nem közbeszerzési szakértelem körébe eső (így különösen az eljárás tárgya szerinti, műszaki-szakmai, piacismereti, pénzügyi és jogi szakértelem körébe eső) közbeszerzési tevékenységek teljesítésének szakszerűségéért és megfelelőségéért.
(5) A felelős akkreditált közbeszerzési szaktanácsadó az általa nyújtott szaktanácsadói tevékenység keretében ismerteti azon Kbt. és végrehajtási rendeletei által szabályozott követelményeket, amelyeket a nem közbeszerzési szakértelem körébe eső személyeknek és szervezeteknek a közbeszerzési tevékenységük során az általuk biztosított szakértelem körében be kell tartaniuk.
(6) A felelős akkreditált közbeszerzési szaktanácsadó attól az időponttól válik jogosulttá felelős akkreditált közbeszerzési szaktanácsadóként tevékenység folytatására, amely időponttal a Hatóság névjegyzékbe vette.
(7) A felelős akkreditált közbeszerzési szaktanácsadó tevékenysége körében a közbeszerzési eljárás lebonyolítására szolgáló elektronikus rendszerben elektronikusan rögzítetten hagyja jóvá a közbeszerzési eljárás során keletkezett, a (9) bekezdésben meghatározott dokumentumokat. E dokumentumokat a papír alapon lefolytatott eljárás esetén a felelős akkreditált közbeszerzési szaktanácsadó tevékenysége körében aláírásával és a névjegyzékbe vétel során kapott lajstromszámát feltüntető pecséttel látja el.
(8) A felelős akkreditált közbeszerzési szaktanácsadó ellátja az eljárás alapjául szolgáló iratok személyes ellenőrzését, és felelősséget vállal az eljárás – kizárólag közbeszerzési jogi szempontú – szakszerűségéért és a közbeszerzésekre vonatkozó jogszabályoknak való megfelelőségéért, továbbá papír alapon lefolytatott eljárás esetén aláírásával igazolja a közbeszerzési eljárásban történő személyes részvételét.
(9) A felelős akkreditált közbeszerzési szaktanácsadó elektronikusan hagyja jóvá – papír alapon lefolytatott eljárás esetén aláírásával köteles ellátni –
a) a közbeszerzési eljárást megindító felhívást és – a műszaki leírás, műszaki tervdokumentáció és az árazatlan költségvetés kivételével – a közbeszerzési dokumentumokat,
b) elektronikusan benyújtott és felbontott ajánlatok esetében – az EKR által generált bontási jegyzőkönyv kivételével – a bontási jegyzőkönyvet, a bírálóbizottsági munkáról készült jegyzőkönyvet és
(10) A felelős akkreditált közbeszerzési szaktanácsadó a Kbt. 27. § (3) bekezdése szerinti esetben az eljárást megindító felhívásban nevét és lajstromszámát, a közbeszerzési dokumentumokban pedig nevét, levelezési címét, e-mail-címét, valamint lajstromszámát feltünteti.
(11) Felelős akkreditált közbeszerzési szaktanácsadói tevékenység megbízás alapján vagy munkaviszonyban, munkavégzésre vagy foglalkoztatásra irányuló egyéb jogviszonyban végezhető. A felelős akkreditált közbeszerzési szaktanácsadó tevékenységének ellátása során szakmailag nem utasítható, feladatának ellátásáért felelősséggel tartozik.
(12) Ha a felelős akkreditált közbeszerzési szaktanácsadó gazdasági társaság, ügyvédi iroda vagy bármilyen más egyéni vagy társas vállalkozás (a továbbiakban: vállalkozás) tagjaként vagy alkalmazottjaként tevékenykedik, úgy a megbízási szerződést a vállalkozás köti meg, de a megbízási szerződésben konkrétan meg kell jelölni a megbízás végrehajtásáért személyében felelős akkreditált közbeszerzési szaktanácsadót (több szaktanácsadó közreműködése esetén valamennyi szaktanácsadót). A megbízási szerződésben feltüntetett szaktanácsadókat ugyanazon vállalkozásnál tagi vagy alkalmazotti jogviszonyban álló más felelős akkreditált közbeszerzési szaktanácsadó akkor helyettesíthet, ha erre a megbízási szerződés lehetőséget ad.
(13) A felelős akkreditált közbeszerzési szaktanácsadó a tevékenysége körében okozott kár megtérítéséért – ha más jogszabály a felelős akkreditált közbeszerzési szaktanácsadó jogviszonyát, illetve a foglalkozatási jogviszonya körében okozott kárért való felelősségét eltérően nem szabályozza – a Polgári Törvénykönyvről szóló 2013. évi V. törvény szabályai szerint felel.
(14) A felelős akkreditált közbeszerzési szaktanácsadó tevékenysége akkor terjedhet ki az ügyvédi tevékenységről szóló 2017. évi LXXVIII. törvény 2. § (1) bekezdésében meghatározott tevékenység végzésére is, ha a felelős akkreditált közbeszerzési szaktanácsadó ilyen tevékenység ellátására egyébként jogosult.
9. A felelős akkreditált közbeszerzési szaktanácsadók nyilvántartása
22. § A felelős akkreditált közbeszerzési szaktanácsadók tekintetében a Hatóság látja el a szolgáltatási tevékenység megkezdésének és folytatásának általános szabályairól szóló törvény szerint a szolgáltatás felügyeletét ellátó hatóság feladatait.
23. § (1) A névjegyzéket a Hatóság kereshető formában teszi közzé a honlapján.
c) a 2. § (1) bekezdése szerinti, a Hatóság honlapján közzétett dokumentumban (űrlap) feltüntetett elérhetőségeit,
d) névjegyzékbe vételének időpontját,
e) a névjegyzékbe vétel hatálya lejártának időpontját és
10. A Felelős Akkreditált Közbeszerzési Szaktanácsadók Szakmai Testülete
24. § (1) A Felelős Akkreditált Közbeszerzési Szaktanácsadók Szakmai Testületét a közbeszerzésekért felelős miniszter hozza létre, és gondoskodik a működés feltételeinek a biztosításáról.
(2) A Felelős Akkreditált Közbeszerzési Szaktanácsadók Szakmai Testületének feladata a felelős akkreditált közbeszerzési szaktanácsadók szakmai munkájának figyelemmel kísérése, a felelős akkreditált közbeszerzési szaktanácsadók feladataira, eljárására vonatkozó szabályozás érvényesülésének, valamint gyakorlatának az értékelése és a szükséges javaslatok megtétele a közbeszerzésekért felelős miniszter számára.
25. § (1) A Felelős Akkreditált Közbeszerzési Szaktanácsadók Szakmai Testülete kilenc főből áll, amelynek tagja a közbeszerzésekért felelős miniszter vagy az általa kijelölt személy, a közbeszerzésekért felelős miniszter által kijelölt további négy felelős akkreditált közbeszerzési szaktanácsadó, a Hatóság elnöke vagy az általa kijelölt személy, a Hatóság elnöke által kijelölt további egy felelős akkreditált közbeszerzési szaktanácsadó, valamint a felelős akkreditált közbeszerzési szaktanácsadók közössége vagy önszerveződés alapján létrejött szervezetei által delegált további két személy.
(2) A Felelős Akkreditált Közbeszerzési Szaktanácsadók Szakmai Testülete tagjai közül megválasztja a Közbeszerzési Hatóság keretében működő Tanács Kbt. 182. § (2) bekezdés j) pontja szerinti tagját.
26. § Ez a rendelet 2019. január 1-jén lép hatályba.
27. § (1) Azon felelős akkreditált közbeszerzési szaktanácsadók, akik esetében a névjegyzékbe történő bejegyzés hatálya a felelős akkreditált közbeszerzési szaktanácsadói tevékenységről szóló 14/2016. (V. 25.) MvM rendelet módosításáról szóló 28/2017. (XI. 6.) MvM rendelet hatálybalépését követő tizennégy hónapon belül jár le, valamint azon személyek, akik névjegyzékbe vételüket a felelős akkreditált közbeszerzési szaktanácsadói tevékenységről szóló 14/2016. (V. 25.) MvM rendelet módosításáról szóló 28/2017. (XI. 6.) MvM rendelet hatálybalépését követő tizennégy hónapon belül kezdeményezik – a 6. § (1) bekezdésétől eltérően – a szaktanácsadói névjegyzékbe vételhez, illetve annak megújításához 7 továbbképzési tanulmányi pont megszerzését kötelesek igazolni.
(2) A 6. § (4) bekezdésében meghatározottak mellett a Hatóság a felelős akkreditált közbeszerzési szaktanácsadók kötelező közbeszerzési szakmai képzéséről szóló kormányrendelet alapján 2019. január 1-jét megelőzően a képző szervezetek által kiállított, és korábban a névjegyzékbe vétel vagy annak megújítása körében még fel nem használt továbbképzési tanulmányi pontszámokra vonatkozó igazolást is köteles elfogadni a névjegyzékbe vételhez vagy megújításhoz szükséges tanulmányi pontszámok összesítése során, az igazolás kiállításától számított két évig.
(3) A 2019. január 1-jén folyamatban lévő kérelmek ügyében – az általános közigazgatási rendtartásról szóló 2016. évi CL. törvény szerint szünetelő ügyek kivételével – a közbeszerzésekért felelős miniszter dönt, valamint lefolytatja a 2019. január 1-jén folyamatban lévő hatósági ellenőrzéseket és hivatalbóli eljárásokat.
28. §1
1 A 28. § a 2010: CXXX. törvény 12. § (2) bekezdése alapján hatályát vesztette.

matches:
§ 5
§ 5
§ 5
§ 5
§ 5
§ 5
§ 5
§1


text:
Tagunknak igazán nagy örömet okozott az idei 1848-as ünnep – TMRSZ – Tettrekész Magyar Rendőrség Szakszervezete
2018/03/14 · 0 Komment 1 050 olvasás | Cikk nyomtatása
Első fokon a TMRSZ pert nyert a számára, amelynek során szolgálati jogviszonya helyreállítása
mellett nettó 951.848,-Ft elmaradt munkabérét is meg kell fizetnie a munkáltatónak.
Ismét bebizonyosodott egy konkrét jogvita során, hogy még a legreménytelenebb helyzetben is igazságot szolgáltathat egy korrekt és jogszerűen eljáró bíróság, ha a munkavállaló a képviseletét eredményesen ellátó TMRSZ-hez fordul jogi segítségért.
Tagunk 2017. nyár végén elkeseredetten hívta fel szakszervezetünket, hogy a munkáltató fegyelmi eljárásban szolgálati jogviszonya megszüntetése fenyítést szabott ki, és ezt igazságtalannak érzi az eset összes körülményére figyelemmel. Tagunk a panaszát már beadta, amikor a TMRSZ a kapott meghatalmazás alapján bejelentette a munkáltató felé a képviseleti jogosultságát.
A történet előzménye, hogy egy katonai büntetőeljárás során tagunkat olyan büntetésben részesítette az eljáró bíróság amely pénzbüntetésből és rendfokozati visszavetésből állt. Az eljáró bíróság megnyugtatta tagunkat, hogy mentesíti őt a hátrányos jogkövetkezmények alól, illetve, hogy mindez a büntetés nem lesz kihatással rendőri pályafutása folytatására sem.
A fegyelmi eljárást a hozott büntetőbírósági marasztalásra figyelemmel a munkáltató folyamatba tette és rendkívül gyorsan meghozta a szolgálati jogviszonyt megszüntető döntését.
A tag által benyújtott panasz az elöljáró Békés Megyei Rendőr-főkapitányság vezetője elutasította.
Ezt követően a Becsületbíróság összehívását kértük. A mára már formalitássá degradált testület – mindhárom eljáró tag az alperes alárendeltségébe tartozók beosztotti állományba tartozók voltak – meg sem hallgatta tagunkat, illetve nem vette figyelembe azokat a jogi érveket amelyeket figyelembe kellett volna vennie, és nem helyezte hatályon kívül a jogi tekintetben több sebből vérző munkáltatói határozatokat.
Tagunk az utcára került, munkanélküli segélyből igyekezett pár hónapos és előző házasságából született kiskorú gyermek tartását megoldani, elképzelhető milyen sikerrel és milyen anyagi körülmények között.
A tagunkkal szembeni eljárások ismételten az NVSZ aktív műveletei nyomán indultak be, amely során meg akarták vesztegetni tagunkat, amit a tagunk nem fogadott el, visszautasított, ám elkövetett egy olyan cselekményt, amely meggyőződésünk szerint még a bűncselekményi kategóriát sem érte el, de sajnos tagunk ekkor még nem fordult hozzánk segítségért, így az ellene folytatott büntetőeljárásban elfogadta a rá kiszabott fenti büntetést bízva az ügy lezárultában, és kifejezve a munkahelye iránti lojalitását is.
A munkáltató azonban mindezeket másképpen értékelte és dörgedelmes indokolással jogosnak és igazságosnak állította be a döntését.
Kereseti kérelmünkben a több sebből vérző, mind eljárásjogi hibákat, mind pedig az ügy érdemi, anyagi jogi jellegű hibáit feltáró keresettel fordultunk a Gyulai Közigazgatási és Munkaügyi Bírósághoz.
Az első tárgyaláson egy újabb, abszolút eljárásjogi akadály is körvonalazódott, amely eljárásjogi hiba bekövetkezte tekintetében a bíróság tanúbizonyítást rendelt el. A következő (második) tárgyalási napon a tanú meghallgatását követően és az előadott jogi érvek alapján a tiszteletre méltóan korrekt bírósági eljárásban az eljáró bíróság a tényállást kellően felderítettnek látva berekesztette a tárgyalást és a keresetnek helyt adva marasztalta az alperest.
Az ügyben eljárt Gyulai Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság tanácsa az elsőként megvizsgált eljárásjogi hibát bizonyítottnak látva az ügy további eljárásjogi hibáit és érdemi részét már nem is vizsgálva marasztalta az alperest és visszaadta egy megalázott, megszégyenített embernek az igazságszolgáltatásba vetett hitét. Köszönjük ezúton is.
Az I. fokú, még nem jogerős ítélet szerint tagunknak az eredeti szolgálati beosztásba visszahelyezése mellet még 951.848,-Ft elmaradt munkabér megfizetésére és 200.000,-Ft perköltség megfizetésére is kötelezte a bíróság.
Nem tudunk elvonatkoztatni arról, hogy a tagunknak járó munkabér összegének utolsó négy számjegye 1848, és az ítéletet a bíróság március 13-án hozta meg, emelve egy egzisztenciálisan elnehezült rendőrcsalád ünnepének fényét.
Az ügy mind felperesi oldal, mind alperesi oldal számára sok tanulsággal szolgálhat meggyőződésünk szerint.
Bízunk abban, hogy az alperes a nyilvánvaló eljárásjogi hibát elismerve nem terheli további költségekkel az egyébként is szűkös költségvetését és mielőbb „megdolgoztatja” havi illetményéért tagunkat, aki szeretné bebizonyítani érdemben is, hogy értékes, hasznos tagja továbbra is a rendőrség állományának.
465 nap 16 óra 15 perc 28 másodperc

matches: bíróság bíróság bíróság bíróság Bíróság bíróság