text:
Vj-2/2003
7. K. 30. 277/2004/16.
A Fővárosi Bíróság a FOX '99 Kft (Budapest) elsőrendű felperesnek és a Cabal Hungary Rt. (Budapest) másodrendű felperesnek a Gazdasági Versenyhivatal (Budapest) alperes ellen - mely perben az alperes oldalán beavatkozott a T-Mobile Magyarország Távközlési Rt. (Budapest) I.r. és KERAVILL Rt. (Budapest) II.r. versenyügyben hozott közigazgatási határozat bírósági felülvizsgálata iránt indított perében meghozta az alábbi
A bíróság kötelezi az I. r. és II. r. felperest, hogy külön-külön fizessenek meg az Illetékhivatal külön felhívására, az ott megjelölt időben és módon 15.000 (Tizenötezer) - 15.000 (Tizenötezer) Ft le nem rótt kereseti illetéket.
A bíróság kötelezi az I. r. felperest, hogy fizessen meg 15 napon belül alperesnek 35.000 (Harmincötezer) Ft, I. r. alperesi beavatkozónak 40.000 (Negyvenezer) Ft, II. r. alperesi beavatkozónak pedig 25.000 (Huszonötezer) Ft perköltséget.
A bíróság kötelezi a II. r. felperest, hogy fizessen meg 15 napon belül alperesnek 25.000 (Huszonötezer) Ft, I.r. alperesi beavatkozónak 30.000 (Harmincezer) Ft, II.r. alperesi beavatkozónak pedig 15.000 (Tizenötezer) Ft perköltséget.
Az ítélet ellen a kézbesítésétől számított 15 napon belül fellebbezésnek van helye a Fővárosi Ítélőtáblához, melyet jelen bíróságnál lehet előterjeszteni 6 példányban.
A Westel Rt (I. r. alperesi beavatkozó) és a FOTEX Rt. és a Fotex csoport tagjai 1994-ben szerződést kötöttek a Westel post-paid, valamint pre-paid DOMINO termékek, DOMINO SIM csomagok, Domino készülékes csomagok - akár pre-paid, akár post paid változatban - történő értékesítésére. A FOTEX csoport nem minden tagja végzi a szerződéssel érintett termékek értékesítését, némelyik csak egyes termékek értékesítését végzi. A FOTEX csoport tagja a KERAVILL Rt. (II. r. alperesi beavatkozó), amely az értékesítést további alügynökök útján is végzi, külön szerződés alapján, melyben teljesítési segédként a Westel Rt. működik közre, és a Westel és Fotex közötti szerződés rendelkezései alapján kötöttek, rendelkezései ahhoz igazodnak (ez a feltétele a további alügynökök igénybevételének).
Jelen per mindkét felperese ilyen alügynöki vállalkozás, illetve volt vállalkozás.
A Westel - FOTEX szerződés eredetileg úgy szabályozta a felek közötti viszonyokat, hogy a Westel termékek a végfogyasztónak történt értékesítéséig a Westel Rt. tulajdonában maradtak, részben a Westel Rt. nevében (post-paid szolgáltatások esetén) megbízási jellegű jogviszonyban, részben (DOMINO termékek esetén) a megbízott ügynök nevében a Westel javára kötött szerződésekkel bizományosi jellegű jogviszonyban végezték az értékesítését. Ezen kereskedelmi ügynöki szerződés keretében kizárólagossági jogot biztosított Budapest területére akként, hogy amennyiben a FOTEX csoport vagy alügynökei kívánnak értékesítési helyet létesíteni, akkor nem létesít maga ilyet, a kiemelt bevásárlóközpontok esetében, erről a felek egymással konzultálnak. Ennek megfelelően a Westel és FOTEX csoport illetve alügynökei végzik a termékértékesítést. (Az eljárás alá nem vont megbízotti státuszban szerződő felek kizárólagossági jogot nem kaptak.) A hasonló szolgáltatások értékesítésének lehetőségét a felek kizárták, a szerződés megszűnését követően 2 éves versenytilalom állt fenn a normál előfizetéseket értékesítő üzletekre. A telefonok - kivéve a DOMINO csomagban lévőket - és a SIM kártyák az előfizetőknek történő értékesítés pillanatáig a Westel tulajdonában voltak.
Az alügynökök szerződése a fenti kérdések vonatkozásában annyiban különbözött, hogy kizárólagossági jogosultságot számukra a szerződés nem biztosított, valamint a Westel kézikönyve alapján saját költségére kellett kialakítani az értékesítési helyet, részben a Fotex csoporthoz tartozó gyártóktól, a felperesek állítása szerint a piaci ár többszöröséért. Az üzletkötői jutalék és árrés összege megegyezett az alügynökökre vonatkozó Westel-Fotex szerződésben rögzítettekkel.
Két lényeges módosítás történt 1999-ben:
A DOMINO termékek vonatkozásában saját számlás értékesítésre kellett átállnia az alügynököknek harminc napos határidővel, azaz az alügynökök viszonteladói pozícióba kerültek.
ABCD kategóriás értékesítési helyekre vonatkozó kategóriákat alakítottak ki a Fraudok elkerülésére, azaz az alügynökök jutalékának mértéke a kategóriába besorolástól függött.
Ezen szerződésmódosítások kapcsán tettek felperesek bejelentést alperesi hatósághoz. A bíróság új eljárásra kötelezése folytán az alperesi versenyhatóság versenyfelügyeleti eljárást indított a Westel és a Westel-Fotex szerződéssel érintett Fotex csoport tagokkal szemben, arra tekintettel, hogy az eljárás alá vontak, olyan szerződésmódosításokat eszközöltek üzletkötőikkel, amely a Tpvt. 21.§ sérelmét veti fel. Az eljárást megindító határozat kifejtette továbbá, hogy a Tpvt. 1 1.§-ának megsértése is felmerül, amennyiben a fogyasztói árat, a kereskedelmi árrés nagyságát a DOMINO termékek értékesítése esetén a Westel Rt. határozza meg, és másrészt az aldealerekkel kötött szerződések kizárólagos beszerzésekre vonatkozó előírásokat tartalmaznak.
Az eljárás során az eljárás alá vontak védekezése azon alapult, hogy a szerződésmódosításra, az ABCD kategóriák bevezetése miatt került sor, a készletgazdálkodás megváltoztatására pedig könyvelési okokból volt szükség, hogy az alügynököket megfelelő készletgazdálkodásra kényszerítsék az indokolatlan és ellenőrizhetetlen készletnövekedés elkerülése végett. Álláspontja szerint az ügynöki kapcsolatok komplexek, részelemeire nem szétbonthatók, azokban az ügynöki szolgáltatásértékesítés dominál. Álláspontja szerint a 2000. évi CXVII törvény (Kösz.) hatálya alá tartozó önálló kereskedelmi ügynöki szerződésekről van szó, így a Tpvt. 11. §-ának alkalmazása nem merülhet fel, a Kösz.tv. 22. §-a pedig a 2 éves versenytilalomra lehetőséget ad.
Valódi ügynök szerződések megítélésekor az a kérdés, hogy visel-e saját kockázatot az ügynök:
Piacra lépési kockázatot nem viselnek, mert az értékesítési hely kialakítására csak követelményeket szabnak, de a beszerzés megvalósítás módja nem kötelező csak ajánlott, az ügynöki tevékenység megszüntetésekor, pedig a hely más ügynöknek értékesíthető.
Értékesítési kockázata az ügynöknek szintén nincsen, mert megfelelő logisztikai rendszer van arra, hogy senki ne rendelje magát túl, másrészt túlrendelés esetén a Westel kérésre visszaveszi az árut, ugyanígy járnak el az ügynök rendszerből való kilépésekor. Az ügynökök nem kötelesek reklámoznia Westelt, reklámozás esetén 50%-os támogatást kapnak.
Kiemelendő, hogy a vizsgáló a Tpvt. 21.§.a) - c.) pontjának megsértését látta megállapíthatónak, a versenytanács előzetes álláspontja pedig éppen fordítva a Tpvt 11. §-át.
A jelen perben keresettel támadott Vj-2/2003/49. számú alperesi határozat végül az eljárást megszüntette. A határozat indokolása szerint az I. r. és II. r .alperesi beavatkozók közti megállapodás nem ütközött a Tpvt. 11. §-ába mivel azok megbízó - ügynök jellegű kapcsolatuknál fogva, nem minősülnek egymástól független vállalkozásnak. A köztük lévő szerződéses kapcsolatot az alperes az eljárás alá vont alperesi beavatkozók védekezésére és állításai alapján minősítette valódi ügynöki szerződésnek.
A II. r. alperesi beavatkozó gazdasági erőfölénnyel való visszaélését szintén nem látta megállapíthatónak az alperes. Releváns piacként a kiskereskedelmi szolgáltatások piacát azonosította, elsősorban más ügyekből nyert tapasztalatai alapján, azon belül elkülönülő al- vagy utópiac létét nem tudta megállapítani. Rögzítette, hogy valóban nehezen tudnak a felperesek kilépni a II. r. alperesi beavatkozóval létesített szerződéses kapcsolatból (nem folytathatnak két évig hasonló tevékenységet, valamint nagy összegű beruházásokat kell eszközölniük), azonban a gazdasági erőfölényben nem lévő II. r. alperesi beavatkozóval ennek tudatában kötöttek szerződést. Mivel szerződéses rendelkezésből és nem a piac objektív szerkezetéből adódik a máshoz való fordulás lehetésének korlátai, ezért annak Tpvt 21. §-ába vagy annak bármely pontjába való ütközése nem állapítható meg.
I. r. felperes tárgyaláson és előkészítő irataiban pontosított keresetében kérte a határozat megváltoztatását akként, hogy a bíróság állapítsa meg a vizsgált magatartás Tpvt. 21.§.a.), b.), c.) és d.) pontjába ütközését, valamint kérte alperest perköltségekben marasztalni. Sérelmezte, hogy az alperesi hatóság a gazdasági erőfölény létének vizsgálatakor nem volt figyelemmel a Tpvt. 22.§.(2) bekezdésében írt szempontokra. Ezzel valamint a felperes által bejelentésében és annak kiegészítésében előadottak teljesen figyelmen kívül hagyásával megsértette továbbá az Áe. 43.§-ában foglalt indokolási kötelezettségét. Utalva bejelentés kiegészítésében foglaltakra kifejtette, hogy az aldealerek a határozati megállapítással ellentétben egyik pillanatban ügynök, a másik pillanatban független kereskedő, még pedig abból következően, hogy az aldealer a DOMINÓ termékek vonatkozásában az áru tulajdonjogát is megszerzi. A kereset tartalma szerint állította, hogy az alperes a tényállás tisztázási kötelezettségének sem tett eleget, amikor az eljárás alá vontak álláspontját a tényállás részévé téve, az abban foglalt állításokat, így azt, hogy az aldealerek ügynöki tevékenységétől idegen üzleti kockázatot nem viselnek, a fizetési határidők, visszavásárlási gyakorlat, ártámogatás, üzletkialakítási beruházások összegére vonatkozóan az eljárás alá vontak előadását vizsgálat nélkül elfogadta. Kifejtette, hogy a DOMINO termékeket helyettesítő árukra átállás objektíve lehetetlen, mivel más mobil-szolgáltatóval nem szerződhetnek a szerződés alatt és azt követő 2 éven belül, a kártyafüggetlen telefonok pedig verseny képtelenek az ártámogatott Westeles SIMLOCK-os készülékkel szemben. Mindebből a Westel és a Keravill együttes gazdasági erőfölénye következik. A visszaélést a két társaság azzal valósította meg, hogy a fennálló szerződés időtartama alatt folyamatosan egyre kedvezőtlenebb feltételeket kényszerítettek az aldealerekre, mely a fogyasztók érdekeit is érinti. Kérte a "bejelentés kiegészítésben" nevezett beadványában foglaltakat is figyelembe venni. E versenyfelügyeleti eljárás során az alperes részére eljuttatott beadványban I. r. felperes részletesen taglalta, hogy az I. r alperesi beavatkozó Magyarország egyik legnagyobb adófizetője, amely gazdasági nagyhatalomnak számít, így gazdasági erőfölénye nyilvánvaló. A gazdasági erőfölény léte magából a szerződésből is látszik, amely hosszasan sorolja a viszonteladó kötelezettségeit, míg a jogairól mindössze fél oldal szól. Ebből következően a viszonteladók jövedelmi viszonyait alapvetően az I. r. alperesi beavatkozó piaci döntései határozzák, a sérelmezett magatartások esetén is ez történt, amely szerződésmódosítások arra kényszerítették felperest, hogy józan üzleti érdekeivel szemben cselekedjék a vevőket diszkriminálva és a fogyasztói érdekeket súlyosan megsértve. Részletesen kifejtette azt is mind "bejelentés kiegészítés nevű beadványában" mind egyéb előkészítő irataiban, hogy a fraud-okkal kapcsolatos szerződés módosítás miként és hogyan hozta lehetetlen helyzetbe a felperest, hivatkozva e körben - részletesen - a szerződéses jogviszony megszűnéséből eredő kialakult elszámolási vitákra is.
A II. r. felperes tárgyaláson és előkészítő irataiban pontosított keresetében kérte szintén a Tpvt. 21.§ a.) - c.) pontjának megsértésének megállapítására figyelemmel az indokolatlanul hátrányos szerződési feltételek kikényszerítésére, illetve üzleti kapcsolattól való elzárkózásra tekintettel, és kérte, hogy a bíróság tiltsa el a Westel és Keravill Rt.-t a jogsértő magatartás további folytatásától. Álláspontja szerint a Keravill és a Westel, mint teljesítési segédje által alkalmazott szerződés azon két kitétele, amely az üzlethelyiség kialakítására (a bútorok piaci ár feletti beszerzésére), valamint a 2 éves versenykorlátozásra vonatkozik ellenszolgáltatás nélkül versenykorlátozást valósít meg, mert II. r. felperes a beinvesztált tőkéjét és megszerzett tudását a szerződés felmondása esetén nem hasznosíthatja, azaz tönkremegy.
Ennek kapcsán előadta, hogy a Westel szerint az egyik II. r. felperesi alkalmazott súlyosan megszegte a szerződés adatvédelmi, titoktartási klauzuláját, ezért annak elbocsátására kényszerítették II. rendű felperest. Ezt követen a Keravill felmondás nélkül elvitte az árukészletet, a Westel felfüggesztette II. r. felperes szerződését, holott azt II. r. felperes a Keravill-al kötötte, valamint a szervizszerződést is felmondta. 10 nap múlva a Keravill is felmondta a szerződést. Mindezzel álláspontja szerint a két társaság együttes gazdasági erőfölényével visszaélve megszegte a Tpvt. 21. § és 22. §-át. Gazdasági erőfölényüket bizonyítja, hogy a megvalósított szerződésmódosításokat - melyet II. r. felperes nem írt alá - a II. r. felperes gazdálkodására negatív hatással volt. A fraud jelenségek kialakulásában az aldealerek nem okolhatók, még is Westel és a fogyasztó kapcsolatából eredő szerződésszegésből eredő károkat az aldealerek viselik. Kifejtette továbbá, hogy az aldealer kockázatot visel az alábbi esetekben:
nagy értékű beruházást hoz létre
saját költségen szállít
létrehoz javító szervizt és saját költségén tartja fenn
felel a vásárlók szerződésszegéséért ( fraud).
Mindez a szerződés értékelésénél fontos szempont.
Részletesen kifejtette azt is egyéb előkészítő irataiban, hogy a fraud-okkal kapcsolatos szerződésmódosítás miként és hogyan hozta lehetetlen helyzetbe a felperest, hivatkozva e körben - részletesen - a szerződéses jogviszony megszűnéséből eredő kialakult elszámolási és egyéb jogvitákra is.
Alperes ellenkérelmében kérte a keresetek elutasítását, és felperesek perköltségekben történő marasztalását. Kifejtette, hogy az egyik fél materiális értelemben vett kiszolgáltatottsága önmagában nem alapozza meg a gazdasági erőfölény fennálltát. Az erőfölényes helyzetnek a szerződéskötéskor kell fennállnia, az utóbb bekövetkező szerződésmódosítások így nem eredményezhetnek versenyjogsértést. A gazdasági erőfölény a piac szerkezetéből adódó kategória, a szerződés egyes rendelkezései azt nem idézhetik elő. Kifejtette, hogy a felperesek a közigazgatási eljárásban előadottakhoz képest semmilyen új ténnyel körülménnyel nem álltak elő, a határozat megállapításait pedig alperes fenntartja.
Csatolta a gazdasági erőfölény vizsgálatára vonatkozó gyakorlat igazolására a Vj-57/2003/67. számú határozatot.
A bírósági eljárás során előterjesztett előkészítő iratában kifejtette, hogy az érintett piac a kiskereskedelmi szolgáltatások piaca a határozat 66. pontjában foglalt indokok alapján, melyet 87. pontjában is rögzített. Kifejtette, hogy a sérelmezett piaci helyzet önkéntes - szerződéses vállaláson alapulnak. Mivel a szerződés megkötésekor nem állt fenn gazdasági erőfölényes helyzet, ezért az nem a versenyjog, hanem a polgári jog eszközeivel orvosolható.
I. r. és B. r. alperesi beavatkozók egybehangzóan kérték felperesek kereseteinek elutasítását és perköltségekben történő marasztalását. Előkészítő irataikban egyezően adták elő, hogy nem állt fenn gazdasági erőfölényes helyzet az alperes által helyesen meghatározott kiskereskedelmi szolgáltatások piacán. A piacmeghatározás körében megfelelően indokolta határozatát alperes, amikor hivatalos tudomására hivatkozott e körben, hiszen széleskörű ismeretekkel rendelkezik alperes a mobil piacról más ügyekből ( Vj-145/2003, Vj-186/2001, ÁV-1/2002). Kifejtette, hogy I. r. felperesi érvelés ellenére helyes alperesi határozat azon indokolásában kifejtett álláspont, hogy nem azonosítható elkülönült alpiac, ugyanis egy alpiac léte nem az ügynöki konstrukció egyes tartalmi elemeitől függ. Egy elkülönült DOMINO alpiacról nemcsak azért nem beszélhetünk, mert az alügynök minden komolyabb gond nélkül áthelyezhette volna a hangsúlyt az előfizetéses szolgáltatások értékesítésére, hanem azért sem mert minden más szolgáltató ugyanilyen konstrukciókat kínál, tehát elkülönült alpiaci jellemzőként a felperes által kifejtettek nem szolgálnak.
Kifejtették továbbá, hogy a gazdasági erőfölényes helyzet nem áll fenn, melyre az alperes az Áe. 26. § (2) bekezdésére figyelemmel, mint köztudomású, nyilvánvaló tényre megfelelően alapozta határozatát. Ez adódik abból a szintén köztudomású tényből, hogy a mobil-szolgáltatók árui közt a helyettesíthetőség fennáll, felperesek szabadon dönthettek arról, hogy kinek a viszonteladójává kívánnak válni. Annak vizsgálatakor, hogy a szerződéses rendszerből való tényleges és jogi lehetősége fennáll-e azt kellett vizsgálnia, hogy bizonyítható-e valamely elkülönülő al- vagy utópiac, van-e a terméknek olyan speciális tulajdonsága vagy egyéb olyan körülmény, melyek az egyébként létező helyettesíthető áruk vásárlására való átállást objektíve megnehezítik (a "bezárt fogyasztó" analógiájára). Hangsúlyozták, hogy az alperes töretlen gyakorlata alapján különbséget kell tenni a gazdasági függőségből eredő visszaélés és a gazdasági erőfölényből eredő visszaélés között, mivel az utóbbi a piac objektív szerkezetéből, míg az előbbi már fennálló gazdasági kapcsolatból következik. Ehhez képest a gazdasági erőfölényes helyzetet megalapozó körülmény legfeljebb az ügynökké váláshoz szükséges arculat beruházási igénye lehet, valamint a kétéves versenytilalmi kötelezettség. Az arculat állítólagos lassú megtérülése, mint máshoz fordulás korlátja azért nem lehet hivatkozási alap, mert ezen arculat kialakításával járó többletköltségen egyben "megveszik" felperesek az üzlet működéséhez szükséges hírnevet és fogyasztói bizalmat. Ez pedig I. r. felperes állításaival ellentétben éppen azt jelenti, hogy a piacra lépéssel járó al-dealeri kockázatokat csökkenti, biztosítva a megfelelő üzleti működést. Ami a versenytilalmi előírást illeti, az jogszabályi felhatalmazáson alapul, ennek tudatában kezdték meg felperesek működésüket.
A visszaélésszerűség kérdésköre kapcsán végül kifejtették, hogy az eszközölt szerződésmódosítások nem voltak indokolatlanok, mivel a jutalékok fraudokhoz kötése nem csak azért volt indokolt, mert a szerződéses rendszernek az előnyök mellett a veszteségeket is arányosan kell térítenie, hanem azért is, mert csak így volt lehetséges érdekeltté tenni a fogyasztókkal közvetlen kapcsolatban álló al-dealereket az ezekkel szembeni védekezésben. Ellenkező esetben ugyanis a fraudok az aldealereknek csak előnyt I. r. alperesi beavatkozónak pedig csak veszteséget okozott volna. A szerződés módosítást követő fraud-csökkenés egyértelműen mutatja, hogy a fraud az aldealer működési körén kívül eső kockázati tényezőnek nem tekinthető. Ehhez képest a felperesek és alperesi beavatkozók közt kialakult jogvita polgári jogi szerződéses jogvita, mely szerződéses elszámolási jogviták nem érintik a közérdeket, amely utóbbi ügyekben kell alperesnek eljárnia.
Alperes bizonyítási kötelezettségét sem sértette meg, mivel alperes jogosult az Áe. 26.§ (4) bekezdés alapján a felek nyilatkozatait mérlegelni és meggyőződése szerint értékelni, továbbá a legtöbb esetben a felperesek nyilatkozataira alapozta alperes megállapításait (pl. megtérülési időszak kérdése).
A bíróság megállapította, hogy a felperesek keresetei alaptalanok.
A tisztességtelen piaci magatartás és versenykorlátozás tilalmáról szóló 1996. évi LVII: törvény (továbbiakban Tpvt.)11. § (1) bekezdés értelmében: "Tilos a vállalkozások közötti megállapodás és összehangolt magatartás, valamint a vállalkozások társadalmi szervezetének, a köztestületnek, az egyesülésnek és más hasonló szervezetnek a döntése (a továbbiakban együtt: megállapodás), amely a gazdasági verseny megakadályozását, korlátozását vagy torzítását célozza, vagy ilyen hatást fejthet, illetve fejt ki. Nem minősül ilyennek a megállapodás, ha egymástól nem független vállalkozások között jön létre."
A bíróság a felperesek kereseteinek tartalmi elemzése, valamint a felperesek tárgyaláson tett egyértelmű nyilatkozatai alapján megállapította, hogy a felperesek keresetei a Tpvt. 11.§-a körében tett alperesi határozati megállapításokat nem vitatták. A felperesek keresetei ugyan jelentős részben olyan körülményeket vitattak, melyek az alperesi beavatkozók, valamint II. r. alperesi beavatkozó és az al-dealerek közti szerződések ügynöki jellegét kérdőjelezték meg, azonban a bírósági tárgyaláson mindkét felperes határozottan és egyértelműen úgy nyilatkozott, hogy az alperesi beavatkozók együttes erőfölényét és az azzal való visszaélést állítják. (3. jegyzőkönyv és 16. jegyzőkönyv 3 oldal). A bíróságnak ezért nem állt módjában a felperesek keresetét kiterjesztően - a felperesek értelmezésével ellentétesen - értelmezni, és ekként elbírálni.
Ehhez képest a bíróság a kereseti kérelemhez kötöttség elvéből kiindulva az alperesi határozat 84. pontja körébe tartozó felperesek beadványaiban hivatkozott azon vitatásokat, mely a fizetési határidők, visszavásárlással kapcsolatos gyakorlat, a Domino csomagban levő készülék támogatott jellegével, valamint az üzletkialakítással járó beruházás összegére vonatkozó alperesi bizonyítási kötelezettséggel, valamint a szerződések ügynöki szerződés jellegével, illetve e körben az Áe. 43. § megsértésével voltak kapcsolatosak - mint indifferens állításokat - nem vizsgálta, mivel ezen megállapítások a Tpvt. 11.§-saí összefüggő alperesi megállapítások alátámasztását szolgáltatták.
A Tpvt. vizsgált rendelkezései, figyelemmel a felperesek kereseti kérelmeire, vitatásának irányára tekintettel a következők voltak:
"21. § Tilos a gazdasági erőfölénnyel visszaélni, így különösen:
a) az üzleti kapcsolatokban - ideértve az általános szerződési feltételek alkalmazásának esetét is - tisztességtelenül vételi vagy eladási árakat megállapítani, vagy más módon indokolatlan előnyt kikötni, vagy hátrányos feltételek elfogadását kikényszeríteni
b) a termelést, a forgalmazást vagy a műszaki fejlődést a fogyasztók kárára korlátozni;
22. § (1) Gazdasági erőfölényben van az érintett piacon (14. §), aki gazdasági tevékenységét a piac többi résztvevőjétől nagymértékben függetlenül folytathatja, anélkül, hogy piaci magatartásának meghatározásakor érdemben tekintettel kellene lennie versenytársainak, szállítóinak, vevőinek és más üzletfeleinek vele kapcsolatos piaci magatartására.
(2) A gazdasági erőfölény megítéléséhez vizsgálni kell különösen
(3) Gazdasági erőfölényben lehet egy vállalkozás vagy több vállalkozás közösen."
A Tpvt. 14. §-a határozza meg azon szempontokat, melyet a releváns piac meghatározásakor figyelembe kell venni:
"(1)Az érintett piacot a megállapodás tárgyát alkotó áru és a földrajzi terület figyelembevételével kell meghatározni.
(2) A megállapodás tárgyát alkotó árun túlmenően figyelembe kell venni az azt - a felhasználási célra, az árra, a minőségre és a teljesítés feltételeire tekintettel - ésszerűen helyettesítő árukat (keresleti helyettesíthetőség), továbbá a kínálati helyettesíthetőség szempontjait."
A bíróság megállapította, hogy az alperesi határozat ugyan szűkszavúan, de hivatalos tudomására hivatkozva az Áe. 26.§ (2) bekezdése alapján megalapozottan rögzítette, hogy az érintett releváns piac a kiskereskedelmi szolgáltatások piaca.
A Pp. 164. § (1) bekezdése éhelmében a perben annak kell bizonyítania, akinek érdekében áll, hogy a bíróság valamely tényt valónak fogadjon el.
A felperesek e piac-meghatározást még csak nem is vitatták sem kereseteikben, sem előkészítő irataikban, sem a bírósági tárgyaláson. Mindössze I. r. felperes állította a Westeles SIMLOCK-os készülékek (DOMINO pre-paid) alpiac létét hivatkozva arra, hogy a hasonló más szolgáltatók termékeire a felperesek nem szerződhettek a 2 éves versenytilalmi rendelkezésre figyelemmel, a kártya független készülékek pedig ezekkel versenyképtelenek. Ebből pedig erős piacra lépési illetve kilépési korlátok adódnak.
A bíróságok határozott álláspontja ebben a kérdésben az, hogy egy adott terméket specifikáló a többi termékhez képest differenciáló jellemzője, annak korlátozott helyettesíthetőséghez vezető általános tulajdonsága nem vezethető vissza alappal olyan körülményre, amely nem a termék belső vagy velejáró tulajdonságából, hanem kizárólag az azzal együttjáró a többi hasonló és általános jellemzőiben közel azonos termékekhez képest kedvező szerződéses feltételekből, az adott termék árvezérelt "versenyképességéből" fakad. Nyilvánvaló, hogy amennyiben valamely szerződéses partner, valamely termék igen kedvező szerződéses kondícióira tekintettel szerződést köt, utóbb nem hivatkozhat arra, hogy ez a termék éppen a szerződéses kondíciókra figyelemmel külön alpiacot alkot, mely kondíciók megváltozása utóbb az értelemszerű gazdasági erőfölényes helyzet visszaélésszerűségének vizsgálatát vetheti fel.
Ugyanígy amennyiben a még nem gazdasági erőfölényes helyzetben lévő partnerrel kötött szerződésben vállalnak felperesek kötelezettséget arra, hogy más hasonló tevékenységet 2 évig nem folytathatnak - de nem a kiskereskedelmi piac egészére nézve -, nem lehet utóbb arra hivatkozni, hogy a létrejött szerződéses kapcsolat olyan piacról való kilépési korlátokat állít fel, amely egyfajta sajátos " alpiacot" keletkeztet.
Összefoglalva: a DOMINO csomagokat külön piacként kezelni nem lehet, mivel az nem egy piac - elhatárolási szempont, hogy a szerződés megkötésekor a felperesek számára "jó üzletnek" látszott a szerződés megkötése még a látható és egyértelmű hátrányos szerződési feltételek ellenére is - ahogy azt I. r. felperes bejelentés - kiegészítésében kifejtette -, majd a hátrányos szerződési feltételekkel vállalt gazdasági függőségből eredő szerződésmódosítások eredőjeként létrejött hátrányok elkerülését a szerződési kötelezettségekből való kilépés nehézségei megakadályozták.
Mivel a szerződés megkötésének időpontjában nem vitatottan a releváns piac a kiskereskedelmi szolgáltatások piaca volt, ezért a bíróságnak vizsgálnia azt kellett, hogy ezen a piacra történő belépés és kilépés korlátai, a piac szerkezete milyen volt. A felperesek pedig olyan hivatkozást nem tettek, melyből akár csak közvetetten is az következett volna, hogy a kiskereskedelmi szolgáltatások piacán való felperesi szerepvállalást az alperesi beavatkozók bármilyen formában korlátozni vagy befolyásolni lettek volna képesek.
A bíróság kiemeli, hogy az I. r. felperes "bejelentés-kiegészítésnek" nevezett beadványában kifejtette, hogy a szerződés már eleve főként kötelezettségeket tartalmazott számára, ehhez képest saját üzleti kockázata körébe tartozott az, hogy ilyen feltételekkel is vállalja-e az adott termék forgalmazását.
A bíróság álláspontja szerint továbbá az sem leltet vitás, hogy a "piacról történő kilépési korlátokként" érzékelt, valójában szerződéses kötelezettségek, egyértelműen a felperesek érdekét is szolgálták, mivel az eszközölt beruházásokkal egyben saját üzleti kockázatukat is csökkentették, melynek ára éppen ezen beruházások voltak. A felperesek a szerződés megkötésekor avagy ilyen irányú módosításakor mérlegelhették a beruházás megtérülési idejét, azt, hogy abból milyen előnyök és hátrányok származnak és ennek tudatában kötöttek szerződést II. r. alperesi beavatkozóval.
Megjegyezendő, hogy bár a gazdasági erőfölény nem volt megállapítható, a FRAUD-okkal szembeni védekezésként bevezetett szerződésmódosítások nem voltak a bíróság megítélése szerint sem indokolatlanok. Az alperesi beavatkozók beadványaikban annak szükségességét kellően indokolták, mivel nem lehetne még egy gazdasági erőfölényben lévő vállalkozást sem arra kényszeríteni, hogy egy utóbb kialakuló piaci jelenség kapcsán arra ne reagáljon, és így veszteségeket realizáljon.
Minden egyéb a felperesek által felvetett kérdés, elszámolási, munkaügyi és egyéb jogvita a már megkötött szerződésből, a szerződés módosításának el nem fogadásából, a felek közötti szerződésből eredő jogvitákból származott, melyek elbírálása a polgári bíróságra tartozik. Ugyanígy amennyiben a felek közti szerződés egyes pontjai indokolatlanul egyoldalú előnyt biztosítottak valamely fél számára és ekként tisztességtelen általános szerződési feltételeknek minősülhettek, akkor ezen szerződési előírások érvénytelenségének megállapítása, az ebből eredő jogkövetkezmények meghatározása szintén a polgári bíróság hatáskörébe tartozik.
A II. r. felperes azon bizonyítási indítványának, hogy a bíróság keresse meg a jogalkotót, azaz az Alkotmánybíróságot a versenytörvény értelmezése kapcsán, mivel az alperes tévesen azt közösségi jogi normák mentén értelmezi, a bíróság nem adott helyt, mert teljes mértékben egyetértett az alperesi beavatkozók által a 16 jegyzőkönyv 2 oldal első bekezdésében foglaltakkal.
Mindezekre tekintettel a bíróság a felperesek kereseteit a Pp. 339.§ (1) bekezdése alapján elutasította.
A bíróság a perköltség és az illeték viseléséről a Pp. 78.§ (1) és 82.§ (2) bekezdése és 83.§ (1) bekezdés illetve I. r. felperes tekintetében a Pp. 80.§ (2) bekezdése, a 6/1986. (VI.26.) IM rendelet 13.§ (2) bekezdése alapján, a perköltség mértékéről a 32/2003. (VIII.22.) IM.r. 3.§ (3) bekezdése alapján rendelkezett, az illeték mértékről pedig az Itv. 43.§ (3) bekezdése alapján döntött. A bíróság perköltség megállapításakor mérlegelte, hogy az I. r. alperesi beavatkozó beadványainak minősége és mennyisége meghaladta II. r alperesi beavatkozóét, továbbá, hogy az I.r. felperes a bíróság 3-II végzésében foglalt kötelezésnek határidőben nem tett eleget (a 3. jegyzőkönyv 4 oldala) és ezzel további folytatólagos tárgyalás (16. jegyzőkönyv) tartására adott okot, mellyel - a felek azon való részvételére figyelemmel - felesleges költségeket okozott.
Budapest, 2004. október 07.
Vj-2/2003/49
2003. 10. 21

matches: Bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság


text:
Kutasi József Antal: 21.487 - Alkotmánybíróság: nyilvános ülésen hirdetnek határozatot > 2016. október 16. 11:45
21.487 - Alkotmánybíróság: nyilvános ülésen hirdetnek határozatot > 2016. október 16. 11:45
Feladó: mandinka.bt Dátum: 2016. október 16. 15:17Tárgy: Alkotmánybíróság: nyilvános ülésen hirdetnek határozatotCímzett: jozsef@kutasi.eu From: mandinka.bt To: BARTHA SZABÓ JÓZSEF Alkotmánybíróság: nyilvános ülésen hirdetnek határozatot Dübörögnek a vélt vagy valós felháborodást ecsetelő alkotmányjogi panaszok, hengerelnek a bírósági döntések ellen lázadó indítványok. Íme a legfrissebb döntésekkel „fenyegetett" tárgyalandók serege.2016. október 16. 11:45Nyilvános ülésen hirdet határozatot a Taláros Testület kedden három ügyben. Két olyan alkotmányjogi panasz tárgyában, mondja ki a végszót, amelyek rendőri képmás közlése ügyében hozott bírói ítélet alaptörvény-ellenességének vizsgálatára irányultak. Szintén nyilvánosan hirdeti ki a mező- és erdőgazdasági földek forgalmáról szóló törvény földbizottság állásfoglalásával kapcsolatos rendelkezései alaptörvény-ellenességének megállapítására és megsemmisítésére irányuló bírói kezdeményezés tárgyában hozott határozatát.I. Rendőr képmásának nyilvánossága.Az indítványozó médiaszolgáltató a Fővárosi Törvényszék 56.Pf.632.194/2015/3. számú ítélet alaptörvény-ellenességének megállapítását és megsemmisítését kérte a testülettől.Az indítványozó álláspontja szerint - a bíróság döntésében foglaltakkal ellentétben – nem terhelte őt olyan kötelezettség, hogy az intézkedő rendőr hozzájárulását kérje a képmása közzétételéhez, ezért a támadott döntések sértik a szabad véleménynyilvánításhoz és a sajtószabadsághoz fűződő alapjogait. Indítvány.pdf. II. Rendőr képmásának nyilvánossága.Az indítványozó hírportál a Fővárosi Ítélőtábla 2.Pf.20.186/2014/4. számú ítélet alaptörvény-ellenességének megállapítását és megsemmisítését kérte az Alkotmánybíróságtól.A portálnyilvánosságra hozta egy közfeladatot ellátó rendőr képmását, aki polgári jogi pert indított a hírportál ellen. A bíróság az ítéletben megállapította, hogy a hírportál megsértette a rendőr képmása védelméhez fűződő személyiségi jogát azzal, hogy a képgalériájában a hozzájárulása nélkül közölte a képmását tartalmazó fényképet. Az indítványozó véleménye szerint a Fővárosi Ítélőtábla alaptörvény-ellenes módon állapította meg a panaszos által elkövetett jogsértés tényét, az ítélet sérti a véleménynyilvánítás és a sajtó szabadságát is. Indítvány:_anonim.pdf.A mező- és erdőgazdasági földek forgalmáról.Az indítványozó bíró a mező-és erdőgazdasági földek forgalmáról szóló 2013. évi CXXII. törvénnyel összefüggő egyes rendelkezésekről és átmeneti szabályokról szóló 2013. évi CCXII. törvény 103/A. § (2) bekezdés alaptörvény-ellenességének megállapítását és megsemmisítését kérte.A helyi földbizottság állásfoglalása ellen kifogás benyújtására került sor, amelyet az illetékes képviselő-testület határozatával elbírált. A képviselő-testület határozatát a helyi földbizottsággal, a kifogást benyújtóval és a mezőgazdasági igazgatási szervvel közölték, míg az elővásárlásra jogosult felperes részére nem kézbesítették. Az indítványozó álláspontja szerint a tisztességes eljáráshoz és a jogorvoslathoz való jogot sérti az a rendelkezés, amely nem biztosítja a jogos érdekét közvetlenül érintő döntés megismerésének lehetőségét. Indítvány.pdf***Az Alkotmánybíróság ezen ügyekben hozott határozatait a 2016. október 18-i, 11 óra 30 perckor kezdődő nyilvános ülésén hirdeti ki. Helyszíne az Alkotmánybíróság székháza (1015 Budapest, Donáti utca 35-45.). A kötelező biztonsági ellenőrzésre tekintettel a nyilvános hirdetésre javasolt fél órával korábban érkezni. A részvételhez előzetes regisztrációra nincs szükség.Az Alkotmánybíróság 2. öttagú tanácsának tárgyalandó témái.Népszavazás, levélben szavazók névjegyzékbe vétele.A Budai Központi Kerületi Bíróság 15.Pk.40391/2016/2. számú végzése elleni alkotmányjogi panasz befogadhatóságának vizsgálata.Az indítványozó előadta: a 2016. október 2-i népszavazás napján külföldön tartózkodott, Magyarország külképviseleti szavazási helyszíneitől távol, ezért levélben kívánta szavazatát leadni. A Nemzeti Választási Iroda határozatával azonban elutasította a levélben szavazók névjegyzékbe történő felvételét arra hivatkozással, hogy az indítványozó rendelkezik érvényes magyarországi lakcímmel, és választójogát állandó lakcíme szerinti szavazókörben gyakorolhatja.A Nemzeti Választási Iroda határozata elleni fellebbezést bíróság a jogerősen elutasította. Az indítványozó álláspontja szerint a bíróság azzal, hogy jogerősen elutasította a levélben szavazók névjegyzékbe irányuló kérelmét, megsértette a népszavazásban való részvételhez való, az Alaptörvény XXIII. cikk (7) bekezdésében garantált alapvető jogát, valamint ezen alapvető jogával összefüggésben az egyenlő bánásmódhoz való garantált alapvető jogát. (Indítvány.pdf.)Választási gyűlés.A Kúria Kvk.III.37.931/2016/2. számú végzése és a Ve. 145. § (1) bekezdésének második mondata elleni alkotmányjogi panasz befogadhatóságának vizsgálata.Az indítványozó álláspontja szerint sérült az Alaptörvény VIII. cikk (1) bekezdése szerinti gyülekezéshez való joga, mivel a támadott jogszabályi rendelkezés a gyülekezéshez való jogot korlátozza, így nem teszi lehetővé választási gyűlés tartását..(Indítvány.pdf.)Közveszéllyel fenyegetés.A Fővárosi Ítélőtábla 3.Bf.379/2013/16. számú ítélete elleni alkotmányjogi panasz befogadhatóságának vizsgálata.Az indítványozó előadja: az elsőfokú bíróság 2 rendbeli emberölés előkészülete, 1 rendbeli testi sértés bűntette és 1 rendbeli garázdaság vétsége miatt szabadságvesztésre ítélte, míg a 20 rendbeli emberölés előkészületének bűntette miatt emelt vád alól felmentette. A másodfokú bíróság az elsőfokú bíróság ítéletét megváltoztatta és az élet elleni és köznyugalom elleni cselekményeket egységesen közveszéllyel fenyegetés vétségének minősítve, a rendbeli emberölés előkészületének bűntette miatt emelt vád alóli felmentést mellőzte. A halmazati büntetést 50 nap szellemi munkakörben letöltendő közérdekű munkára enyhítette.Az indítványozó szerint alaptörvény-ellenes módon történt a kihallgatása, amelyre alapítva hozta meg a bíróság a döntését. Ezzel megsértette az Alaptörvény XXVIII. cikk (1) bekezdése szerinti tisztességes bírósági eljáráshoz való jogát és a (3) bekezdése szerinti védelemhez való jogát. Állítja továbbá: a közveszéllyel fenyegetés miatt elítélése szintén sérti az Alaptörvényben biztosított jogait, azzal, hogy a véleménynyilvánítási szabadság körében a kijelentéseit, baráti beszélgetései során elhangzó gondolatokat kriminalizálja megsérti az Alaptörvény VI. cikk (1) bekezdése szerinti magánélethez való jogát, valamint az Alaptörvény IX. cikke szerinti véleménynyilvánítási szabadsághoz fűződő alapjogát.Előadja továbbá: vele szemben bizonyítékként használták fel bűnössége megállapításához a művészeti alkotásait, többek között "Csőre töltve" című regényét. Ezzel korlátozták az Alaptörvény X. cikk (1) bekezdése szerinti művészeti alkotás szabadságához fűződő alkotmányos jogát, sérült továbbá az Alaptörvény XXVIII. cikke szerinti tisztességes bírósági eljáráshoz való joga azzal, hogy a bíróság az utolsó tárgyalási napon minősítette át közveszéllyel fenyegetésre az élet és köznyugalom elleni cselekmények minősítését, és a védelem kérése ellenére sem napolta el az ülést, így a védelem nem kapott elég időt az új minősítésnek megfelelő védekezés előkészítésére, ezzel sérült a XXVIII. cikk (7) bekezdése szerinti jogorvoslathoz való joga. (Indítvány.pdf.)Személyiségi jog megsértése.A Fővárosi Ítélőtábla 7.Pf.20.328/2015/13. számú ítélete elleni alkotmányjogi panasz befogadhatóságának vizsgálata.Az indítványozó előadja: a sérelmezett bírósági eljárás során az ügy elsőfokú iratai elvesztek, a fellebbezés elbírálásához nem tudta a másodfokú bírósághoz felterjeszteni, így a jogerős ítéletet a másodfokú bíróság úgy hozta meg, hogy a felek nem győződhettek meg arról, hogy a másodfokú eljárás milyen elsőfokú iratok alapján valósult meg.Az indítványozó szerint az elsőfokú bíróság azzal, hogy nem tett eleget az iratrekonstruálásra vonatkozó kérelmének, megsértette az Alaptörvény XXVIII. cikk (1) bekezdésében foglalt tisztességes bírósági eljáráshoz való jogát. (Indítvány.pdf.)Társadalombiztosítási határozat felülvizsgálata.A társadalombiztosítás ellátásaira és a magánnyugdíjra jogosultakról valamint e szolgáltatások fedezetéről szóló 1997. évi LXXX. tv. 5. §-a, a megváltozott munkaképességű személyek ellátásairól és az egyes tv-ek módosításáról szóló 2011. évi CXCI. törvény 2. § (1) bek., a Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság 24.M.1752/2015/7. számú ítélete elleni alkotmányjogi panasz befogadhatóságának vizsgálata.Az indítványozó - perbeli felperes - megváltozott munkaképességű személyek ellátásának megállapítására irányuló igényt terjesztett elő az illetékes kormányhivatalnál. Az elsőfokú közigazgatási hatóság a kérelmét elutasította, mivel nem rendelkezett az ellátás megállapításához szükséges szolgálati idővel. Az indítványozó fellebbezése folytán eljárt másodfokú szerv az elsőfokú határozatot helybenhagyta. A határozattal szemben az indítványozó keresetet terjesztett elő, amelyben arra hivatkozott, hogy méltánytalan hátrány érte, hiszen azért nem tudott biztosítási időt szerezni, mert az elmúlt 15 évben súlyosan fogyatékos gyermekét ápolta. A bíróság azonban a keresetét elutasította, a perbeli alperes hatóság határozatát jogszerűnek találta.Az indítványozó szerint az, hogy beteg, tartósan fogyatékos gyermeke után nem jogosult pénzbeli ellátásra, mivel nem rendelkezik az előírt szolgálati idővel, számos alapjogát sérti, így az emberi méltósághoz való alapjogát, a törvény előtti egyenlőséget, a nők és férfiak egyenjogúságát, a diszkrimináció tilalmát, a testi, lelki egészséghez való jogot, a szülői jogokat és a szociális biztonságot. (Ind. anonimizált.pdf.)Változtatási tilalom.A Budapest Főváros XVI. kerületi Önkormányzat képviselőtestületének a Rákospalotai határút–János utca–Iglói út–József utca által határolt területrészen belül az I-XVI/L-2 és I-XVI/L-3-as övezetek területére változtatási tilalom elrendeléséről szóló 23/2015. (VII. 30.) önkormányzati rendelete elleni alkotmányjogi panasz befogadhatóságának vizsgálata.Az indítványozó álláspontja szerint a támadott önkormányzati rendelet sérti a szükségesség-arányosság követelményét, a tulajdonhoz való jogot és a diszkrimináció tilalmába is ütközik, mivel a tulajdonát képező ingatlant ezáltal nem tudja értékesíteni. (Indítvány._anonimizált.pdf.)Az Alkotmánybíróság 3. öttagú tanácsának tárgyalandó témái.Sajtószabadság.A Kúria Kfv.II.37.803/2013/5. számú ítélete elleni alkotmányjogi panasz befogadhatóságának vizsgálata.A Kúria ítéletében helybenhagyta a Nemzeti Média- és Hírközlési Hatóság határozatát, mely elmarasztalta az indítványozót a médiaszolgáltatásokról és a tömegkommunikációról szóló 2012. évi CLXXXV. törvény 12. § (3) és (4) bekezdésében foglalt tilalom megszegéséért, amely szerint tilos a politikai hírhez hírolvasói véleményt fűzni.Az indítványozó álláspontja szerint az ítélet sérti az Alaptörvény IX. cikk (2) bekezdésében foglalt sajtószabadsághoz való jogot, mert a szerkesztői szabadságát aránytalanul és szükségtelenül korlátozza..(Indítvány._anonim.pdf.)Beavatkozás iránti kérelem elutasítása.Az Egri Törvényszék 12.P.20166/2014/47. számú végzése, az 1952. évi III. törvény 56. § (3) bekezdése elleni alkotmányjogi panasz befogadhatóságának vizsgálata.Az indítványozó állítja: azért kérelmezi a beavatkozás engedélyezését a közérdekű perbe, mert a pernyertesség esetén saját gyermekeinek az egyenlő bánásmódhoz való joga érvényesülése is biztosított lenne. A per tárgya ugyanis egy olyan közoktatási gyakorlat alkalmazása, mely kultúra- és társadalmi rétegfüggő mérési eljárások alkalmazásával az iskolaköteles normál képességű roma tanulókat etnikai alapon, közvetlenül megkülönbözteti azzal, hogy őket indokolatlanul minősíti fogyatékosnak. Az indítványozó álláspontja szerint a határozat megsértette az Alaptörvény B) cikk (1) bekezdésébe foglalt jogállamiság elvét, az I. cikk (3) bekezdésébe foglalt jogállamiság és jogbiztonság elvét, a XV. cikk (2) bekezdése szerinti diszkrimináció tilalmát. Továbbá sérült a XXVIII. cikk (1) bekezdésébe foglalt tisztességes eljáráshoz való joga, a XXVIII. cikk (7) bekezdésébe foglalt jogorvoslathoz való joga, mert ezen végzés elleni fellebbezést kizárja. .(Indítvány. anonim.pdf.)Bíró személyiségi jogsérelmeA polgári perrendtartásról szóló 1952. évi III. törvény módosításáról szóló 2013. évi LXIX. törvény 2.§-ában rögzített módosító rendelkezésnek a törvény hatálybalépésekor történő alkalmazását előíró szakasza elleni alkotmányjogi panasz befogadhatóságának vizsgálata.A személyhez fűződő jogait érvényesíteni kívánó indítványozó bíró sérelmezi, hogy az új szabályozás értelmében a korábbi bírói gyakorlatnak megfelelő kereseti kérelmek elenyésztek, azok elbírálására a sérelmezett jogszabályi rendelkezés miatt nincs lehetőség, ezért személyhez fűződő jogait a munkáltatójával szemben nem tudja érvényesíteni, holott keresetét több, mint tíz éve nyújtotta be. Érvelése szerint a hivatkozott rendelkezés alaptörvény ellenes, a visszamenőleges hatály tilalmába ütközik, ezért kéri a megsemmisítését.(Indítvány._anonim.pdf.)Bartha Szabó József Bejegyezte:

matches: bíróság bíróság Bíróság bíróság bíróság Kúria bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság Bíróság bíróság Kúria Kúria


text:
Visszapillantóban a Nyitott Bíróság program | BÍRÓSÁG
Visszapillantóban a Nyitott Bíróság program
2018. máj. 11. - 08:59, OBH-Sajto9
2012-től indult útjára a Nyitott Bíróság program, amely főként felső tagozatos általános iskolás és középiskolás tanulóknak kíván támogatást nyújtani abban, hogy jogtudatos állampolgárokká váljanak, megismerjék saját jogaikat és kötelezettségeiket.
A célközönség azonban folyamatosan bővül, egyrészt a főiskolások, egyetemisták is szívesen vesznek részt a programokon, másrészt a Gyermekközpontú Igazságszolgáltatás országos programmal szorosan összekapcsolódva a fiatalabb diákoknak is tartanak előadást a bírósági szakemberek.
A Nyitott Bíróság változatos programokat kínál: a fiatalok osztályfőnöki órák keretében a mindennapi életükhöz kapcsolódó, jogi témájú előadásokat hallgathatnak, betekinthetnek a bíróságok és a bírák mindennapjaiba, illetve perszimulációkon is részt vehetnek.
A program hiánypótlónak nevezhető, hiszen az elmúlt öt évben több mint 7000 programon összesen 220.000 hallgatóval találkoztak a bíróság képviselői.
dr. Andódi László: „Ezt a programot mindenképpen a hivatali kötelezettségünk teljesítését követően, azon felül végezzük. (…) Ezért nagyon fontos, hogy személyes elköteleződéssel vegyenek benne részt a kollégák.”
dr. Várai-Jeges Adrienn: „(…) Nagyon sok pozitív visszajelzést kapunk a Nyitott Bíróság országos programjainkkal kapcsolatosan. (…) Rendszeresen kapunk osztályfőnököktől levelet, hogy mennyire élvezték a gyerekek, milyen jó volt és milyen sokáig beszédtéma volt.”

matches: Bíróság BÍRÓSÁG Bíróság Bíróság Bíróság bíróság Bíróság


text:
Jogszabályfigyelő 2017 – 9. hét - Szakma - Jogászvilág
Jogszabályfigyelő 2017 – 9. hét
2017. 03. 06. 13:28
Cimkék: közigazgatási per, közigazgatási perrendtartás, illetékmentesség, díjmentesség, tulajdoni lap, útlevél, cégbejegyzés, közzétételi költségtérítés
Alábbi cikkünkben a 2017/29-31. számú Magyar Közlönyök legfontosabb újdonságát dolgoztuk fel.
E heti összeállításunk a közigazgatási perek új szabályaival és az ingyenessé váló közigazgatási ügyekkel foglalkozik.
Közigazgatási perrendtartási törvény
Közigazgatási ügyekhez kapcsolódó díjak, illetékek megszüntetése
Az Országgyűlés a 2017. február 21-ei ülésnapján fogadta el másodjára a közigazgatási perrendtartásról szóló törvényt, miután korábban az Alkotmánybíróság a köztársasági elnök által kezdeményezett előzetes normakontroll keretében a jogszabály egyes rendelkezéseinek az alaptörvény-ellenességét állapította meg. Erre tekintettel a törvényt az Országgyűlésnek újra tárgyalnia kellett.
A törvény 2018. január 1-jén lép hatályba azzal, hogy rendelkezéseit az ezt követően indult eljárásokban kell alkalmazni. Az egyéb átmeneti rendelkezéseket külön törvény állapítja majd meg.
A kódex a közigazgatási per és az egyéb közigazgatási bírósági eljárások szabályait állapítja meg. Közigazgatási jogvitának minősül a jogszabály értelmében a közszolgálati és a közigazgatási szerződéses jogviszonnyal kapcsolatos jogvita is.
A perekben általános elsőfokú hatáskörben a közigazgatási és munkaügyi bíróság jár el, bizonyos esetekben azonban a törvényszék vagy a Kúria lesz az elsőfokú bíróság. A közigazgatási és munkaügyi bírósághoz tartozó ügyek másodfokon a törvényszékhez, míg a törvényszékhez tartozó ügyekben a Kúriához kerülnek. Felülvizsgálati ügyekben egységesen a Kúria jár el. A bíróság összetételére nézve a háromtagú hivatásos bírói tanács a főszabály, a törvényben felsorolt esetekben azonban egyesbíró jár el elsőfokon. A közigazgatási és munkaügyi bíróságok illetékessége több megyéből álló régiókra terjed ki a kódex illetékességi szabályai értelmében. A közigazgatási és munkaügyi bíróság határozatával szembeni fellebbezés elbírálására pedig a Fővárosi Törvényszék lesz kizárólagosan illetékes.
Érdekességnek tekinthető az ún. mintaper intézménye. Eszerint, ha a bíróság előtt legalább tíz olyan eljárás indul, amelyek jogi és ténybeli alapja azonos, a bíróság dönthet arról, hogy e perek egyikét mintaperben elbírálja és a többi eljárást pedig ennek befejezéséig felfüggeszti.
Fontos kiemelni azt is, hogy néhány eljárási kérdésben a polgári perrendtartás szabályainak az alkalmazását rendeli el a törvény.
A keresetlevelet főszabályként továbbra is harminc napon belül kell benyújtani a vitatott cselekményt megvalósító közigazgatási szervnél. Ugyancsak újdonságnak minősül, hogy a jogi képviselő nélkül eljárók a keresetlevelet jogszabályban meghatározott nyomtatványon is előterjeszthetik. A formanyomtatványra vonatkozó szabályokat az igazságügyért felelős miniszter rendeletben állapítja majd meg.
Külön fejezet foglalkozik az azonnali jogvédelem intézményével, illetve a kódex ötödik részében a különös közigazgatási perek és egyéb közigazgatási bírósági eljárások szabályait helyezték el.
Korábban itt írtunk a tervezetről.
Joganyag: 2017. évi I. törvény a közigazgatási perrendtartásról
Megjelent: MK 2017/30. (III. 1.)
2017. március 16-ától illetékmentes lesz az anyakönyvi kivonat kiállítása, illetve egyebek között a lakáscélú állami támogatás igényléséhez szükséges egészségbiztosítási pénztári hatósági bizonyítvány (évente két alkalommal), az egyéni vállalkozói adatokról kiállított hatósági bizonyítvány, az értesítési cím bejelentése, a családi név korrekciójával kapcsolatos eljárás, továbbá a termőföld birtokösszevonási célú telekcsoport-újraosztására és telekegyesítésére irányuló telekalakítási eljárás, illetve a 65 év felettiek magánútlevele, de a legfeljebb 300 m2 összes hasznos alapterületű új lakóépület használatbavételi engedélyezési, használatbavétel tudomásulvételi eljárása is.
A szociális szövetkezet, a korlátolt felelősségű társaság, az egyéni cég, a közkereseti társaság és a betéti társaság bejegyzési eljárása ugyancsak illetékmentessé válik. Ezen felül nem kell közzétételi költségtérítést fizetni a korlátolt felelősségű társaság, az egyéni cég, a közkereseti társaság és a betéti társaság bejegyzése esetén.
A természetesen személyek ezentúl évente két alkalommal díjmentes kérhetnek elektronikus, nem hiteles tulajdonilap-másolatot.
A fentiek mellett egyéb további illeték- és díjmentességekről is rendelkezik a jogszabály.
Joganyag: 2017. évi II. törvény a közigazgatási ügyintézéshez kapcsolódó egyes illetékek és díjak megszüntetéséről
Hatályos: 2017. 03. 16.
Megjegyzés: több jogszabály módosítását tartalmazó törvénycsomag
Jogszabályfigyelő 2017 – 7. hét
Alábbi cikkünkben, mivel a 2017/21-24. számú Magyar Közlönyök anyagai között közérdeklődésre számot tartó újdonság nem szerepelt, a hamarosan kezdődő parlamenti ülésszakkal kapcsolatos információkat szeretnénk megosztani az olvasóinkkal.
Jogszabályfigyelő 2018 – 18. hét »

matches: bíróság Kúria Kúria bíróság bíróság bíróság bíróság


text:
Szemle - 2004. 02. | Szellemi Tulajdon Nemzeti Hivatala
Szemle - 2004. 02.
109. ÉVFOLYAM 1. SZÁM
NEMZETKÖZI KITEKINTŐ
DR. PALÁGYI TIVADAR
Külföldi hírek az iparjogvédelem területéről
1. Amerikai Egyesült Államok
4. Dánia
5. Dél-Korea
6. Európai Szabadalmi Hivatal
7. Európai Unió
8. Horvátország
10. Irán
13. Kína
14. Közösségi védjegy
15. Malajzia
17. Svájc
18. Szabadalmi Együttműködési Szerződés
19. Szaúd-Arábia
20. Szingapúr
21. Tajvan
A) Az Amerikai Egyesült Államok Szabadalmi Hivatala korszerű új központjának, amely 7100 alkalmazott befogadására lesz alkalmas, első épületét a Virginia állambeli Alexandriában 2003 decemberében nyitották meg.
B) Az üzleti módszerekre és szoftverre vonatkozó szabadalmak egyre több per tárgyát képezik. 2003. augusztus 11-én a University of California & Eolas Technologies Inc. of Chicago v. Microsoft Corp. ügyben a bíróság a felperesek javára 521 millió dollár értékű kártérítést ítélt meg egy szoftverszabadalomnak az alperes által történő bitorlása miatt.
A felperesek kezdetben 1 milliárd dollárnál magasabb kártérítést követeltek. Az esküdtszék ezt túl magasnak ítélte, de licenciadíjként darabonként 1,47 USD fizetésére kötelezte az alperest az 1998. januártól 2001. szeptemberig terjedő időszakban eladott 354 millió Microsoft Windows másolat minden egyes darabja után.
Bár ez a döntés megfellebbezhető, azt bizonyítja, hogy a szabadalmasok egyre nagyobb súlyt helyeznek szoftver tárgyú vagy üzleti módszerre vonatkozó szabadalmaikból eredő jogaik érvényesítésére.
C) A Victoria Secret Catalogue, Inc. v. Moseley ügyben a felperes egy országosan ismert női fehérnemű-kereskedő volt, aki széles körben tett közzé hirdetéseket a híres „Victoria’s Secret” védjeggyel. Az alperes, egy Kentucky nevű kisvárosban levő családi kisvállalkozás szex-videokazettákat és olcsó ajándéktárgyakat, valamint női fehérneműt árusított. E kisvállalkozás tulajdonosai, Victor és Kathy Moseley először „Victor’s Secret”-nek nevezték üzletüket, de miután felperes ezt kifogásolta, nevüket „Victor’s Little Secret”-re változtatták. A felpereseket ez sem elégítette ki, és ezért a Victoria védjegybitorlásért és védjegyhígításért pert indított.
A bíróság elutasította a védjegybitorlási keresetet, mert a Victoria nem bizonyította, hogy a „Victor’s Little Secret” és a „Victoria’s Secret” védjegyek megtéveszthetnék a közönséget a két fél termékeivel kapcsolatban. A bíróság azonban a Victoria javára védjegyhígítást állapított meg, kimondva, hogy az adott esetben hígítás típusú elhalványításról volt szó az alperesek által árusított egyes termékek természete miatt.
A VI. Kerületi Szövetségi Bíróságnál (Federal Court) benyújtott fellebbezés alapján a bíróság megerősítette ezt a döntést, megállapítva, hogy mind a felperes székhelyének megfelelő állami, mind a szövetségi törvénnyel kapcsolatos joggyakorlat szerint egy felperesnek csupán a kereskedelmi azonosság miatti megtévesztés valószínűségét kell kimutatnia, nem pedig azt, hogy a megtévesztés valóban előfordult. Nem lehet kárpótlást kapni az eladások csökkenése miatt anélkül, hogy ténylegesen bizonyítanák a forgalomcsökkenést, de ideiglenes intézkedésre igényt lehet tartani a tényleges kár előfordulása előtt, hogy megakadályozzák a megtévesztés gyakorlati bekövetkezését.
A hígításra vonatkozó felperesi kereset kapcsán a bíróság a szövetségi védjegyhígítási törvény (Federal Trademark Dilution Act) alapján arra mutatott rá, hogy a felperesnek csupán az összemosás vagy elhalványítás valószínűségét kell bizonyítania, de azt nem, hogy ez meg is történt.
Itt megjegyezzük, hogy a védjegyhígítás nem azonos az összetévesztéssel. Ez a fogalom valójában azt jelenti, hogy a felperes védjegyét összemossák vagy elhalványítják, aminek következtében a védjegynek mint kereskedelmi eszköznek csökken az értéke. Az összemosás jellegzetes példájának lenne tekinthető az, ha például a „DuPont” védjegyet cipőkre, a „Buick” védjegyet aszpirinre vagy a „Kodak” védjegyet zongorákra használnák, mert az ilyen használat károsan befolyásolná a híres DuPont, Buick vagy Kodak védjegyek egyediségét, még ha a közönség nem gondolná is, hogy ezek a híres védjegytulajdonosok ilyen termékeket (cipőket, aszpirint vagy zongorákat) állítanak elő.
Az elhalványítás hasonló hatásra utal, de olyankor fordul elő, amikor az alperes terméke becstelen vagy ízléstelen gondolattársítást kelt a felperes védjegyével kapcsolatban. Ennek példájaként a „Bugweiser” szót említhetjük rovarölőkkel kapcsolatban, amely szó csökkenthetné a Budweiser sörvédjegy értékét.
A Ringling Bros.-Barnum & Bayley Combined Shows, Inc. v. Utah Div. of Travel Development ügyben a IV. Kerületi Szövetségi Bíróság - a fentitől eltérően - azon a véleményen volt, hogy az alperes által fémlemezeken alkalmazott „Greatest snow on earth” kifejezés csak akkor hígítaná a felperes „Greatest show on earth” mondatát, ha a felperes bizonyítani tudná, hogy valóban történt tényleges hígítás. A hígítás jövőben való bekövetkezésének a valószínűsége nem elegendő. Ilyen okfejtés miatt a Barnum cirkusz vesztett az ügyben.
A Victoria’s Secret ügyben azonban a VI. Kerületi Bíróság ezzel ellentétes álláspontot képviselve helybenhagyta az első fokú bíróság Victoria javára hozott döntését annak ellenére, hogy a felperes semmilyen bizonyítékot sem szolgáltatott a tényleges hígításra. Moseley-ék megfellebbezték a VI. Kerületi Bíróság döntését, és a Legfelsőbb Bíróság helyt adott a fellebbezésnek, hogy feloldja a két kerületi bíróság döntései közötti ellentétet.
A Legfelsőbb Bíróság megállapította, hogy a szövetségi védjegyhígítási törvény szerint egy híres védjegy tulajdonosa igényt tarthat bírói segítségre, ha egy másik fél által használt védjegy vagy kereskedelmi név hígítja a híres védjegy megkülönböztető minőségét. E döntés szerint tehát egyértelműen a tényleges hígítást kell bizonyítani, és nem elegendő a hígítás valószínűsége.
Az Ausztrál Szövetségi Bíróság (Federal Court of Australia) a Fina Research SA v. Halliburton Energy Services Inc. ügyben egy felszólalás kapcsán benyújtott fellebbezés alapján elutasította a Fina szakértői bizonyítékát arra hivatkozva, hogy a tanú nem rendelkezik azzal a szakértelemmel, amely lehetővé tenné, hogy a bíróság segítségére legyen. Ezért a Fina elvesztette arra vonatkozó fő bizonyítékát, hogy a szabadalmi bejelentés tárgya az elsőbbség napján általánosan ismert volt.
Az ügy előzménye, hogy a Fina felszólalt a Halliburton környezetbarát fúróiszapra vonatkozó bejelentése ellen, majd felszólalásának elutasítása ellen fellebbezést nyújtott be, és fellebbezését egy, a kőolajiparban jelentős gyakorlattal rendelkező vegyészprofesszor eskü alatti nyilatkozatával támasztotta alá.
A bíróság azonban úgy találta, hogy a nyilatkozatot aláíró tanú szakmai háttere és szakértelme nem volt kielégítő ahhoz, hogy megalapozott bizonyítékkal szolgálhatna a bíróság számára a szabadalmi bejelentés újdonságával és kézenfekvőségével kapcsolatban. Ha a tanú egy szakértőcsoport tagjaként szerepelt volna, eskü alatti nyilatkozatát nem zárták volna ki. Ezzel szemben nyilatkozata világossá tette, hogy véleményével egyedül áll, és az csupán saját tudásán és szakértelmén alapszik.
A szabadalmi bejelentő számára ez az ítélet stratégiai győzelemmel ért fel, mert egy két hétig tartó bírósági ügyet, amely után több hónapon át kellett volna várnia az ítéletre, egyhetes bírósági üggyé változtatott, ami jelentős költségmegtakarítással járt, és egyúttal a bírósági meghallgatás utolsó napján nyilvánvalóvá vált, hogy a szabadalmat engedélyezik; csupán az maradt kérdéses, hogy a szabadalmat bizonyos módosításokkal vagy azok nélkül adják-e meg.
Az ítélet rávilágít arra, hogy mennyire fontos a megfelelő szakértő megtalálása és különösen az, hogy a szakvélemény kellően megalapozott legyen.
A chilei szellemitulajdon-törvény legújabb módosítása következtében a lajstromozott védjegyek tulajdonosai kérhetik a bíróságtól, hogy függessze fel a bitorlással vádolt áruk vámhatóság általi vámkezelését.
A hírt közlő chilei ügyvivő igen hátrányosnak minősíti ezt a rendelkezést, mert az a polgári bíróságok számára lehetővé teszi, hogy elrendeljék a Chilébe belépő áruknak a helyi vámhatóság által meghosszabbítható 10 munkanapra való visszatartását, ha az érintett fél bitorlási keresetet nyújtott be.
Ezzel a módosítással a chilei törvénynek a TRIPS-egyezménnyel való összhangba hozatala volt a cél, de a rendelkezés az ehhez szükséges mértéket meghaladó módon nemcsak a védjegyekre, hanem a szellemi tulajdon bármilyen fajtájának (szabadalmak, szerzői jogok stb.) a bitorlására is kiterjed.
A dán Legfelsőbb Bíróság egy ítéletében hatályon kívül helyezte a Tengerészeti és Kereskedelmi Bíróság döntését megállapítva, hogy a FAGBOG (jelentése: sárga lapok) szót jogtalanul lajstromozták védjegyként, mert a kérdéses szó általános kifejezés, és ezért a lajstromozást törölni kell.
A) A félvezetőkre vonatkozó szabadalmak területén súlyos ütközésekről kaptunk hírt.
Példaként említjük, hogy a félvezető berendezések gyártására szakosodott Mirae Industry cég pert indított a Nexion cég ellen vizsgálati technológiára vonatkozó szabadalmának bitorlása miatt, de kilátásba helyezte, hogy még további gyártók ellen is pert fog indítani. A Nexion ellenlépésként megsemmisítési keresetet nyújtott be a Mirae szabadalma ellen.
Hasonló a helyzet a digitális videofelvevők csipkészletét gyártó iparban. Itt például az Alogics cég felszólította versenytársait, hogy hagyják abba technológiájának jogtalan használatát, és pert is indított versenytársai ellen, akik viszont megsemmisítési ellenkeresetet nyújtottak be.
B) A dél-koreai Legfelsőbb Bíróság 2003. április 11-én hozott ítéletében megállapította, hogy az alperes bitorolta a japán Fuji Film Co. Ltd. védjegyjogait. Az alperes által folytatott tevékenység abból állt, hogy összegyűjtötte a Fuji által gyártott eldobható kamerák üres dobozait, amelyeken fel volt tüntetve a FUJI FILM lajstromozott védjegy, azokat feltöltötte új filmmel, a MIRACLE védjeggyel ellátva megváltoztatta a csomagolás egy részét, és így árusította a terméket.
A bíróság szerint az ilyen készülékek ismételt eladása a jogkimerülés körén kívül esik. Ezért a bíróság bitorlást állapított meg.
A) Az Európai Szabadalmi Hivatal (ESZH) értesítette a Nemzetközi Irodát, hogy a 2004. január 1-jén vagy azt követően benyújtott nemzetközi bejelentések esetében megszünteti a 2002. január 1-jén bevezetett ésszerűsített nemzetközi elővizsgálati rendszert (rationalized international preliminary examination system), de azt továbbra is alkalmazza a 2004. január 1-je előtt benyújtott nemzetközi bejelentések kapcsán.
B) Miként erről 2002 februári tájékoztatónkban hírt adtunk, az ESZH 2002. március 1-jei hatállyal megszüntette nemzetközi kutatási és nemzetközi elővizsgálati tevékenységét az Amerikai Egyesült Államok polgárai által benyújtott olyan nemzetközi bejelentések esetében, amelyeket az Egyesült Államok Szabadalmi Hivatalánál vagy a Szellemi Tulajdon Világszervezetének (WIPO) Nemzetközi Irodájánál 2002. március 1-jén vagy azt követően nyújtottak be, ha a bejelentés egy vagy több igénypontja biotechnológiai vagy üzleti módszerre vonatkozott. Ezenkívül az ESZH azt is bejelentette, hogy az ilyen nemzetközi bejelentések esetén nem végez nemzetközi elővizsgálatot, ha a bejelentés egy vagy több olyan igénypontot tartalmaz, amely telekommunikációra vonatkozik.
Az ESZH értesítette a genfi Nemzetközi Irodát, hogy a 2004. január 1-jétől kezdve benyújtott bizonyos nemzetközi bejelentések és nemzetközi elővizsgálati kérelmek kapcsán 2004. július 1-jétől kezdve meg fogja szüntetni azokat a korlátozásokat, amelyeket 2002. március 1-jén vezetett be. Ennek megfelelően az ESZH mint nemzetközi kutatási hatóság (ISA) és mint nemzetközi elővizsgáló hatóság (IPEA) újra vizsgálni fogja azokat az Amerikai Egyesült Államok polgárai által 2004. január 1-jétől kezdve benyújtott nemzetközi bejelentéseket, amelyek a biotechnológia területére vonatkozó egy vagy több igénypontot tartalmaznak, továbbá mint IPEA vizsgálatot fog végezni az Amerikai Egyesült Államok polgárai által 2004. július 1-jétől kezdve benyújtott azon nemzetközi elővizsgálati kérelmekkel kapcsolatban, amelyek a telekommunikáció területére eső egy vagy több igénypontot tartalmaznak. Az üzleti módszerekre vonatkozó amerikai bejelentéseket tehát az ESZH továbbra sem fogja vizsgálni.
A) Az Európai Bíróság (European Court of Justice, ECJ) 2003. november 27-én hozott döntése szerint az olyan hangok, amelyek alkalmasak arra, hogy egy vállalat termékeit vagy szolgáltatásait megkülönböztessék más vállalatokéitól, az Európai Közösség védjegyjogi irányelvének 2. szakasza alapján betölthetik egy védjegy szerepét. Ahhoz azonban, hogy egy hangvédjegy lajstromozható legyen, „világosan, pontosan, könnyen hozzáférhetően, érthetően, tartósan és tárgyilagosan kell grafikusan ábrázolhatónak lennie”.
Az ECJ a hangvédjegyek lajstromozhatóságának mércéjét magasra emelte. A hangok magasságát és tartalmát felölelő teljes zenei megjelölés elegendő lehet, míg a hangok leírása és a hangjegyek sorrendje (például egy zongoradarab első 9 hangjegyének a megadása) kimondottan ki van zárva a védjegyoltalomból, mert az „nélkülözi a konzisztenciát, a pontosságot és a világosságot”. Ki van zárva továbbá például az oroszlánüvöltés, a kakaskukorékolás és a gépzakatolás, míg lajstromozhatónak tűnnek a jól meghatározott zenei reklámdalocskák.
A döntés hatását a hangvédjegyek lajstromozhatóságára csak a gyakorlat fogja megmutatni.
B) Arra tekintettel, hogy az Európai Unióban egyre nagyobb mennyiségben hoznak forgalomba bitorló és illegális árukat, az Európai Bizottság a szellemitulajdon-jogok érvényesítésére vonatkozó irányelvtervezetet dolgozott ki, amelynek célja, hogy az összes tagállamban javítsa szabadalmi, védjegy-, minta- és egyéb szellemitulajdon-jogok érvényesítését.
A jogbitorlás és a kalózkodás jó üzletnek bizonyult az Európai Unióban, ahol becslések szerint a jármű-pótalkatrészek 5-10%-a, az eladott CD-k 10%-a, az eladott videokazetták 16%-a, továbbá az eladott cipők és ruhák 22%-a jogtalanul kerül forgalomba. Ezért a bitorlás és a kalózkodás csökkenti az adójövedelmeket, destabilizálja a piacot és rontja a fogyasztók védelmét.
Az irányelv az Európai Unión belül a szellemitulajdon-jogok érvényesítésének minimális előírásaira tesz javaslatot. Egyúttal azt célozza, hogy az összes uniós tagállamban egyformán üldözzék és büntessék a bitorlókat.
A minimális jogelveket a tagállamok jelenlegi nemzeti törvényeinek összehasonlítása alapján úgy határozták meg, hogy a szellemitulajdon-jogok bitorlása elleni leghatásosabb módszereket vették figyelembe.
Az irányelvről jelenleg még vita folyik, de azt rövid időn belül érvényesíteni kívánják, ezért valószínű, hogy a közeljövőben elfogadott irányelv lesz belőle. Ezt követően a tagállamoknak 18 hónapon belül kell majd az irányelvhez hozzáigazítaniuk nemzeti törvényeiket.
Bár az irányelv kimondottan a jogtalanul forgalmazott és kalóztermékek ellen kíván fellépni, az összes olyan szellemitulajdon-jog érvényesítésére is vonatkozik, amelyet az Európai Unión belül mostanáig törvénnyel szabályoztak. Az irányelv csupán ott lesz alkalmazható, ahol a bitorlást kereskedelmi célokból valósítják meg, vagy az a jogtulajdonosok számára jelentős kárt okoz.
Az irányelv lehetővé teszi a további bitorlás megakadályozása céljából az ideiglenes intézkedést.
Az irányelv többféle rendszabályt irányoz elő, ideértve
- a bitorló termékek kereskedelmi forgalomból való kivonását vagy a termékek és az előállításukra szolgáló eszközök megsemmisítését,
- tartós eltiltást a további bitorlótevékenységtől,
- az okozott kár megtérítését, ami kétszerese lehet annak az összegnek, amelyet a bitorlónak akkor kellene fizetnie, ha használati engedélyt kapott volna,
- a költségek megtérítését és
- a bírósági döntések publikálását.
Ezenkívül büntetőjogi eszközöket is lehet alkalmazni a szándékosan és kereskedelmi célból elkövetett bitorlásért. A büntetőjogi eszközök között a börtönbüntetés is igénybe vehető.
A tervezet szerinti irányelv új és következetes jogi eszközrendszert érvényesítene az egész Európai Unióban. Ezért jogerőre emelkedése jelentős előrehaladást jelentene azon szellemitulajdon-joggal bírók számára, akik az Európai Unión belül már évek óta hiába harcolnak az egyre szélesebb körben megnyilvánuló jogbitorlások ellen.
Horvátország 2003. október 23-án letétbe helyezte a Madridi Jegyzőkönyvhöz való csatlakozás okmányát. Ennek megfelelően ez a jegyzőkönyv Horvátországra nézve 2004. január 23-án lépett hatályba.
A Delhi Felsőbíróság elrendelte a „DelhiHighCourt.com” és a „DelhiLowerCourt.com” doménnevek törlését, és a kiberkalóz Deepak Chandwanit eltiltotta attól, hogy a jövőben a „high court” vagy „lower court” szavakat tartalmazó bármilyen egyéb doménnevet lajstromoztasson vagy használjon.
A Teheráni Bíróság a VOV Cosmetics Co. (CC) v. Trademark Office ügyben felülbírálta a védjegyhivatal egy döntését, amelyben az utóbbi elutasította a CC védjegylajstromozási kérelmét.
A kozmetikumokat gyártó koreai CC cég a VOV védjegy lajstromozása iránti kérelmet nyújtott be a 3. áruosztályban. A védjegyhivatal határozata szerint ez a védjegy lényegesen hasonlított az amerikai Alberto-Culver Company (AC) által a 3. és az 5. áruosztályban lajstromoztatott VO5 védjegyhez, és ezért elutasította a CC lajstromozási kérelmét.
A CC fellebbezést nyújtott be a Teheráni Bírósághoz, amely megváltoztatta a hivatal határozatát. A bíróság döntése szerint a két védjegynek a kiejtése olyan mértékben eltérő, hogy nem vezeti félre a fogyasztókat a termékek eredetét illetően. Emellett a VOV védjegy nem hasonlít olyan mértékben a lajstromozott VO5 védjegyhez, hogy ez a fogyasztók körében megtévesztésre adhatna okot.
Izraelben a Madridi Jegyzőkönyvhöz való csatlakozás miatt módosított védjegytörvény lépett hatályba.
A módosított törvény szerint a lajstromozás időtartama tíz év, amely további tízéves időszakokra meghosszabbítható. Egyúttal lehetővé vált több áruosztályra vonatkozó védjegybejelentések lajstromozása is.
A jelenlegi kanadai szabadalmi törvény nem írja elő a technika állását tükröző anyag benyújtását. Ennek ellenére a bejelentő számára több szempontból is előnyös lehet ilyen anyagnak az elővizsgáló rendelkezésére bocsátása.
Először: a szabadalmazhatóság szempontjából lényeges technika állásának visszatartása a szabadalmast kellemetlen helyzetbe hozhatja a szabadalom érvényessége szempontjából, mert bitorlás esetén ezt a dokumentumot megtalálhatják.
Másodszor: ha a bejelentő egy dokumentumot benyújt a Kanadai Iparjogvédelmi Hivatalnál, és harmadik fél meg kívánja támadni az engedélyezett szabadalmat, ennek a dokumentumnak az alapján engedélyezés utáni eljárásban valószínűleg nem érné el a szabadalom újbóli vizsgálatát (re-examination), mert a hivatal újbóli vizsgálatra vonatkozó kérelem esetén új dokumentumra való hivatkozást kíván meg.
Harmadszor: bár a kinyilvánítási kötelezettség nem olyan nyilvánvaló Kanadában, mint az Amerikai Egyesült Államokban, a bejelentő köteles becsületesen és jóhiszeműen eljárni. Ezért valószínű, hogy ha egy bejelentő szándékosan visszatart egy, a szabadalmazhatóság megítélése szempontjából lényeges dokumentumot, a hivatallal szembeni csalás miatt a megadott szabadalom érvénytelennek minősíthető.
A) 2003. október 1-jén Kínában új szabadalomszámozási rendszer lépett életbe, amely a korábbi nyolc számjegy helyett 12 számjegyet alkalmaz. Az első négy szám a benyújtás évét, míg az ötödik számjegy a bejelentés típusát jelöli; a találmányi szabadalmat 1-es számmal, a használati minta szabadalmakat 2-es számmal, a mintaszabadalmakat 3-as számmal, a nemzetközi szabadalmak alapján Kínában benyújtott bejelentéseket 8-as számmal, míg a nemzetközi bejelentésen alapuló használatiminta-bejelentéseket 9-es számmal jelölik. A 6-12. számjegy a bejelentés sorszámát jelöli, amelyet minden év első napján 1-es számmal kezdenek újra.
Az új számozási rendszert a 2003. október 1-jén vagy azt követően benyújtott bejelentések esetén alkalmazzák. A korábbi bejelentések számozása változatlan maradt.
B) Kínában a 2003. év első 6 hónapjában összesen 141 523 szabadalmi bejelentést nyújtottak, be, ami az előző év hasonló időszakához képest 24,9%-os növekedést jelent. A fenti számból 48 669 vonatkozott találmányi bejelentésekre, 49 994 használatiminta-bejelentésekre és 42 860 mintabejelentésekre.
2003 első hat hónapjában 82 057 szabadalmi bejelentésre engedélyeztek oltalmat, ami az előző év hasonló időszakában engedélyezett 66 697 szabadalomhoz viszonyítva 23%-os növekedést jelent.
Az elmúlt nyolc év alatt először 2003-ban fordult elő, hogy a hazai találmányi szabadalmi bejelentések száma meghaladta a külföldi bejelentésekét. Kínában a Szellemi Tulajdon Világszervezetéhez való csatlakozása, vagyis 1994 óta a külföldi bejelentések száma jelentősen nőtt, és meghaladta a hazai bejelentések számát, kivéve a 2003-as évet, amikor az első hat hónapban a hazai bejelentések száma 25 357, a külföldieké 23 312 volt.
2003 első hat hónapjában 16 309 találmányi szabadalmat engedélyeztek, ami az előző év hasonló időszakához képest 63,6%-os növekedésnek felel meg.
2003. június 30-ig az Állami Szellemi Tulajdon Hivatal összesen 1 764 161 szabadalmi bejelentést vett át és 965 095 szabadalmat engedélyezett.
Az alicantei közösségi védjegyhivatal (Office for Harmonization in the Internal Market, OHIM) elutasította egy német bejelentő kérelmét, hogy tejtermékeire közösségi védjegyként lajstromozzák az OLDENBURGER nevet. A hivatal a kérelmet elutasítva arra hivatkozott, hogy a német Oldenburg város már híres tejtermékeiről, és ezért a fogyasztók az „OLDENBURGER” nevet védjegy helyett eredetmegjelölésként értelmezhetnék.
A Kereskedelmi és Fogyasztóvédelmi Minisztérium házkutatást tartott egy olyan személy házában, akiről feltételezték, hogy interneten keresztül jogtalanul számos terméket - többek között Louis Vuitton (LV) kézitáskákat - árusít. A házkutatást a minisztérium a kereskedelmi törvény 3(1) (b) szakaszára alapozta, amely tiltja áruk forgalomba hozatalát hamis kereskedelmi jelzésekkel.
A minisztériumot a bitorlótevékenységre az LV figyelmeztette, mert ez a cég az interneten rutinszerűen folytat vizsgálódásokat hamis áruk árusításával kapcsolatban. Az előzetes kutatások arra utaltak, hogy a világhálón több személy is árusít hamis LV termékeket.
A házkutatást követően a minisztérium lefoglalta a bitorló árucikkeket.
Az Andok Közösség 344. sz. és 486. sz. határozata alapján a közismert védjegyekre oltalom engedélyezhető. A perui Adminisztratív Bíróság irányelveket hagyott jóvá a közismert védjegyek elismeréséről, amelyek kimondják, hogy egy bizonyos időpontban közismertnek elismert védjegy csak meghatározott időn át ismerhető el ilyennek, és a körülményektől függően a tulajdonosnak később új bizonyítékot kell szolgáltatnia, amely igazolja, hogy a védjegy megtartotta közismertségét.
Ez a követelmény „a védjegy használatának dinamizmusa” néven ismert elvnek volt a következménye, amely szerint a piac, amely dinamikus, egy bizonyos időben ismeri el egy bizonyos szimbólum közismertségét, de megtagadhatja ezt a minőséget, ha egy védjegy veszített közismertségéből. Ezért kell időről-időre új bizonyítékot szolgáltatni a közismertségről ahhoz, hogy a védjegy megtarthassa ezt a minősítést.
A Legfelsőbb Bíróság polgári tanácsa 2003. február 13-án olyan döntést hozott, hogy egy közismert védjegy dinamizmusáról a törvény nem tesz említést, és így az idegen a közismertség fogalmától.
Ezt a döntést, amelyet meg lehet fellebbezni a Legfelsőbb Bíróság alkotmányossági tanácsánál, egy olyan kereset ügyében hozták, amelyet a Mars, Inc. cég nyújtott be a védjegyhivatal ellen, és amelyben a Mars kérte, hogy a bíróság mondja ki a védjegyhivatal azon döntésének érvénytelenségét, amelyben megtagadta az M&M védjegy közismert védjegyként való oltalmát.
A bíróság megállapította, hogy az a rövid idő, amely a védjegy közismertségét elismerő legutolsó határozat időtartama óta eltelt az elismertséget megtagadó új határozat kiadásáig, nem tekinthető mérvadónak, mert valószínűtlen, hogy egy közismertnek elismert védjegy ilyen rövid idő alatt elveszítheti ezt a jellegét. Sőt a bíróság azt is kimondta, hogy ha egy közismertnek nyilvánított védjegy a piacon marad, nincs szükség egy későbbi eljárásban annak igazolására, hogy a védjegy megtartotta közismert jellegét.
2003. októberi tájékoztatónkban hírt adtunk arról, hogy a zürichi Kereskedelmi Bíróság semmisnek nyilvánította a dán LEGO cég öt háromdimenziós védjegyének lajstromozását, mert megállapította, hogy a vitatott védjegyek nélkülözték a megkülönböztető jelleget.
Most hírt kaptunk arról, hogy a LEGO által benyújtott fellebbezés ügyében a Legfelsőbb Bíróság helybenhagyta az elsőfokú bíróság döntésének azt a megállapítását, hogy az építőkockák alakja nem tért el a szokásostól, de - eltérően az elsőfokú bíróság álláspontjától - megállapította, hogy az elemeknek a henger alakú csapokkal történő összekapcsolása nem volt jellemző az ismert játékelemekre.
A bíróság védjegyjogi szempontból a háromdimenziós alakok négy eltérő kategóriáját azonosította:
- Az első kategóriába tartozó alakok maguknak az áruknak a jellegéből adódnak. Az ilyen alakok nem oltalmazhatók, mert funkcionálisak, mint például egy egyszerű szék vagy egy teniszütő.
- A második kategóriába olyan, műszakilag lényeges alakok tartoznak, amelyeknek nincs a versenytársaknál alternatív alakja, vagy nem lehet ésszerűen arra számítani, hogy valaki egy alakváltozatot fog használni. Az ilyen mintára példa a kereszt alakú csavarhúzó. Az ilyen formákat sem lehet oltalmazni.
- A harmadik kategória olyan alakokra vonatkozik, amelyek műszaki előnyt biztosítanak, de a második kategória értelmében nem lényegesek. Az ilyen formák általában a köz által ismert területre esnek, mert nem disztinktívek, de szert tehetnek megkülönböztető jellegre (másodlagos jelentésre).
- A negyedik kategóriába tartozó alakok műszakilag hasznosak, de elsődlegesen nem műszaki használatuk határozza meg őket. Ilyen például a Toblerone csokoládé háromszögletű alakja, amely könnyebben eltörhetővé teszi a terméket. Az ilyen alakok önmagukban megkülönböztető jellegűek lehetnek, ha azonban nem ilyenek, szert tehetnek másodlagos jelentésre.
Minthogy az elsőfokú bíróság megállapította, hogy a LEGO alakra vonatkozó védjegy funkcionális, nem vizsgálta, hogy az összekapcsoló funkciót betöltő hengeres csapok alakja műszakilag jelentős volt-e a második kategória értelmében. Ezért a zürichi Kereskedelmi Bíróságnak el kell végeznie ezt a vizsgálatot, és meg kell állapítania, hogy egyéb formák kevésbé szilárdak, nehezebben kivitelezhetők vagy költségesebbek-e a kapcsolási funkció eléréséhez.
Ezenkívül a Legfelsőbb Bíróság megállapította, hogy a henger alakú csapok nem eredetiek és megkülönböztető jellegűek, ha műszakilag nem lényegesek, de a harmadik kategória értelmében műszaki előnyt biztosítanak. Ezért másodlagos jelentést kellett szerezniük ahhoz, hogy a védjegytörvény alapján oltalmazhatók legyenek.
A fenti megállapítások eredményeként a LEGO alakvédjegyek ügye még nem zárult le, mert a zürichi Kereskedelmi Bíróságnak kell meghatároznia, hogy ezek az alakvédjegyek a műszakilag lényeges alakok második kategóriájába tartoznak-e, amelyekre viszont nem adható védjegyoltalom, vagy pedig csak műszaki előnyt nyújtanak-e a harmadik kategória értelmében. Az utóbbi esetben a LEGO-nak másodlagos jelentést kell kimutatnia ahhoz, hogy lajstromozott védjegyei érvényben maradhassanak.
A Szabadalmi Együttműködési Szerződés (PCT) rendszerében 2004. január 1-jével számos változás lépett hatályba, amelyek közül az alábbiakban csak a legfontosabbakat foglaljuk össze.
A PCT-bejelentések kérelmeit (Request és Demand) módosított űrlapon kell benyújtani, amelyen csak az összes szerződő állam jelölhető meg. A bejelentőnek azonban továbbra is van lehetősége arra, hogy egyes megjelöléseket visszavonjon.
Az új kutatási és vizsgálati rendszer szerint a 2004. január 1-jén vagy azt követően benyújtott nemzetközi bejelentések kapcsán a nemzetközi kutatási hatóság a nemzetközi kutatási jelentéshez írásbeli véleményt is csatol, amely a bejelentés tárgyának szabadalmazhatóságával kapcsolatos állásfoglalást tartalmaz. Ezt az írott véleményt azután a Nemzetközi Iroda nemzetközi szabadalmazhatósági véleménnyé alakítja át (PCT, I. szakasz), ha a bejelentő nem kér nemzetközi elővizsgálatot. Ha azonban a bejelentő benyújt nemzetközi elővizsgálati kérelmet, a nemzetközi kutatási hatóság által kiadott írott véleményt a nemzetközi elővizsgálati hatóság általában saját első írott véleményeként használja fel (PCT, II. szakasz).
2004. január 1-jétől kezdve a PCT-EASY szoftvert a PCT-SAFE szoftver váltja fel. Ezért a bejelentőknek ezzel összhangban meg kell szoftverjeiket változtatniuk.
A PCT-rendszer változásairól az Iparjogvédelmi és Szerzői Jogi Szemle ugyanezen számában részletes összefoglalás található „A PCT-rendszer változásai és azok hatása az Európai Szabadalmi Hivatal joggyakorlatára” címmel.
A Panaszügyi Tanács Felülvizsgáló Bizottsága által 2003. augusztus 23-án kiadott, 9/1424 sz. döntés megszüntette azt a bírósági tiltást, amely szerint élő személyek nem ábrázolhatók védjegyeken vagy azok részein.
A bizottság döntését arra alapozta, hogy az ilyen ábrázolások védjegyeken való oltalmának tiltása árt a királyság hírnevének, valamint ellentétes a fogyasztók és a védjegytulajdonosok érdekeivel.
A fentiek alapján az ilyen védjegyek lajstromozásának elutasítása elleni összes függő és jövőbeni fellebbezést a Panaszügyi Tanács tárgytalannak fogja tekinteni, feltéve, hogy a képek és/vagy a rajzok illedelmesek és nem ütköznek a közerkölcsbe.
Korábban az ilyen ábrázolásokat tartalmazó védjegyek lajstromozása ellen főleg az Erényügyi és Bűnmegelőzési Bizottság szólalt fel, amelynek feladata, hogy ellenőrizze a királyságban az iszlám törvények betartását és a közerkölcs figyelembevételét.
A bizottság döntése azoknak a törekvéseknek az eredménye, amelyek célja, hogy a Kereskedelmi Világszervezethez való csatlakozással és a TRIPS-egyezmény követelményeivel összhangban javítsák a szellemi tulajdon oltalmát.
A Szingapúri Szellemi Tulajdon Hivatal mint megjelölt hivatal értesítette a genfi Nemzetközi Irodát, hogy 2004. január 1-jei hatállyal eltörölte a PCT 22(1) szakaszának 2002. április 1-jei hatállyal módosított szakaszára vonatkozó fenntartásait. Ennek megfelelően a 2004. január 1-jén vagy azt követően benyújtott nemzetközi bejelentések esetén a nemzeti szakasz megindítására adott határidő 20 hónapról 30 hónapra növekedett.
A) Előkészítés alatt áll a végrehajtási szabályzat a 2003. január 6-án módosított szabadalmi törvényhez.
2003 júliusában a Tajvani Szellemi Tulajdon Hivatal nyilvános meghallgatást tartott, hogy a különböző érdekelt szervezetek és felek véleményt tudjanak nyilvánítani. A tervezett fontosabb módosításokat az alábbiakban foglaljuk össze:
- lehetővé válik majd a szabadalmi bejelentések elektronikus úton való benyújtása;
- szabályozzák a találmányi és használatiminta-bejelentések kinyilvánítási követelményeit;
- szabályozzák a bejelentési nap meghatározásának szabályait azokra az esetekre, amikor a szabadalmi bejelentés leírásából lapok vagy a rajz egyes részei hiányzanak;
- meghatározzák a használati minták esetén kiadandó új műszaki jelentések formáját és tartalmát;
- meghatározzák a találmányi bejelentések hivatalos közlönyben való publikálásának tartalmi követelményeit.
A módosított szabályok előreláthatólag 2004. július 1-jén lépnek hatályba.
B) A tajvani Információs Ipari Intézet Tudományos és Technológiai Központjának döntőbírója a GA Modifine SA v. Tai-Shin Management Consulting Co. Ltd. ügyben elrendelte az „armani.com.tw” doménnév átadását a felperesnek, aki az ARMANI védjegy tulajdonosa. A rendelkezést a döntőbíró arra alapozta, hogy a lajstromozónak nem volt törvényes joga a doménnévre, és azt rosszhiszeműen lajstromoztatta és használta.
Vietnamban 2003. november 28-án a szabadalmi és használatiminta-bejelentésekre vonatkozó új rendelet lépett hatályba, amelynek fontosabb pontjait az alábbiakban ismertetjük.
A PCT-bejelentések nemzeti szakaszának megindításakor az eddig is megkívánt alábbi iratokon kívül
- leírás igénypontokkal, kivonattal és rajzzal,
- meghatalmazás,
- Form PCT/IB/306 (ha van névváltozás),
még az alábbi iratok benyújtására is szükség van:
- Form PCT/IB/332 (tájékoztatás a kiválasztott hivatalokról, ha Vietnam kiválasztott ország),
- Form PCT/IPEA/409 (nemzetközi elővizsgálati jelentés és annak vietnami nyelvre való fordítása).
A nem nemzetközi bejelentések kapcsán az előírások csak a biotechnológiai tárgyú találmányok esetében változtak, mert ezeknél a leírásba befűzve kell benyújtani a szekvencialistá(ka)t, továbbá abban az esetben, ha a biológiai anyagot külföldön helyezték letétbe, ekkor az elsőbbség napjától számított 16 hónapon belül be kell nyújtani a letéti bizonylatot.
Találmányi bejelentések esetén az elsőbbség napjától számított 42 hónapon, használatiminta-bejelentések esetén 36 hónapon belül kell kérni a bejelentés érdemi vizsgálatát. Ez a határidő hat hónappal meghosszabbítható, ha a bejelentő elfogadható indokot terjeszt elő, és befizeti a késedelmi illetéket.
Ha a meghatalmazásnak és az átruházási iratnak magánszemély az aláírója, teljes nevének megadásán kívül elegendő, ha az iratot aláírja. Szervezet esetén a teljes név megadása mellett az aláírást pecséttel kell ellátni, de nincs szükség közjegyzői hitelesítésre.

matches: bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság Bíróság Bíróság bíróság Bíróság Bíróság bíróság Bíróság Bíróság bíróság bíróság bíróság Bíróság Bíróság Bíróság bíróság bíróság Bíróság Bíróság bíróság Bíróság Bíróság Bíróság bíróság bíróság bíróság Bíróság Bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság Bíróság


text:
IV/00272/2018
. IV/00272/2018
Első irat érkezett: 02/15/2018
Az ügy tárgya: A Debreceni Törvényszék 2.Pf.21.197/2017/3. számú ítélete elleni alkotmányjogi panasz (tulajdonjog megállapítása)
Előadó alkotmánybíróra szignálás napja: 05/22/2018
Az indítványozó - az Abtv. 27. §-a alapján - a Debreceni Törvényszék 2.Pf.21.197/2017/3. számú ítélete, a Debreceni Járásbíróság 9.P.21.771/2015/34. számú ítélete és a földtualjdon és a földhasználat továbbfejlesztéséről szóló 1967. évi IV. törvény 3. §-a és 4. §-a alaptörvény-ellenességének megállapítását és megsemmisítését kérte az Alkotmánybíróságtól.
Az indítványozó előadta, hogy 1971-ben hagyatéki eljárásban örökösként szerepelt. A hagyatéki eljárás idején nem volt tudomása arról, hogy az örökhagyó tulajdonában földtulajdon is szerepel, így arra vonatkozóan hagyatéki eljárás sem került lefolytatásra.
Az indítványozó ezen ingatlanok vonatkozásában megtérítési igényt kívánt érvényesíteni. A bíróság a keresetét elutasította.
Az indítványozó álláspontja szerint az eljáró bíróságok megsértették az Alaptörvény XIII. cikk (1) bekezdése szerinti tulajdonhoz való jogát..
Debreceni Törvényszék 2.Pf.21.197/2017/3. számú ítélete, Debreceni Járásbíróság 9.P.21.771/2015/34. számú ítélete
IV_272_5_2018_indkieg_anonim.pdf IV_272_0_2018_indítvány_anonim.pdf
A határozat száma: 3389/2018. (XII. 14.) AB végzés
3389_2018 AB végzés.pdf
Az Alkotmánybíróság a Debreceni Törvényszék 2.Pf.21.197/2017/3. számú ítélete alaptörvény-ellenességének megállapítására és megsemmisítésére, továbbá a földtulajdon és a földhasználat továbbfejlesztéséről szóló 1967. évi IV. törvény 3. és 4 §-ai alaptörvény-ellenességének megállapítására és konkrét ügyben történő alkalmazásának kizárására irányuló alkotmányjogi panaszt visszautasítja.
[1]	1. Az indítványozó jogi képviselője útján (dr. Dobrossy István ügyvéd, 4025 Debrecen, Simonffy utca 57.) az Alkotmánybíróságról szóló 2011. évi CLI. törvény (a továbbiakban: Abtv.) 26. § (1) bekezdése, valamint 27. §-a alapján alkotmányjogi panasszal fordult az Alkotmánybírósághoz, melyben a Debreceni Törvényszék 2.Pf.21.197/2017/3. számú ítélete, valamint a Debreceni Járásbíróság 9.P.21.771/2015/34. számú ítélete alaptörvény-ellenességének megállapítását és megsemmisítését, továbbá a földtulajdon és a földhasználat továbbfejlesztéséről szóló 1967. évi IV. törvény (a továbbiakban: Törvény) 3. és 4 §-ai alaptörvény-ellenességének megállapítását és konkrét ügyben történő alkalmazásának kizárását kérte.
[2]	1.1. Az indítvány alapjául szolgáló ügyben a felperes (jelen ügy indítványozója) tulajdoni igényét kívánta érvényesíteni olyan ingatlanokkal kapcsolatban, amelyeket még a felperes édesapja örökölt az 1930-as években egykori feleségétől, de sem akkor, sem pedig a felperes édesapjának halála után tizenkét évvel (1970-ben) lefolytatott hagyatéki eljárás során nem került átadásra. Ezek a területek és az elhúzódó hagyatéki eljárás miatt az összes többi örökléssel érintett ingatlan is 1961-ben bevitelre kerültek a téglási Új Élet Termelőszövetkezetbe. A felperes azonban a később végül hagyatékolt területek vonatkozásában sem szerzett tulajdonjogot, ugyanis nem volt termelőszövetkezeti tag. A Törvény 3. § (1) bekezdése értelmében a felperes csak megváltási árat kapott, majd a rendszerváltást követően kárpótlási igényt érvényesített.
[3]	A termelőszövetkezet nyilvántartásában a hagyatéki eljárások során át nem adott földterületek mindvégig a felperes édesapjának felesége nevén maradtak, akit a kárpótlási eljárás során tévesen a felperes testvérének feleségeként (az ügy I. rendű alperese) azonosítottak, mivel születési nevük megegyezik.
[4]	A polgári perben a felperes annak megállapítását kérte, hogy az érintett területek tulajdoni illetékességének egyketted részét öröklés jogcímén megszerezte. Emellett kártérítést is követelt az I. rendű alperestől az időközben értékesített egyik ingatlan vonatkozásában. Mindezeket arra alapította, hogy az I. rendű alperes nem vitt be földet a termelőszövetkezetbe, mégis erre tekintettel kapott részarány-juttatást.
[5]	A járásbíróság a felperes keresetét elutasította. Döntő jelentőséget tulajdonított a Törvény 3. § (1) bekezdésének, amely szerint a kívülállók tulajdonában levő olyan földek, amelyek a Törvény hatálybalépésekor termelőszövetkezet használatában vannak, megváltás ellenében termelőszövetkezeti tulajdonba kerülnek, kivéve, ha a tulajdonost a megállapított időpontig termelőszövetkezetbe tagként felveszik. Emellett hivatkozott arra is, hogy a Törvény 4. § (1) bekezdés b) pontja szerint termelőszövetkezeti tulajdonba kerül megváltás ellenében a termelőszövetkezeti használatban levő az a föld is, amelyet kívülálló e törvény hatálybalépése után örököl és az örököst termelőszövetkezetbe tagként nem veszik fel.
[6]	A járásbíróság ebből azt a következtetést vonta le, hogy amennyiben megtörtént volna az ingatlanok hagyatékolása, akkor megváltás ellenében meg is szűnt volna a felperes tulajdonjoga. Megállapította azonban azt is, hogy kárpótlási jegyet kaphatott volna a felperes, ahogy a járásbíróság szerint kapott is. Így viszont tulajdoni igényt nem terjeszthet elő. A járásbíróság szerint a felperes elévülési időn belül jogalap nélküli gazdagodás címén terjeszthetett volna elő kártérítési igényt.
[7]	A felperes fellebbezése folytán eljáró törvényszék az elsőfokú ítéletet helybenhagyta, azonban az indokolásban eltérő következtetésekre jutott. Álláspontja szerint a járásbíróság helyesen mutatott rá arra, hogy korábban milyen igényeket érvényesíthetett volna a felperes, azonban azt is hangsúlyozta, hogy ez egy tulajdonjogi igény, ami nem évül el. Álláspontja szerint téves bejegyzés esetén helye van kiigazítás iránti kérelem előterjesztésének, ehhez azonban azt kellett volna állítania, hogy a korábbi telekkönyvi betétben jogelődjei tulajdonaként nyilvántartott ingatlanok azonosak a jelen perrel érintett ingatlanokkal. A felperes ugyanis egy meghatározott földterület vonatkozásában érvényesíthetne tulajdoni igényt és nem elegendő egy korábbi időszakban más ingatlanban meglévő AK értékre hivatkozni. A törvényszék szerint az elsőfokú bíróság helytállóan döntött a kereset elutasításáról, mert nem volt megállapítható, hogy a részarány földalapba kijelölt és kiadott alperesi földterület vonatkozásában a felperesnek tulajdonjoga állna fenn, amely alapján az ingatlan-nyilvántartás kiigazítása lenne eszközölhető. Ugyanezen okból nem lehetett megalapozott a felperes tulajdonjogra alapított kártérítési igénye sem. Ez úgy is igaz, hogy a rendelkezésre álló adatok alapján volt olyan AK érték, amelyet nem az elsőrendű alperesnek kellett volna kiadni, és ebben az elsőrendű alperes nem is volt jóhiszemű.
[8]	1.2. Az indítványozó az alkotmányjogi panaszban arra hivatkozott, hogy a támadott jogszabályi rendelkezések és az ítéletek sértik az Alaptörvény XIII. cikke szerinti tulajdonhoz és örökléshez való jogát. Álláspontja szerint az eljárt bíróságok a döntésüket a támadott jogszabályi rendelkezések alapján hozták, a rendelkezések a bírói döntést érdemben befolyásolták. Szerinte a jóval a rendszerváltás előtt született jogszabály nem egyeztethető össze a demokratikus jogállami elvárásokkal, valójában ugyanis az automatikus „kisajátítást” tekinti főszabálynak. Álláspontja szerint a törvény a magántulajdont egy alacsonyabb rendű, „bűnös” tulajdonnak tekinti a termelőszövetkezeti tulajdonhoz képest. Szerinte a bíróság a jogsértést részben orvosolhatta volna, sőt köteles lett volna orvosolni. Ehelyett azonban egy alaptörvény-ellenes jogszabályra hivatkozva elutasították a kereseti kérelmet.
[9]	1.3. Az Alkotmánybíróság főtitkárának felhívására az indítványozó tovább konkretizálta, hogy a támadott rendelkezések miért sértik a tulajdonhoz való jogot. Azt állította, hogy az indítványozó azért nem jutott hozzá 2017-ben az örökségéhez, mert soha nem volt termelőszövetkezet tagja. Emellett az Alaptörvény XV. cikk (2) bekezdésének sérelmét is állította, mivel álláspontja szerint nem lehetne a tulajdonhoz és az örökléshez való jogot ahhoz kötni, hogy tagja volt-e termelőszövetkezetnek. Emellett hivatkozott az Alaptörvény B) cikkére is.
[10]	2. Az Alkotmánybíróság az Abtv. 56. § (1) és (2) bekezdéseiben meghatározottak szerint elsőként az alkotmányjogi panasz befogadhatósága törvényi feltételeinek fennállását vizsgálta meg.
[11]	Az indítványozó alkotmányjogi panaszát az Alaptörvény 24. cikk (2) bekezdés c) pontjára [Abtv. 26. § (1) bekezdés] és az Alaptörvény 24. cikk (2) bekezdés d) pontjára (Abtv. 27. §) alapította.
[12]	2.1. Az indítványozó az alkotmányjogi panaszát határidőben nyújtotta be. A jogi képviselővel eljáró indítványozó a jogi képviselő meghatalmazását csatolta. Az indítványozó jogosultnak és érintettnek is tekinthető, mivel saját egyedi ügyével összefüggésben terjesztette elő az Abtv. 26. § (1) bekezdésére és a 27. §-ra alapított alkotmányjogi panaszát. Az indítványozó jogorvoslati lehetőségeit kimerítette, így az indítvány e tekintetben is megfelel a törvényi feltételeknek. Az indítvány megfelel az Abtv. 52. § (1b) bekezdés szerinti, a határozott kérelemre vonatkozó formai követelményeknek is.
[13]	2.2. Az Abtv. 26. § (1) bekezdése szerinti panasszal összefüggésben az Alkotmánybíróság az alábbiakat állapította meg. A rendelkezésre álló iratok alapján az elsőfokú bíróság valóban nagy jelentőséget tulajdonított a támadott jogszabályi rendelkezéseknek, azonban ezt a másodfokon eljáró bíróság korrigálta. Ez alapján egyértelmű, hogy a kereset elutasításának indoka az volt, hogy az indítványozó az alapügy felpereseként nem állította, hogy a korábbi telekkönyvi betétben jogelődjei tulajdonaként nyilvántartott ingatlanok azonosak a jelen perrel érintett ingatlanokkal. Ha ezt állította volna, akkor a bíróság szerint téves bejegyzés esetén helye lett volna kiigazítás iránti kérelem előterjesztésének. Rögzítette azt is, hogy ez egy tulajdoni igény, ami nincs határidőhöz kötve, nem évül el. A másodfokon eljáró bíróság döntésében tehát a támadott jogszabályi rendelkezések csupán a történeti tényállás részeként jelennek meg, ennek megfelelően nem tekinthetőek a bíróság által az ügy elbírálása során alkalmazott szabálynak. Ennélfogva ez az indítványi elem nem felel meg az Abtv. 26. § (1) bekezdésében foglalt követelménynek.
[14]	2.3. Az Abtv. 27. § szerinti panasszal összefüggésben az Alkotmánybíróság arra a következtetésekre jutott, hogy az indítvány a bíróság ítéletét támadó eleme csak részben felel meg a határozott kérelem Abtv. 52. § (1b) bekezdése szerinti követelményének. Az indítványozó hivatkozott ugyan az Alaptörvény XV. cikkében foglalt hátrányos megkülönböztetés tilalmára és az Alaptörvény B) cikkére is, azonban ezeket alkotmányjogilag értékelhető indokolással nem támasztotta alá. Mindez azt jelenti, hogy ezek az indítványi elemek nem felelnek meg az Abtv. 52. § (1b) bekezdés e) pontja szerinti követelménynek.
[15]	Egyebekben az indítványnak az Alaptörvény XIII. cikkére hivatkozva a bíróság ítéletét támadó eleme megfelel a határozott kérelem Abtv. 52. § (1b) bekezdése szerinti követelményének.
[16]	2.4. Az Abtv. 29. §-a értelmében az alkotmányjogi panasz a bírói döntést érdemben befolyásoló alaptörvény-ellenesség kételye, vagy alapvető alkotmányjogi jelentőségű kérdés felvetése esetén fogadható be. E befogadhatósági feltételek vagylagos jellegűek, így azok fennállását az Alkotmánybíróság külön-külön vizsgálja {3/2013. (II. 14.) AB határozat, Indokolás [30]}.
[17]	Az indítványozó a bírói ítélet alaptörvény-ellenességét lényegében arra alapozta, hogy a bíróságok elutasították az igényének érvényesítésére előterjesztett keresetet, ami miatt sérült az Alaptörvény XIII. cikkében biztosított joga. Az Alkotmánybíróság álláspontja szerint ezzel az indítványozó a számára kedvezőtlen elutasító ítélet felülmérlegelését próbálta elérni. Az Alkotmánybíróság ezzel összefüggésben rámutat, hogy „[a]z alkotmányjogi panasz jellegének megfelelően a testület hatáskörébe a bírói döntéseknek kizárólag az alkotmányossági szempontú vizsgálata tartozik. Ebből következően az alkotmányjogi panasz nem tekinthető a bírósági szervezeten belül jogorvoslattal (már) nem támadható bírósági határozatok által okozott valamennyi jogsérelem orvoslása eszközének, azaz ez a jogorvoslat nem jelenti a rendes bíróságok jogalkalmazási gyakorlatának általános felülvizsgálatát, aminek következtében az Alkotmánybíróság burkoltan negyedfokú bírósággá válna” {3198/2013. (X. 22.) AB végzés, Indokolás [22]}. Az Alkotmánybíróság következetes gyakorlata szerint nem vizsgálja, hogy a bírói döntés indokolásában megjelölt bizonyítékok és megjelenő érvek megalapozottak-e, a jogalkalmazó helytállóan értékelte-e ezeket a bizonyítékokat és érveket, illetve a konkrét ügyben a bírói mérlegelés eredményeként megállapított tényállás, valamint az abból levont következtetés megalapozott-e. Ugyanígy azt sem vizsgálja, hogy a bíróságok jogértelmezése helyesen illeszkedik-e a jogági dogmatika általánosan elfogadott szabályaihoz {elsőként lásd: 3003/2012. (VI. 21.) AB végzés, Indokolás [4], az újabb gyakorlatból például: 3137/2017. (VI. 8.) AB végzés, Indokolás [10]}. Ennek megfelelően az indítvány olyan jogértelmezési kérdéseket kifogásol, melyek törvényességi és nem alkotmányossági kérdések. Az Alkotmánybíróság tanácsa ezért megállapította, hogy az alkotmányjogi panasznak ez az eleme nem felel meg az Abtv. 29. §-ban foglalt feltételnek, mivel az sem alapvető alkotmányjogi jelentőségű kérdést, sem bírói döntést érdemben befolyásoló alaptörvény-ellenességet nem vetett fel.
[18]	3. Mindezekre tekintettel az Alkotmánybíróság az indítványt – az Abtv. 56. § (3) bekezdésére figyelemmel – az Ügyrend 30. § (2) bekezdés a), e) és h) pontjai alapján visszautasította.
. 02/15/2018
. Constitutional complaint against the judgement No. 2.Pf.21.197/2017/3 of the Debrecen Regional Court (establishment of ownership)
. 3389/2018. (XII. 14.)

matches: bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság