bb)1 amely tünetmentes, de veszett vagy veszettségre gyanús állat marta meg, továbbá
d) veszettség szempontjából aggályosnak kell tekinteni azt az a)–c) pontokban leírttól eltérő emlős állatot, amely embert támadott, vagy mart meg, illetve azt az ebet, amelyik nem részesült a 4. § (1) bekezdés aa)–ac) pontjaiban életkorának megfelelően leírtak szerinti (a továbbiakban: érvényes), veszettség elleni védőoltásban;
e)2 állategészségügyi hatóság az élelmiszerlánc-biztonsági és állategészségügyi hatáskörében eljáró megyei kormányhivatal (a továbbiakban: megyei kormányhivatal), az élelmiszerlánc-biztonsági és állategészségügyi hatáskörében eljáró járási hivatal (a továbbiakban: járási hivatal), a hatósági állatorvos, továbbá az állami feladat elvégzésére feljogosított szolgáltató állatorvos (a továbbiakban: jogosult állatorvos);
3. § (1)3 Az eb tartója köteles az állata állat-egészségügyi felügyeletét ellátó szolgáltató állatorvosnak bejelenteni, ha az állata
(2)4 Az (1) bekezdés c) pontja esetében a változást az új tartási helyen az állata állat-egészségügyi felügyeletét ellátó szolgáltató állatorvos felé az új tulajdonosnak is be kell jelentenie. A bejelentésnek tartalmaznia kell a veszettség elleni legutóbbi immunizálás helyszínét, időpontját, és az immunizálást végző állatorvos kamarai bélyegzőjének számát és nevét is. A bejelentés történhet az oltási könyv bemutatásával is.
(3)5 A szolgáltató állatorvos az állattartó (1) és (2) bekezdés szerinti bejelentési kötelezettségének teljesítését írásban igazolni köteles az állattartó kérésére.
a)6 minden három hónaposnál idősebb ebet – a tudományos-kutatási és laboratóriumi vizsgálati célból zártan tartott állatok kivételével – veszettség ellen saját költségén az állat állat-egészségügyi felügyeletét ellátó szolgáltató állatorvossal beoltatni az alábbiak szerint:
(2)7 Az ebek veszettség elleni védőoltásának hatósági felügyeletét a járási hivatal, a védőoltás beadása szakmai és etikai feltételeit a Magyar Állatorvosi Kamara (a továbbiakban: Kamara) határozza meg.
(3)8 A veszettség elleni védőoltást valamennyi szolgáltató állatorvos elvégezheti.
(4)9 A (3) bekezdésben leírt tevékenységet az e rendelet előírásainak megszegése miatt kiszabott szankcióként az Éltv. 57. § a) pontja szerint a járási hivatal korlátozhatja. A járási hivatal az oltási jogkör korlátozásáról, illetve a korlátozás feloldásáról hozott határozatát megküldi a Kamara illetékes területi szervezetének és a szolgáltató állatorvos székhelye szerint illetékes jegyzőnek is.
(5)10 Az oltást végző szolgáltató állatorvos köteles:
bb)11 a beoltott eb fajtája, ivara, színe, jegyei, születési időpontja (év, hó), egyedi azonosítója (tetoválás, chip), oltási könyvének egyedi sorszáma,
f)13 az eb veszettség elleni védőoltásának beadását követő 8 napon belül az oltás időpontját, a felhasznált oltóanyag nevét, gyártási számát, az oltást végző állatorvos nevét, kamarai bélyegzője számát az állatok védelméről és kíméletéről szóló 1998. évi XXVIII. törvény (a továbbiakban: Ávt.) 42/A. § (1) bekezdése szerinti országos elektronikus adatbázisban rögzíteni,
g)14 a járási hivatal által térítés ellenében kibocsátott, az adott évre érvényes biztonsági jellel ellátott öntapadós címkével az oltási könyvben érvényesíteni az általa végzett oltásra vonatkozó bejegyzését;
h)15 az állattartó kérelmére új oltási könyvet kiállítani az általa oltott ebről, egyidejűleg azt új, a g) pontban leírt címkével érvényesíteni.
(5a)16 Az oltást végző szolgáltató állatorvos az eb oltási könyvének kiállítása során az állat fajtájának megjelölésére szolgáló sort a fajta megjelölésével kizárólag abban az esetben töltheti ki, amennyiben az eb tulajdonosa az eb fajtatiszta származását az elismert tenyésztő szervezet által kibocsátott származási igazolással igazolja. Amennyiben az eb fajtatiszta származása e módon nem igazolt, az állat fajtájának megjelölésére szolgáló sor fenológiai vizsgálat alapján a „[fajta] jellegű” vagy „keverék” bejegyzéssel tölthető ki. Az állat fajtájának megjelölésére szolgáló sor kitöltésekor az ebnek a származási igazolásán szereplő törzskönyvi azonosítóját, vagy a fajta jellegére történő bejegyzés esetén annak fenológiai vizsgálattal való megállapítására utaló hivatkozást, állatorvosi bélyegző lenyomattal, megjegyzésként fel kell tüntetni.
(6)17 A járási hivatal
(7)20 Veszettség ellen csak elektronikus transzponderrel megjelölt eb oltható.
4/A. §21 Az oltási könyv az állat tulajdonjogát és származását nem igazolja.
5. § (1)22 Azon területeken, ahol a veszettséget megállapították, a járási hivatal a házimacskák és egyéb húsevő kedvtelésből tartott állatok veszettség elleni rendszeres, megelőző védőoltását is elrendelheti. Ebben az esetben az immunizálást az eboltásra vonatkozó szabályok szerint kell elvégezni. Az e bekezdés szerint elrendelt intézkedést hirdetmény útján közzé kell tenni az Éltv. 42. § (3) bekezdése szerint.
(2)23 Egyéb állatok veszettség elleni megelőző védőoltását az állattartó kérésére és költségére a szolgáltató állatorvos elvégezheti. A veszettség ellen immunizált élelmiszer-előállítás céljából tartott gazdasági haszonállatokról a 4. § (5) bekezdés b) pontja szerinti nyilvántartást kell vezetni, és a nyilvántartás adatait az oltást követő hónap ötödik napjáig a járási hivatalnak bejelenteni.
(6)24 Az Ávt. 48/A. § (3) bekezdése szerint befogott, embert nem mart, húsevő emlősállat csak egy évnél nem régebbi, igazolt veszettségoltás után adható ki. A korábbi tartójának vissza nem adott húsevő emlősállat a tizenöt nap után értékesíthető, vagy véglegesen elhelyezhető.
(4)25 A vadon élő, illetve – ha a (3) bekezdésben leírt vakcinázás nem valósítható meg – a járási hivatal egyedi engedélyével a bemutatási céllal fogságban tartott húsevő emlős állatok immunizálása szájon át alkalmazható vakcinával is elvégezhető.
7. §26 (1) A 6. § (3) bekezdésében meghatározott immunizálás elvégezhető
(3) A szolgáltató állatorvos az (1) bekezdés c) pontja szerinti immunizálási szándékát, annak tervezett időpontja előtt 30 nappal – az összevezetés tervezett időpontjának és pontosan azonosítható helyszínének megjelölésével – írásban köteles bejelenteni a járási hivatalnak és a Kamara területi szervének, valamint az érintett település jegyzőjének.
8. § (1)27 A rókák veszettségének megelőzése és a betegség leküzdése érdekében a vadon élő rókapopuláció veszettség elleni ellenálló képességét szájon át történő vakcinázással kell biztosítani. Az immunizálás időpontját és területi kiterjedését az országos főállatorvos határozza meg. Az immunizálás időpontjáról és a beazonosítható terület kijelöléséről, a felhasználásra kerülő vakcina típusáról az országos főállatorvos az immunizálás kezdetét tizennégy nappal megelőzően értesíti az országos tisztifőorvost, az országos katasztrófavédelmi főigazgatóság főigazgatóját, valamint az országhatár menti vakcinázás esetén az érintett környező országok állategészségügyi hatóságait is.
(2)28 A rókák szájon át történő vakcinázását a Nemzeti Élelmiszerlánc-biztonsági Hivatal (a továbbiakban: NÉBIH) végzi a megyei kormányhivatal, valamint a területi vadászati hatóság bevonásával.
(5)29 A vakcinázás kezdetétől számított huszonegy napig az érintett területeken a járási hivatal ebzárlatot és legeltetési tilalmat rendel el.
(6)30 Az immunizálással érintett területen a területi vadászati hatóság felhívására és irányításával a vadászatra jogosult jól látható, piros színű, kétnyelvű (magyar és angol), a felhívás megértését szolgáló piktogrammal ellátott figyelemfelhívó plakátokat helyez ki a lakott területekről kivezető utak mentén, bekötőutaknál, kiránduló és parkolóhelyeken, turistaházak és vadászházak mellett.
(7)31 A (6) bekezdés szerinti tájékoztató plakátokat a vadászatra jogosult a lakosság tájékoztatása érdekében eljuttatja az érintett önkormányzatokhoz is.
(8)32 Amennyiben ember érintkezik a csalétekben található vakcinával, azt haladéktalanul jelenteni kell a népegészségügyi hatáskörében eljáró járási (fővárosi kerületi) hivatalnak.
(2)33 A vakcinázás befejezését követően évente 100 km2 területenként négy felnőtt rókát kell kilőni, amelyeket a vadászatra jogosultaknak kell eljuttatniuk a kilövés helye szerint illetékes járási hivatalhoz, amely a 16. § szerinti eljárással kijelölt állat-egészségügyi laboratóriumba (a továbbiakban: laboratórium) köteles továbbítani a rókatetemeket.
(3)34 A megyei kormányhivatal az egyes vadászatra jogosultak által kilövendő rókák számát a mintagyűjtési időszakot tizenöt nappal megelőzően, határozattal állapítja meg. A vadászatra jogosult ezért a tevékenységéért költségtérítésre jogosult.
(4)35 A (2) bekezdés szerint kilőtt rókák vizsgálatán kívül, Magyarország teljes területén el kell végezni az elhullott rókák és egyéb vadon élő emlősállatok hulláinak veszettségre irányuló vizsgálatát is. Apróvadfajok esetében a teljes tetemet, nagyvad fajok esetében a fejet kell a (2) bekezdésben leírt eljárásrend szerint vizsgálatra küldeni.
(5)36 A megyei kormányhivatal és a területi vadászati hatóság a vakcinázás eredményességét a módszer továbbfejlesztése érdekében, állat-egészségügyi, közegészségügyi, vadbiológiai, ökológiai és etológiai szempontok alapján, folyamatosan értékeli.
10. § (1)37 A 8. § (1) bekezdése szerinti vakcinázást évente kétszer (tavasszal és ősszel), a járványhelyzettől függően legalább két egymást követő évig kell végezni.
(2)38 Veszettségtől mentesnek minősíthető az a megye, ahol humán vagy állati eredetű veszettség eset (kivéve a denevérek veszettségét) a megelőző két évben nem fordult elő. A vakcinázást az utolsó veszettségi eset megállapításától számított két évig fenn kell tartani.
(3)39 Visszafertőződés esetén a megállapítás helye körüli legalább 50 kilométer sugarú körben ismételt immunizálást kell végezni. A visszafertőződés megelőzése érdekében a nem mentes országok határán 50 km-es sávban (védőzónában) a vakcinázást fenn kell tartani.
b)40 a járási hivatal elrendelheti a vadászterületen kóborló, nem befogható ebek és macskák leölését.
(2) Az ebzárlat tartama alatt – a (3)–(4) bekezdésben felsorolt ebek kivételével –
(5)41 Az ebzárlat alatt befogott kóbor húsevőket hatósági megfigyelés alá kell helyezni az ebzárlat időtartamára. Az állat hatósági megfigyelése az ebzárlat esetleges meghosszabbítása esetén sem tarthat kilencven napnál tovább. Amennyiben a kóborló eb vagy macska veszettség elleni oltottsága nem állapítható meg, és az állat befogása, illetve hatósági megfigyelése nem oldható meg biztonságosan, az állatot a járási hivatal határozatára járványügyi intézkedésként az állatvédelmi előírások megtartásával le kell ölni.
a)42 az észlelő köteles bejelenteni
aa)43 a természetellenesen viselkedő rókát vagy egyéb vadon élő emlős állatot a területi vadászati hatóságnak,
ab)44 jármű által elgázolt vagy ismeretlen ok miatt elhullott róka tetemének észlelését a járási hivatalnak;
14. § (1)45 A járási hivatal a bejelentési kötelezettség alá tartozó fertőző állatbetegségekkel kapcsolatos, külön jogszabályban előírt általános kötelezettségei teljesítésén túl köteles
d)46 a gulyában, nyájban, csordában vagy más módon együtt tartott, fertőzöttségre gyanús gazdasági haszonállatok tekintetében intézkedni.
(2)47 Az (1) bekezdés a) és b) pontjában meghatározott feladatok végrehajtására a járási hivatal állami feladat elvégzésére feljogosított szolgáltató állatorvost is kijelölhet.
15. §48 A járási hivatal a bejelentési kötelezettség alá tartozó fertőző állatbetegségekkel kapcsolatos, külön jogszabályban előírt általános kötelezettségei teljesítésén túl köteles
a)49 a 14. § d) pontja szerinti bejelentés esetén helyszíni vizsgálatot tartani, és ennek eredményeképpen a csoportosan tartott gazdasági haszonállatok veszettség elleni védőoltása elrendelésének vagy engedélyezésének kérdésében dönteni;
e)50 a veszettséggel érintett területen működő vadászatra jogosultat a veszettség közegészségügyi jelentőségére írásban figyelmeztetni és a rókák lebőrözésének tilalmát elrendelni.
16. § (1)51 A veszettséggel kapcsolatos, állat-egészségügyi vizsgálatot végző nemzeti referencia laboratórium feladatait ellátó, továbbá a veszettséggel kapcsolatos, állat-egészségügyi vizsgálatot végző laboratóriumo(ka)t az országos főállatorvos jelöli ki a NÉBIH javaslata alapján.
(2)52 Az (1) bekezdés szerint kijelölt laboratórium feladata, hogy a vizsgálat eredményéről a vizsgálati anyagot beküldő állatorvost, embermarás esetén a marás helye szerint illetékes élelmiszerlánc-biztonsági és állategészségügyi, valamint népegészségügyi hatáskörében eljáró járási (fővárosi kerületi) hivatalt értesítse, veszettség szempontjából pozitív esetben haladéktalanul, távmásoló útján is.
17. § (1)53 A veszettségre gyanús házi vagy fogságban tartott fogékony állatokat le kell ölni, vagy az állattartó kérésére, ha a megfigyelés körülményei aggálymentesen biztosíthatók, továbbá ha az állatok érvényes veszettség elleni védőoltással rendelkeznek, a járási hivatal döntése alapján 90 napra hatósági megfigyelés alá kell vonni. A veszettségre gyanús kóborló vagy vadon élő állat életét ki kell oltani, és erről a hatósági állatorvost haladéktalanul értesíteni kell.
(5)54 A veszettség szempontjából aggályos állatot a tartási helyén kell megfigyelés alá helyezni, és az állatot hetenként meg kell szemlélni. A veszettség szempontjából aggályos eb megfigyelési státuszának tényét és időpontját a megfigyelést végző állatorvos rögzíti az Ávt. 42/A. § (1) bekezdése szerinti országos elektronikus adatbázisban.
(9)55 A megfigyelést végző állatorvos az állatmegfigyelésről jegyzőkönyvet köteles felvenni, és azt a járási hivatalnak a megfigyelés befejezését követő második munkanapig beérkezően átadni.
(10)56 A megfigyelést végző állatorvos a megfigyelési idő alatt az állaton észlelt, a veszettségre utaló tünetek jelentkezéséről haladéktalanul köteles a járási hivatalnak jelentést tenni.
(11)57 A járási hivatal állami feladat elvégzésére feljogosított szolgáltató állatorvost is kijelölhet az állatok hatósági megfigyelésének végrehajtására.
(3)58 A veszett és veszettségre gyanús állat tetemét, annak bármely részét felhasználni, vagy forgalomba hozni tilos. Az állati testet és testrészeket a nem emberi fogyasztásra szánt állati melléktermékekre és a belőlük származó termékekre vonatkozó egészségügyi szabályok megállapításáról és az 1774/2002/EK rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 2009. október 21-i 1069/2009/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet előírásainak és a nem emberi fogyasztásra szánt állati eredetű melléktermékekre vonatkozó állategészségügyi szabályok megállapításáról szóló jogszabálynak megfelelően kell ártalmatlanítani.
22. § (1)59 A hatósági állatorvos köteles a népegészségügyi hatáskörében eljáró járási (fővárosi kerületi) hivatalt írásban értesíteni, ha működési területén
(2)60 A hatósági állatorvos a népegészségügyi hatáskörében eljáró (fővárosi kerületi) járási hivatalnak küldött értesítésben köteles felsorolni azoknak a személyeknek a nevét, akik a veszett vagy veszettségre gyanús állatokkal közvetlenül kapcsolatba kerültek, illetve akiket eb, macska vagy vadon élő állat megmart. Egyúttal tájékoztatni kell az általa tett intézkedésekről és annak eredményeiről is.
(3)61 A sérültet ellátó orvos köteles minden ebtől, macskától vagy vadon élő állattól származó sebesülés észlelése esetén, az eset körülményeiről rendelkezésére álló információkról, különös tekintettel az állattartó nevének, lakcímének és telefonos elérhetőségének közlésével, az eset helye szerint illetékes járási hivatalt haladéktalanul szóban és írásban értesíteni. A járási hivatal az értesítés alapján köteles a szükséges intézkedéseket késedelem nélkül megtenni.
(2) A 4. § (5) bekezdés g)–h) pontjai 2010. január 1-jén lépnek hatályba, ezzel egyidejűleg a 4. § (5) bekezdés f) pontja hatályát veszti.
(3)–(5)62
24. §63 Ez a rendelet
A)64 Az 576/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet szerinti, a kutyák, macskák és görények nem kereskedelmi célú mozgásához szükséges azonosító okmányok mintájáról, területek és harmadik országok jegyzékének, valamint bizonyos feltételeknek való megfelelést igazoló nyilatkozatok formátumának, külső megjelenésének és nyelvének megállapításáról szóló, 2013. június 28-i 577/2013/EU bizottsági végrehajtási rendelet III. melléklete szerinti útlevél, vagy
c)65 kiadó szolgáltató állatorvos aláírása és kamarai bélyegzője
d)66 figyelmeztetés arról, hogy az oltási könyv csak akkor érvényes, ha legalább a tenyésztő/első tulajdonos és az állat adatai kitöltésre kerültek és szolgáltató állatorvos igazolta a kiadását, valamint arról, hogy az oltási könyvbe kizárólag szolgáltató állatorvos, illetve az állat-egészségügyi hatóság vezethet be adatokat/változásokat
6.67 4–7. oldal:
7. 8–13. oldal:
8. 14–15. oldal:
1 A 2. § b) pont bb) alpontja a 32/2014. (XII. 9.) FM rendelet 11. § (1) bekezdésével megállapított szöveg.
2 A 2. § e) pontja a 42/2017. (VIII. 17.) FM rendelet 120. § (1) bekezdésével megállapított szöveg.
3 A 3. § (1) bekezdés nyitó szövegrésze a 32/2014. (XII. 9.) FM rendelet 12. § (1) bekezdés b) pontja szerint módosított szöveg.
4 A 3. § (2) bekezdése a 32/2014. (XII. 9.) FM rendelet 12. § (1) bekezdés a) pontja szerint módosított szöveg.
5 A 3. § (3) bekezdése a 32/2014. (XII. 9.) FM rendelet 12. § (1) bekezdés a) pontja szerint módosított szöveg.
6 A 4. § (1) bekezdés a) pontja a 32/2014. (XII. 9.) FM rendelet 12. § (1) bekezdés c) pontja szerint módosított szöveg.
7 A 4. § (2) bekezdése a 32/2014. (XII. 9.) FM rendelet 12. § (1) bekezdés d) pontja, a 42/2017. (VIII. 17.) FM rendelet 122. §-a, a 69/2017. (XII. 27.) FM rendelet 16. §-a szerint módosított szöveg.
8 A 4. § (3) bekezdése a 32/2014. (XII. 9.) FM rendelet 12. § (1) bekezdés a) pontja szerint módosított szöveg.
9 A 4. § (4) bekezdése a 151/2012. (XII. 29.) VM rendelet 30. § b) pontja, a 32/2014. (XII. 9.) FM rendelet 12. § (1) bekezdés a) pontja, a 42/2017. (VIII. 17.) FM rendelet 121. § 1. pontja szerint módosított szöveg.
10 A 4. § (5) bekezdés nyitó szövegrésze a 32/2014. (XII. 9.) FM rendelet 12. § (1) bekezdés a) pontja szerint módosított szöveg.
11 A 4. § (5) bekezdés b) pont bb) alpontja a 32/2014. (XII. 9.) FM rendelet 11. § (2) bekezdésével megállapított szöveg.
12 A 4. § (5) bekezdés c) pontját a 32/2014. (XII. 9.) FM rendelet 13. § a) pontja hatályon kívül helyezte.
13 A 4. § (5) bekezdés f) pontját a 23. § (2) bekezdése hatályon kívül helyezte, újonnan a 32/2014. (XII. 9.) FM rendelet 11. § (3) bekezdése iktatta be.
14 A 4. § (5) bekezdés g) pontja a 42/2010. (IV. 22.) FVM rendelet 16. § a) pontja, a 70/2013. (VII. 31.) VM rendelet 102. § a) pontja, a 42/2017. (VIII. 17.) FM rendelet 121. § 3. pontja, a 69/2017. (XII. 27.) FM rendelet 16. §-a szerint módosított szöveg.
15 A 4. § (5) bekezdésének h) pontja e rendelet 23. § (2) bekezdése alapján 2010. január 1-jén lépett hatályba.
16 A 4. § (5a) bekezdését a 127/2012. (XII. 12.) VM rendelet 4. § (1) bekezdése iktatta be, szövege a 37/2013. (V. 22.) VM rendelet 6. §-ával megállapított, a 32/2014. (XII. 9.) FM rendelet 12. § (1) bekezdés a) pontja szerint módosított szöveg.
17 A 4. § (6) bekezdés nyitó szövegrésze a 42/2017. (VIII. 17.) FM rendelet 121. § 2. pontja szerint módosított szöveg.
18 A 4. § (6) bekezdés c) pontját a 42/2010. (IV. 22.) FVM rendelet 17. §-a hatályon kívül helyezte.
19 A 4. § (6) bekezdés d) pontját a 32/2014. (XII. 9.) FM rendelet 13. § a) pontja hatályon kívül helyezte.
20 A 4. § (7) bekezdését a 127/2012. (XII. 12.) VM rendelet 4. § (2) bekezdése iktatta be.
21 A 4/A. §-t a 127/2012. (XII. 12.) VM rendelet 4. § (3) bekezdése iktatta be.
22 Az 5. § (1) bekezdése a 32/2014. (XII. 9.) FM rendelet 11. § (4) bekezdésével megállapított és a 42/2017. (VIII. 17.) FM rendelet 121. § 2. pontja szerint módosított szöveg.
23 Az 5. § (2) bekezdése a 32/2014. (XII. 9.) FM rendelet 12. § (1) bekezdés a) pontja, a 42/2017. (VIII. 17.) FM rendelet 121. § 4. pontja szerint módosított szöveg.
24 Az 5. § (6) bekezdése a 32/2014. (XII. 9.) FM rendelet 12. § (1) bekezdés e) pontja szerint módosított szöveg.
25 A 6. § (4) bekezdése a 42/2017. (VIII. 17.) FM rendelet 121. § 2. pontja szerint módosított szöveg.
26 A 7. § a 9/2017. (III. 6.) FM rendelet 22. §-ával megállapított szöveg.
27 A 8. § (1) bekezdése a 32/2014. (XII. 9.) FM rendelet 11. § (5) bekezdésével megállapított szöveg.
28 A 8. § (2) bekezdése a 32/2014. (XII. 9.) FM rendelet 11. § (5) bekezdésével megállapított és a 42/2017. (VIII. 17.) FM rendelet 121. § 5. pontja szerint módosított szöveg.
29 A 8. § (5) bekezdése a 32/2014. (XII. 9.) FM rendelet 11. § (6) bekezdésével megállapított és a 42/2017. (VIII. 17.) FM rendelet 121. § 6. pontja szerint módosított szöveg.
30 A 8. § (6) bekezdése a 32/2014. (XII. 9.) FM rendelet 11. § (6) bekezdésével megállapított és a 42/2017. (VIII. 17.) FM rendelet 121. § 7. pontja szerint módosított szöveg.
31 A 8. § (7) bekezdése a 32/2014. (XII. 9.) FM rendelet 11. § (6) bekezdésével megállapított szöveg.
32 A 8. § (8) bekezdése a 42/2017. (VIII. 17.) FM rendelet 121. § 8. pontja szerint módosított szöveg.
33 A 9. § (2) bekezdése a 42/2010. (IV. 22.) FVM rendelet 16. § b) pontja, a 42/2017. (VIII. 17.) FM rendelet 121. § 9. pontja szerint módosított szöveg.
34 A 9. § (3) bekezdése a 32/2014. (XII. 9.) FM rendelet 11. § (7) bekezdésével megállapított és a 42/2017. (VIII. 17.) FM rendelet 121. § 10. pontja szerint módosított szöveg.
35 A 9. § (4) bekezdése a 32/2014. (XII. 9.) FM rendelet 11. § (7) bekezdésével megállapított szöveg.
36 A 9. § (5) bekezdése a 32/2014. (XII. 9.) FM rendelet 12. § (1) bekezdés f) pontja, a 42/2017. (VIII. 17.) FM rendelet 121. § 7. és 11. pontja szerint módosított szöveg.
37 A 10. § (1) bekezdése a 32/2014. (XII. 9.) FM rendelet 12. § (1) bekezdés g) pontja szerint módosított szöveg.
38 A 10. § (2) bekezdése a 32/2014. (XII. 9.) FM rendelet 12. § (1) bekezdés h) pontja szerint módosított szöveg.
39 A 10. § (3) bekezdése a 32/2014. (XII. 9.) FM rendelet 11. § (8) bekezdésével megállapított szöveg.
40 A 11. § (1) bekezdés b) pontja a 32/2014. (XII. 9.) FM rendelet 12. § (1) bekezdés i) pontja, a 42/2017. (VIII. 17.) FM rendelet 121. § 2. pontja szerint módosított szöveg.
41 A 12. § (5) bekezdése a 42/2017. (VIII. 17.) FM rendelet 121. § 2. pontja szerint módosított szöveg.
42 A 13. § a) pontja a 32/2014. (XII. 9.) FM rendelet 11. § (9) bekezdésével megállapított szöveg.
43 A 13. § a) pont aa) alpontja a 42/2017. (VIII. 17.) FM rendelet 121. § 12. pontja szerint módosított szöveg.
44 A 13. § a) pont ab) alpontja a 42/2017. (VIII. 17.) FM rendelet 121. § 13. pontja szerint módosított szöveg.
45 A 14. § (1) bekezdés nyitó szövegrésze a 42/2017. (VIII. 17.) FM rendelet 121. § 14. pontja szerint módosított szöveg.
46 A 14. § (1) bekezdés d) pontja a 42/2017. (VIII. 17.) FM rendelet 121. § 15. pontja szerint módosított szöveg.
47 A 14. § (2) bekezdése a 42/2017. (VIII. 17.) FM rendelet 120. § (2) bekezdésével megállapított szöveg.
48 A 15. § nyitó szövegrésze a 42/2017. (VIII. 17.) FM rendelet 121. § 2. pontja szerint módosított szöveg.
49 A 15. § a) pontja a 32/2014. (XII. 9.) FM rendelet 12. § (1) bekezdés k) pontja szerint módosított szöveg.
50 A 15. § e) pontja a 32/2014. (XII. 9.) FM rendelet 12. § (1) bekezdés l) pontja szerint módosított szöveg.
51 A 16. § (1) bekezdése a 32/2014. (XII. 9.) FM rendelet 12. § (1) bekezdés m) pontja szerint módosított szöveg.
52 A 16. § (2) bekezdése a 151/2012. (XII. 29.) VM rendelet 30. § d) pontja, a 42/2017. (VIII. 17.) FM rendelet 121. § 17. pontja szerint módosított szöveg.
53 A 17. § (1) bekezdése a 32/2014. (XII. 9.) FM rendelet 11. § (10) bekezdésével megállapított és a 42/2017. (VIII. 17.) FM rendelet 121. § 2. pontja szerint módosított szöveg.
54 A 19. § (5) bekezdése a 32/2014. (XII. 9.) FM rendelet 11. § (11) bekezdésével megállapított szöveg.
55 A 19. § (9) bekezdése a 32/2014. (XII. 9.) FM rendelet 12. § (1) bekezdés n) pontja, a 42/2017. (VIII. 17.) FM rendelet 121. § 4. pontja szerint módosított szöveg.
56 A 19. § (10) bekezdése a 42/2017. (VIII. 17.) FM rendelet 121. § 4. pontja szerint módosított szöveg.
57 A 19. § (11) bekezdése a 42/2017. (VIII. 17.) FM rendelet 121. § 2. és 18. pontja szerint módosított szöveg.
58 A 20. § (3) bekezdése a 32/2014. (XII. 9.) FM rendelet 11. § (12) bekezdésével megállapított szöveg.
59 A 22. § (1) bekezdése a 151/2012. (XII. 29.) VM rendelet 30. § d) pontja, a 42/2017. (VIII. 17.) FM rendelet 121. § 19. pontja szerint módosított szöveg.
60 A 22. § (2) bekezdése a 151/2012. (XII. 29.) VM rendelet 30. § d) pontja, a 42/2017. (VIII. 17.) FM rendelet 121. § 20. pontja szerint módosított szöveg.
61 A 22. § (3) bekezdése a 32/2014. (XII. 9.) FM rendelet 11. § (13) bekezdésével megállapított és a 42/2017. (VIII. 17.) FM rendelet 121. § 2. és 16. pontja szerint módosított szöveg.
62 A 23. § (3)–(5) bekezdését a 32/2014. (XII. 9.) FM rendelet 13. § b) pontja hatályon kívül helyezte.
63 A 24. §-t a 32/2014. (XII. 9.) FM rendelet 11. § (14) bekezdése iktatta be.
64 A melléklet A) fejezete a 32/2014. (XII. 9.) FM rendelet 11. § (15) bekezdésével megállapított szöveg.
65 A melléklet B) fejezet 2. pont c) alpontja a 32/2014. (XII. 9.) FM rendelet 11. § (15) bekezdése szerint módosított szöveg.
66 A melléklet B) fejezet 2. pont d) alpontja a 32/2014. (XII. 9.) FM rendelet 11. § (15) bekezdése szerint módosított szöveg.
67 A Melléklet 6. pontja a 70/2013. (VII. 31.) VM rendelet 102. § a) pontja szerint módosított szöveg.


text:
Építésügyi műszaki szakértő, ingatlanszakértő, építőipari igazságügyi szakértő. - Tuba Építész Iroda | Tanácsadás - Tervezés - Szakértés - Kivitelezés
A műszaki szakértő kollégáink magánfelkérésre, valamint hatósági, bírósági kirendelésre végeznek műszaki szaktanácsadást és készítenek műszaki szakértői, illetve igazságügyi műszaki szakértői szakvéleményt. A vitás esetekben, a perekben a szakmai és az etikai követelményeknek is megfelelő, korrekt döntések meghozatalát segítik elő.
A műszaki szakértői tevékenységünk az építésügy, az építészet, az építőipar és az ingatlanszakma teljes vertikumát átfogja.
Ez a lényeget tekintve annyit jelent, hogy az építési telek-vásárlástól, az esetleg rajta lévő épületingatlan műszaki állapotának és értékének a megállapításán keresztül, az építészeti és szakági műszaki tervezésen át az építőipari generál kivitelezés minőségéig, sőt a szavatosság ideje alatti meghibásodás, a felmerülő kivitelezési hibák okainak a feltárása, az esetleges felelősség megállapítása, a megoldási javaslatok kidolgozása is egyaránt a műszaki szakértői (igazságügyi műszaki szakértői) tevékenységünk részét képezi.
Ezeket a szakmai tevékenységeket egyébként tételesen, részletesen (taxatíve) felsorolni talán nem is lehet, hiszen maga az élet kínálja mindazokat a különböző helyzeteket, amelyekben a műszaki szakértő kollégáink gyakorta közreműködnek:
Kiemelten gyakorolt szakértői tevékenységek, főbb szakterületek:
építésügy;
magasépítőipar;
épületszerkezetek;
tartószerkezetek (statika);
építési szakipar;
építési szerelőipar;
építőmesteri szerkezetek;
építőipari kivitelezés;
épületszigetelés (hő-, hang-, vízszigetelés);
utólagos falszigetelés;
épületfizika;
épületenergetika;
épületakusztika, zajvédelem;
földmérés (geodézia);
építőipari geodézia;
ingatlanrendező földmérés;
geodézia az ingatlanokkal kapcsolatban;
geotechnika, talajmechanika;
faanyagvédelem;
munkavédelem, munkabiztonság;
ingatlanforgalom;
ingatlan értékbecslés;
építőipari árszakértés;
beruházás az építőiparban;
építési beruházás lebonyolítás;
építésgazdaság, építésszervezés.
Az építésügyi műszaki szakértői és az építőipari igazságügyi műszaki szakértői szakvélemény dokumentációt is egyaránt mérnök szakértő készíti. Vagyis, a mi példánknál maradva, minden igazságügyi mérnök szakértő egyúttal mérnök szakértő is, ugyanakkor általában nem minden mérnök szakértő igazságügyi mérnök szakértő is egyben.
Viszonylag elterjedt gyakorlatnak nevezhető, hogy az adott per kezdeményezője, a felperes szakértői vélemény dokumentációt is csatol a bírósági beadványhoz, mintegy ezzel is alátámasztandó az igénye jogosságát.
Tehát a magánfelkérésre készült szakértői írásbeli szakvélemény dokumentáció nem közokirat, a hatósági, bírósági eljárásokban úgynevezett okirati bizonyíték, praktikusan egy dokumentum, amit bármelyik fél (felperes vagy alperes) beadhat.
Ebben az esetben már nem magánfelkérésről van szó, a kirendelésre készült igazságügyi műszaki szakértői írásos szakvélemény dokumentáció közokirat.
Napjainkban már igen bonyolult és összetett, szerteágazó, mind részletesebb és alaposabb szakértelmet igénylő világban élünk, ahol az esetleges jogviták is egyre gyakrabban már speciális, sőt valóban különleges képzettséget és nagy gyakorlati tapasztalatot is igénylő szakkérdések körül zajlanak.
Az építésügyi műszaki szakértő szükség szerint az épület (építmény) megépítése, az új építés kivitelezés, a felújítás, a korszerűsítés, az átalakítás, a bővítés, a helyreállítás, a lebontás, az elmozdítás, a rendeltetés építési munkával együtt járó megváltoztatása stb. valamennyi szakaszában igénybe vehető, míg az építőipari igazságügyi műszaki szakértő közreműködésére elsősorban az építőipari munkákat érintő peres eljárásokban kerülhet sor.
"Az építésügyi műszaki szakértői tevékenység az épített környezet alakításával és védelmével kapcsolatos műszaki jelenségek ok-okozati összefüggéseinek magas szakmai színvonalú értékelése, ezen belül a vitatott esetek megítélése; a hibák, károk, illetve ezek okainak feltárása; és mindezekkel kapcsolatban szakértői vélemények készítése, továbbá a külön jogszabály szerinti esetenként kapcsolódó tevékenységek."
1997. évi LXXVIII. törvény az épített környezet alakításáról és védelméről, 32. § (2).
"Az igazságügyi szakértő feladata, hogy a bíróság, a közjegyző, az ügyészség, a rendőrség és a jogszabályban meghatározott más hatóság kirendelése, vagy megbízása alapján, a tudomány és a műszaki fejlődés eredményeinek felhasználásával készített szakvéleménnyel segítse a tényállás megállapítását, a szakkérdés eldöntését."
"Az igazságügyi szakértő a tevékenységét e törvény és más jogszabályok rendelkezései, valamint a tevékenységre irányadó szakmai szabályok megtartásával, legjobb tudása szerint köteles elvégezni."
2005. évi XLVII. törvény az igazságügyi szakértői tevékenységről, 1. § (1), (2).
Az igazságügyi műszaki szakértő a feladatainak az ellátása során (a többi között) a következő szakmai feladatok, vizsgálatok ellátását végzi:
a káresetek kivizsgálása;
az építési hibák okának feltárása;
a káresetek bekövetkezésében szerepet játszó körülmények és személyek felelősségének meghatározása;
a káreseményt követő javítási, helyreállítási munkák meghatározása;
ingatlan-értékbecslési feladatok;
épületek (építmények) műszaki állapotának meghatározása.
A műszaki szakértő vizsgálatának a megbízásának a keretein belül az ügy minden lényeges körülményére ki kell terjednie, a műszaki szakértőnek a tudomány mindenkori állásának figyelembevételével a szóba jövő vizsgálati eljárásokat és módszereket alkalmaznia kell, és azok alapján körültekintően és részrehajlás nélkül kell megadnia szakvéleményét.
A műszaki szakértő köteles megbízójának a figyelmét felhívni minden olyan tényre, körülményre, amely az általa ismert adatokra tekintettel a szakvélemény kialakítását, felhasználását befolyásolhatja, és szükséges a megbízó érdekeinek megvédéséhez.
Egyebekben pedig a műszaki szakértő működésére és felelősségére a polgári jog és a büntetőjog rendelkezései az irányadók.
A műszaki szakértői tevékenység részei (a teljesség igénye nélkül):
a feladattisztázás;
együttműködés a megbízóval a szükséges adatok és információk beszerzésére;
a szakintézet által végzendő mérések és vizsgálatok kijelölése, közreműködés ezek elvégeztetésében, a szakintézet által adott eredmények beépítése a műszaki szakértői munkába;
a beszerzett információk és vizsgálatok alapján műszaki szakértői állásfoglalás, illetve elvi javaslatok kidolgozása műszaki szakértői szakvélemény formájában.
A szakvélemény fajtái a szakértői tevékenység munkaigénye szerint lehet:
egyszerű szakvélemény, amelynél a megkapott vagy beszerezhető adatok, továbbá a szemrevételezéses vizsgálattal beszerezhető információk mérlegelésével a szakértői állásfoglalás kialakítható;
részletes szakvélemény, amikor szükség van arra, hogy a műszaki szakértő ellenőrző méréseket, illetve vizsgálatokat is végezzen, és az értékelést a részletes vizsgálatokra, valamint számításokra alapozza.
részletes szakvélemény felméréssel, amikor a szakértőnek felméréssel, feltárással kell az adatok egy részét, például: az épület geometriai adatait beszereznie.
A szakvélemények jellege lehet (például):
állagmegóvó szakvélemény;
az épületre (építményre), illetve állapotának módosítására (felújításra, korszerűsítésre, átalakításra, bővítésre, szanálásra stb.) vonatkozó elvi kérdésekkel, megoldási javaslatokkal foglalkozó szakvélemény;
a megbízó által feltett szakmai, műszaki kédéseket (például: mi a hiba oka?) megválaszoló szakvélemény;
szakmai tanácsadás, például: tervezési, beruházási, koncepció-kialakítási, építés-szervezési, építés-kivitelezési, illetve egyéb építészeti, építőipari, építésügyi és ingatlanszakmai ügyekben.
A műszaki szakértői felelősség:
A megfelelő végzettséggel és a szükséges szakképzettséggel, és főleg sok-sok (jellemzően több évtizedes) szakmai gyakorlattal, tapasztalattal rendelkező műszaki szakértő: a laikus ügyfelek, építtetők, az esetleg nem megfelelő tudással rendelkező szakemberek, vagy a különböző hatóságok, valamint a bíróság szakértelmét pótolja helyettesíti.
A szakértő a tevékenységének a keretében szakmai tényeket ismer fel, amelyeket közérthető és logikus rendszerbe foglal össze, tárgyilagos és szakmailag megalapozott műszaki szakértői szakvélemény formájában.
Objektív szakvélemény készítése:
A legfontosabb tényező a műszaki szakértő mint ember, akinek lelkiismeretesnek, becsületesnek, korrektnek kell lennie, továbbá igen lényeges még az, hogy megalapozott, lehetőleg átlagon felüli szakmai tudással és gyakorlattal, tapasztalattal is rendelkezzen. Mindenkor olyan műszaki szakértőre van szükség, aki vállalja, hogy rendszeresen (tovább) képezi magát, hiszen a lépten-nyomon előkerülő új technológiák, új szerkezetek ismerete nélkül a műszaki szakértő nem tud korrekt szakvéleményt összeállítani.
A szakvélemény készítésének a folyamata (dióhéjban):
a helyszíni szemle, amelyen a műszaki szakértő a szaktudása, gyakorlata, tapasztalata alapján tudja megállapítani azt, hogy hol és mit kell megszemlélnie, feltárnia, illetve ezt, hogy mikor szükséges műszeres szakvizsgálatot vagy laboratóriumi célvizsgálatot kérnie;
a helyszíni szemlén megszerzett információk és a megbízó által rendelkezésre bocsátott tájékoztatás, adatok, dokumentumok pontos elemzése, kiértékelése;
a történések időrendbe állítása;
a fentiek elvégzését követően tudja megválaszolni a műszaki szakértő a számára feltett kérdéseket.
A felelősségteljes műszaki szakértő elemzi, kiértékeli a tényadatokat, a következtetéseit pedig világosan, közérthető formában indokolja és tárja a laikus ügyfél, építtető, illetve a különböző hatóságok vagy a bíróság elé.
A lelkiismeretes műszaki szakértő elsősorban nem arra törekszik, hogy mindenkor népszerű legyen, hanem arra, hogy tényszerű legyen, így pedig világosan meg tudja különböztetni a tudományost a tudományosnak tűnőtől, a csak látszolagosan jót a valóban jótól.
A korrekt műszaki szakértő mindig vigyáz arra is, hogy jogi kérdéseket csak a szakmailag indokolt és szükséges mértékig feszegessen, hiszen az nem az ő kompetenciájába tartozik.
Megállapítható, hogy napjainkban az egyes szakmai tudományok egyre több ismeretet kívánnak, az építészet, az építés területén alkalmazott technológiák, a felhasználható anyagok szinte hetente változnak, bővülnek.
A felelősségteljes műszaki szakértőnek (igazságügyi műszaki szakértőnek) egyebek mellett ehhez is alkalmazkodnia kell, nagy gyakorlati tapasztalattal kell rendelkeznie, a tudását pedig rendszeresen frissítenie kell, ugyanakkor tisztességes, erkölcsileg megbízható embernek és jó szakembernek is kell lennie egy személyben.
A műszaki szakértői munka területén bizony még napjainkban is igaznak, érvényesnek és találónak bizonyul: Dr. Gábor László egyetemi tanár úr, Kossuth-díjas, akadémikus, több ezer építész-hallgató professzora, kiváló tankönyvek szerzője (az Épületszerkezettan című műszaki egyetemi tankönyv I. kötetének előszavában leírt) alább idézett megfogalmazása:
"Az építészet, építés és építéstudomány teljes területe az átalakulás, változás, a nagyiramú fejlődés időszakát éli. Más a feladat, más a tartalom, más a kifejezés és más a formálás is. A régi mellett forradalmian új anyagokból, új szerkezetekkel és új eljárásokkal építünk.
A múlt hagyományos szerkezetei egyre jobban értelmüket vesztik, az emberi hangyaszorgalom munkáját egyre inkább gépek munkája váltja fel. A feltörő új kiszorítja a régit, de az új még nem általános, még nem teljesen kiforrott, még gyakran csak kísérlet (sokszor még ki sem próbált), és eredete is visszanyúlik a régibe.
Dr. Gábor László építész-professzor, Budapesti Műszaki Egyetem (BME), Épületszerkezettani Tanszék volt tanszékvezető egyetemi tanár.
A többi között a négykötetes Épületszerkezettan című egyetemi tankönysorozat szerzője, megalkotója, e nagyszerű épületszerkezettan könyvek 1960 és 1977 között jelentek meg.
Ez a négykötetes műszaki egyetemi tankönyvsorozat átfogó jellegével, tárgyalási módjával egyedülálló nem csak Európában, de feltehetően a világon. Ilyenformán pedig évtizedek óta lényegében mindmáig a szakma megkérdőjelezhetetlen egyetemi kézikönyve, ami jellemzően fellelhető minden "igazi" építész szakember könyvespolcán.
A műszaki szakértői tevékenységről általában
Műszaki (igazságügyi) szakértők az építésügyben:
Az életünk jelentős részét átölelő eljárási jogban sor kerülhet a különleges szakértelmet igénylő bizonyítási eszköz, a műszaki szakértő alkalmazására. A műszaki szakértő által elkészített szakértői vélemény pedig bizonyíték. A bizonyíték bizonyító tárgy. Az eljáró hatóság vagy bíróság a perben vagy eljárásban észlelt jelenbeli tényekből (bizonyító tények) következtet a bizonyító tények fennállására vagy azok fenn nem állására.
A különleges szakértelemnek jelentős szerepe van hiszen azokat a tényeket, amelyeket az emberek meghatározott csoportjai ismernek és valósnak fogadnak el, a bíróság hivatalból veszi figyelembe. Ezek a tények a köztudomású tények. A köztudomású tényeket nem kell bizonyítani. A bíró sem köteles az ilyen tényeket külön kifejteni, a határozat indoklásában nem kell rá kitérnie, hogy a bíróság azt honnan szerezte. Ellenbizonyítéknak a köztudomású tényekkel szemben is helye van.
A különleges szakértelemmel rendelkező műszaki szakértőnek (igazságügyi műszaki szakértőnek) tehát az eljárások során kiemelt szerepe van, hiszen a bíróságok (hatóságok) által relevánsnak ítélt tény vagy egyéb körülmény megállapításához nyújtanak segítséget. Ebből következően a műszaki szakértői (igazságügyi műszaki szakértői) véleménynek (mint bizonyítéknak) különleges szerepe van a bizonyítási eljárásban.
Ezért nem csak kívánalom, hanem elengedhetetlen szükséglet az objektív műszaki szakértői (igazságügyi műszaki szakértői) vélemény, amelyben az eljáró műszaki szakértők speciális feladata, hogy a mindenkori tudomány és műszaki fejlődés eredményeinek figyelembevételével, a megfelelő jogszabályok szerint segítséget nyújtsanak az igazságszolgáltatás hatóságainak.
Az igazságszolgáltatásban a tények megállapítása és megítélése során a hatóságnak, a hatóságok tagjainak gyakorta szükségük van olyan szakmai ismeretekről való tájékoztatásra, amely az ő szakmai kompetenciájukon kívül esik. A hatóság hiányzó ismeretei pótlásáról külső segítség igénybevételével gondoskodik.
A műszaki szakértő (igazságügyi műszaki szakértő) szerepe és eljárásjogi helyzete jelentősen megnő, mert a legújabb idők igazságszolgáltatása műszaki szakértők (igazságügyi műszaki szakértők) nélkül elképzelhetetlen az egyre növekvő mennyiségű szakkérdések miatt.
A műszaki szakértő (igazságügyi műszaki szakértő) ismeretei által válik a bizonyítás alanyává. A szakértő (igazságügyi szakértő) esetlegesen hamis szakvéleménye az igazságszolgáltatást tévútra vezetheti, személyi és anyagi jogkövetkezménnyel (joghátránnyal, szankcióval) sújthat adott esetben akár vétlen embereket.
A bíró minden esetben műszaki szakértőt (igazságügyi műszaki szakértőt) köteles kijelölni olyan kérdésekben, amelyek különleges szakértelmet igényelnek. Ez vonatkozik akkor is a bíróságra, ha esetleg a bíró az adott tárgykörben autodidakta módon rendelkezik a tárgybeli szakkérdéssel kapcsolatban némi ismerettel.
A peres eljárának igen fontos része a bizonyítás. A bizonyítási eljárás a tárgyalási ügyszakasz egyik nem elhanyagolható része. Be kell bizonyítani, hogy a per tárgya, adott esetben a bűncselekmény megtörtént és hogy ezt éppen a terhelt követte el, illetve polgári peres eljárásokban azt, hogy a felperes keresete helytálló-e és abban a tényben az alperes elmarasztalható-e és milyen mértékben.
A bizonyítás elsődlegesen logikai művelet. Minden bíró az eljárás során tényeket észlel, olyan tényeket, amelyeknek alkalmasnak kell lenniük arra, hogy belőlük a bizonyítandó tényekre következtetni lehessen. Ezek a bizonyítandó tények a bizonyítékok. A műszaki szakértő (igazságügyi műszaki szakértő) a bizonyítási eljárásnak olyan szereplője, akit az eljáró hatóság kirendel, vagy a perben szereplő felek igazuk bizonyítására felkérnek, mivel rendelkezik a különleges szakértelmet igénylő ténymegállapítások eszközléséhez nélkülözhetetlen szakmai ismeretekkel.
Nos, a fentiek ismeretében talán már némileg érzékelhető, hogy műszaki szakértői (igazságügyi műszaki szakértői) szerepre nem alkalmas akárki, hanem csak kizárólag olyan, az adott szakterületen különleges, elméleti és gyakorlati, tapasztalati ismeretekkel is egyaránt rendelkező személy, aki éppen ezen ismeretei alapján képes a hatóságnak bizonyítékot szolgáltatni.
A műszaki szakértő (igazságügyi műszaki szakértő) igénybevételének szükségessége általában két esetben merül fel. 1.) Ha a bíróság valamilyen bizonyítékot a megfelelő szakismeret hiányában nem tud kellően észlelni, például: valamilyen szemletárgy felismerése nehézségbe ütközik, mert az összetétele megállapításához nincs meg a szakismerete. 2.) Ha valamilyen tapasztalati tétel ismerete nélkül a bíróság az észlet bizonyítékok bizonyító erejét nem tudná helyesen megállapítani, például: az ok-okozati összefüggések ismerete is szakértelmet kíván.
Bármennyire is pótolni alkalmas a műszaki szakértő (igazságügyi műszaki szakértő) a bíróság hiányzó szakismeretét, a bíróság egyéb bizonyítás lefolytatásában megnyilvánuló kötelezettségét nem vállalhatja át, és a bíróság sem háríthatja át a műszaki szakértőre (igazságügyi műszaki szakértőre) a per eldöntéséhez szükséges tények és körülmények felderítésének a feladatát, nem engedheti át továbbá a műszaki szakértőnek (igazságügyi szakértőnek) a bizonyítékok mérlegelésére vonatkozó jogkörét. Azaz: nem döntetheti al a pert a szakértővel; a jogkérdés elbírálását nem bízhatja a műszaki szakértőre (igazságügyi műszaki szakértőre).
A szakértelem és a szakkérdés:
A vonatkozó törvények akként rendelkeznek, hogy ha a bizonyítandó tény megállapításához vagy megítéléséhez különleges szakértelem szükséges, szakértőt kell alkalmazni.
Illetve, hogy ha a perben jelentős tény vagy egyéb körülmény megállapításához vagy megítéléséhez olyan különleges szakértelem szükséges, amellyel a bíróság nem rendelkezik, a bíróság szakértőt rendel ki.
A fenti jogszabályi idézetből következő kérdés, hogy mit nevezünk különleges szakismeretnek? Nos, fokozatosan változik a szakértelem és a különleges szakértelem határa, amelynek oka a technika és a tudomány rohamos fejlődése, az általános műveltség színvonalának emelkedése, az iskolázottság növekedése.
A szakértelem és a különleges szakértelem határát az állampolgárok általános műveltségi színvonalán lehet megállapítani, amelyet jelenleg a középfokú végzettség által nyújtott ismeretek határoznak meg. A szakértelem is egy adott szakmán belül viszonyítás kérdése.
Jelentős eltérések, különbségek vannak a szakmát gyakorlók között is abból a szempontból, hogy az illető személy szakmai tudása, szakismeretei mennyire széles körűek, illetve hogy mekkora szakmai gyakorlati tapasztalattal rendelkezik.
Az általánosan szakmainak tekinthető ismeretek laikusok számára is elsajátíthatók, ezáltal az adott szakterületen bizonyos mértékű szakértelemmel bárki rendelkezhet.
Ugyanakkor az is igaz, hogy ha valaki például lát átmenni egy kőművesmestert az udvaron, attól ő még nagy valószínűséggel nem fog tudni szakszerűen falat rakni.
A szakértelem és a különleges szakértelem nem annak alapján dönthető el, hogy egy szakterületen kiemelkedő szaktudása miatt vagy az átlagosnál alaposabb ismerete okán valaki különleges szakismerettel rendelkezővé váljék.
Hiszen azt természetesnek kell tekinteni, hogy a műszaki szakértő (igazságügyi műszaki szakértő) a szakmája kiemelkedő művelője.
A szakértelem fogalmának értelmezése szorosan összefügg a szakértő eljárási alkalmazásával, mert ettől az értelmezéstől függ, hogy mit tekintünk szakkérdésnek, amelynek megállapításához szakértőre van szükség.
A szakkérdés az eljáró hatáság által relevénsnak ítélt tényre vonatkozó kérdés, amelyre a különleges szakértelemmel rendelkező (igazságügyi) műszaki szakértő ad választ.
A különleges szakértelem:
Egy adott szakmán, szakterületen belül a természetes szakmai tudás követelmény. Akkor válik az azonos szakmai területen belül a szakértelem különleges szakértelemmé, ha azzal a szakmabeliek általában nem rendelkeznek.
Mivel az eljárási jogban a hatóság nézőpontja az irányadó, a hatóság szakértelme elsősorban a jogot fogja át, a különleges szakértelmet alapvetően a jogon kívül eső szakmai ismeretek teszik ki. A hatóság tagjainak esetleges különleges szakértelme akkor bír jelentőséggel, ha a relevánsnak ítélt kérdéseket szakszerűen tudja feltenni, továbbá a műszaki szakértői (igazságügyi műszaki szakértői) szakvéleményt megfelelően tudja értékelni és minősíteni. Az eljárást folytató hatóságnak általános szakismereti szinttel rendelkeznie kell.
A szakismeret (különleges szakismeret) a fejlődés során állandóan változó tartalmú kategória. A változás kétirányú, egyrészről: a tudományok, a technika, az ipar és a művészetek egyre újabb és újabb olyan ismereteket eredményeznek, amelyekkel csak az adott terület szakemberei rendelkeznek és amelyek így a büntetőeljárás szempontjából is a különleges szakértelem fogalma alá esnek.
Ugyanakkor egy ezzel ellentétes irányú folyamat is végbemegy. A különleges szakértelem köréből egyes ismeretek folyamatosan kikerülnek és általános ismeretekké válnak.
A szakértelem (különleges szakértelem) ugyanis úgynevezett tapasztalati tételek ismeretét jelenti. Ezek lehetnek kialakult tudományos vagy technikai tételek, amelyek szakkönyvekben is megtalálhatók, és lehetnek olyanok is, amelyeket az adott műszaki szakértő (igazságügyi műszaki szakértő) hosszú évek, évtizedek szakmai gyakorlata, tapasztalata alapján elsajátított.
A különleges jelzőt az eljáró hatóságok vontakozásában kell értelmezni, méghozzá a büntetőeljárás során eljáró valamennyi hatóság: a nyomozó hatóságok, az ügyészség, a bíróság vonatkozásában. Ennek megfelelően az a szakismeret minősül különlegesnek, ami kívül esik azokon az ismereteken, amelyek birtokában valaki a büntetőügyben eljáró hatóság tagjává válhat. A lényeget tekintve a különleges szakértelem olyan ismereteket foglal magában, amelyek kívül esnek a jogi ismeretek körén és meghaladják az általános ismeretek szintjét.
Valamely szaktudomány adott időpontban érvényes tételeinek megtanulása persze nem elegendő ahhoz, hagy valaki műszaki szakértő (igazságügyi műszaki szakértő) lehessen. Ezért a szillogisztikus következtetés önmagában kevés. A műszaki szakértő (igazságügyi műszaki szakértő) praxisa alapján induktív módon egy vagy több láncszemet illeszt a következtetési láncolatba.
A jó műszaki szakértő (igazságügyi műszaki szakértő) kellő életismerettel és szakmai gyakorlattal rendelkezik, mert az indukáló képességet biztosító tömeges (jellemzően több évtizedes) tapasztalatok teszik lehetővé a mindenkori ügy helyes megértését.
A műszaki szakértőnek (igazságügyi műszaki szakértőnek) az ügyben nem a szakma szokásos, szabályonkénti vagy általános kérdésével kell foglalkoznia, hanem a kivételessel, a szokatlannal vagy éppen a selejttel, és ezért minkájában sokszor válnak fontossá a gyakorlati tapasztalatok.
Különleges szakismerettel rendelkező műszaki szakértő (igazságügyi műszaki szakértő) az, aki az adot tudományterületen, tudományágban, szakterületen, szakmában megalapozott elméleti ismeretekkel, szakirányú felsőfokú végzettséggel és felsőfokú szakképzettséggel, valamint szakirányú posztgraduális szakképesítéssel rendelkezik, ugyanakkor a társ-tudományokban is kellőképpen jártas, önmagát rendszeresen (tovább) képezve halad a tudomány, a technika fejlődésével, a szakirodalmat, a szakfolyóiratokat is tanulmányozva szinten tartja, illetve folyamatosan bővíti az ismereteit, valamint megfelelő élettapasztalattal és gyakorlattal is rendelkezik. Mindehhez persze még elengedhetetlen az emberi és a szakmai tisztesség, az etikai kérdések maradéktalan betartása.
A szakember és a szakértő:
A szakember és a szakértő között különbségek vannak. Minden szakértő szakember a szó általános értelmében, ugyanakkor nem minden szakember szakértő. A szakértő a saját nevében írásbeli szakvéleményt ad, amelyben (a többi között) a hatóság által feltett kérdésekre választ ad, amely vélemény a bizonyítékok egyik forrása, míg a szakember általában nem ad semmilyen írásbeli szakvéleményt, hanem szakmai segítséget nyújt, például: a lakatosmester egy lézárt helyiség felnyitásához, amihez adott esetben ott és akkor nem áll rendelkezésre megfelelő kulcs.
A szakvélemény helye az eljárásban:
Az objektív igazság megállapítására való törekvés a cél. Ez pedig megköveteli, hogy különleges szakismeretet, például az építészet szakterületén a szakma legjobbjai és ne az e szakmában laikus bíró szolgáltassa, a bírónak a jog terén van különleges szakértelme.
A szakvélemény bizonyítási eszköz, ami bizonyítási cselekményeket is magában foglalhat, például: szemle, bizonyítási kísérlet stb. A műszaki szakértő (igazságügyi műszaki szakértő) szakértelme igen fontos abban is, hogy a bizonyítás alanyává váljék.
Igen lényeges, hogy a szakvéleményét a szakértelmének, a szaktudásának, szakmai gyakorlatának, élettapasztalatának, gondolkodásmódjának felhasználásával szakszerűen alkossa meg, a következtetéseket helyesen vonja le.
A rendelkezésre álló anyagokat, ismereteket helyes sorrendbe rakva a szakmai tudásának és tisztességének megfelelő szakvéleménnyel valóban az igazságszolgáltatást segítse (nem pedig esetleg a jelentéktelen bizonyítékokat túlhangsúlyozva, míg a fontosakat jelentéktelennek minősítve a megrendelőjének igényéhez igazítva a szakvéleményét).
A szakvélemény:
A szakértői vélemény, a szakvélemény és a szakértő véleménye kifejezések félreértésekhez vezethetnek. A Be. (a büntetőeljárásról szóló 1973. évi I. törvény) hatálybalépése előtt a szakértő szakértői vélemémyt készített, amit ma szakvéleménynek nevezünk. A szakértő véleménye pedig a szakvéleményből lebvont következtetések összessége.
A szakértői vélemény sajátos bizonyítékfajta. A szakértő véleményét sajátos, különleges, egyedi (sui generis) bizonyítéknak kell tekinteni.
A szakértő feladatainak a lényege, hogy az ismert tényekből a tapasztalati tételek segítségével új tényekre is következtessen. A szakértői vélemény a tényállást a már ismert tényeken felül új tényekkel gyarapítja, a szakértői vélemény megmagyarázza a már ismert és új tényeket és az azokból levont következtetéseket.
A jogi tények, a relevancia fogalma:
A szakirodalom komoly figyelmet fordít a releváns tények tárgyalására, főleg mint bizonyítandó és bizonyító tényeket értelmez. A jogi alaptan az alább következő meghatározással él.
Mindazon körülményeket, eseményeket és magatartásokat, amelyeknek a jogi normák jogi jelentőséget tulajdonítanak, változását vagy megszüntetését rendelik, jogilag releváns tényeknek vagy röviden jogi tényeknek nevezzük.
A jogi relevancia azt fejezi ki, hogy milyen természeti és társadalmi körülményeknek, eseményeknek és kapcsolatoknak, milyen cselekvéseknek és nem tevéseknek tulajdonítanak olyan jelentőséget, amelyhez joghatások fűződnek.
A tények a jogi szabályozás következtében válnak jogi tényekké.
A releváns tények a büntetőeljárásban kívül végbement események, amelyek egy konkrét bűncselekmény megtörténtére, elkövetőjének személyére, valamint a cselekménnyel és az elkövetővel összefüggésben álló egyéb (jogi jelentőséggel bíró) tényadatokra vonatkozik.
Ténykérdésen tehát a bűncselekmény történeti lefolyásához tartozó ténybeli körülményeknek és egyúttal a rájuk vonatkozó igazoló adatoknak, bizonyítékoknak az összességét értjük.
A szerteágazó és igen nagy számú, de mégis egy meghatározott körön belül maradó tényeknek azt a tulajdonságát, hogy létükhöz vagy hiányukhoz valamilyen büntetőjogi hatás fűződik, jogi jelentőségnek, relevanciának hívják.
A bizonyítási eszközöknek azt a tulajdonságát, amely a büntetőeljárás során eljáró hatóságokat, főleg a bíróságot meggyőződésében befolyásolni alkalmas, bizonyító erőnek hívjuk. Ez például: a tanú hitelt érdemlőségén, a szakértő elfogulatlanságán, szaktudásán, véleményének kifogástalanságán nyugszik. Ebből következik, hogy a szakvélemény bizonyíték, az elfogulatlan szakvélemény bizonyító erővel bír.
A szakkérdés relevanciája:
Gyakorta bizony még a kevés adatból kiinduló hatóság sem tudja, hogy mi lesz releváns és mi irreleváns. A relevancia felismerése nagyon fontos. Nem szabad a szakértőtől elvárni, hogy ő szabja meg a saját vizsgálódása irányát, kvázi saját magának tegyen fel kérdést.
Erre a legtipikusabb és sajnos nem is olyan ritka példa az, amikor a kirendelő hatóság úgymond határozatszegényes kérdései után ez olvasható: tegye meg a szakértő a rendelkezésre bocsátott anyagból egyéb megállapításait.
Tudnia kellene a kirendelő hatóságnak, hogy polgári ügyben polgári jogvitát döntenek el, amelynek következtében minden egyes megállapításhoz anyagi joghatás fűződik, azaz minden forintnak jelentősége lehet.
A büntetőügyben valahol ésszerű módon meg kell húzni a határt, ahol már megfelelő szankció alkalmazható. A feltétlenül szükséges, de egyben elég is elvét háttérbe szorítja a nem elég, ami feltétlenül szükséges doktrinája.
A lényeget tekintve itt arról van szó, hogy a hatóság a kezdetben rendelkezésre álló kevés adatból nehezen tudja megállapítani, hogy mi releváns és mi bizonyul majd irrelevánsnak. Ilyenformán pedig a műszaki szakértőnek (igazságügyi műszaki szakértőnek) a hatóság által feltett kérdések között az irrelevánsakkal is kell foglalkoznia.
Tudnivaló ugyanis, hogy a relevancia a szakértő számára nem ugyanaz, mint a hatóság számára. A szakértőnek nincs joga arra, hogy a hatóság által hozzá mint szakértőhöz intézett, a hatóság által relevánsnak ítélt kérdéseket felülbírálja. Nem tagadhatja meg a közreműködést azzal az indokkal, hogy szerinte a hozzá intézett kérdés jogilag irreleváns.
A szakértő feladatának ellátása szempontjából olyan dolgokat tart relevánsnak, amelyek a bizonyítás szampontjából csak közvetett jelentőségűek. A szakértő által a megválaszolás szempontjából releváns tényezők csak a szakvélemény helyességének mérlegelési körében jutnak kifejezésre.
A szakértői vélemény relevanciája nem a szűkebb szakmai tudományos tételekkel és eszközökkel, hanem a véleményben közölt információval kapcsolatos, ami viszont a bizonyító ténnyel van összefüggésben. A relevancia az eljárási bizonyításban lényegi kérdés, bármiféle bizonyítékot is alkalmaz a hatóság a tények megállapításához.
A relevanviával kapcsolatos döntés a hatóság állásfoglalását igényli. A hatóság tudja, hogy melyek az eldöntendő kérdések és mik a bizonyító tények, ezért a szakértő nem bírálhatja felül a hatóság relevanciára vonatkozó pozitív döntését.
A Legfelsőbb Bíróság kimondta, hogy lényeges eljárási szabályt sért a bíró akkor, ha jogi kérdés megítélését bízza a szakértőre. Azaz: a bíróságok nem engedhetik át a bizonyítékok mérlegelésére vonatkozóan jogkörüket.
Bizonyos műszaki, tudományos és technológiai problémák jogi normáit és azok alkalmazását adott ügyben csak különleges szakértelemmel bíró műszaki szakértő ismerheti. Nem várható el, hogy a bíró a különböző szakterületek teljes jogi-műszaki szabályozását ismerje, az ezen területre vonatkozó jogszabály jellegű normák között tévedhetetlenül eligazodjon.
A Legfelsőbb Bíróság egyik vonatkozó állásfoglalása kimondja, hogy helyesebb szakértőt kirendelni - akkor is, ha esetleg feleslegesnek tűnnék - mind esetleg képzelt szaktudás alapján téves ítéletet hozni.
A jogszabályok túlzott mennyiségéből adódó, az élet egyes területeinek túlzott szabályozásából eredő problémákat a bíróságok az egyes szakterületek specialistáinak, különleges szakértelemmel bíró szakértők bevonásával oldhatják meg.
A jogszabályaink jelentős része számos olyan műszaki kérdést tárgyal vagy érint (mint például az építési jog), amelyek alapos ismerete az általános jogi ismeretek területén messze kívül eső tudást is feltételez. Az ilyen jogszabályok megértéséhez, az ezekbe foglalt rendelkezések tartalmának pontos feltárásához olyan, általános jogon kívüli szakmai ismeretekre is szükség van, amelyekkel általában a bíróság tagjai nem rendelkeznek.
Ezeknek a jogszabályi rendelkezéseknek a helyes alkalmazásához, az adott jogszabály tartalmának megértéséhez a jogtudományban általában használt értelmezés módszere nem mindig elegendő. Olykor bizony még az egyszerű nyelvtani értelmezés sem valósítható meg, hiszen ezen jogszabályok az érintett szakmában használt és meghatározott, pontos jelentéstartalmú műszaki, technológiai, tudományos szakkifejezéseket (terminusz technikuszokat) természetszerűleg alkalmazzák, és ezek megértése általában maga is különleges szakértelmet igényel.
Ilyen jellegű jogszabály például: az Építési Törvény, az épített környezet alakításáról és védelméről szóló 1997. évi LXXVIII. törvény, és ennek felhatalmazása alapján született kormányrendeletek, miniszteri rendeletek.
Ezt a problémát a jog úgy kísérli meg feloldani, hogy mindezen szakkérdés megválaszolását és a szaktudást igénylő jogszabályokat "kvázi (quasi) jogszabályoknak" tekinti (noha némelyek a jogszabályi hierarchiában magasabb szinten helyezkednek el) és elválasztja a "valóságos jogszabálytól". Azt, hogy e kettőnek hol húzódik a határa, még elméletileg is nagyon nehéz megválaszolni.
Az építésügyi műszaki szakértő és az igazságügyi építőipari műszaki szakértő:
Mindazon törvények, amelyek a bizonyítandó tény megítéléséhez különleges szakértelem meglétét igénylik, csak azt írják elő, hogy a különleges szakértelem szükségessége esetén műszaki szakértőt kell alkalmazni.
Ennek alapján egyik vonatkozó törvény sem tesz különbséget, hogy ez a műszaki szakértő igazságügyi szakértő vagy pedig egyéb szakértő. A szakértők vonatkozásában ebben a tekintetben nincs hierarchia.
Az igazságügyi szakértők és a szakértők közötti különbség abban rejlik, hogy a büntetőeljárásról, illetve a polgári perrendtartásról szóló törvény szerint a perbíróság szigorú eljárási rendhez van kötve, mint kirendelő hatóság.
Ennek alapján mindenekelőtt igazságügyi műszaki szakértőt kell kirendelni a szakkérdés elbírálására. Ha az adott szakterületen igazságügyi műszaki szakértő nem áll rendelkezésre, vagy elfoglaltságra való hivatkozással időhiány miatt az adott szakvéleményt elkészíteni nem tudja a megadott határidőre és más igazságügyi műszaki szakértő kirendelésére nincs mód, akkor meghatározott szakértői intézményeket lehet felkérni, ennek hiányában pedig eseti szakértőként a Magyar Mérnöki Kamaránál vagy a Magyar Építész Kamaránál bejegyzett műszaki szakértő is kirendelhető.
A szakvélemény előterjesztése:
A műszaki szakértő (igazságügyi műszaki szakértő) a szakvéleményt - a kirendelő szerv intézkedésének megfelelően - írásban vagy szóban terjeszti elő. A szakvélemény kiterjed a kirendelő szerv - és a kirendelő szerv útján a felek - által feltett kérdések megválaszolására, továbbá az egyéb szükséges megállapításokra.
a vizsgálat tárgyára, a vizsgálati eljárásokra és eszközökre, valamint a vizsgálat tárgyában bekövetkezett változásokra vonatkozó részletes adatokat;
a vizsgálat módszerének rövid ismertetését;
a szakmai megállapítások összefoglalását (szakmai ténymegállapítás);
a szakmai ténymegállapításból levont következtetéseket, utalva azok bizonyosságára vagy a valószínűség fokára, ezek keretében a feltett kérdésekre adott válaszokat (a véleményt) is magában foglalja a műszaki szakértői (igazságügyi műszaki szakértői) szakvélemény.
A műszaki szakértőnek (igazságügyi műszaki szakértőnek) véleménye megalkotásánál értékelnie kell az ügyben esetleg már lefolytatott vizsgálatok adatait és megállapitásait is.
A magánúton beszerzett szakvélemény
Az igazságügyi műszaki szakértő a vonatkozó jogszabályi rendelkezés alapján nem csak hivatalos (hatósági) kirendelő szerv, hanem gazdálkodó szervezetek (cégek, vállalkozások), társadalmi szervezetek, és egyéb jogi és nem jogi személy, illetve magánszemély számára is adhat szakvéleményt, illetve szaktanácsot.
A nem hatósági kirendelő szerv részére adott szakvéleményt, magánúton beszerzett igazságügyi műszaki szakértői szakvéleménynek nevezzük.
A magánúton beszerzett szakvélemény készülhet a per megindítása előtt (a kereseti kérelemben foglaltak alátámasztására) vagy akár a per során, például: a per folyamán született szakvélemény helyességének kérdésében.
A magánúton beszerzett szakvélemény a polgári eljárásjogban uralkodó álláspont és a bírói gyakorlat szerint nem teszi feleslegessé az igazságügyi műszaki szakértő kirendelését még abban az esetben sem, ha a magánúton beszerzett szakvéleményt egyébként igazságügyi műszaki szakértő készítette.
A bíróság azonban helyezkedhet olyan álláspontra, hogy a magánúton beszerzett szakvéleményt a per anyagává teszi, ha még nem folyt le a perben szakértői bizonyítás. Ennek feltétele, hogy az igazságügyi műszaki szakértő nyilatkozzék a peradatok figyelembevételével véleményének fenntartása vagy módosítása tárgyában.
A bizonyítékot az igazságügyi műszaki szakértő által aláírt és lebélyegzett szakvélemény szolgáltatja. Annak érdekében, hogy ezen bizonyítékot valamennyi hatóság tényleges bizonyítékként felhasználhassa, sokkal nagyobb figyelmet kellene a hatóságoknak fordítania a hibás, hamis szakvéleményt adó szakértők kizárására.
Az alapügyben eljáró hatóság ezt bármikor megteheti (megtehetné), ezáltal pedig sokszor az ügy ilyen módon történő lezárásával le lehetne rövidíteni az eljárások időtartamát, és nem a hibás, hamis szakértői vélemény cáfolására kellene akár éveket ráfordítani.
Az olyan szakértői vélemény, amelynek helyességéhez nyomatékos kétség fér, ha azt az ellenőrző szakvélemény alapján a bíróság is megállapítja, hibás, hamis.
Az a szakértő, aki hamis szakvéleményt ad, a hamis tanúzás bűncselekményét követi el.
A szakértő hibás, hamis szakvélemény készítésével - mint hamis bizonyítékkal - az eljárási cselekményben részt vevő fél terhére olyan hatást válthat ki (bűnügyben esetleg a személyi szabadság korlátozását is), amely a felet egyébként jogszerűen nem illetné meg, ezért az igazságügyi műszaki szakértő pártatlanságába, az igazságszolgáltatásba, közvetve pedig a közhatalomba vetett hitet kérdőjelezheti meg az ilyen helytelen szakértői magatartás.

matches:
bíróság
bíróság
bíróság
bíróság
bíróság
bíróság
bíróság
bíróság
bíróság
bíróság
bíróság
bíróság
bíróság
sui generis
Bíróság
Bíróság
bíróság
bíróság
bíróság


text:
Bankárok bilincsben - Az Agrobank-per - Egy híres ügy a magyar jogtörténetből | hírek | Jogi Fórum
2017.07.29. Jogi Fórum / Sereg András
A nyolcvanas évek végén a kétszintű bankrendszer kialakulásakor új lehetőségek jelentek meg a pénzintézetek gazdálkodásában, de ezek számos veszélyt is magukban rejtettek. Az új bankok nem rendelkeztek megfelelő tőkével, ráadásul megörökölték a korábban felhalmozott rossz hiteleket is. A helyzetet tovább súlyosbította a kilencvenes évek elején a banki szektorba is begyűrűző gazdasági válság. Számos bank tönkrement, de bukásuk mégsem volt annyira látványos, mert a betétesek megtakarításai nem kerültek komoly veszélybe. Két pénzintézet, az Ybl Bank és az Agrobank esetében viszont nem volt ilyen csendes a válság, hiszen mindkettő ellen büntetőeljárás indult, és a lakosság pánikszerűen kivette betétjei jelentős részét. A két ügy azonban jelentősen el is tért egymástól. Míg az Ybl Bank vezetősége a saját vállalkozásaik érdekét a bank kárára érvényesítette, az Agrobank ellen éppen az volt a vád, hogy a pénzintézet érdekeit helyezték előtérbe az adósokéval szemben.
Az Antall-kormány a privatizáció elősegítése érdekében létrehozta az egzisztenciahitelt (E-hitelt), hogy magyar vállalkozók hosszú lejáratra kedvező kamatozású hitelhez jussanak. A kereskedelmi bankok nem igazán tolongtak, hogy részt vegyenek az akcióban. Az Agrobank – amely részben a magyar állam, részben a Kovács Mihály ausztrál–magyar állampolgár által képviselt magántársaságok tulajdonában volt – viszont bekapcsolódott. A pénzintézet az E-hitelért a kockázatosnak ítélt és tőkeszegény ügyfelektől azt kérte, hogy a hitelezés kockázatát csökkentendő az E-hitellel privatizált cégekből 10-25 százalékos üzletrészt kapjanak a bank érdekeltségi köréhez tartozó társaságok. A háttérszerződések szerint az E-hitelből privatizáló társaságok opciós visszavásárlási joggal, jelképes áron adták át cégük egy részét a kft.-knek. Ezeknek egy része külföldön bejegyzett offshore-cég volt. Miután az adósok visszafizették az E-hitelüket, opciós jogukkal élve visszavásárolhatták eladási áron az üzletrészüket.
Az ügyben a Központi Bűnüldözési Igazgatóság (KBI) indított nyomozást, és harminckilenc esetre derült fény. A nyomozók szerint Kovács Mihály ismerte Kunos Péter vezérigazgató ténykedésének minden részletét, és mindennel egyetértett. Az ügyben tíz rendbeli gazdálkodó szerv önálló intézkedésre jogosult dolgozója által bűnszövetségben, üzletszerűen elkövetett vesztegetés bűntette miatt emeltek vádat.
Kunos Péter a bíróság előtt - Fotó: Rózsahegyi Tibor / MTI
Kunos Pétert és Kovács Mihályt 1994. november 15-én kora reggel helyezték előzetes letartóztatásba. A tévékamerák és a fotósok hada előtt hátrabilincselt kézzel kísérték el a Pesti Központi Kerületi Bíróságra, ahol a bírói meghallgatás csak hosszú várakoztatás után kezdődött meg, és a tanácskozás is jócskán elhúzódott. Bócz Endre, aki 1990 és 2001 között töltötte be a fővárosi főügyészi tisztséget, a bankárok megbilincselését utóbb így magyarázta: „Ennek oka az volt, hogy a KBI Vizsgálati Főosztálya a Gyorskocsi utcában működött, s a gyanúsítottakat onnan kellett a reggeli órákban rendszerint zsúfolt Margit-hídon át, gépkocsikon, a pesti oldalon lévő bíróságra szállítani. Két őrizetes mellé legalább két rendőr kellett – a gépkocsivezetőn felül. Arra, hogy az őrizetest meg kell bilincselni, általános előírás van; ez alól, persze, a fogda parancsnoka, vagy annak elöljárója kivételt tehetett volna. A kezek hátrabilincselése a rendszerváltozás után, amerikai példa nyomán vált általánossá.”
A bilincses képek megtették a hatásukat: két hét alatt a betétesek 7,2 milliárd forintot vettek ki a bankból. A csőd elkerülhetetlen lett. Az Agrobank az 1994-es üzleti évet másfélmilliárd, az 1995-öset 8,2 milliárd forint veszteséggel zárta. Hogy mentsék, ami menthető, a tulajdonosok 1996 januárjában egyesítették a Mezőbankkal, és az egyesített pénzintézet Mezőbank néven működött tovább. Az e-hiteles ügyfeleket a Mezőbank vette át, amelynek egyik tisztviselője a tanúvallomásában elismerte: „A bank működését segítette, hogy a tulajdoni hányadon keresztül a döntéshez szükséges, a bank mozgásterét javító információkhoz jutott hozzá.”
A Fővárosi Bíróság Diós Erzsébet vezette tanácsa az első tárgyalást 1996 áprilisára tűzte ki. Orosz Balázs, az elsőrendű vádlott, valamint Zamecsnik Péter, Kovács Mihály védője is azt hangsúlyozta perbeszédében, hogy az Agrobank hitelkihelyezési gyakorlatát Kunos Péter kezdeményezésére ismerték meg a Magyar Nemzeti Bank és az Állami Vagyonügynökség vezetői, akik ebben a konstrukcióban semmi kivetnivalót nem találtak. A bíróság 1997. június 10-én kihirdetett ítéletében bűntett hiánya miatt felmentette a vádlottakat, mivel az általuk elkövetett cselekmény „büntetőjogi értelemben egyáltalán nem veszélyes a társadalomra”. Az ítélet indokolása szerint „formális jogsértés nem történt”, és személyes haszonszerzésre törekvés hiányában a vesztegetés tényállásszerűségét sem lehetett volna megállapítani. A vitatott hitel- és háttérszerződések tartalma is megfelelt a hatályos jogszabályoknak.
A Legfelsőbb Bíróság 1998. április 30-án, másodfokon – a felmentő ítéletet megváltoztatva – törvénytelennek mondta ki az Agrobank vezetői által megvalósított hitelnyújtási konstrukciót. Tévesnek találták a Fővárosi Bíróság jogi értékelését, miszerint az elkövetett cselekmények nem veszélyesek a társadalomra. A tényállásra ugyanis tökéletesen ráillik a Btk.–ban büntetni rendelt gazdasági vesztegetés bűntette. Az indokolás szerint a bankvezetők kihasználták a hiteligénylők szorult helyzetét a jogellenes konstrukciók létrehozásakor a mintegy 857 millió forint összegű, megszerezni kívánt vagyoni előny elérése érdekében. Kunos Pétert gazdálkodó szerv önálló intézkedésre jogosult dolgozója által bűnszövetségben, üzletszerűen elkövetett vesztegetés bűntette miatt 1,6 millió forint mellékbüntetés mellett két év szabadságvesztésre ítélték, valamint négy évre eltiltották a közügyek gyakorlásától. Kovács Mihály másfél év felfüggesztett szabadságvesztést és kétmillió forint pénzbüntetést kapott.
„Megmosolyogtató az ítélet” – jelentette ki Kunos az ítélethirdetés után. "Magyarországon ma azt lehet büntetni, akit erre kijelöltek, és én voltam a leggyengébb láncszem." Orosz Balázs azt emelte ki, hogy az ítélet indokolása sem jogi, sem ténybeli szempontból nem volt számára meggyőző. Zamecsnik Péter szerint pedig kérdéses, hogy vajon lehet-e és kell-e büntetőjogi választ adni egy olyan ügyben, amely más szférát és rendet hivatott szolgálni.
A jogerős, elmarasztaló ítélet után Kunos Péter védője kegyelmi kérvénnyel fordult Göncz Árpád köztársasági elnökhöz, és ennek elbírálásáig a végrehajtás felfüggesztését kérte az Igazságügyi Minisztériumtól. Ezt a tárca vezetése 1998. október 6-án elfogadta, majd két nappal később saját döntését megváltoztatva visszavonta. Kunos Péter október 29-én kezdte meg szabadságvesztésének letöltését a baracskai büntetés-végrehajtási intézetben. November 9-én az államfő helyt adott a kegyelmi kérvénynek, másnap azonban kiderült, hogy Dávid Ibolya igazságügy-miniszter megtagadta a köztársasági elnöki határozat ellenjegyzését. A tárca vezetője kijelentette: a kegyelmi kérvényben elsősorban Kunos Péter egészségügyi állapotára hivatkoztak, de ezt az igazságügyi orvosszakértői vélemény nem támasztotta alá. Orosz Balázs felülvizsgálati indítványában nem vitatta, hogy védence elkövette a tényállásban leírtakat, azok azonban – álláspontja szerint – csak a Legfelsőbb Bíróság téves jogszabály-értelmezése nyomán minősülhettek bűncselekménynek.
A Legfelsőbb Bíróság öttagú tanácsa 1999 áprilisában felülvizsgálati eljárás keretében helybenhagyta a másodfokú ítéletet. Hollán Miklós egyetemi docens értékelése szerint a Legfelsőbb Bíróság ebben az ügyben – ritka kivételként – érdemben is foglalkozott azzal a kérdéssel, hogy a gazdálkodó szervezettel kapcsolatban kért vagy elfogadott előny milyen feltételekkel minősül jogtalannak. A két döntés különböző megközelítése az Agrobank-ügyben azonos eredményre vezetett. A másodfokú ítélet alapján ugyanis tényállásszerű azon előny, amelyik a büntetőjogi szituációtól függetlenül jogellenes, míg a felülvizsgálati végzés alapján nem valósítanak meg korrupciós bűncselekményt olyan szerződések sem, amelyek az adott jogviszonyra vonatkozó rendelkezéseknek nem is felelnek meg.

matches: bíróság Bíróság bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság


text:
4/2005. számú KJE határozat | K Ú R I A
4/2005. számú KJE határozat
4/2005. KJE
A Magyar Köztársaság Legfelsőbb Bíróságának Közigazgatási Jogegységi Tanácsa a 2005. november 8. napján megtartott nem nyilvános ülésen az egységes ítélkezési gyakorlat biztosítása érdekében a Magyar Köztársaság Legfőbb Ügyészének indítványa alapján meghozta a következő
1. Bírósági nyilvántartásba vehető az a társadalmi szervezet is, amelynek alapszabálya nem tartalmaz a határozatképtelenség miatt megismételt közgyűlés összehívásának módjára, határozatképességére, a távolmaradás jogkövetkezményeire, a tagság erről való tájékoztatására vonatkozó szabályokat.
Amennyiben az alapszabály ezen kérdéseket rendezi, törvényességének vizsgálatát az egyesülési jogról szóló 1989. évi II. törvény 6. §-ának /1/ bekezdésére, 9. és 11. §-aira figyelemmel kell elvégezni.
2. Az 1989. évi II. törvény 6. §-ának /1/ bekezdésébe ütközik az az alapszabályi rendelkezés, amely szerint
a/ a testületként létrehozott ügyintéző és képviseleti szerv ülésein szavazategyenlőség esetén az elnök más által nem támogatott /egyedüli/ szavazata dönt;
b/ a társadalmi szervezet ügyintéző és képviseleti szervének megismételt ülése a megjelentek számára tekintet nélkül határozatképes.
Ha az alapszabály ezeket a rendelkezéseket tartalmazza, az 1989. évi II. törvény 4. §-ának /1/ bekezdése alapján a társadalmi szervezet nyilvántartásba vétele megtagadható.
A Legfőbb Ügyész a bíróságok szervezetéről és igazgatásáról szóló 1997. évi LXVI. törvény 29. § /1/ bekezdésének a/ pontjában írt okból az egységes ítélkezési gyakorlat biztosítása érdekében a 31. § /2/ bekezdésének rendelkezése alapján a PLÜ.31.275/2004. számon, az egyesülési jogról szóló 1989. évi II. törvény /a továbbiakban: Etv./ 6. §-ának /1/ bekezdésére alapítottan jogegységi eljárás lefolytatását és jogegységi határozat hozatalát indítványozta arról, hogy bírósági nyilvántartásba vehető-e a társadalmi szervezet, ha alapszabálya nem tartalmaz a határozatképtelenség miatt megismételt közgyűlés összehívásának módjára, határozatképességére, a távolmaradás jogkövetkezményeire, a tagságnak e körülményekről való tájékoztatására vonatkozó szabályokat; megfelel-e az Etv. 6. § /1/ bekezdésében foglaltaknak az az alapszabályi rendelkezés, amely szerint az ügyintéző és képviseleti szerv ülésein szavazategyenlőség esetén az elnök szavazata dönt; a társadalmi szervezet ügyintéző és képviseleti szervének megismételt ülése határozatképes-e a megjelentek számára tekintet nélkül.
Az ügyészi indítvány szerint általánosan elfogadottnak tekinthető az az álláspont, amely szerint az alapszabálynak arról mindenképpen rendelkeznie kell, hogy a megismételt közgyűlés az eredeti napirendi pontok tekintetében a megjelentek számára tekintet nélkül határozatképes, de csak akkor, ha erről a tagokat tájékoztatták.
Abban viszont már nem egységes a bíróságok gyakorlata, hogy
- ha az ismételt közgyűlést nem az eredetivel azonos napon, hanem későbbi időpontban hívják össze, a távolmaradás jogkövetkezményeire vonatkozó tájékoztatást közölni kell-e már az eredeti közgyűlés meghívójában, vagy elegendő az újabb meghívóban,
- ha későbbi időpontra hívják össze, az időpont kitűzhető-e már az eredeti meghívóban,
- későbbi időpontban történő összehívás esetén kell-e újabb meghívót küldeni?
Az indítvány 2. pontjában kifejtettek szerint gyakran előfordul, hogy a társadalmi szervezet alapszabályának rendelkezése szerint az ügyintéző és képviseleti szerv /más testületi szerv/ ülésén szavazategyenlőség esetén az elnök szavazata dönt. Ha a testület három tagú és a határozatképességhez az alapszabály két tag jelenlétét követeli meg, a szavazategyenlőségre vonatkozó szabály lehetőséget ad arra, hogy a testület hatáskörébe tartozó kérdést - testületi döntési formát felhasználva - egy személy - az elnök - döntse el.
Eltérő gyakorlat alakult ki abban a kérdésben, hogy az előzőekben vázolt alapszabályi rendelkezés megfelel-e az Etv. 6. § /1/ bekezdésében foglalt, a demokratikus elven való működés követelményének.
Az ügyészi indítvány 3. pontjában megállapította, hogy nem egységes a bíróságok gyakorlata abban a kérdésben, hogy a társadalmi szervezet ügyintéző és képviseleti szervének a határozatképtelenség miatt megismételt ülése a megjelentek számára tekintet nélkül határozatképesnek tekinthető-e. A Legfelsőbb Bíróság több eseti döntésében úgy foglalt állást, hogy az elnökség megismételt ülése nem lehet a megjelentek számára tekintet nélkül határozatképes.
A Legfelsőbb Bíróság határozataiban kifejtettekkel szemben /Kny.VI.37.642/2002/3., Kny.III.37.389/2002/3. és Kny.III.37.251/2002/3./ a Fővárosi Ítélőtábla több esetben arra az álláspontra helyezkedett, hogy nem ütközik az Etv. 6. §-ának /1/ bekezdésébe az alapszabályának az a rendelkezése, amely szerint a megismételt elnökségi ülés a jelenlévők számára tekintet nélkül határozatképes /1.Kny.52.276/2003/2., 1.Kny.52.087/2003/2./.
A jogegységi tanács ülésén a legfőbb ügyész képviselője az indítványban foglaltakat fenntartotta azzal, hogy a demokratikus önkormányzati elven alapuló működés biztosítása érdekében a bírósági nyilvántartásba vétel feltételeként megkövetelhető, hogy az alapszabály rendelkezzék a megismételt közgyűlés határozatképességéről és arról, hogy a megismételt közgyűlés időpontjáról valamennyi tagot megfelelően tájékoztatni kell.
Ezeknek a követelményeknek az alapszabályban történő rögzítése nem korlátozza az egyesülési jog szabad gyakorlását, és nem zárja ki az Etv. elveinek megfelelő, eltérő részletszabályok alkotását.
Ezért - a társadalmi szervezet törvényes működésének biztosítása érdekében -célszerűnek tartotta az ismételt közgyűlés összehívásával kapcsolatos, az indítványban felsorolt kérdéseknek az alapszabályban történő rendezését.
Az Etv. 6. §-ának /1/ bekezdése deklarálja, hogy a társadalmi szervezet alapszabálya az abban meghatározott célkitűzéseknek megfelelően biztosítja a szervezet demokratikus, önkormányzati elven alapuló működését, elősegíti a tagok jogainak és kötelességeinek érvényesülését. A /2/ bekezdés írja elő, hogy a társadalmi szervezet alapszabályában rendelkezni kell a szervezet nevéről, céljáról és székhelyéről, valamint szervezetéről.
Az Etv. 9. §-ának a/ pontja értelmében a társadalmi szervezet tagja részt vehet a társadalmi szervezet tevékenységében és rendezvényein.
A társadalmi szervezet szervezeti rendjét szabályozó Etv. 11. § /2/ bekezdése a társadalmi szervezet legfelsőbb szervének összehívására vonatkozóan mindössze arról rendelkezik, hogy a társadalmi szervezet legfelsőbb szervét szükség szerint, de legalább ötévenként kell összehívni. A legfelsőbb szervet össze kell hívni akkor is, ha azt a bíróság elrendeli, illetőleg ha a tagok egyharmada vagy az alapszabályban ettől eltérően meghatározott hányada - az ok és a cél megjelölésével - kívánja.
Az Etv. idézett rendelkezéseihez fűzött részletes indokolás hangsúlyozza, hogy a társadalmi szervezet alapszabályának kell rögzítenie a tagok közös célját, a szervezet demokratikus, önkormányzati elven alapuló működésének kereteit, illetőleg elő kell segítenie a tagok jogainak és kötelességeinek érvényesülését. Az alapszabály kialakításáról a törvényes keretek betartása mellett szabadon rendelkezhetnek az alapítók, ugyanis az Etv. a szervezet működésével kapcsolatban alig tartalmaz rendelkezéseket, az alapszabály tartalmával kapcsolatban pedig csak néhány, a jogi személlyé váláshoz és a működéshez egyébként elengedhetetlen követelményt ír elő. Ilyen követelmény, hogy az alapszabályban rendelkezni kell a szervezet nevéről, céljáról és székhelyéről, valamint szervezetéről.
Az Etv. - a szabályozás egész szellemével összhangban - a társadalmi szervezet tagjainak csak az egyesülési jogból és a szervezeti tagságból fakadó legalapvetőbb jogait és kötelességeit rögzíti. Így a tagnak joga, hogy részt vegyen a társadalmi szervezet tevékenységében, választhat és választható a társadalmi szervezet szerveibe, kötelezettsége pedig, hogy eleget tegyen az alapszabályban meghatározott kötelességeinek.
Az Etv. 1. §-a deklarálja, hogy az egyesülési jog mindenkit megillető alapvető szabadságjog, amelyet a Magyar Köztársaság elismer és biztosítja annak szabad gyakorlását. Az egyesülési jog szabad gyakorlása az Etv. Általános rendelkezéseiben lefektetett elvek és szabályok alkalmazásában azt jelenti, hogy amennyiben az egyesülési jog gyakorlása nem ütközik a 2. § /2/ és /3/ bekezdéseiben meghatározott tilalmakba, a 4. § /1/ bekezdésének megfelelően a társadalmi szervezet nyilvántartásba vétele nem tagadható meg, ha alapítói az e törvényben előírt feltételeknek eleget tettek /Etv. 3. §/.
A Legfelsőbb Bíróság a legfőbb ügyészi indítványban megfogalmazott kérdésekben az Etv. idézett rendelkezéseiben, továbbá a 6. §-ának /1/ bekezdésében és indokolásában rögzített elvek szem előtt tartásával alakította ki gyakorlatát, s döntött az elsősorban ügyészi fellebbezések folytán elé került nyilvántartási ügyekben arról, hogy az adott társadalmi szervezet alapszabályának egyes rendelkezései mennyiben felelnek meg a demokratikus, önkormányzati működés elvének, elősegítik-e a tagok jogainak és kötelességeinek érvényesülését.
Áttekintve a Legfelsőbb Bíróság e körben folytatott gyakorlatát, a jogegységi tanács arra az álláspontra jutott, hogy a legfőbb ügyészi indítvány 1. pontjában részletezett kérdéseket érintően több, az Etv. elveinek megfelelő szabályozás lehetséges. Az egyedüli, Etv.-nek megfelelő szabályokat előre - minden esetre érvényes módon - meghatározni nem is lehet, mivel a túlrészletezett szabályozás a további törvényes megoldások keretét indokolatlanul szűkítené, a jogalkotási funkció gyakorlását eredményezné, és végső soron az egyesülési jog szabad gyakorlását korlátozná.
Az Etv. 6. §-ának /1/ bekezdésében foglalt garanciális rendelkezéseknek akkor felel meg a társadalmi szervezet alapszabálya, ha a közgyűlés összehívásának módjára és határozatképességére vonatkozó szabályokat tartalmazza. Az alapszabály csak így biztosítja a társadalmi szervezet demokratikus működését.
A jogegységi tanács álláspontja szerint ugyanakkor nincs akadálya a nyilvántartásba vételnek, ha a társadalmi szervezet alapszabálya nem tartalmazza a határozatképtelenség miatt megismételt közgyűlés összehívásának módjára, határozatképességére, a távolmaradás jogkövetkezményeire, a tagság erről való tájékoztatására vonatkozó szabályokat. Ebben az esetben ugyanis a megismételt közgyűlésre is az általános - a közgyűlésre vonatkozó - alapszabályi rendelkezéseket kell alkalmazni. A jogegységi tanács rámutat arra, hogy nagy taglétszámú, tagoltabb szervezeti felépítésű vagy nagyobb területen működő társadalmi szervezet alapszabálya akkor segíti elő megfelelően a tagok jogainak érvényesülését, úgy biztosítja a szervezet zavartalan és demokratikus működését, ha a fenti kérdéseket szabályozza. Ezért az országos kiterjedésű vagy más, szélesebb körben működő társadalmi szervezet alapszabályában ezeknek a kérdéseknek a rendezése ajánlatos, de a nyilvántartásba vétel feltételéül szabni az erre vonatkozó törvényi szabályok hiányában nem lehet.
A társadalmi szervezet Etv. 6. § /1/ bekezdésének megfelelő demokratikus működése nem csak akkor biztosítható, ha az alapszabály rendelkezik a megismételt közgyűlés esetén követendő eljárásról. Nincs tehát akadálya annak, hogy külön szabályozás nélkül, az általános alapszabályi előírásoknak megfelelően a közgyűlés határozatképtelensége miatt /vagy egyéb más okból is/ nem "megismételt", hanem új közgyűlést hívjon össze a társadalmi szervezet. Megjegyzendő, hogy kis taglétszámú, csak helyi szinten működő társadalmi szervezeteknél általában nem is szükséges a megismételt közgyűlésre vonatkozó külön szabályozás, mert itt nem ütközhet sem technikai, sem anyagi korlátokba új közgyűlés összehívása.
Ha a társadalmi szervezet a közgyűlés összehívására vonatkozó általános alapszabályi rendelkezésektől megismételt közgyűlés esetén el kíván térni, akkor kell az erre vonatkozó szabályokat az alapszabályban megállapítani oly módon, hogy azok összhangban legyenek az Etv. 6. §-ának /1/ bekezdésében foglalt garanciális rendelkezésekkel. Így a megismételt közgyűlés meghívójában szükséges a tagok tájékoztatása a távolmaradásuk következményeiről - arról, hogy a közgyűlés megjelentek számára tekintet nélkül határozatképes lesz -, illetőleg a nem ugyanazon a napon megismételt ülésre újabb meghívót kell valamennyi tagnak küldeni. Egyébként az eredeti közgyűlésről távolmaradt tagok nem értesülnének a megismételt közgyűlés megtartásának szükségességéről.
A Legfelsőbb Bíróság több határozatában /Kny.III.37.705/2002/3., Kny.VI.37.626/2001/3./ kifejtette, hogy az az alapszabályi rendelkezés sérti a demokratikus működés alapelvét, amely lehetővé teszi, hogy ha az elnökség három tagú, két tag jelenlétében is határozatképes ülésén szavazategyenlőség esetén az elnök szavazata döntsön. Ebben az esetben két fő jelenlétében, eltérő vélemények esetén az elnök akadálytalanul érvényesítheti akaratát, gyakorlatilag egyszemélyi döntést hozhat. Ez a szabályozás nem felel meg a demokratikus működés törvényi követelményének, mert a kétharmados határozatképességre vonatkozó szabály mellett az elnök "túlhatalmát" eredményezheti.
A jogegységi tanács álláspontja szerint téves a Fővárosi Ítélőtábla döntéseiben /1.Kny.52.271/2003/4., 1.Kny.52.034/2003/2./ kifejtett álláspontja, amely szerint az Etv. egyetlen rendelkezéséből sem következik az, hogy a több főből álló testületként létrehozott ügyintéző szerv határozata nem alapulhat - az arra vonatkozó feltételek teljesülésekor - egy személy döntésén. Ha az alapszabály úgy rendelkezik, hogy az ügyintézés feladatait testület lássa el, e szervnek is meg kell felelnie az Etv. 6. §-ának /1/ bekezdésében rögzített demokratikus működés elvének. Testületi szerv esetében fogalmilag kizárt az, hogy egyetlen személy hozzon döntést.
Ebből következően helyesen minősítette törvénysértőnek a Legfelsőbb Bíróság eseti döntéseiben /Kny.VI.37.642/2003/3., Kny.III.37.133/2001/3./ az alapszabály arról szóló rendelkezését, hogy a határozatképtelenség miatt elhalasztott elnökségi ülés a megjelentek számára tekintet nélkül határozatképes. A jelenlévők számától független határozatképesség kivételes az egyesülési jogban; rendeltetése az, hogy a szervezet működésképtelenné válását elkerülhetővé tegye a tagság többségének érdektelensége esetén. A demokratikus önkormányzás elvével ellentétes az, ha a kisebbség dönthet az egész szervezet ügyeiben. Az ügyintéző és a képviseleti szervet, az elnökséget a tagok választják, e kis létszámú testületekkel szemben indokolt azt az elvárást támasztani, hogy mindenkor határozatképes legyen, tartós akadályoztatás esetén akár új elnökségi tagok megválasztásával is.
Ebből következően nem fogadható el a Fővárosi Ítélőtábla több határozatában /1.Kny.52.276/2003/2., 1.Kny.52.087/2003/2./ is rögzített azon álláspontja, amely szerint a megismételt elnökségi ülés a jelenlévők számára tekintet nélkül határozatképes.
A kifejtett indokok alapján a jogegységi tanács a Bsz. 27. §-ában, 29. § /1/ bekezdésének a/ pontjában és 32. § /4/ bekezdésében foglaltak alapján, a rendelkező rész szerint határozott.
Budapest, 2005. november 8.
Bauer Jánosné dr. sk. jogegységi tanács elnök
dr.Kárpáti Zoltán sk. előadó bíró
dr.Kozma György sk. bíró
dr.Kaszainé dr.Mezey Katalin sk. bíró
dr.Buzinkay Zoltán sk. bíró
bírósági tisztviselő

matches: Bíróság Bíróság bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság


text:
Autós ügyek – Oldal 2 – HitelSikerek
Kategória: Autós ügyek
3 éves lesz az első ügy
Kedves Olvasóink! Korábban a PITEE Egyesület által képviselt EJEB eljárások összefoglalója címmel megjelent írásunkban beszámoltunk az egyesület által indított ügyekről. A Pitee weboldalán közzétettek szerint az első befogadott kereset dátuma 2015. júniusában volt, majd azt követően a több, mint hatvan…
Posted on 2018-02-06 2018-02-06 By Pint Anikó
Kedves Olvasóink! A Banco Primus Fióktelep Magyarország 2009. november 12-én biztosan nem volt jogképes, ezért az általa kötött és az alábbiakban közétett kölcsönszerződés jogerősen létre sem jött. Vajon még hány ilyen szerződésre próbálnak bármilyen jogot is alapítani? Vajon miért nem…
Kedves Olvasóink! A közösségi oldalakon az adósok nap, mint nap beszámolnak arról, hogy megítélte számukra az ügyükben a törzskönyv kiadását a bíróság. Ez alapvetően nagyon jó hír, hiszen a törzskönyvek 5 éven túli birtoklása jogszerűtlen, azonban nem mindegy, hogy az…
Posted on 2018-02-01 By Pint Anikó
Kedves Olvasóink! Vélhetőleg egyedülálló pernyertességről számolhatunk be, mely a pert indító Reg-Finance Zrt. keresetének elutasításával végződött. Az ítélet a jogerős. Szokványos deviza alapú autóvásárlási kölcsön, melyet az UniCredit Leasing Zrt. nyújtott. A kölcsönszerződés felmondásra került és a követelést a Reg-Finance…
Posted on 2017-11-19 2017-11-19 By Pint Anikó
Kedves Olvasóink! A Santander Zrt. jogutódjának a CASPER Zrt. kölcsön visszafizetése íránt indított és elsőfokon neki kedvező ítéletét a másodfokú bíróság hatályon kívül kívül helyezte és az elsőfokú bíróságot új eljárás lefolytatására kötelezte. A teljes ítélet letölthető itt: 57.Pf. 631.307_2017_9. végzés…
Posted on 2017-11-01 2017-11-01 By Pint Anikó
Kedves Olvasóink! A bíróság tájékoztatása szerint közel hét és félezer kölcsönnel kapcsolatos per van folyamatban a bíróságokon, melyeknek csak egy része a devizás. A statisztika kiterjedhetne arra is, hogy a jogtípró beavatkozások miatt mennyi per szünt meg vagy ért véget…
Posted on 2017-09-30 2017-09-30 By Pint Anikó
Szomorú, közömbös, boldog ítélet
Posted on 2017-04-09 2017-04-09 By Szerkesztő HS
Kedves Olvasóink! A Lombard KÖTELES kiadni a törzskönyvet a KÚRIA ítélete szerint. Ennek örülünk. 9 év és Kúriai ítélet kellett ehhez ma Magyarországon. Ennek nem örülünk. Az ítélet harmadik oldalán olvasható az elsőfokú bíróság megállapítása, aláhúzással jelöltük, majd csendesen sírdogáltunk…
Posted on 2017-02-27 2017-02-27 By Szerkesztő HS
Kedves Olvasóink! A Lombardról mindenki tudja, hogy kifelejtették a kölcsönszerződésekből a kamatot és bár ez egy igen fontos információ a tartozást terhelő költségek tekintetében, a magyar bíróságokat egyáltalán nem zavarja, ha nincs benne. A tények: Adós és Lombard kölcsönszerződést kötöttek….
Autós ügyek (56)
Bíróság (185)
Deviza alapú (420)
Európai Bíróság (25)
Ügyvéd (376)

matches: bíróság bíróság KÚRIA bíróság Bíróság Bíróság


text:
Fizetésképtelenségi eljárások keretében is alkalmazandó felülvizsgálati kötelezettség | Ügyvédfórum - 2016.04.28
Az Európai Unió Bíróság megállapítja, hogy a nemzeti bíróságnak az uniós jog fogyasztóvédelmi szabályai betartásának hivatalból történő felülvizsgálatára vonatkozó kötelezettségét a fizetésképtelenségi eljárások keretében is alkalmazni kell. E kötelezettség értelmében a nemzeti bíróságnak azt is vizsgálnia kell, hogy a fogyasztói hitelmegállapodások az azokban feltüntetendő információkat világos és egyértelmű módon tartalmazzák-e – áll az EU Bíróságának C-377/14. sz. ügyben hozott ítéletében.
A Radlinger házaspár 2011 augusztusában 1 170 000 cseh korona (CZK) (körülberül 43 300 euró) összegű fogyasztói hitelmegállapodást kötött a Smart Hypo s.r.o. nevű társasággal. Vállalták, hogy hogy visszafizetnek a hitelezőnek 2 958 000 CZK (körülbelül 109 500 euró) összeget 120 havi részletben (28,9 %-os THM mellett), valamint jelentős mértékű kötbért fizetnek neki abban az esetben, ha nem tennének eleget szerződéses kötelezettségeiknek.
A Finway, amelynek a Smart Hypo s. r. o. átengedte a Radlinger házaspárral szemben fennálló követeléseit, 2011 szeptemberében felszólította őket e tartozás egészének - ideértve a kamatokat, költségeket és a kötbért - azonnali hatállyal történő visszafizetésére. Ezt a lépést az a körülmény indokolta, hogy a megállapodás megkötésekor a házaspár elhallgatta, hogy ingatlanjaikat 4 285 CZK (körülbelül 160 euró) összeg erejéig végrehajtás alá vonták. 2013 áprilisában a Krajský soud v Praze (prágai regionális bíróság, Cseh Köztársaság) kimondta a Radlinger házaspár fizetésképtelenségét, és velük szemben fizetésképtelenségi eljárást indított. Ezen eljárás keretében a házaspár vitatta a Finway által követelt (4 405 531 CZK, vagyis körülbelül 163 000 euró) összeget.
Ezzel összefüggésben a Krajský soud v Praze azt kérdezi a Bíróságtól, hogy az uniós jog fogyasztóvédelmi szabályaival ellentétes-e a cseh szabályozás, amely nem teszi lehetővé a fizetésképtelenség tárgyában eljáró bíróság számára egy fogyasztói szerződésben kikötött feltétel tisztességtelen jellegének hivatalból történő felülvizsgálatát. A cseh bíróság egyebekben azt kívánja tudni, hogy a nemzeti bíróságnak kötelessége-e hivatalból vizsgálni, hogy a fogyasztói hitelmegállapodásokra vonatkozó és azokban kötelezően feltüntetendő információkat e megállapodások világos és egyértelmű módon tartalmazzák-e.
A mai napon kihirdetett ítéletében a Bíróság megállapítja, hogy a nemzeti bíróságnak az uniós jog fogyasztóvédelmi szabályai eladók vagy szolgáltatók részéről történő betartásának hivatalból történő felülvizsgálatára vonatkozó kötelezettségét a fizetésképtelenségi eljárások keretében is alkalmazni kell, és az érinti a fogyasztói hitelmegállapodásokra irányadó szabályokat is.
Így a Bíróság kimondja, hogy a tisztességtelen szerződési feltételekről szóló irányelvvel ellentétes a cseh szabályozás, amely fizetésképtelenségi eljárás keretében nem teszi lehetővé, hogy a bíróság hivatalból vizsgálja valamely, fogyasztói szerződésben kikötött feltétel esetlegesen tisztességtelen jellegét, jóllehet e bíróságnak rendelkezésére állnak az e tekintetben szükséges jogi és ténybeli elemek. Ugyanezen irányelvvel továbbá ellentétes az ügy tárgyát képező szabályozás, amennyiben az csak korlátozott számú indok (elévülés vagy megszűnés) alapján engedélyezi bizonyos követelések vitatását.
A Bíróság megállapítja továbbá, hogy a fogyasztói hitelmegállapodásokról szóló irányelv értelmében az ilyen megállapodásból eredő követelésekre vonatkozó jogvitában eljáró nemzeti bíróságnak ugyancsak hivatalból kell vizsgálnia, hogy a hitelre vonatkozó és az ilyen megállapodásban feltüntetendő információkat (például a THM-et) a megállapodás világos és egyértelmű módon tartalmazza- e. Ezt követően e nemzeti bíróságnak le kell vonnia a tájékoztatási kötelezettség megsértése tekintetében a nemzeti jog által előírt valamennyi következményt (a szankcióknak hatékonyaknak, arányosaknak és visszatartó erejűeknek kell lenniük).
Ezenkívül a Bíróság pontosítja, hogy ezen utóbbi irányelv értelmében a „teljes hitelösszegbe” nem számítható bele a „hitel teljes költsége” alá tartozó semmilyen összeg, vagyis az érintett hitel címén vállalt kötelezettségek teljesítésére szánt összegek, mint amilyenek az adminisztrációs költségek, a kamatok, a jutalékok, és más típusú, olyan költségek, amelyeket a fogyasztónak fizetnie kell. Ezen összegeknek a teljes hitelösszegbe történő jogellenes beszámítása a teljes hitelösszeg alapján számítandó THM alulértékeléséhez vezet, és következésképpen befolyásolja azon információk pontosságát, amelyeket a megállapodásban fel kell tüntetni.
Végezetül, a nem fizető fogyasztó számára előírt kötbérek tisztességtelen jellegével kapcsolatban a Bíróság megállapítja, hogy a nemzeti bíróságnak az összes szerződési feltétel együttes hatását kell értékelnie, és amennyiben megállapítja közülük több feltétel tisztességtelen jellegét, el kell tekintenie valamennyi (és nem csak némelyik) tisztességtelen feltétel alkalmazásától.

matches: Bíróság bíróság bíróság Bíróság Bíróság bíróság Bíróság Bíróság Bíróság