text:
1019/2018. NVB határozat/
1019/2018. számú határozata
„Egyetért e Ön azzal, hogy az Országgyűlés úgy módosítsa a választási eljárásról szóló 2013. évi XXXVI. törvényt, hogy választási kampányidőszakban sajtótermékben köztulajdonban álló gazdasági társaság hirdetése ne jelenhessen meg?”
[1] A népszavazásra javasolt kérdést Szervező meghatalmazott útján 2018. július 27-én nyújtotta be a Nemzeti Választási Bizottsághoz a népszavazás kezdeményezéséről, az európai polgári kezdeményezésről, valamint a népszavazási eljárásról szóló 2013. évi CCXXXVIII. törvény (a továbbiakban: Nsztv.) 3. § (1) bekezdése szerinti hitelesítés céljából. A benyújtás során a népszavazásra javasolt kérdéshez Szervezőt is figyelembe véve 44 választópolgár támogató aláírása került csatolásra, amelyek közül 40 felelt meg az Nsztv. 4. § (3) bekezdésében foglalt törvényi feltételeknek.
[2] Szervező mellékelte a Nemzeti Adatvédelmi és Információszabadság Hatóság (a továbbiakban: Hatóság) NAIH/2018/4522/19/N számú, 2018. július 25-én kelt, az adatkezelés bejelentéséről szóló igazolását.
[6] Jelen népszavazási kezdeményezés a sajtótermékekben megjelenő, köztulajdonban álló gazdasági társaságok hirdetésének tilalmát célozza választási kampányidőszakban.
[8] A választási eljárásról szóló 2013. évi XXXVI. törvény (a továbbiakban: Ve.) 139. §-a értelmében a választási kampányidőszak a szavazás napját megelőző 50. naptól a szavazás napján a szavazás befejezéséig tart. Ezen időszak alatt a jelöltek és a jelölő szervezetek a Ve. 2. § (1) bekezdés c) pontjába foglalt esélyegyenlőségének érvényesítése érdekében az állami, illetve az önkormányzati szerveknek tartózkodniuk kell attól, hogy a pártok szabad versengésébe beavatkozzanak.
[9] A köztulajdonban álló gazdasági társaságok takarékosabb működéséről szóló 2009. évi CXXII. törvény 1. §-a (a továbbiakban: Kgtv.) tartalmazza a köztulajdonban álló gazdasági társaság fogalmának definícióját, amely szerint az a gazdasági társaság, amelyben a Magyar Állam, helyi önkormányzat, a helyi önkormányzat jogi személyiséggel rendelkező társulása, többcélú kistérségi társulás, fejlesztési tanács, nemzetiségi önkormányzat, nemzetiségi önkormányzat jogi személyiségű társulása, költségvetési szerv vagy közalapítvány külön-külön vagy együttesen számítva többségi befolyással rendelkezik. A többségi befolyás a törvény értelmezése szerint olyan kapcsolat, amelynek révén a befolyással rendelkező egy jogi személyben a szavazatok több mint ötven százalékával - közvetlenül vagy a jogi személyben szavazati joggal rendelkező más jogi személy (köztes vállalkozás) szavazati jogán keresztül - rendelkezik, azzal, hogy a közvetett módon való rendelkezés meghatározása során a jogi személyben szavazati joggal rendelkező más jogi személyt (köztes vállalkozást) megillető szavazati hányadot meg kell szorozni a befolyással rendelkezőnek a köztes vállalkozásban, illetve vállalkozásokban fennálló szavazati hányadával, ha azonban a köztes vállalkozásban fennálló szavazatainak hányada az ötven százalékot meghaladja, akkor azt egy egészként kell figyelembe venni. A befolyás számításánál nem kell figyelembe venni a huszonöt százalékot el nem érő közvetett befolyást.
[10] A kormányzati szervek által végzett kommunikáció koordinációját a központi kommunikációs hivatal létrehozásával kapcsolatos feladatokról szóló 1500/2014. (IX. 5.) Korm. határozat (a továbbiakban: Korm. hat.) egy központi szervre bízta, amelynek feladata – a Magyar Nemzeti Bank, az önálló szabályozó szervek, valamint az autonóm államigazgatási szervek kivételével – a központi költségvetési szervek, valamint a többségi állami tulajdonban lévő gazdálkodó szervezetek reklám, PR és kommunikációs tevékenységét érinti.
[12] Az Alaptörvény hivatkozott rendelkezése tiltja tehát az olyan országos népszavazás kezdeményezését, amelynek eredményeképp a jogalkotó az országgyűlési képviselők, az európai parlamenti képviselők vagy a helyi önkormányzati képviselők és polgármesterek választását szabályozó törvények tartalmának módosítására kényszerülne. A jelen eljárásban tárgyalt kezdeményezés alapján a Bizottság azt vizsgálta, hogy a bevezetni kívánt megjelenési tilalom érinti-e valamely közjogi választásról szóló törvény tartalmát, és így annak módosítása az Alaptörvény 8. cikk (3) bekezdés c) pontjába ütközik-e.
[13] Az Alaptörvény rendelkezései alapján az országgyűlési képviselők választásának, a helyi önkormányzati képviselők és polgármesterek választásának, valamint a helyi és országos nemzetiségi önkormányzatok megválasztásának szabályait sarkalatos törvény határozza meg. E rendelkezéseket a helyi és országos nemzetiségi önkormányzatok kapcsán az Alaptörvény XXIX. cikk (3) bekezdése, az országgyűlési képviselők vonatkozásában a 2. cikk (1) bekezdése, a helyi önkormányzati képviselők és polgármesterek megválasztás tekintetében pedig a 35. cikk (1) bekezdése tartalmazza.
[14] A fent említett közjogi választások lebonyolításának eljárásjogi szabályait a Ve. tartalmazza. Az Alaptörvény 8. cikk (3) bekezdés c) pontja nem tesz különbséget a választásra vonatkozó szabályok között, kiemelve akár az anyagi, akár az eljárási, vagy bármilyen más szabálycsoportot. A „választásáról szóló törvény” fogalma felöleli az érintett választástípus megtartására, lebonyolítására alkalmazandó törvényi szabályozás teljességét, függetlenül az ezzel érintett törvények számától, illetve azok címétől. Az érintett választástípusokra vonatkozó anyagi jogszabályokat tartalmazó törvények címe ugyanis többnyire a választástípus megjelölése mellett tartalmazza a „választásáról szóló törvény” megjelölést. Ez azonban nem jelenti azt, hogy az alaptörvényi fogalomba csak az anyagi szabályozást tartalmazó törvények tartoznak bele, hiszen az Alaptörvény megfogalmazásának való megfelelést nem a törvények címének, hanem tartalmának vizsgálata alapján lehet megállapítani. Ennek megfelelően a felsorolt választások eljárási szabályait tartalmazó Ve. is választásról szóló törvény, hiszen az egyes közjogi testületek tagjainak megválasztására vonatkozó eljárási szabályokat tartalmazza, amelyek nélkül nem lehetne választást tartani.
[15] Fentieket igazolja a Ve. úgynevezett sarkalatossági záradéka, amely utal az Alaptörvénynek az egyes választástípusokra vonatkozó sarkalatos szabályozási kört meghatározó rendelkezéseire. Az Alaptörvény XXIX. cikk (3) bekezdése, 2. cikk (1) bekezdése és 35. cikk (1) bekezdése alapján sarkalatosnak minősül – a Ve. 354. § (1) bekezdés értelmében, az ott meghatározott szakaszok kivételével – a Ve. Általános része (I-XII. fejezet), valamint az 1-6. melléklete. A kivételek között nevesített. 3. § 9a. pont, 146. § a) pont, 147-147/F. §, és 74. alcím az Alaptörvény IX. cikk (3) bekezdése alapján is sarkalatosnak minősül. A Ve. 354. §-a továbbá sarkalatosnak minősíti az országgyűlési képviselők választására, a helyi önkormányzati és polgármesterek választására, valamint a nemzetiségi önkormányzati képviselők választására vonatkozó XIII-XV. különös részi fejezeteket is. A sarkalatosság kimondásán túl az Alaptörvény XXIX. cikk (3) bekezdésére, 2. cikk (1) bekezdésére és 35. cikk (1) bekezdésére utaló törvényi rendelkezések egyúttal azt is deklarálják, hogy a Ve. az Alaptörvény szerinti értelemben a nemzetiségi önkormányzati képviselők, az országgyűlési képviselők, illetve a helyi önkormányzati képviselők választásáról szóló törvénynek minősül.
[16] Mindezekre tekintettel a Nemzeti Választási Bizottság – utalva a 96/2017. számú NVB határozatára is – rögzíti, hogy az olyan népszavazási kérdés, amelynek tárgyában megtartandó népszavazás érvényessége és eredményessége esetén az Országgyűlésnek a Ve.-t kellene módosítani, az Alaptörvény 8. cikk (3) bekezdés c) pontjába ütközik, ezért az nem hitelesíthető.
[17] A kérdés kifejezetten a Ve. módosítására kívánja kötelezni az Országgyűlést, és az abból származó jogalkotási kötelezettség egyértelműen a választási kampány szabályait tartalmazó Általános rész VIII. fejezete rendelkezéseinek módosítását tenné szükségessé. Ahhoz, hogy jelen kezdeményezés célba érjen, a Ve. általános részi rendelkezéseinek olyan kiegészítésére lenne szükség, amely a közjogi választásokhoz kapcsolódó választási kampányidőszakokban tiltaná meg köztulajdonban álló gazdasági társaságok hirdetéseinek megjelenését.
[18] Mivel a kérdés kifejezetten a Ve. tartalmának módosítására kötelezi az Országgyűlést, ennél fogva pedig a kezdeményezés összeütközésbe kerül az Alaptörvény 8. cikk (3) bekezdés c) pontjában megfogalmazott tilalommal, ezért a kérdés népszavazásra nem bocsátható.
[19] Az Nsztv. 9. § (1) bekezdése szerint „[a] népszavazásra javasolt kérdést úgy kell megfogalmazni, hogy arra egyértelműen lehessen válaszolni, továbbá a népszavazás eredménye alapján az Országgyűlés el tudja dönteni, hogy terheli-e jogalkotási kötelezettség, és ha igen, milyen jogalkotásra köteles”. A népszavazási egyértelműség követelménye tehát kétirányú: annak a választópolgár és a jogalkotó tekintetében is fenn kell állnia.
[20] A jogalkotói egyértelműség alapkritériuma, hogy az Országgyűlés számára világos legyen az, hogy a népszavazás eredménye pontosan mire kötelezi, valamely jogalkotástól való tartózkodásra vagy éppen ellenkezőleg, jogalkotásra. Ez utóbbinak konkrétnak és határozottnak kell lennie, azaz a törvényalkotó számára világosnak kell lennie, hogy milyen tartalmú és irányú jogalkotásra köteles annak érdekében, hogy a népszavazási kezdeményezés célba érjen.
[21] A választópolgári egyértelműség követelményével összefüggésben a Nemzeti Választási Bizottság utal a Kúria következetes joggyakorlatára (Knk.IV.37.132/2016/4., Knk.IV.37.458/2015/3., Knk.IV.37.457/2015/3., Knk.IV.37.356/2015/2., Kvk.37.300/2012/2. számú végzések), mely szerint a kérdéssel szembeni követelmény, hogy az világos és kizárólag egyféleképpen értelmezhető legyen, feleljen meg a magyar nyelv nyelvtani szabályainak, a választópolgárok jól értsék a kérdés lényegét, hogy tudatosan és átgondoltan tudják leadott szavazataikkal a jogaikat gyakorolni (ún. választópolgári egyértelműség). Amennyiben a népszavazási kérdés pontosan nem értelmezhető, akkor a népszavazáshoz való jog tudatos döntés hiányában csak formálisan érvényesülhet, nem tekinthető legitimnek az a népszavazás, amelyen a választópolgár nem tudja pontosan, hogy miről szavaz.
[22] A Kúria Knk.VII.37.371/2017/2. számú határozatában az egyértelműség vonatkozásában arra mutatott rá továbbá, hogy a választópolgárnak tudatában kell lennie, hogy mi a népszavazási kérdés valódi tartalma, annak milyen tényleges hatása lehet, és az esetlegesen eredményes népszavazást követően a kérdéshez kapcsolódó jogviszonyok hogyan változhatnak.
[23] A népszavazási kérdéssel Szervező célja vélhetően annak megakadályozása, hogy választási kampányban köztulajdonban álló gazdasági társaság hirdető tevékenysége ráépüljön egy jelöltére, jelölő szervezetére, ezzel indokolatlan előnybe hozva azt. A kérdés megfogalmazása azonban nem csak az esetleges politikai üzenetet is hordozó hirdetésre, tájékoztatásra terjed ki, hanem valamennyi, a gazdasági társaság által közzéteendő tájékoztató tartalomra.
[24] A köztulajdonban álló gazdasági társaságok kommunikációs tevékenységük során számos eszközt tudnak használni, így pl. a politikai reklámot, társadalmi célú reklámot, kiadványt, sajtótermékekben közzétett hirdetést, plakátot, stb.. Ebbéli tevékenységük választási kampányhoz nem köthető és jellemzően a direkt politikai tartalmú üzenetektől mentes.
[25] A „hirdetés” jogszabályban nem definiált fogalma azonban felvet olyan egyértelműségi problémát, amely a kérdés hitelesítésének akadályát képezi.
[26] A hirdetés tárgykörének tág értelmezése alapján a fogalomba beleérthető az összes gazdasági társaság által bármilyen célból közzétett hirdetés, figyelemfelhívás, tájékoztatás. Ha az értelmezés során a Ve. 146. §-ában meghatározott, politikai hirdetés fogalmát tekintjük kiinduló pontnak, amely az előbbitől egy jóval szűkebb körű meghatározás, hirdetésnek kizárólag a jelöltet, jelölő szervezetet népszerűsítő ellenérték fejében sajtótermékben vagy filmszínházban közzétett tartalmat kell tekinteni. A hirdetés fogalmának ezen többféle értelmezése egészen eltérő eredményre vezethet, mivel a tág értelmezés esetén a tilalom a kommunikáció lényegesen nagyobb körét érinti, mint a Ve. analógiáján alapuló értelmezés. A népszavazási kérdésből azonban nem derül ki az abban foglalt hirdetés-fogalom pontos tartalma.
[27] A hirdetés fogalmának tágabb értelmezése esetén egy érvényes és eredményes népszavazás a köztulajdonú gazdasági társaságok hirdetéseinek, tájékoztatásainak tilalmát jelentené a sajtótermékekben, a választási kampányidőszakban. A hirdetések tartalmától függetlenül, a kezdeményezés szerinti általános korlátozással azonban olyan hirdetések, tájékoztatások is a tilalom hatálya alá kerülnének, amelyeknek nincs közük a választáshoz, hanem azok a lakosság politikától független, közérdekű információval való ellátását szolgálják, így például tájékoztató kampányok hirdetése, vagy akár álláshirdetések közzététele is. A Bizottság álláspontja szerint ilyen értelmezés mellett a kérdés megtévesztő a választópolgárok számára, mert azt a téves képzetet kelti, hogy jelen kezdeményezés támogatása a politikai tartalmú üzenetekről hozott döntés, miközben a közérdekű, közcélú kommunikáció egészét érinti.
[28] A Nemzeti Választási Bizottság utal továbbá arra is, hogy a törvényi definíció alapján a népszavazási kérdéssel érintett alanyi kör meglehetősen szerteágazó, ezres nagyságrendet érint és abba egy-egy helyi önkormányzat által alapított kis gazdasági társaság éppúgy beletartozik, mint egy több ezer munkavállalót alkalmazó óriási közműszolgáltató cég. Az alanyi kör ilyen jellegű kiterjedtsége révén a választópolgár számára nem átlátható, hogy pontosan hány és milyen típusú gazdasági társaság vonatkozásában kell döntést hoznia, és hogy annak eredményeképpen kiket is zár ki a választási kampány időszakában a sajtótermékekben való hirdetés lehetőségétől.
[29] A Nemzeti Választási Bizottság és a Kúria gyakorlatában következetesen az egyértelműség sérelmére ható körülményként értékeli, ha a kérdés megtévesztő tartalma miatt a választópolgár nem tudja pontosan, hogy miről szavaz, illetve, hogy döntése valójában milyen következménnyel jár. (Knk.IV.37.457/2015/3., Knk.IV.37.132/2016/4., Knk.IV.37.133/2016/4., és Knk.VII.37.997/2016/4. számú határozat). Mindezek alapján a népszavazáshoz való jog jelen kérdésben tartott országos népszavazás esetén is – tudatos döntés hiányában – csak formálisan érvényesülhetne, amely kizárja kérdés egyértelműségét.
[30] A fentiekben kifejtettek alapján a Nemzeti Választási Bizottság megállapítja, hogy a Szervező által benyújtott népszavazási kérdés az Nsztv. 9. § (1) bekezdésében rögzített egyértelműség követelményét sem teljesíti.
[31] Mindezekre tekintettel a Nemzeti Választási Bizottság megállapítja, hogy jelen országos népszavazásra javasolt kérdés az Alaptörvény 8. cikk (3) bekezdés c) pontja szerinti tiltott tárgykört érinti, valamint sérti az Nsztv. 9. § (1) bekezdésében foglalt népszavazási egyértelműség követelményét is, ezért annak hitelesítését az Nsztv. 11. §-ában foglalt jogkörében eljárva megtagadta.
[32] A határozat az Alaptörvény XXIX. cikkén, a 2. cikk (1) bekezdésén, a 8. cikk (3) bekezdés c) pontján és a 35. cikk (1) bekezdésén, a Ve. 139. §-án és 146. §-án, az Nsztv. 9. § (1) bekezdésén és 11. §-án, a Kgtv. 1. §-án, az Mttv. 203. § 60. pontján, az Smtv. 1. § 6. pontján, a jogorvoslatról szóló tájékoztatás az Nsztv. 29. §-ának (1) bekezdésén és a Ve. 223-225. §-án, az illetékekről szóló tájékoztatás az illetékekről szóló 1990. évi XCIII. törvény 37. § (1) bekezdésén, valamint a 62. § (1) bekezdés s) pontján alapul.

matches:
§ 9
Kúria
Kúria
Kúria
§ 60
§ 6


text:
Egy amszterdami bíróság megtagadta egy lengyel drogkereskedő kiadatását | Mandiner.precedens
Egy amszterdami bíróság megtagadta egy lengyel drogkereskedő kiadatását
2018. október 23. 12:56
Hollandia úgy látja, hogy Lengyelországban nem biztosítottak a tisztességes eljáráshoz köthető alapelvek, emiatt megtagadták egy EU-szintű elfogatóparancs teljesítését. A bírói függetlenség feltételes megsértése miatt pedig az eljáró amszterdami bíróság négy hetet adott a lengyel bíróságnak, hogy olyan ügyekről is adjon tájékoztatást, amelyek semmilyen szinten nem állnak kapcsolatban a drogkereskedő ügyével.
Egy poznani bíróság 2015. augusztus 31-én európai elfogatóparancsot bocsátott ki egy lengyel állampolgár ellen kábítószer-kereskedelem miatt. A gyanúsítottat Hollandiában fogták el, s az amszterdami bíróság tárgyalta az ügyét. Lengyelország azonban sürgette az átadási eljárást, amely 2018 júliusában el is kezdődött.
Érdekes fordulatot hozott az ügyben 2018. július 19-e, ugyanis egy nyilvános ülés során az eljáró amszterdami bíróság úgy határozott, hogy a Celmer-ügy lezárásáig felfüggesztik az átadások elvi lehetőségét. Ezen felül magát a konkrét eljárást is négy hétre felfüggesztette a testület, és egy több elemből álló kérdéssor megválaszolását kérte az európai elfogatóparancsot kibocsátó poznani bíróságtól. A végzésben az amszterdami bíróság hivatkozik számos, a lengyel igazságügyi reformmal kapcsolatos véleményre és dokumentumra, így a Velencei Bizottság jelentéseire, az Európai Bizottság 2018. december 20-i indokolással ellátott javaslatára is. A kérdések alapján a lengyel hatóságoknak konkrétan meg kell jelölniük a keresett személy ellen folyamatban lévő lengyel büntetőeljárásban eljáró bíróságokat, és kiegészítő információkat kell adniuk a bírósági reform hatálybalépése utáni, a büntetőeljárást lefolytató bíróságokat érintő esetleges elbocsátásokról, nyugdíjazásokról.
A poznani bíróságnak ezen kívül az igazságügyi reform óta elindult fegyelmi eljárásokról, azok okairól és kimeneteléről is kiegészítő információt kell nyújtania, valamint a bírák javadalmazásában bekövetkezett esetleges változásokról is tájékoztatást kell adnia. Arról is be kell számolnia a lengyel testületnek, hogy vannak-e egyéb, a bíróságok elnökeit, alelnökeit érintő iránymutatások. Az amszterdami bíróság a független igazságszolgáltatáshoz való jog kapcsán arról kér tájékoztatást, hogy milyen jogorvoslati lehetősége van a keresett személynek abban az esetben, ha kétség merülne fel az eljáró bíró függetlenségével, pártatlanságával kapcsolatban. Érdeklődik arról is, hogy a lengyel jogszabályok ezekhez a lehetőségekhez milyen jogkövetkezményt fűznek, és milyen hatóság jár el ezekben az ügyekben. Az is szerepel a kérdések között, hogy a keresett személy elleni folyamatban lévő büntetőeljáráshoz hasonló ügyekben mennyire használták ki jogorvoslati lehetőségeket az igazságügyi reform óta, és milyen arányban bizonyultak az aggályok alaposnak. Az amszterdami bíróság sajtóközleményében ezt írta: „[a] bíróság úgy látja, hogy a nemrégiben bevezetett lengyel igazságügyi reformok veszélyeztetik a bírói függetlenség intézményét”. Az azonban jól látszik, hogy kevésbé a konkrét ügy tartalmára fókuszál a holland testület, inkább a kötelezettségszegési eljárás gondolatmenetéhez csatlakozva intéz kérdéseket a lengyel hatóságokhoz.
Uitspraken Zoekresultaat - inzien document ECLI:NL:RBAMS:2018:7032
Lengyelország, Hollandia, Precedens, Jog, Kiadatás, Bírói függetlenség.
A bejegyzés trackback címe: https://precedens.mandiner.hu/trackback/32324

matches: bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság


text:
Sólyom vs Lomnici - Archiregnum
2009.06.28. 00:56 mefisto
Sólyom vs Lomnici
Az elmúlt hét belpolitikai csatározásainak érdekes, de annál értelmetlenebb epizódja az államfő és a Legfelsőbb Bíróság korábbi elnöke közötti csörte. A főbírói poszt körüli közel egyéves exlex állapot végeztével ugyanis nagy nyilvánosságot kapott az eddig rejtett, de annál élesebb konfliktus Sólyom László köztársasági elnök és Lomnici Zoltán között.
A Legfelsőbb Bíróság elnökének megválasztatása komoly nehézségeket okozott Sólyom Lászlónak: az Országgyűlés előbb Baka Andrást utasította el, majd Havasiné Orbán Mária sem kapta meg a kellő támogatottságot, végül újabb jelölésével Baka is csak most, második nekifutásra nyerhette el tisztségét.
Habár Baka megválasztatásával az összes politikai elemző elkönyvelte, hogy Sólyom győztesen jött ki az Országgyűléssel folytatott majd egy éves küzdelméből, az elnök mégsem a saját sikerét ünnepelte, hanem komoly meglepetést okozott rövid, de annál sejtelmesebb nyilatkozatával, miszerint – az elnöki poszt betöltésén túl – komoly pozitívumnak tartja, hogy a Legfelsőbb Bíróság életében véget ért a Lomnici-korszak.
A közvélemény túlnyomó többsége a bejelentésre egy hatalmas „WTF?”-fel reagált. Nem állt össze ugyanis a kép, hogy lenne pont most vége a Lomnici-korszaknak, amikor a főbíró már jó ideje nincs hivatalában; ha pedig az elnök az interregnum végének örül, azt ugyan már miért kellene Lomnici Zoltán nyakába varrni?
Mint később kiderült: Sólyom azért neheztelt Lomnicira, mert szerinte az végig fúrta a jelöltjét mindkét nagy párt frakciójánál, és így a hosszúra nyúlt exlex állapotért a volt főbíró a felelős. Lomnici Zoltán reakciója hasonlóan elegánsra sikerült: az államfőre, az Alkotmánybíróság és a Legfelsőbb Bíróság elnökeire utalva azt nyilatkozta, hogy az államszervezetbe vetett hitet ingatja meg, ha a politikum szféráján kívül álló választott közjogi méltóságok egymást sértegetik. Majd utólag – és immár tök feleslegesen – megjegyezte, hogy ő ezután sem fogja kritizálni az államfőt.
Nem szokásom olyan emberek viselkedését kritizálni, akiknek a szakmai pályafutása régebb óta tart, mint amióta én élek. Az viszont bizonyos, hogy ez a magatartás közjogi tisztséget – most vagy korábban – betöltő személyek részéről elfogadhatatlan. Amennyiben Sólyom László kritikát kíván megfogalmazni Lomnici Zoltán tevékenységével kapcsolatban – akár jogi, akár közpolitikai szempontok szerint – akkor ezt a Magyar Köztársaság államfőjeként minden további nélkül megteheti. Ha Lomnici Zoltán kritikát kíván megfogalmazni Sólyom Lászlóval szemben, hogy kétértelmű nyilatkozataival rajta keresztül a Legfelsőbb Bíróság tekintélyét és több munkatársának szakmai hitelét teszi kockára, akkor ezt ő is megteheti.
Amit viszont egyikük sem engedhetne meg magának, az pont az, amit most csinálnak. Ha igazak Sólyom vádjai az aknamunkával kapcsolatban, az hatalmas szégyen Lomnici Zoltán számára: a legfőbb bírói szerv működésének akadályozása ugyanis összeegyeztethetetlen a jogászi ethosszal. Azonban az államfő még ebben az esetben sem csinálhat presztízsharcot ebből a konfliktusból. Márpedig a „veni vidi vici” stílusú győzedelmes bejelentésével azzá tette. Lomnici Zoltán pedig értelemszerűen védje meg magát, ha igaztalanul vádolják – de nem úgy, hogy előkapja a sörétes puskát a szekrényből, és válogatás nélkül lőni kezdi a vélt vagy valós riválisait. Baka András, vagy az Alkotmánybíróság elnöke ugyanis mindeddig meg sem szólalt; az meg különösen szemet gyönyörködtető, hogy az előző főbíró lényegében hisztizéssel vádolja meg az utódját, közvetlenül a megválasztását követően.
Még szerencse, hogy Jusztícia mindebből nem lát semmit…
Címkék: sólyom lászló igazságszolgáltatás legfelsőbb bíróság lomnici zoltán baka andrás
https://archiregnum.blog.hu/api/trackback/id/tr41212815
proeskontra · http://kettosmerce.blog.hu/ 2009.06.28. 09:36:17
kettosmerce.blog.hu/2009/06/26/ki_hazudott_a_fobiro_valasztas_ugyeben
Herr SturmLikudnik · http://archiregnum.blog.hu/ 2009.06.28. 18:54:02
Hatalomért sokan sok mindenre képesek, beleértve a sunyi gerinctelen lejáratókampányt - ahogy ezt a jelek szerint Lomravalónici is tette. Nem kár érte, nem éppen a szakmaiság kicsúcsosodása fémjelezte regnálását, emlékezzünk 2006 eseményeire + arra az apróságra, hogy 70 ügyből 50 esetében felmentés született mégis - évek után. Dühöng a minőségi, független bírói munka.
mefisto · http://archiregnum.blog.hu/ 2009.06.28. 20:18:37
@Herr SturmLiberator: Hát nem tudom... Én szakmai alapon még nem tudom megítélni.
Érzés alapján Sólyomnak adnék igazat, az viszont nagyon nem tetszett, hogy így üzente meg Lomnicinak, hogy "nénikédet".
mefisto · http://archiregnum.blog.hu/ 2009.06.28. 20:21:19
@Herr SturmLiberator: Ja, egyébként a helyzetkomikum non plus ultrája, hogy Sólyom személyi titkára és Lomnici fia ugyanúgy a Pázmány polgári jogi tanszékén tanársegédek.
Nem egy egyszerű helyzet. :)
molaris 2009.06.29. 07:45:57
Ebben a témában nehéz állást foglalni. Az egyszerű halandó kívül van a külső körön. Ráadásul ez a rendszer is zárt, mint az orvosoké. Bár ott -mint szakmailag érintett- valamivel mélyebbre látok, de azt, hogy az üstben mi forr, itt is nagyon kevesek tudják, ismerik. Hát még a "fűszerezést"!
Kívülről meg nehéz ítélni, mert lehetnek fals ítéletek tömegével, de bizonyítani, hogy ez a főbíróhoz kötött, az már más tészta. Mint az is megér egy misét, hogy a változatlan bírói kar, most egy kapcsoló elfordítása után mássá válna. Ez túl primitív magyarázat.
Visszatérve az egészségügyre. Az ÁNTSZ jogállását szépen aláásták a szoc-lib uralom alatt. Üdvös eredményeit látjuk. Mind az Állategészségügyi és Élelmiszerbiztonsági Hivatal, mind az Egészségbiztosítási Felügyelet becsődölni látszik. Ja kérem, nagy pénzek forognak itt, és kemény érdekérvényesítési csata dúl. Miki bátyó pedig, egy bizonyos Gyurcsány Ferenc jó barátja. Az második intézménynek a módszerei kérdőjelesek, bár szakmailag jobban helytállóak a határozataik.

matches: Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság bíróság


text:
Az elítélteket egymástól is meg kell védeni, az erőszakot hivatalból is ki kell vizsgálni | Strasbourgi Figyelő
no. 1128/16
A horvát kérelmezőt a szerb hatóságok egy hamis tízeurós miatt letartóztatták. A 31 napnyi börtönben töltött idő alatt a férfit rabtársai brutálisan bántalmazták, amihez a börtönszemélyzet asszisztált. Az ügy pikantériája, hogy a tízeurósról később kiderült: eredeti. A szerb kormányt az embertelen, megalázó bánásmód tolerálása és az eset ki nem vizsgálása miatt is elmarasztalta a Bíróság.
A horvát kérelmezőt 2008 augusztusában tartóztatták le a szerb hatóságok, amikor a szerb-horvát határon egy fizetőkapunál a gyanú szerint hamis tízeuróssal próbált fizetni. A hatezer euróban meghatározott óvadékot a férfi nem tudta kifizetni, így a nyomozás lezárásáig előzetes letartóztatásba helyezték. Végül összesen 31 napot töltött a hírhedt Sremska Mitrovica börtönben, mire a nyomozást lezárták, mert a tízeurósról bebizonyosodott, hogy eredeti.
A fogvatartás ideje alatt a kérelmezőt állítása szerint súlyosan bántalmazták és megalázták cellatársai. Az atrocitások a kérelmező bekerülésével azonnal elkezdődtek. A többi fogvatartott a padló felmosására kényszerítette, megtiltotta, hogy felemelje a fejét és rúgásokkal is bántalmazta. A cellatársak nem hitték el, hogy a kérelmező egy tízeurós bankjegy miatt került börtönbe. Meggyőződésük szerint a férfi rendőrségi besúgó volt, akit információszerzés céljával helyeztek el közöttük. Meg is fenyegették, hogy megrendezik öngyilkosságát, ha a cellában történtekről bárkinek beszámol.
Később az egész éjszakát a mosdóban kellett töltenie, lábát végig jeges vízben tartva, aminek következtében reggelre a lábfejéről lehámlott a bőr, és nyílt sebek keletkeztek rajta. A támadások brutalitása fokozódott, amikor fogvatartott társai tudomást szereztek horvát és albán származásáról. Fejét sorozatosan egy vödör vízbe nyomták, a hideg víz alá állították és szerb nacionalista dalokat énekeltettek vele egész éjszakákon át. Amikor harcra kényszerítették egy társukkal, és a kérelmező a kapott törölközővel megütötte ellenfelét, négyen ráugrottak, és megverték, mert meg mert ütni egy szerbet. Később be is gyógyszerezték és meg is erőszakolták az öntudatlan kérelmezőt, amitől egyértelmű sérülései keletkeztek, valamint szemöldökét és haját is leborotválták, ami a börtönben a megerőszakolás szimbóluma.
A kérelmező állítása szerint az őrök pontosan tudták, mi zajlik a cellában, és asszisztáltak az eseményekhez. Kiemelte, hogy a támadások mindig egy adott őr szolgálata idején történtek, aki a kérelmező elmondása szerint a cellatársak egyikének iskolatársa lehetett.
Végül a kérelmező ügyvédje vetett véget az eseményeknek. Bár a kérelmező neki sem mert semmit mondani, a jogi képviselő érzékelte, hogy védence viselkedése megváltozott, és saját maga kezdeményezte, hogy a kérelmezőt helyezzék át másik cellába. Ezt követően a kérelmezőt nem bántalmazták.
Miután a tízeurós valósnak bizonyult, és letartóztatását megszüntették, a kérelmező polgári pert indított a sérelmek jóvátétele iránt. A pert megnyerte, de a kártérítési összeg kevéssel haladta meg a kétezer eurót. A kérelmező alkotmányjogi panaszát az alkotmánybíróság elutasította. A kérelmező az atrocitásokról levelet írta a szerb köztársasági elnöknek és az igazságügyminiszternek is, de egyiküktől sem kapott választ. Jogi képviselője útján az ombudsmant is megkereste, aki azt válaszolta, hogy nem tartozik hatáskörébe az ügy.
A kérelmező ezt követően fordult a Bírósághoz az Egyezmény kínzás tilalmát rögzítő 3. cikkének megsértése miatt.
A hírhedt Sremska Mitrovica börtön belseje. Forrás: bit.ly/2H4BI4m
A kormány előzetes védekezése
A szerb kormány arra hivatkozott, hogy a kérelmet több okból sem lehet érdemben elbírálni. Egyrészt a szerb bíróságok megítéltek kártérítést a kérelmezőnek, így már nem számít áldozatnak, az Egyezmény 34. cikke szerint pedig csak ilyen személyek fordulhatnak a Bírósághoz.
A Bíróság e körben kifejtette, hogy az áldozati minőség nem szűnik meg automatikusan attól, hogy az üggyel kapcsolatban pert nyer a nemzeti bíróság előtt. Az egyezmény szerint is elismert jóvátételhez a nagykamarai Murray-ügyre figyelemmel az is kell, hogy az ítélet által az állam (akár kifejezetten, akár a tartalmilag) elismerje, hogy Egyezménysértés történt. A Shestopalov-döntés ezt kiegészítette a megfelelő elégtétel nyújtásának kötelezettségével, amely szerint az államnak legalább meg kell teremtenie annak a jogi lehetőségét, hogy a sérelmet szenvedett fél kompenzációhoz jusson. A szerb bíróság meg is állapította a szerb állam felelősségét, ugyanakkor a megítélt 2.300 euró körüli kompenzáció jelentősen elmarad az ilyen súlyú ügyekben a Bíróság által megítélt kártérítés jellemző összegétől. Erre tekintettel a Bíróság úgy ítélte meg, hogy a kérelmező továbbra is áldozatnak minősül, ez okból a kérelem nem alaptalan.
A szerb kormány hivatkozott arra is, hogy a kérelmező nem merítette ki a hazai jogorvoslatokat (ami szintén az érdemi elbírálás előfeltétele). Álláspontja szerint az alkotmányjogi panasz nem volt megfelelően megindokolva, ezért a panasza nem volt alkalmas a kérdés elbírálására. A Bíróság ezzel kapcsolatban emlékeztetett, hogy a nagykamarai Gäfgen-ügyben kimunkált gyakorlata szerint érdemi vizsgálat nélkül elutasítja a kérelmet, amennyiben a kérelmező hazai jogorvoslati kérelme elkésik, vagy formai ok miatt nem alkalmas az elbírálásra. Ebben az ügyben azonban ilyesmiről nem volt szó, a kérelmező a releváns tényeket leírva és okiratokkal alátámasztva hivatkozott a szerb alkotmány kínzás és embertelen, megalázó bánásmódot tilalmazó rendelkezéseire. Ez által a jogorvoslati kérelem alkalmas volt arra, hogy az alkotmánybíróság a strasbourgi kérelem tárgyát képező ügyben a kérelmező javára döntsön. Erre tekintettel a kormány e kifogásának sem adott helyt a Bíróság.
A kormány arra is hivatkozott, hogy a kérelmező nem tett büntetőfeljelentést az őt bántalmazó elítéltek ellen, amire tekintettel – szintén a hazai jogorvoslatok kimerítésének hiánya miatt – a kérelem érdemi elbírálásra alkalmatlan. A kérelmező álláspontja szerint azonban a szerb igazságszolgáltatásnak hivatalból kellett volna eljárnia ezekben az ügyekben. A Bíróság a kérdést az ügy érdeméhez tartozónak minősítette, így a tartalmi elbírálás körében értékelte.
További eljárásjogi kifogás nem lévén a Bíróság az ügyet érdemben is értékelte.
Az ügy érdemére vonatkozó döntés
A Bíróság elöljáróban reflektált arra, hogy a felek között a strasbourgi eljárásban vita tárgyát képezte, hogy a kérelmezőt a börtönben bántalmazták-e. Felhívta a figyelmet ugyanakkor, hogy maguk a szerb bíróságok jogerősen megállapították, hogy a fogvatartás idején bekövetkezett incidensek eredményeképpen a kérelmező 10%-os munkaképesség-csökkenést szenvedett el. A Bíróság erre tekintettel tényként állapította meg, hogy a kérelmezővel szemben tanúsított bánásmód eléri azt a súlyosságot (minimum level of severity), ami a 3. cikk hatályának megállapításához szükséges.
A szerb kormány az eljárás során minden felelősséget hárított, és a börtönhatóságok semmilyen hibáját vagy mulasztását nem ismerte el. Arra hivatkozott, hogy a kérelmező semmilyen panaszt nem tett, így a hatóságoktól nem volt elvárható, hogy az atrocitásoktól megvédjék. A Bíróság ezzel szemben felhívta a figyelmet az Európa Tanács Kínzás Megelőzésére Létrehozott Bizottságának (CPT) CPT/Inf (2006) 18 és CPT/Inf (2009) 1 jelentései az érintett Sremska Mitrovica fegyházzal kapcsolatban komoly aggályokat fogalmaztak meg, felívva a figyelmet a fogvatartottak között gyakori verbális és fizikai agresszióra. A szerb hatóságoknak tehát tudniuk kellett a problémáról, azonban az első jelentés publikálása óta semmilyen intézkedést nem tettek az erőszak visszaszorítása érdekében (a Sremska Mitrovica erőszakellenes reformjának szükségességét még a 2016-os jelentés is hangsúlyozza). A jelentés külön is kritizálta a fegyház egészségügyi személyzetének azt a gyakorlatát, hogy rendszeresen elmulasztják rögzíteni az elítéltek közötti agresszió következtében elszenvedett sérüléseket.
A börtönszemélyzetnek a Bíróság szerint az kérelmezőt ért bántalmazást is érzékelnie kellett volna, különösen és legkésőbb akkor, amikor a fejét és a szemöldökét is leborotválták. A hatóság tehát vagy nem vette észre, vagy nem tett semmit a helyzet kezelése érdekében. Az eredmény a Bíróság értékelése szerint mindenképpen az volt, hogy a hatóság nem gondoskodott a kérelmező környezetének biztonságáról, ami pedig különösen a szabadságuktól megfosztott személyek esetében az állam kötelezettsége. Az Oroszország elleni Premininy-ügyben egyértelművé tette a Bíróság, hogy fogvatartott személyeket érő erőszak esetében az állam nem mentesülhet akkor sem, ha az embertelen, megalázó bánásmód nem a hatóság aktív magatartásának, hanem például más fogvatartottak közreműködésének eredménye. Bár a fogvatartottak közötti erőszakos cselekményekért az állam felelőssége nem korlátlan, a Nagykamara az O’Keeffe-ügyben leszögezte, hogy a hatóságoknak – ha minden atrocitást nem is tudnak megelőzni – legalább hatékony intézkedéseket kell kidolgozniuk a fogvatartottak védelme érdekében.
Mindezt a szerb hatóságok a CPT jelentései és a kérelmezőn látható egyértelmű jelek ellenére elmulasztották megtenni, ami a héttagú kamara egyhangú döntése alapján az embertelen, megalázó bánásmód tilalmának megsértését jelentette.
A 3. cikkel kapcsolatos felderítési kötelezettség
A nagykamarai Selmouni-ügyre mutatva a Bíróság kiemelte, hogy a jogsértés megakadályozásán felül az Egyezmény 3. cikkébe beleérti a már bekövetkezett jogsértések hatékony felderítésének kötelezettségét is. Ez a 3. cikk eljárásjogi vonatkozása, amelynek megsértése önmagában is egyezménysértést alapozhat meg. Egy Jehova Tanúival kapcsolatos ügyben a Bíróság azt is kimondta, hogy amennyiben a hatóságok egyértelműen érzékelhették a 3. cikket sértő helyzetet, hivatalból is el kell járniuk.
A Szerbia ellen indult Krsmanović-ügyben a Bíróság részletesen meghatározta, hogy a 3. cikk alapján fennálló felderítési kötelezettség megfelelő eljárásnak
alkalmasnak kell lennie arra, hogy azonosítsa és felelősségre vonja az elkövetőket;
az érintettektől függetlennek kell lennie;
alaposnak kell lennie, ami azt jelenti, hogy a hatóságoknak komoly erőfeszítést kell tennie a tényállás felderítése érdekében, a nyomozást pedig csak valós indokok alapján lehet lezárni;
időszerűnek kell lennie, ami azt jelenti, hogy a feljelentést, vagy hivatalból történő eljárás esetén a hatóság tudomásszerzését követően meg kell kezdeni az eset kivizsgálását;
lehetőséget kell biztosítania a sértettnek, hogy az eljárás állapotáról minden szakaszban megfelelő tájékoztatást kaphasson.
A fenti tesztet a konkrét ügyre alkalmazva a Bíróság arra jutott, hogy bár a kérelmező valóban nem tett panaszt a börtönben, és feljelentést sem tett, ügyvédje kérésére mégis áthelyezték egy másik cellába. Szabadságra bocsátását követően pedig a bántalmazásra tekintettel polgári eljárást indított, valamint az őt ért abúzusokról tájékoztatta a köztársasági elnököt, az igazságügyért felelős minisztert és az ombudsmant is. Eljárás azonban nem indult, így a Bíróságnak az eljárás hatékonyságát nem áll módjában értékelni. Abban kell állást foglalnia, hogy a kérelmező mulasztása megakadályozta-e a hatóságokat az eljárás lefolytatásában, illetve felmentette-e az államot a kivizsgálási kötelezettség alól.A Bíróság e körben visszautal rá, hogy a hatóságoknak már a fogvatartás ideje alatt is érzékelnie kellett volna a kérelmezővel szembeni atrocitásokat, az ügyvéd jelzését és a kérelmező keresetindítását követően pedig már semmilyen jogi vagy ténybeli akadálya nem volt az eljárás megindításának. A Bíróság szerint az, hogy a kérelmező nem tett feljelentést, nem mentesíti az államot az általa érzékelt vagy érzékelhető, embertelen, illetve megalázó bánásmódot megvalósító (azaz kiemelt tárgyi súlyú) cselekmények felderítésének kötelezettsége alól. Erre tekintettel a Bíróság – szintén egyhangú döntéssel – a 3. cikk eljárási vonatkozásának sérelmét is megállapította.
A kérelmező által elszenvedett sérelemre tekintettel a Bíróság 25.000 euró nem-vagyoni kártérítést ítélt meg.
Az Andorrai és Ciprusi bírák részleges különvéleményükben hangot adtak annak, hogy a származás miatti diszkriminációt a többségi vélemény nem értékelte kellő súllyal. A két bíró erre is tekintettel a megítéltnél magasabb összegű kártérítést tartott volna indokoltnak.
Címlapképünk Igor Čoko szerb börtönfotó-sorozatából származik. Forrás: http://bit.ly/2H1o81p
3. Cikk / börtön / Kínzás tilalma

matches: Bíróság bíróság bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság


az országgyűlési képviselők tiszteletdíjáról költségtérítéséről és kedvezményeiről
az országgyűlési képviselők javadalmazásáról1
1. § (1)2 A képviselő megválasztásának időpontjától, listáról való időközi választás esetén az arra jogosult pártszerv által történt megnevezése időpontjától megbízatásának megszűnéséig javadalmazásra jogosult a 9. §-ban meghatározottak figyelembevételével. A javadalom tiszteletdíjból (alapdíj és pótdíj), választókerületi pótlékból és lakhatási támogatásból áll. A javadalom havonta esedékes.
(2)3 Az alapdíj a mindenkori köztisztviselői illetményalap hatszorosa.
(4)4 A képviselő képviselői tevékenységével összefüggő javadalma utáni járulékfizetésre a társadalombiztosítás ellátásaira és a magánnyugdíjra jogosultakról, valamint e szolgáltatások fedezetéről szóló törvény rendelkezései az irányadók.
(5)5 A képviselő képviselői tevékenységével összefüggő javadalma utáni személyijövedelemadó-fizetésre a személyi jövedelemadóról szóló törvény rendelkezései az irányadók.
(6)6 Az Országgyűlés alelnökei az e törvényben meghatározottakon kívül az államtitkárt megillető juttatásokra jogosultak.
(7)7 A képviselőnek járó alapdíj összege arányosan csökken, ha a képviselő a tárgyhónap napirendben előre feltüntetett szavazásainak több mint egyharmadán igazolatlanul nem vesz részt.
2. § (1)8 A képviselő – az Országgyűléstől kapott megbízatása alapján – az alapdíj alapulvételével havonta a következő pótdíjakban részesül:
– az Országgyűlés alelnöke 180%
– az Országgyűlés jegyzője 70%
– az Országgyűlés állandó bizottságának az elnöke 120%
– az Országgyűlés állandó bizottságának az alelnöke 100%
– az Országgyűlés állandó bizottságának tagja első bizottsági tagsága esetén 70%
– az Országgyűlés állandó bizottságának tagja második bizottsági tagsága esetén 25%
– a párt országgyűlési képviselőcsoportjának vezetője 120%
(2)9 Az Országgyűlés alkotmányossággal, költségvetéssel, valamint európai uniós ügyekkel foglalkozó állandó bizottságának tisztségviselője és tagja az (1) bekezdésben megállapított pótdíjon felül az alapdíj alapulvételével további 20% pótdíjban részesül.
(3)10 A párt országgyűlési képviselőcsoportja vezetőjének helyettese a képviselői alapdíj alapulvételével 100% pótdíjban részesül. Ha a képviselőcsoport létszáma
– az 50 főt nem haladja meg, a pótdíjra egy helyettes,
– az 51 főt eléri, de a 100 főt nem haladja meg, a pótdíjra két helyettes,
– a 101 főt eléri, de a 150 főt nem haladja meg, a pótdíjra három helyettes,
– a 151 főt meghaladja, a pótdíjra négy helyettes jogosult.
(4)11 Az Interparlamentáris Unió Magyar Nemzeti Csoportja
– elnökének pótdíja a képviselői alapdíj 80%-ának,
– alelnökei pótdíja a képviselői alapdíj 60%-ának
3. §12 (1) A képviselő választókerületi pótléka havonta a tiszteletdíjának – ha az egyéni választókerületben megválasztott képviselő választókerületének székhelye
(2) Az (1) bekezdés szerinti pótlék megállapításánál – vetítési alapként – legfeljebb az alapdíj kétszerese vehető figyelembe.
(3) A területi listán megválasztott képviselő esetében a területi listának megfelelő megyeszékhelyet, az országos listáról megválasztott képviselő esetében a képviselő nyilatkozata szerinti állandó lakóhelye szerinti települést kell az (1) bekezdés alkalmazása során figyelembe venni. Az (1) bekezdés szerinti besorolásnál a Budapest és a számítás alapjául szolgáló település közötti – autópálya, illetve autóút, ennek hiányában egyéb főközlekedési útvonal igénybevételével számított – legrövidebb közúti távolságot kell figyelembe venni.
(4) Az a képviselő, aki megyei, fővárosi közgyűlés tisztségviselőjeként, illetve tagjaként, továbbá települési önkormányzat képviselő-testülete tisztségviselőjeként, illetve tagjaként – nyilatkozata szerint – költségtérítésben (költségátalányban) részesül, ennek összegével csökkentett mértékű választókerületi pótlékra jogosult.
(5) A képviselő hivatalos külföldi kiküldetésének költségei nem terhelik a javadalmat. A képviselő külföldi kiküldetésére a köztisztviselőkre vonatkozó szabályokat kell alkalmazni.
4. §13 (1) A nyilatkozata szerint Budapesten lakóhellyel nem rendelkező képviselő a havi alapdíj 50%-ával megegyező összegű lakhatási támogatásra jogosult.
(2) Az a képviselő, akinek lakóhelye nyilatkozata szerint nem egyéni választókerületében vagy abban a megyében van, ahol területi listán megválasztották, ugyancsak jogosult az (1) bekezdés szerinti mértékű lakhatási támogatásra.
5. §14 (1)15 A pártok képviselőcsoportjai a működésükkel járó kiadásokra havonta képviselőcsoportonként huszonöt képviselő alapdíjának, valamint – képviselőnként – kormánypárt esetében az alapdíj 60%-ának megfelelő, ellenzéki párt esetében az alapdíj 90%-ának megfelelő összeget jogosultak igénybe venni az Országgyűlés hivatali szervezete költségvetéséből.
(2)16 A független képviselő munkájának segítéséhez az alapdíja 105%-ának igénybevételére jogosult.
5/A. §17 (1) A képviselőt az e törvény 1–5. §-a alapján megillető javadalmának kifizetése az általa meghatározott bankszámlára történő átutalással, bankszámla hiányában postai úton történik.
(2) A javadalom bankszámlára történő utalása és egyszeri felvétele, illetve a postai úton történő kifizetése a képviselő számára többletköltséget nem okozhat.
5/B. §18
6. § (1)19 A pártok képviselőcsoportjai, valamint a képviselők számára az Országgyűlés hivatali szervezete az Országgyűlés épületében vagy ahhoz közeli épületben – térítésmentesen – munkavégzésre alkalmas irodahelyiségeket és a képviselőcsoportok működéséhez, illetőleg a képviselők munkájához szükséges alapellátást (irodai berendezést, felszerelést stb.), valamint – az erre rendelkezésre álló költségvetési keret erejéig – a képviselők munkavégzésére alkalmas internet-elérést biztosít. A képviselőcsoportok számára biztosított irodahelyiségekben kell elhelyezni a munkájukat segítő köztisztviselőket is, illetve a képviselőcsoport illetménykerete terhére foglalkoztatott köztisztviselőnek nem minősülő munkavállalókat is. A képviselőcsoport – képviselőnként – és a független képviselő a hivatali feladatok folyamatos ellátására havonta a képviselői alapdíj 30%-ának megfelelő ellátási keretet jogosult felhasználni az Országgyűlés hivatali szervezete költségvetéséből.
(2)20 A képviselőcsoportok munkáját segítő köztisztviselők alkalmazásának pénzügyi feltételeit (illetmény, költségtérítések) az Országgyűlés hivatali szervezete költségvetéséből kell biztosítani. Minden képviselőcsoport tizenhárom köztisztviselőre tarthat igényt, valamint minden ötödik tagja után további két – töredékszámítás esetén harmadik tagja után egy – felső- vagy középfokú iskolai végzettségű köztisztviselő, illetve köztisztviselőnek nem minősülő munkavállaló alkalmazására jogosult, azonban a köztisztviselők létszáma a képviselőcsoport tagjainak számát nem haladhatja meg. A képviselőcsoportok a megállapított köztisztviselői létszám
b)21 30%-a után tanácsadói,
d)22 20%-a után a II. besorolási osztály 10. fizetési fokozata
A köztisztviselők jogállásáról szóló 1992. évi XXIII. törvényben meghatározott cafetéria-juttatások fedezetére bruttó kettőszázezer forintot az Országgyűlés hivatali szervezetének költségvetéséből kell biztosítani. Ezen túlmenően a hivatali szerv döntési jogkörébe tartozó egyéb juttatásokra, valamint jutalmazásra a képviselőcsoportok a megállapított éves bérkeretük 10%-ának megfelelő fedezetre jogosultak, amelynek terhére azonban köztisztviselő nem alkalmazható.
(3)23 Az Európai Unióhoz történő csatlakozással összefüggő feladatok céljából a (2) bekezdésen túl, de az ott meghatározott módon és mértékig minden képviselőcsoport további két köztisztviselőre tarthat igényt, valamint minden ötvenedik tagja után további egy köztisztviselő alkalmazására jogosult. Az alkalmazás pénzügyi feltételeit (illetmény, költségtérítések) az Országgyűlés hivatali szervezete költségvetéséből kell biztosítani a (2) bekezdés a)–d) pontja szerinti illetményszámítás, illetve a (2) bekezdés szerint megállapított juttatások figyelembevételével.
(4)24 A képviselők részére az Országgyűlés hivatali szervezete havonta, képviselőnként – irodahelyiség rendelkezésre bocsátása nélkül – biztosítja a képviselő alapdíjának 150%-a erejéig az alkalmazott(ak)ra, illetőleg vállalkozó(k)ra vonatkozó kiadás pénzügyi feltételeit, mely nem tartalmazza a kifizetőt terhelő közterheket vagy az általános forgalmi adót. A képviselő az alkalmazottját határozott idejű szerződéssel, mandátuma időtartama alatt munkajogi jogviszonyban vagy polgári jogi jogviszonyban foglalkoztathatja. A feladat ellátására, illetve vállalkozásra vonatkozó szerződést – az Országgyűlés hivatali szervezete előzetes ellenjegyzésével – a képviselő köti meg az alkalmazottal, illetőleg a vállalkozóval. Az alkalmazással, illetőleg a vállalkozással járó, jogszabályon alapuló nyilvántartási, bejelentési és elszámolási kötelezettségeket az Országgyűlés hivatali szervezete teljesíti.
(5)25 A képviselő számára az Országgyűlés hivatali szervezetén keresztül igénybe vett, és a képviselő munkájához kapcsolódó postai és távközlési szolgáltatás ingyenes.
(6)26 A képviselő térítésmentesen jogosult igénybe venni az Országgyűlés hivatali szervezete által működtetett elemző, információs és dokumentációs szolgáltatásokat.
(7)27 A képviselő részére az Országgyűlés hivatali szervezete térítésmentesen biztosítja az Országgyűlés kiadmányait és hivatalos dokumentumait.
(8)28 A képviselő kérésére – megbízatásának időtartamára – az Országgyűlés hivatali szervezetének költségvetése terhére (belépési díj) egy közületi telefonvonal építhető ki a képviselő lakásán, vagy a képviselői munkájával összefüggő tartózkodási helyén. A havi előfizetési és szolgáltatási díjat a képviselő fizeti.
6/A. §29 A képviselőcsoport és a független képviselő által az 5. § (1)–(2) bekezdésében, valamint a 6. § (1) bekezdésében meghatározott keret terhére vásárolt tárgyi eszközök az Országgyűlés hivatali szervezete tulajdonát képezik, a képviselőcsoport és a független képviselő azonban azokat mindaddig birtokolhatja, amíg pártja országgyűlési képviselőcsoporttal, illetőleg a független képviselő mandátummal rendelkezik.
6/B. §30 (1) A pártok képviselőcsoportjai az 5. § (1) bekezdésében meghatározott keret, valamint a 6. § (1) bekezdésében meghatározott keret között év közben átcsoportosítást hajthatnak végre.
(2) A pártok képviselőcsoportjai a 6. § (2)–(4) bekezdésében meghatározott keretből az 5. § (1) bekezdésében, illetve a 6. § (1) bekezdésében meghatározott keretre – a 6. § (4) bekezdésében meghatározott keret tekintetében a képviselő egyetértésével – év közben átcsoportosítást hajthatnak végre.
(4) A pártok képviselőcsoportjai havonta, tárgyhónapot megelőző hónap 20-ig tájékoztatják az Országgyűlés Hivatalát a tárgyhónapra vonatkozó, az (1)–(2) bekezdésben felsorolt átcsoportosításokról.
(5) A független képviselő esetében az (1)–(4) bekezdésben foglalt szabályokat megfelelően alkalmazni kell.
7/A. §32 A háznagy képviselő e törvény alapján javadalmazásra nem jogosult.
8. §33 A miniszterelnöki, miniszteri tisztséget betöltő, államtitkár, miniszterelnöki biztos vagy kormánymegbízott képviselő kizárólag az 1. § (2) bekezdésében meghatározott alapdíj 100%-ára jogosult. Az a kormánybiztos vagy miniszterelnöki megbízott képviselő, aki – nyilatkozata szerint – költségtérítésben (költség átalányban) részesül, ennek összegével csökkentett mértékű választókerületi pótlékra jogosult.
9. §34 (1) Ha a képviselő megbízatása az Országgyűlés működésének befejezésével szűnik meg, a volt képviselő – újraválasztásának esetét kivéve – további hat hónapon keresztül az alapdíjának és pótdíjának a megbízatása megszűnését megelőző hat havi átlagának megfelelő összegű ellátásra jogosult. Az erre az időre folyósított díjazás időtartama is munkaviszonyban töltött időnek számít.
(2) A képviselő kérelmére az ellátást egy összegben kell kifizetni.
(3) Annak a képviselőnek, aki az új Országgyűlés alakuló ülését követő harminc napon belül nem tett eleget az országgyűlési képviselők jogállásáról szóló 1990. évi LV. törvény 19. § (1) bekezdésében előírt vagyonnyilatkozat-tételi kötelezettségének az (1) bekezdésben meghatározott ellátás nem fizethető ki.
(4) Annak a képviselőnek, aki határidőn túl teszi meg a (3) bekezdés szerinti vagyonnyilatkozatot, a leadást követő tizenöt napon belül kell kifizetni a hat havi ellátást.
10/A. §36 Az Országgyűlés elnöke pótdíjának az összege megegyezik a miniszter alapilletményének 2,5-szeresével.
10/B. §37 (1)38 Az Országgyűlés elnöke – hivatalos és magánprogramokra is kiterjedően – belföldön és külföldi utazása során személyi védelemre jogosult.
(3) Az Országgyűlés elnöke – személyi, illetve hivatali célra – két személygépkocsi használatára jogosult.
(5) Az Országgyűlés elnöke – a szolgáltatást nyújtó egészségügyi intézmény és az Országgyűlés Hivatala megállapodása szerint – valamennyi egészségügyi ellátást térítésmentesen vehet igénybe.
(6) Az Országgyűlés elnöke, valamint a vele együtt üdülő házastársa, élettársa, gyermeke, gyermekének házastársa, szülője és unokája – térítési díj ellenében – jogosult a Kormány központi üdülőjének használatára. A térítési díj a szállás- és étkezési költséget, valamint az üdülési szolgáltatások díját foglalja magában.
10/C. §39 (1) Az Országgyűlés elnöke hivatalos külföldi kiküldetése idején kíséretre, az állami vezetők tekintetében irányadó napidíjra és költségtérítésre, valamint – szükség esetén – különjáratú légi utazásra jogosult.
10/D. §40 (1) Az Országgyűlés elnöke a közéletben történő részvétele, így közcélú felajánlások, adományozások céljából – a központi költségvetésről szóló törvényben az Országgyűlés fejezeten belül, külön soron tervezett – előirányzat feletti rendelkezésre jogosult.
10/E. §41 Az Országgyűlés elnökének a halála esetén házastársát, ennek hiányában élettársát (a továbbiakban együtt: özvegy) – özvegy hiányában örökösét, több örökös esetén örököseit – egy összegben az Országgyűlés elnöke hathavi tiszteletdíjának megfelelő összegű juttatás illeti meg.
10/F. §42 (1) Az Országgyűlés elnöke a részére járó juttatások igénybevételéhez szükséges adatokat, valamint az adatok megváltozását haladéktalanul közli az érintett szervvel.
(3) Az Országgyűlés elnökét megillető juttatások igénybevételével kapcsolatban felmerült költségeket – törvény eltérő rendelkezése hiányában – a központi költségvetés Országgyűlés fejezete fedezi.
10/G. §43 Ha az Országgyűlés elnökének megbízatása megszűnt, jogosult az e megbízatására utaló elnevezést használni.
10/H. §44 (1) Az Országgyűlés volt elnöke, ha e tisztségét legalább két évig betöltötte és megbízatása az Országgyűlés megbízatásának megszűnése miatt szűnt meg, további hat hónapon – lemondása esetén három hónapon – keresztül a havi tiszteletdíjának megfelelő összegű juttatásra jogosult, amely nem önálló tevékenységből származó jövedelemnek minősül.
10/I. §45 (1) Az Országgyűlés volt elnökét – a megbízatása megszűnését követően annyi ideig, ameddig e tisztségét betöltötte – személyes gépkocsihasználat illeti meg, amelyhez személygépkocsit és gépjárművezetőt a rendőrség biztosít.
(2) Az Országgyűlés volt elnökét – a megbízatása megszűnését követően annyi ideig, ameddig e tisztségét betöltötte – kétfős titkárság alkalmazása illeti meg, amelyhez az Országgyűlés Hivatala helyiséget biztosít. A titkárság alkalmazásának személyi és dologi feltételeit az Országgyűlés Hivatala biztosítja.
10/J. §46 (1) Az Országgyűlés volt elnökére a 10/F. §-ban foglaltakat alkalmazni kell.
(3) Az Országgyűlés volt elnöke az ebben az alcímben meghatározott juttatásokra mindaddig nem jogosult, amíg a megbízatásának megszűnését követően vagyonnyilatkozat-tételi kötelezettségének nem tesz eleget.
11. §47 Ez a törvény a kihirdetése napján lép hatályba; rendelkezéseit 1990. július 1-től kell alkalmazni.
12. §48 E törvénynek az országgyűlési képviselők javadalmazásáról szóló 1990. évi LVI. törvény módosításáról szóló 2011. évi LIX. törvénnyel (a továbbiakban: Módtv.) megállapított 8. §-át a Módtv. hatálybalépésekor49 miniszterelnöki biztos képviselőkre is alkalmazni kell.
13. §50 E törvénynek az egyes törvények Alaptörvénnyel összefüggő módosításáról szóló 2011. évi CCI. törvénnyel (a továbbiakban: Módtv2.) megállapított rendelkezéseit az Országgyűlésnek a Módtv2. hatálybalépésekor hivatalban lévő elnökére és az Országgyűlésnek a Módtv2. hatálybalépését megelőzően hivatalban volt elnökére is alkalmazni kell azzal, hogy az Országgyűlés a Módtv2. hatálybalépését megelőzően hivatalban volt elnöke a köztársasági elnök, a miniszterelnök, az Országgyűlés elnöke, az Alkotmánybíróság elnöke és a Legfelsőbb Bíróság elnöke tiszteletdíjáról és juttatásairól szóló 2000. évi XXXIX. törvény 24. § (1) bekezdése és 22. § (1) bekezdése szerinti juttatásra akkor jogosult, ha a Módtv2. hatálybalépéséig az öregségi nyugdíjkorhatárt betöltötte, és a juttatást kérelmezte.
14. §51 E törvény 1–5/A. §-a, 6. § (1), (4)–(8) bekezdése, 7–10. §-a, 10/A–10/F. §-a, 12. §-a és 13. §-a az Alaptörvény 4. cikk (5) bekezdése alapján sarkalatosnak minősül.
1 A kihirdetés napja: 1990. július 27. A törvény címe a 2009: LXV. törvény 1. §-a szerint módosított szöveg. A törvényt a 2012: XXXVI. törvény 160. § (1) bekezdés b) pontja hatályon kívül helyezte az országgyűlési képviselők következő általános választását követően megalakuló Országgyűlés alakuló ülésének napjával. Alkalmazására lásd e hatályon kívül helyező törvény 145. § (8) bekezdését.
2 Az 1. § (1) bekezdése a 2009: LXV. törvény 2. §-ával megállapított szöveg.
3 Az 1. § (2) bekezdése a 2002: LXII. törvény 75. § (1) bekezdésével megállapított szöveg.
4 Az 1. § (4) bekezdése a 2009: LXV. törvény 3. §-ával megállapított szöveg.
5 Az 1. § (5) bekezdését a 2000: XXXIX. törvény 28. § (1) bekezdése hatályon kívül helyezte, újonnan a 2009: LXV. törvény 4. §-a iktatta be.
6 Az 1. § új (6) bekezdését az 1997: LXXIX. törvény 53. §-ának (7) bekezdése iktatta be, egyidejűleg az eredeti (6) bekezdés számozását (7) bekezdésre változtatta. Az 1. § (6) bekezdése a 2006: LVI. törvény 1. §-ával megállapított szöveg. Ez utóbbi módosító törvény 5. § (1) bekezdése alapján a rendelkezést a 2006. június hónapra megállapított kifizetésekre is alkalmazni kell.
7 Az 1. § (6) bekezdését az 1994: LXVIII. törvény 1. §-a iktatta be, számozását az 1997: LXXIX. törvény 53. § (7) bekezdése (7) bekezdésre változtatta, szövege a 2012: LXXVI. törvény 17. §-ával megállapított szöveg. Alkalmazására lásd ez utóbbi módosító törvény 1. §-át.
8 A 2. § (1) bekezdése a 2006: LVI. törvény 2. § (1) bekezdésével megállapított szöveg. E módosító törvény 5. § (1) bekezdése alapján a rendelkezést a 2006. június hónapra megállapított kifizetésekre is alkalmazni kell.
9 A 2. § (2) bekezdése a 2006: LVI. törvény 2. § (1) bekezdésével megállapított szöveg. E módosító törvény 5. § (1) bekezdése alapján a rendelkezést a 2006. június hónapra megállapított kifizetésekre is alkalmazni kell.
10 A 2. § (3) bekezdését az 1994: LXVIII. törvény 2. §-a iktatta be, szövege a 2002: LXII. törvény 75. § (2) bekezdésével megállapított szöveg.
11 A 2. § (4) bekezdését az 1994: LXVIII. törvény 2. §-a iktatta be, szövege a 2009: LXV. törvény 6. §-ával megállapított szöveg.
12 A 3. § a 2009: LXV. törvény – 2009: CXXIV. törvény 1. §-ával megállapított – 7. §-ával megállapított szöveg.
13 A 4. § a 2009: LXV. törvény 8. §-ával megállapított szöveg.
14 Az 5. § a 2010: CLIII. törvény 3. § (1) bekezdésével megállapított szöveg.
15 Az 5. § (1) bekezdése a 2011: CLXVI. törvény 28. §-a szerint módosított szöveg.
16 Az 5. § (2) bekezdése a 2011: CLXVI. törvény 28. §-a szerint módosított szöveg.
17 Az 5/A. §-t az 1996: CXXIV. törvény 85. §-a iktatta be, szövege a 2009: LXV. törvény 9. §-ával megállapított szöveg.
18 Az 5/B. §-t az 1996: CXXIV. törvény 85. §-a iktatta be, hatályon kívül helyezte a 2009: LXV. törvény 15. § (1) bekezdése.
19 A 6. § (1) bekezdése a 2002: LXII. törvény 75. § (5) bekezdésével megállapított, a 2011: CLXVI. törvény 28. §-a szerint módosított szöveg.
20 A 6. § új (2) bekezdését az 1991: LXXIII. törvény 2. §-a iktatta be, egyidejűleg az eredeti (2)–(5) bekezdés számozását (3)–(6) bekezdésre változtatva. A (2) bekezdés a 2010: CLIII. törvény 3. § (2) bekezdésével megállapított szöveg.
21 A 6. § (2) bekezdés b) pontja a 2011: CLXVI. törvény 28. §-a szerint módosított szöveg.
22 A 6. § (2) bekezdés d) pontja a 2011: CLXVI. törvény 28. §-a szerint módosított szöveg.
23 A 6. § új (3) bekezdését a 2004: LIII. törvény 10. § (4) bekezdése iktatta be, egyidejűleg az eredeti (3)–(7) bekezdés számozását (4)–(8) bekezdésre változtatva.
24 A 6. § (3) – eredeti (2) – bekezdésének számozását (4) bekezdésre változtatta a 2004: LIII. törvény 10. § (4) bekezdése, szövege a 2012. évi XXXVI. törvény – 2012: LXXVI. törvény 89. § (2) bekezdésével megállapított – 149. § (1) bekezdésével megállapított szöveg.
25 A 6. § (4) – eredeti (3) – bekezdésének számozását (5) bekezdésre változtatta a 2004: LIII. törvény 10. § (4) bekezdése.
26 A 6. § (5) – eredeti (4) – bekezdésének számozását (6) bekezdésre változtatta a 2004: LIII. törvény 10. § (4) bekezdése.
27 A 6. § (6) – eredeti (5) – bekezdésének számozását (7) bekezdésre változtatta a 2004: LIII. törvény 10. § (4) bekezdése.
28 A 6. § (7) bekezdését az 1998: XXI. törvény (4) bekezdése iktatta be, számozását (8) bekezdésre változtatta a 2004: LIII. törvény 10. § (4) bekezdése.
29 A 6/A. §-t az 1998: XXI. törvény 5. §-a iktatta a szövegbe.
30 A 6/B. §-t a 2010: CLIII. törvény 3. § (3) bekezdése iktatta be.
31 A 7. § (2) bekezdését a 2006: LVI. törvény 5. § (1) bekezdése hatályon kívül helyezte.
32 A 7/A. §-t a 2012: CCXIV. törvény 94. §-a iktatta be.
33 A 8. § a 2011: LIX. törvény 1. §-ával megállapított szöveg.
34 A 9. § a 2001: CIII. törvény 3. §-ával megállapított szöveg.
35 A 10. §-t a 2011: CLXVII. törvény 104. § (1) bekezdés a) pontja hatályon kívül helyezte.
36 A 10/A. §-t a 2011: CCI. törvény – a 2011: CCIX. törvény 89. § (3) bekezdése szerint módosított – 33. § (1) bekezdése iktatta be.
37 A 10/B. §-t a 2011: CCI. törvény 33. § (1) bekezdése iktatta be.
38 A 10/B. § (1) bekezdése a 2012: CLXXXI. törvény 66. § (5) bekezdésével megállapított szöveg.
39 A 10/C. §-t a 2011: CCI. törvény 33. § (1) bekezdése iktatta be.
40 A 10/D. §-t a 2011: CCI. törvény 33. § (1) bekezdése iktatta be.
41 A 10/E. §-t a 2011: CCI. törvény 33. § (1) bekezdése iktatta be.
42 A 10/F. §-t a 2011: CCI. törvény 33. § (1) bekezdése iktatta be.
43 A 10/G. §-t a 2011: CCI. törvény 33. § (1) bekezdése iktatta be.
44 A 10/H. §-t a 2011: CCI. törvény 33. § (1) bekezdése iktatta be.
45 A 10/I. §-t a 2011: CCI. törvény 33. § (1) bekezdése iktatta be.
46 A 10/J. §-t a 2011: CCI. törvény 33. § (1) bekezdése iktatta be.
47 A 11. § a 2007: LXXXII. törvény 2. §-ának 62. pontja szerint módosított szöveg.
48 A 12. §-t a 2011: LIX. törvény 2. §-a iktatta be.
49 A hatálybalépés időpontja: 2011. június 11.
50 A 13. §-t a 2011: CCI. törvény 33. § (2) bekezdése iktatta be.
51 A 14. §-t a 2011: CII. törvény 33. § (3) bekezdése iktatta be.


text:
A polgári perrendtartásról szóló 2016. évi CXXX. törvény (a továbbiakban: Pp.) szerint a bírósági iratokat – jogszabály eltérő rendelkezése hiányában – postai szolgáltató útján, a hivatalos iratok kézbesítésére vonatkozó jogszabályok szerint kell a címzett részére kézbesíteni. A címzett a neki szóló iratot – személyazonosságának igazolása mellett – a bírósági irodában is átveheti. Kötelező vagy választott elektronikus kapcsolattartás esetén a kézbesítés elektronikus úton történik.
Kérem tekintse meg az Automatikus feldolgozás témát is.
A hivatalos iratok kézbesítésének célja, hogy a címzett az irat tartalmáról tudomást szerezhessen, de úgy, hogy a feladó bizonyítani tudja azt is, hogy az irat a címzetthez továbbításra került. Ennek tényét, dátumát, illetve a kézbesítés eredményét kell bizonyítani. A hivatalos iratok ajánlott küldeményként adhatók fel, a külön ehhez a szolgáltatáshoz rendszeresített postai tértivevénnyel.
A postai szolgáltatásokról szóló 2012. évi CLIX. törvény (a továbbiakban: Postatv.) szerint azokat az iratokat kell hivatalosan kézbesíteni, amelyek feladásához vagy kézbesítéséhez (a kézbesítés megkísérléséhez), vagy azok időpontjához jogszabály jogkövetkezményt fűz, illetve amely jogszabályban meghatározott határidő számításának alapjául szolgál, továbbá amit jogszabály hivatalos iratnak minősít.
A polgári perben a Pp. rendelkezései alapján mindenképpen kézbesítés útján kell közölni
- az ítéletet és a bírósági meghagyást a felekkel,
- a tárgyaláson hozott végzést azzal a féllel, aki a tárgyalásra nem volt szabályszerűen megidézve,
- a tárgyaláson hozott, a Pp.-ben meghatározott egyes végzéseket azzal a féllel, aki a tárgyalást elmulasztotta,
- a tárgyaláson kívül hozott végzést az érdekelt féllel,
- az eljárás során hozott minden határozatot azzal a személlyel, akinek érdekében az ügyész, valamint a perindításra feljogosított személy az eljárást megindította.
A bíróság, illetve a postai szolgáltató a reá irányadó jogszabályok szerint felel a kézbesítésért.
Nincs ilyen kötelezettség, de nem zárható ki például, hogy a bíróság a cégnyilvántartásban szereplő társaság aktuális címét ellenőrzi, és ennek megfelelően gondoskodik a kézbesítésről.
Természetes személyek lakcíme:
Magyarországon a Belügyminisztérium Nyilvántartások Vezetéséért Felelős Helyettes Államtitkársága (a továbbiakban: BM NYHÁT; web: http://nyilvantarto.hu/hu/adatszolgaltatas_szemelyi) vezeti a központi lakcímnyilvántartást. E nyilvántartásból lehetőség van egyedileg azonosított személy lakcím-adatainak közlésére. Ez iránt kérelmet magánszemélyek, jogi személyek és jogi személyiséggel nem rendelkező szervezetek terjeszthetnek elő, amennyiben igazolják az adat felhasználásának célját és jogalapját.
A kérelem személyesen bármely járási hivatalnál, külföldön pedig a külföldi lakcím szerint illetékes magyar külképviseleti hatóságnál nyújtható be.
A kérelem írásban benyújtható bármely járási hivatalnál, azzal, hogy ha az adatszolgáltatáshoz szükséges adatok a járási hivatalnál nem állnak rendelkezésre, akkor
- a közigazgatási hatóságok megkeresései, illetve a közhatalmi szervek adatszolgáltatási kérelmei a BM NYHÁT Személyi Nyilvántartási és Igazgatási Főosztály Belföldi Jogsegélyügyek Osztályánál a 1476 Budapest, Pf. 281. postai címen nyújthatók be;
- minden egyéb, a fenti körbe nem tartozó kérelmező (pl.: magánszemélyek, cégek stb.) kérelme a BM NYHÁT Személyes Ügyfélszolgálati és Okmányügyeleti Főosztályánál a 1553 Budapest, Pf. 78. postai címen nyújtható be.
- Írásbeli kérelem benyújtására külföldön a külföldi lakcím szerint illetékes magyar külképviseleti hatóságnál van lehetőség.
•a kérelmező adatait, az ügyfél és képviselője nevét, lakcímét, székhelyét, telephelyét
•az igényelt adatok pontos felsorolását
•az adatok felhasználásának célját
•a keresett személy azonosítására alkalmas természetes személyazonosító adatait (neve, születési helye, ideje, anyja neve), vagy a nevét és a kérelmező által ismert lakcímét (településnév, közterület elnevezés, házszám).
• az adatfelhasználás jogalapját igazoló okirat
• A meghatalmazott a képviseleti jogosultságát – ha azt a rendelkezési nyilvántartás nem tartalmazza – köteles igazolni. A meghatalmazást közokiratba vagy teljes bizonyító erejű magánokiratba kell foglalni vagy jegyzőkönyvbe kell mondani.
Ha a meghatalmazásból más nem tűnik ki, az kiterjed az eljárással kapcsolatos valamennyi nyilatkozatra és cselekményre.
Ha a külföldön kiállított közokirat eredetiségével vagy tartalmával kapcsolatban kétség merül fel, a hatóság felhívja az ügyfelet felülhitelesített külföldön kiállított közokirat bemutatására.
Ha az ügyfél a nem magyar nyelven kiállított irat mellé annak magyar nyelvű hiteles fordítását is csatolja, a hatóság azt a fordítás szerinti tartalommal fogadja el.
Az eljárás lefolytatásáért utólag igazgatási szolgáltatási díjat kell fizetni:
• 1-5 fő adatait érintő adatszolgáltatás esetén: 3500 Ft
• 5-nél több főt érintő adatszolgáltatás esetén: az adatszolgáltatásban érintett személyek számának és a díjtételnek a szorzata, a díjtétel mértéke: 730 Ft/tétel.
Külföldről vagy a kérelmező lakóhelye szerinti országba akkreditált magyar külképviseleti hatóság útján előterjesztett kérelem esetén a díjat az illetékes magyar külképviseleti hatóságnál konzuli díjként kell megfizetni, utólagosan.
Gazdasági társaságok:
A cégek esetében a cégnyilvántartásban szereplő legfontosabb adatok, így a címek is ingyenesen elérhetők az alábbi honlapon, magyar nyelven:https://www.e-cegjegyzek.hu/
A rendelet nem egyértelmű a tekintetben, hogy a lakcímkutatásra irányuló megkeresés a hatálya alá tartozik-e, így a megkeresett bíróság dönt arról, hogy teljesít-e egy ilyen tartalmú kérelmet. Ugyanakkor a magyar bíróságok számára lehetséges, hogy lakcímadatokat kérjenek a BM NYHÁT-tól, így egy ilyen jogsegélykérelem teljesítése a gyakorlatban nem zárható ki.
A postai szolgáltatásokra és a hivatalos iratok kézbesítésére vonatkozó részletszabályokat megállapító 335/2012. (XII.4.) Korm. rendelet (a továbbiakban: Postavhr.) szerint a kézbesítés során a postai szolgáltató a – tértivevénnyel feladott – hivatalos iratot a címzettnek vagy az egyéb jogosult átvevőnek személyes átadással kézbesíti.
Ha természetes személy a címzett és az a kézbesítés megkísérlésének időpontjában nem tartózkodik a címen, a hivatalos iratot elsősorban az ott tartózkodó meghatalmazottja részére kell kézbesíteni. Ha a kézbesítés megkísérlésének időpontjában sem a természetes személy címzett, és – a helyettes átvevő nyilatkozata szerint – a meghatalmazott sem tartózkodik a címen - az ott tartózkodó helyettes átvevőnek is kézbesíthető.
Szervezet esetén az iratok átvételére jogosult a szervezet képviselője.
A szervezet azon munkavállalóját, aki nem minősül képviselőnek, a postai szolgáltató – alkalmi átvevőként – a postai küldemények átvételére jogosultnak tekintheti.
A szolgáltató a küldeményt a címzésben megjelölt helyen működő szervezet (közvetett kézbesítő) útján kézbesíti, ha a címzett lakóhelye, tartózkodási helye, munkahelye Magyar Honvédség, Katonai Nemzetbiztonsági Szolgálat, rendvédelmi szerv, büntetés-végrehajtási, illetve javítóintézet, egészségügyi illetve szociális ellátást nyújtó intézet, szálloda, diákszálló, munkásszálló, üdülő.
A Postavhr. szerint a hivatalos iratként feladott küldeményt a szolgáltató kétszer kísérli meg kézbesíteni. Ha az első kézbesítési kísérlet nem vezetett eredményre, mert a címzett vagy a jogosult átvevő nem tartózkodott a címen, a szolgáltató értesítőt hagy hátra, a hivatalos iratot az értesítőn megjelölt kézbesítési ponton rendelkezésre tartja, és a kézbesítést a sikertelen kézbesítés napját követő ötödik munkanapon újból megkísérli. A második kézbesítési kísérlet sikertelensége esetén a szolgáltató a címzett részére szintén értesítőt hagy hátra, és a hivatalos iratot az értesítőn megjelölt kézbesítési ponton a második kézbesítési kísérlet napját követő öt munkanapig rendelkezésre tartja. A hivatalos irat a jelzett kézbesítési ponton a második kézbesítésig, a személyazonosság igazolása mellett átvehető. A második értesítőben megjelölt átvételi határidő eredménytelen elteltét követő munkanapon a szolgáltató a hivatalos iratot „nem kereste” jelzéssel a feladónak visszaküldi.
A Pp. rendelkezései alapján ebben az esetben az iratot - az ellenkező bizonyításáig - a kézbesítés második megkísérlésének napját követő ötödik munkanapon kézbesítettnek kell tekinteni. A kézbesítés nem szabályszerű, ha az nem a címzett, hanem egyéb jogosult átvevő részére történik meg és az átvevő az ellenérdekű fél vagy perbeli képviselője. A keresetlevél, illetve az eljárást befejező érdemi határozat kézbesítése esetében a bíróság a kézbesítési fikció beállásáról a címzettet nyolc munkanapon belül értesíti. Ha rendelkezésre áll az elektronikus levélcím, az értesítést az elektronikus levélcímre is meg kell küldeni.
A címzett a neki szóló iratot - személyazonosságának igazolása mellett - a bírósági irodában is átveheti.
A végrehajtási eljárásról szóló 1994. évi LIII. törvény (a továbbiakban: Vht.) alternatív kézbesítési módként szabályozza a végrehajtói kézbesítést, amelyet a végrehajtás alapjául szolgáló érdemi határozatok esetében tesz lehetővé, ha a határozattal kapcsolatban a kézbesítési fikció beállt és a végrehajtási kérelem előterjesztésére jogosult a költségek megelőlegezése mellett azt kifejezetten kérte. A Vht. szerint a végrehajtó a végrehajtási iratokat külön jogszabály szerint személyesen kézbesíti. Az eljárás eredménytelensége esetén új eljárásban a hivatalos iratok kézbesítésére vonatkozó általános szabályok szerint lehet kézbesíteni.
A Pp., valamint a fizetési meghagyásos eljárásról szóló 2009. évi L. törvény további eseteket is meghatároz, amikor helye van végrehajtói kézbesítésnek.
Mindezeken felül törvényben meghatározott esetekben a kézbesítés külön kézbesítő, például bírósági alkalmazott útján is történhet (pl. a polgári perben sürgős esetben a tárgyalásra szóló idézés kézbesítése).
A Pp. szerint megkülönböztetjük a kötelező és választható elektronikus kapcsolattartást.
Az elektronikus ügyintézés és a bizalmi szolgáltatások általános szabályairól szóló 2015. évi CCXXII. törvény (a továbbiakban: E-ügyintézési tv.) alapján az elektronikus úton való kapcsolattartásra kötelezett (pl. jogi képviselő, gazdálkodó szervezet) minden beadványt kizárólag elektronikusan – az E-ügyintézési tv.-ben és végrehajtási rendeleteiben meghatározott módon – nyújthat be a bírósághoz, és a bíróság is elektronikusan kézbesít a részére.
A perben az elektronikus kapcsolattartásra nem köteles fél vagy a jogi képviselőnek nem minősülő képviselője – a Pp.-ben foglalt kivétellel –minden beadványt választása szerint elektronikus úton is benyújthatja, az E-ügyintézési tv.-ben és végrehajtási rendeleteiben meghatározott módon. Az elektronikus út választása esetén a fél, illetve képviselője részére a bíróság valamennyi bírósági iratot elektronikusan kézbesít.
Elektronikus kapcsolattartás esetén biztosított, hogy a bírósággal kézbesítési szolgáltatást nyújtó rendszer útján folyamatosan lehessen kapcsolatot tartani. A beadvány informatikai követelményeknek való megfelelőségéről, illetve meg nem felelőségéről az elektronikus úton kapcsolatot tartó értesítést kap.
A biztonságos kézbesítési szolgáltatás biztosítja – egyebek mellett – az üzenet fogadásának igazolását, továbbá a sikertelen kézbesítés igazolását is. A kézbesítéssel kapcsolatos események tekintetében a szolgáltató haladéktalanul olyan igazolást köteles kiállítani a feladónak az általa megadott elektronikus elérhetőségére, amely a kézbesítési események adatait megfelelően igazolja
A biztonságos kézbesítési szolgáltatás igénybevételével kézbesített iratnál az átvételre jogszabály eltérő rendelkezése hiányában 5 munkanapot kell biztosítani. Ha a címzett a küldeményt a határidőn belül nem veszi át, és az átvételt nem tagadja meg, akkor a kézbesítésről az 5. munkanap elteltét követő első munkanapon másodszor is értesítést kap.
A Pp. – lentebb részletezett – kézbesítési fikcióra vonatkozó rendelkezései – az elektronikus kommunikáció perjogba való bevezetésére tekintettel – nem csak a postai kézbesítésre vonatkoznak, hanem valamennyi törvényes kézbesítési módra – így az elektronikus kézbesítésre is.
Sürgős esetben a polgári perben a tárgyalásra szóló idézést elektronikus kapcsolattartás hiányában is lehet elektronikus levél útján kézbesíteni.
A Pp. szerint, ha a fél tartózkodási helye ismeretlen és a fél számára a bírósági irat elektronikus úton sem kézbesíthető, vagy ha a fél tartózkodási helye olyan államban van, amely a kézbesítéshez jogsegélyt nem nyújt, vagy ha a kézbesítés egyéb elháríthatatlan akadályba ütközik, vagy ha törvény így rendelkezik, úgy a kézbesítést hirdetmény útján kell teljesíteni. Hirdetményi kézbesítést a bíróság – fő szabály szerint – a fél kérelmére és az annak alapjául szolgáló ok valószínűsítése esetében rendelhet el.
A hirdetményt tizenöt napra közzé kell tenni a bíróságok központi internetes honlapján, valamint tizenöt napra ki kell függeszteni a bíróság hirdetőtáblájára és a fél utolsó ismert belföldi lakóhelyén a polgármesteri vagy közös önkormányzati hivatal hirdetőtáblájára. Ha a a fél elektronikus levélcíme rendelkezésre áll, a hirdetményt a fél elektronikus levélcímére is meg kell küldeni.
Hirdetményi kézbesítés esetén az iratot – fő szabály szerint – a hirdetménynek a bíróságok központi internetes honlapján történő közzétételtől számított tizenötödik napon kell kézbesítettnek tekinteni.
A Postatv. alapján a szolgáltató és a címzett megállapodhat abban, hogy a címzett részére érkező postai küldeményeket ne a küldeményben megjelölt címen, hanem más címen kézbesítse. A Postavhr. szerint a postafiókra címzett hivatalos irat érkezéséről a postai szolgáltató a fiókban elhelyezett értesítővel ad tájékoztatást, akkor is, ha a hivatalos irat postafiókra címzett, de nem a postafiók bérlőjének szól.
A Pp. szerint a bírósági iratokat a kézbesítés megkísérlésének napján kézbesítettnek kell tekinteni, ha a címzett az átvételt megtagadta.
A rendelet 14. cikke szerinti kézbesítés esetén a magyarországi postai szolgáltató nem rendelkezik információval arról, hogy a külföldről érkező küldemény hivatalos irat, így nem a hivatalos iratok kézbesítésére vonatkozó különös, hanem csak a könyvelt (tértivevényes) küldemények kézbesítésére vonatkozó általános belföldi szabályokat alkalmazza.
Az átvételre jogosultak tekintetében a hivatalos iratok kapcsán az 5. pontban leírtak irányadók.
Ha a címzett vagy egyéb jogosult átvevő a kézbesítés megkísérlésekor nem tartózkodik a címen, a szolgáltató értesítőt hagy hátra, amelyben a címzettet tájékoztatja, hogy a szolgáltató kézbesítési pontján a címzett rendelkezésére tartja az iratot. Itt a címzett, annak meghatalmazottja vagy a megadott címen lakó- vagy tartózkodási hellyel rendelkező helyettes átvevő veheti át az iratot. Ha a címzett vagy egyéb jogosult átvevő az értesítésben megjelölt határidőig a küldeményért nem jelentkezett, a szolgáltató az iratot kézbesítetlenként visszaküldi.
A postai szolgáltató határozza meg a rendelkezésre tartás időtartamát, a Magyar Posta Zrt. esetében ez a kézbesítés megkísérlésétől számított tíz munkanap. A tájékoztatás módját illetően lásd az előző pontot.
A kézbesítés írásbeli bizonyítéka a tértivevény, amely rögzíti a kézbesítés eredményét, azaz az átvevő személyét, ha nem a címzett veszi át az átvevői minőséget (pl. meghatalmazott), az átvétel dátumát, vagy ha átvételre nem kerül sor, annak akadályát (pl. az átvételt megtagadta, „nem kereste”). A tértivevényt a szolgáltató minden esetben visszakézbesíti a feladó számára.
A Pp. alapján, haa kézbesítési fikció beállt (a címzett az átvételt megtagadta vagy az iratot a kézbesítés kétszeri megkísérlése ellenére nem vette át), akkor a címzett annál a bíróságnál, amelynek eljárása alatt a kézbesítés történt, a lent meghatározott okokból kifogást terjeszthet elő a kézbesítési fikció beálltáról történő tudomásszerzés napjától, illetve - kézbesítési fikció alkalmazása nélkül kézbesítettnek tekintett irat esetén – a kézbesítésről történő tudomásszerzés napjától számított tizenöt napon belül. A kifogás benyújtásának a kézbesítési fikció beállta vagy a kézbesítés napjától számított három hónap elteltével - főszabályként - nincs helye. Ha a kézbesítési fikció beállta vagy a kézbesítés az eljárást megindító irathoz kapcsolódik, a kifogás az eljárás folyamatban léte alatt kézbesítési fikció esetén az annak beálltáról, kézbesítés esetén az arról történő tudomásszerzésétől számított tizenöt napon belül terjesztheti elő.
A kifogásnak a bíróság akkor ad helyt, ha a címzett a bírósági iratot nem vehette át, mivel
a) a kézbesítés a hivatalos iratok kézbesítésére vonatkozó jogszabályok megsértésével történt meg, vagy más okból nem volt szabályszerű, vagy
b) az iratot más, az a) pontban nem említett okból önhibáján kívül nem volt módja átvenni.
A b) pontban foglalt okból a kézbesítési fikcióval szembeni kifogást csak természetes személy terjeszthet elő.
Ha a bíróság a kifogásnak helyt ad, a kézbesítéshez fűződő jogkövetkezmények hatálytalanok, és a kézbesítést, illetve a már megtett intézkedéseket, eljárási cselekményeket – a szükséges mértékben – meg kell ismételni.
A kifogás előterjesztésére a végrehajtási eljárás során is van lehetőség. Ha a kézbesítettnek tekintendő határozat jogerőre emelkedett, a címzett - a már ismertetett okok fennállása esetében - a végrehajtási eljárás alatt, a határozat végrehajtására irányuló eljárásról való tudomásszerzésétől számított tizenöt napon belül a kifogást nyújthat be az elsőfokú határozatot hozó bíróságnál.
Hirdetményi kézbesítést a bíróság – fő szabály szerint – a fél kérelmére és az annak alapjául szolgáló ok valószínűsítése esetében rendelhet el. Ha a fél által a hirdetményi kézbesítés iránti kérelemben előadott tények valótlannak bizonyulnak, és a fél erről tudott, vagy kellő gondosság mellett tudhatott volna, a fél az elrendelt hirdetményi kézbesítéssel felmerült költséget a per eredményére tekintet nélkül köteles megtéríteni, és őt ezen felül pénzbírságban is el kell marasztalni.
A jogerős ítélet ellen perújításnak van helye, ha a keresetlevelet vagy más iratot a fél részére a hirdetményi kézbesítés szabályainak megsértésével hirdetmény útján kézbesítették.
A bírósági eljárási illeték megfizetése fedezi a kézbesítés költségeit is, ezért nem kell a félnek a kézbesítés költségeit megfizetnie a bírósági eljárásban. Kizárólag a Vht. által szabályozott végrehajtói kézbesítés esetén kell a végrehajtást kérőnek, kérelmezőnek az ezzel járó költségeket megelőlegezni, viselni,amelyért – jogszabályban meghatározottak – szerint a végrehajtót a kézbesítési eljárási cselekmény lefolytatásáért egyszeri 6000 forint munkadíj és 1500 forint költségátalány illeti meg a kézbesítési kísérletek számától függetlenül.
Ha a kézbesítendő irat alapján megindul a végrehajtási eljárás, akkor a költségeket az adós viseli. A hirdetményi kézbesítéssel kapcsolatos költséget az köteles előlegezni, aki a hirdetményi kézbesítést kérte.

matches:
bíróság
Pf. 281
Pf. 78
bíróság
bíróság
bíróság
bíróság
bíróság
bíróság
bíróság
bíróság
bíróság