2001. évi LXXXV. törvény - 1.oldal - Hatályos Jogszabályok Gyűjteménye
1. * Védelmi Program: a büntetőeljárásban részt vevő vagy részt vett személy, illetve ezen személyek hozzátartozója, továbbá a felsoroltak személyére tekintettel fenyegetett helyzetben lévő más személy védelmének a jogszabályban meghatározott személyi védelem (a továbbiakban: személyi védelem) keretében nem biztosítható olyan szervezett formája,
4. * büntetőeljárásban részt vevő: a terhelt, a védő, a sértett, a magánvádló, a pótmagánvádló, a magánfél, a vagyoni érdekelt, az egyéb érdekelt;
6. * védelmet ellátó szerv: a Védelmi Program keretében igénybe vehető intézkedések, különleges óvintézkedések foganatosítására jogosult szerv;
8. * fenyegetett helyzetben lévő személy:
a) az a személy, akinek a sérelmére a büntetőeljárás során jogai érvényesítésének, kötelezettségei teljesítésének akadályozása, meghiúsítása végett, illetve a büntetőeljárásban való részvétele vagy korábbi részvétele miatt személy elleni erőszakos vagy közveszélyt okozó cselekményt kíséreltek meg, követettek el vagy helyeztek kilátásba, valamint
b) az e törvényben meghatározott esetekben - a büntetőeljárás résztvevőjéhez fűződő kapcsolatára tekintettel - az a személy, akivel szemben személy elleni erőszakos vagy közveszélyt okozó cselekményt követtek el, illetve valószínűsíthető, hogy ilyen cselekményt fognak elkövetni;
10. * hozzátartozó: a védelem alatt álló személlyel közös háztartásban - kivételesen közös háztartáson kívül - élő egyeneságbeli rokon és ennek házastársa vagy élettársa, az örökbefogadó és a nevelőszülő (ideértve az együtt élő mostohaszülőt is), az örökbe fogadott és a nevelt gyermek (ideértve az együtt élő mostohagyermeket is), a testvér és a testvér házastársa vagy élettársa, a házastárs, az élettárs, a házastárs vagy az élettárs egyeneságbeli rokona és testvére;
15. * a nyilvántartott adatokkal kapcsolatos megkeresés vagy adatkérés jelzésének előírása: a Tanúvédelmi Szolgálat által az adatkezelő szerv részére előírt, az érintettről nyilvántartott személyazonosító adatokkal kapcsolatos megkeresésről vagy adatkérésről való értesítési kötelezettség;
17. új személyazonosító adat: a megváltoztatott személyazonossághoz, az érintett új életviteléhez, életkörülményeihez, valamint az érintett hatékony védelméhez elengedhetetlenül szükséges, megváltoztatott tartalmú adatok;
18. * védelmet ellátó személy: a különleges óvintézkedések előkészítése, végrehajtása, ellenőrzése és az ehhez kapcsolódó feladatok ellátása során e törvény rendelkezései szerint eljáró, a Tanúvédelmi Szolgálat személyi állományában szolgálatot teljesítő hivatásos állományú rendőr.
(2) * Megállapodás a büntetőeljárásban részt vevő vagy abban részt vett, együttműködő személlyel köthető, feltéve, ha
b) * a vallomása a tényállás felderítését, bizonyítását, az elkövető kilétének megállapítását és felelősségre vonását jelentősen segítette vagy segítheti és megalapozottan feltehető, hogy más módon a bizonyíték beszerzése kilátástalan vagy aránytalanul nagy nehézséggel járna, és a megállapodás megkötésével a bizonyíték beszerzése valószínűsíthető,
c) * a fenyegetett helyzete a büntetőeljárásban való részvételével függ össze és
d) * a fenyegetett helyzetben lévő személy, illetve az érintett védelme a személyi védelem keretében nem biztosítható,.
2/A. § * Fedett nyomozóval akkor is köthető megállapodás, ha a büntetőeljárásban vallomást nem tett, de az abban való közreműködése megfelel a 2. § (2) bekezdés a)-d) pontjában meghatározott követelményeknek, és hivatásos szolgálati jogviszonya a megállapodás megkötéséig megszűnt.
4. § (1) * A megállapodás megkötésének kezdeményezését a fenyegetett helyzetben lévő személy indítványozhatja, illetve a megállapodás megkötését - hivatalból, a fenyegetett helyzetben lévő személy hozzájárulásával - az 5. § (1) és (2) bekezdésében meghatározott bíróság, ügyészség vagy nyomozó hatóság önállóan is kezdeményezheti.
(2) * A fenyegetett helyzetben lévő személy a megállapodás megkötésének kezdeményezése iránti indítványát a büntetőeljárás alatt, valamint azt követően a megállapodás megkötésének kezdeményezésére az 5. § (1)-(2a) bekezdésében meghatározott jogosultnál terjesztheti elő.
(3) * A fenyegetett helyzetben lévő személy indítványa esetén megállapodás kizárólag akkor köthető, ha a megállapodást az 5. § (1)-(2a) bekezdésében meghatározott jogosult kezdeményezi. A megállapodás kezdeményezésére jogosult a kérelem tárgyában annak előterjesztésétől számított három napon belül dönt.
(4) * A Programmal kapcsolatos eljárásban a törvényes képviselő jár el, ha a fenyegetett helyzetben lévő személy cselekvőképtelen vagy korlátozottan cselekvőképes.
(5) * A megállapodás megkötéséig - a sürgősségi intézkedés alkalmazásának kivételével - a fenyegetett helyzetben lévő személy biztonságáért a kezdeményező szerv felel.
5. § (1) * A megállapodás megkötését a büntetőeljárást folytató bíróság, ügyészség vagy az ügyészség egyetértésével a nyomozó hatóság kezdeményezheti.
(2) * A büntetőeljárás befejezését követően az (1) bekezdésben meghatározott megállapodás megkötését az a nyomozó hatóság kezdeményezheti, amely előtt a büntetőeljárás folyt. A büntetés-végrehajtási intézetben fogva tartott esetében a megállapodás megkötését a büntetés-végrehajtási intézet, az ügyészség, illetve a büntetés-végrehajtási bíró is kezdeményezheti.
(2a) * Fedett nyomozó esetén a megállapodás megkötését a fedett nyomozót foglalkoztató szerv vezetője kezdeményezheti az eljáró vagy eljárt nyomozó hatóság vezetőjének egyetértésével.
(3) * A megállapodás megkötését a Tanúvédelmi Szolgálatnál (a továbbiakban: Szolgálat) kell kezdeményezni, amely harminc napon belül
(4) * A kezdeményezés elutasítása tárgyában hozott döntést a Szolgálat - mások és a Szolgálat érdekeinek sérelme nélkül - indokolni köteles, de ellene jogorvoslatnak nincs helye.
(2) * A Szolgálat az országos rendőrfőkapitány (1) bekezdés szerint kialakított állásfoglalásáról értesíti a megállapodás megkötését kezdeményezőt, valamint - a megállapodás megkötését kezdeményező útján - a megállapodás kezdeményezése iránti kérelmet előterjesztőt,.
(3) * Az országos rendőrfőkapitány a megállapodás megkötésére irányuló kezdeményezés elutasítása esetén döntését - mások és a Szolgálat érdekeinek sérelme nélkül - indokolni köteles, azonban döntése ellen nincs helye jogorvoslatnak.
(2) * A 3. §-ban meghatározott hozzátartozóval vagy más személlyel az (1) bekezdés a) pontjában meghatározott kezdeményezés hiányában akkor köthető megállapodás, ha a 2. § (2) bekezdésében vagy 2/A. §-ban meghatározott személyt a Programba már felvették.
(4) * A megállapodásból származó viták rendezése érdekében a felek egyeztetést kötelesek folytatni. Amennyiben az egyeztetés keretében tizenöt napon belül a vitás kérdést nem sikerül rendezni, a felek bármelyike bírósághoz fordulhat. Az eljárás lefolytatására kizárólag a Fővárosi Törvényszék rendelkezik hatáskörrel, amely a polgári perrendtartásról szóló 2016. évi CXXX. törvény X. fejezete alapján jár el.
16. § (1) * A Szolgálat a Program keretében a következő különleges óvintézkedéseket (a továbbiakban: óvintézkedés) alkalmazhatja:
a) * a tartózkodási hely megváltoztatásával az érintett biztonságos helyen való elhelyezése (elköltöztetése), illetve a Programba bevont fogva tartottnak az elhelyezéséül szolgáló büntetés-végrehajtási intézetből másik büntetés-végrehajtási intézetbe történő átszállítása;
c) * nyilvántartásokban adatzárlat elrendelése;
d) * a nyilvántartott adatokkal kapcsolatos megkeresés vagy adatkérés jelzésének előírása;
e) * névváltoztatás;
f) * a személyazonosság megváltoztatása;
g) * a nemzetközi együttműködésben való részvétel.
(3) * Az érintett biztonságát közvetlenül fenyegető és másként el nem hárítható veszély esetét kivéve nem alkalmazható a védelem olyan módja, amelyet az érintett a megállapodásban kizár vagy amely ellen egyébként tiltakozik.
(3) * Az (1)-(2) bekezdés szerint kell eljárni akkor is, ha az óvintézkedés keretében okirat vagy közokirat valótlan adaton, tényen vagy nyilatkozaton alapuló megváltoztatása, módosítása vagy új közokirat kiállítása, illetve valótlan adat közhiteles nyilvántartásba vétele érdekében az arra jogosult hatóság, illetve szerv megkeresése szükséges.
(4) * Az (1)-(3) bekezdésben meghatározott esetekben a Szolgálat megkeresésének teljesítése nem tagadható meg. A költségvetési szervek a Szolgálat megkeresését térítésmentesen kötelesek teljesíteni.
20. § (1) * Az érintett a Szolgálatot köteles haladéktalanul tájékoztatni a saját vagy a reá tekintettel más személy biztonságát érintő lényeges körülményekről, továbbá arról, hogy a megállapodásban foglaltaktól, különösen a követendő magatartásra vonatkozó ajánlásoktól eltért vagy el kíván térni.
(2) * Az érintett javaslatot tehet a védelem módjára.
Adatzárlat *
21. § (1) * A Szolgálat megkeresésére az adatkezelő szerv - így különösen a személyiadat- és lakcím-, a személyi igazolvány-, az anyakönyvi, az útiokmány-, bűnügyi, idegenrendészeti, a gépjárművezetői engedély és gépjármű-, az ingatlan-, a cég-, társadalombiztosítási, adó-, szociális és egészségügyi, katonai nyilvántartásokat kezelő szerv - köteles az érintett személyes adatait a Szolgálat által meghatározott körben zárolni és az adatszolgáltatást megtagadni. Az adatszolgáltatás - a Szolgálat engedélyével és annak közreműködésével - nyomós közérdek érvényesítése érdekében teljesíthető.
22. § (1) * Ha a személyazonosság megváltoztatását elrendelték, az érintett eredeti személyazonosító adataira az adatzárlatot haladéktalanul el kell rendelni.
(2) * A Szolgálat - az érintett biztonsága érdekében - a személyére vonatkozó adatok szolgáltatását megtagadhatja, kivéve, ha az adatszolgáltatást a védelem elrendelésére okot adó büntetőeljárás során az azt folytató nyomozó hatóság, bíróság vagy ügyészség igényli.
A nyilvántartott adatokkal kapcsolatos megkeresés vagy adatkérés jelzésének előírása *
22/A. § * (1) Az adatkezelő szerv a Szolgálat megkeresésére az adatszolgáltatás teljesítését követően köteles az érintett - Szolgálat által meghatározott - személyes adataira irányuló megkeresésről vagy adatkérésről - a megkereső vagy adatkérő értesítésének mellőzésével - a Szolgálatot haladéktalanul tájékoztatni.
(2) A Szolgálat a 16. § (1) bekezdés d) pontja szerinti óvintézkedés megszüntetéséről haladéktalanul értesíti az azt végrehajtó adatkezelő szervet.
23. § (1) * A magyar állampolgár érintett a névváltoztatásra vonatkozó jogszabály szerint a Szolgálat útján kezdeményezheti a Kormány által kijelölt anyakönyvi szervnél családi, illetve utónevének megváltoztatását.
24. § (1) * Ha az érintett biztonsága a 16. § (1) bekezdés a)-e) pontjaiban meghatározott óvintézkedések bevezetésével nem biztosítható, a Szolgálat a személyazonosság megváltoztatását az országos rendőrfőkapitány engedélyével kezdeményezi. A Szolgálat a személyazonosság megváltoztatását a legfőbb ügyész által kijelölt ügyész előzetes jóváhagyásával rendeli el.
b) * intézkedik az adatkezelő szervek felé a 22. § (1) bekezdése szerinti adatzárlat elrendelésére.
(2) * Az adatkezelésre, illetve az okirat kiállítására jogosult szerv a Szolgálat megkeresésére, a Szolgálat által közölt adatok alapján - az érintett személyes adatai zárolását követően haladéktalanul, legfeljebb 15 napon belül - az érintett részére új okiratot állít ki. A Szolgálat ezzel egyidejűleg intézkedik az eredeti okirat bevonásáról. Az adatkezelésre, illetve az okirat kiállítására jogosult szerv az új okiratban foglalt adatokat köteles haladéktalanul, de legfeljebb az okirat kiállításától számított 3 napon belül az általa kezelt nyilvántartásban rögzíteni.
(2) * Ha az engedményezésre, illetve a tartozásátvállalásra nincs lehetőség és az érintett - a személyazonosságának megváltoztatása folytán - az eredeti személyazonosságához kapcsolódó jogait nem képes érvényesíteni, illetve kötelezettségeit nem tudja teljesíteni, az érintett indokolt kérelmére - a jogainak érvényesítése, illetve kötelezettségeinek teljesítése érdekében - a Szolgálat engedélyezheti az általa nyilvántartott eredeti személyazonosító adatainak használatát. Ha a Szolgálat megállapítása szerint a személyes eljárás az érintett biztonságát veszélyezteti, a teljesítés, illetve érvényesítés a Szolgálat útján történik. A teljesítés (érvényesítés) e módjáról a Szolgálat a harmadik személyt értesíti.
(2) * Ha a megváltozott személyazonosságú érintett az eredeti személyazonosító adataival a bűnügyi nyilvántartási rendszerben szerepel, a 25. § (2) bekezdés szerint a nyilvántartási rendszerben elhelyezett új adatokkal kapcsolatos megkeresésről az adatkezelő szerv a Szolgálatot haladéktalanul értesíti.
(3) * A személyazonosság megváltoztatása esetén a bűnügyi nyilvántartó szerv az érintett új személyazonosító adatait az érintett eredeti személyazonosító adatai alapján rögzített adatok nyilvántartási időtartamáig tartja nyilván.
32. § (1) * A Szolgálat az érintett személyazonossága megváltoztatásának megszüntetéséről dönt, ha az érintett biztonsága a 16. § (1) bekezdés a)-e) pontjaiban meghatározott óvintézkedések bármelyikének bevezetésével a továbbiakban biztosítható vagy az érintett - a (3) bekezdésben foglalt kivételtől eltekintve - ezt kéri.
a) * haladéktalanul intézkedik az eredeti okirat visszaadásáról, illetve az új okirat bevonásáról, valamint elrendeli a visszavont új személyazonosító adatok (5)-(6) bekezdés szerinti zárolását;
(3) * Nem állítható vissza az érintett eredeti személyazonossága, ha az életkörülményeiben utóbb bekövetkezett változás más természetes személy személyállapotát érinti.
(4) * A Szolgálat az érintett kérelmére - különös méltánylást érdemlő esetben - mellőzi az eredeti személyazonosság visszaállítását.
(5) * A (3)-(4) bekezdésben meghatározott esetben a Szolgálat intézkedik az eredeti személyazonosító adatokra elrendelt adatzárlat véglegesítése iránt.
(6) * A végleges adatzárlattal érintett adatok vonatkozásban az adatkezelő szerv köteles az adatszolgáltatást megtagadni, és közölni az adatigénylővel a személyazonosság megváltoztatásának tényét.
33. § * (1) A 32. § (4) bekezdése alkalmazásában különös méltánylást érdemlő eset, ha az eredeti személyazonosság visszaállítása a Programban részt vevő személy számára az életvitelét aránytalanul megnehezítené, így különösen, ha
a) az érintett az új személyazonosító adatot legalább két éve használja,
b) betartotta a Szolgálat által meghatározott magatartási szabályokat és biztonsági ajánlásokat,
c) az új személyazonosító adataival tanulói vagy munkavégzésre irányuló jogviszonyt létesített vagy törekedett arra, és
d) olyan mértékben beilleszkedett a környezetébe, hogy eredeti személyazonosságának visszaállítása számára aránytalan hátrányt okozna.
(2) A 32. § (4) bekezdése alapján nem mellőzhető az eredeti személyazonosság visszaállítása azzal az érintettel szemben, akivel a megállapodást a Szolgálat a 36. § (2) bekezdésében foglalt okból mondta fel.
34. § * (1) A külföldi hatóság megkeresésére a Szolgálat ellátja annak a személynek a védelmét, aki külföldön folyó büntetőeljárásban vesz részt és védelmét a megkereső kérte.
(2) Ha nemzetközi szerződés eltérően nem rendelkezik, e törvény alapján a Szolgálat megkereshet külföldi államot és
a) kezdeményezheti a Program alatt álló fenyegetett helyzetben lévő személy külföldre költöztetését, ha Magyarországon a védelme már nem biztosítható, és az intézkedés a Magyarországon folyamatban lévő büntetőeljárást nem akadályozza;
b) sürgősségi intézkedés keretében, a megkeresésében foglalt időtartamra kezdeményezheti az érintett külföldön való ideiglenes elhelyezését;
c) kérheti nem magyar állampolgár érintett személyazonosságának megváltoztatásában való közreműködését, amennyiben a 24. § (1) bekezdésében foglalt feltételek fennállnak.
(3) Ha nemzetközi szerződés eltérően nem rendelkezik, e törvény alapján a Szolgálat külföldi hatóság megkeresésére
a) sürgősségi intézkedés keretében ideiglenesen, a megkeresésben foglalt időtartamra biztosíthatja az érintett Magyarország területén való elhelyezését;
b) a Program keretében ellátja a külföldről Magyarországra költöztetett személy, valamint a külföldön megindított büntetőeljárásban részt vevő, de Magyarországon élő magyar vagy letelepedett külföldi állampolgár védelmét;
c) közreműködhet a megkereső hatóság védelmi programjában részt vevő magyar állampolgár érintett személyazonosságának megváltoztatásában.
(4) Törvény vagy nemzetközi szerződés alapján a Szolgálat a (2)-(3) bekezdéstől eltérő más módon is együttműködhet a külföldi államban az érintett védelmére jogosult hatósággal.
(5) Nemzetközi szerződés hiányában a (2)-(3) bekezdés alkalmazása érdekében az igazságügyért felelős miniszter külföldi államtól viszonossági nyilatkozatot kérhet és külföldi állam felé viszonossági nyilatkozatot tehet.
(6) Ha az érintett Magyarországon letartóztatásban van, a rendelkezési jogkör gyakorlójának, ha szabadságvesztés, elzárás büntetését tölti, az igazságügyért felelős miniszter előzetes hozzájárulása szükséges a (2) bekezdés a) pontjában meghatározott intézkedéshez.
34/A. § * (1) A külföldi hatóságnak az érintett Magyarországra költöztetésére, valamint a Magyarországon biztosított védelmére irányuló megkeresése akkor teljesíthető, ha az tartalmazza legalább:
b) rendelkezést a védelem végrehajtása során keletkező adatok kezeléséről,
c) az érintett és a vele együtt költöztetendő személy nevét, születési idejét és helyét, állampolgárságát, foglalkozását, munkahelyét, nyelvtudását, illetve egyéb - a védelem ellátása szempontjából fontos - adatait,
d) az érintett büntetőeljárásban betöltött szerepét,
e) a külföldi büntetőeljárás rövid leírását,
f) a fenyegetettségre, valamint annak súlyosságára vonatkozó adatokat,
g) az érintett Magyarországra költöztetésének okát az érintett javasolt tartózkodási helyének megjelölésével,
h) a Magyarországon biztosítandó védelem szükséges időtartamát és meghosszabbításának lehetőségét,
i) a védelem javasolt formáját, valamint
j) a védelem ellátásához szükséges egyéb iratokat.
(2) A Szolgálat az érintett védelmének külföldi államban történő ellátására irányuló megkeresése az (1) bekezdés szerinti tartalommal terjeszthető elő.
34/B. § * (1) A Szolgálat a Programmal összefüggő feladatok ellátása során a védelem ellátásáért felelős külföldi hatósággal közvetlenül tart kapcsolatot, megkereséseit közvetlenül fogadja.
(2) A 34. § alkalmazásában külföldi hatóságnak kell tekinteni a nemzetközi szerződéssel vagy a nemzetközi szerződés által létrehozott szerv döntésével létrehozott büntetőbíróságot, továbbá a Nemzetközi Büntetőbíróságot is.
(3) A nemzetközi szerződéssel vagy a nemzetközi szerződés által létrehozott szerv döntésével létrehozott büntetőbíróság, továbbá a Nemzetközi Büntetőbíróság megkeresésének fogadására a nemzetközi szerződésben vagy a nemzetközi szerződést, illetve az Egyesült Nemzetek Biztonsági Tanácsának határozatát kihirdető törvényben kijelölt magyar hatóság jogosult.
34/C. § * (1) A védelem átadására vagy átvételére a Szolgálat és a külföldi államban az érintett védelmére jogosult hatóság eseti megállapodást (a továbbiakban: eseti megállapodás) köt. Az eseti megállapodásban rendelkezni kell a védelem ellátása szempontjából lényeges körülményekről, így különösen
a) a védelem formájáról, tartamáról,
b) a költségviselésről, valamint
c) a kapcsolattartás módjáról.
(2) Az eseti megállapodás végrehajtása során a felek folyamatosan közvetlenül - a 34/A. § (2) bekezdésében meghatározott esetben a nemzetközi szerződést vagy az Egyesült Nemzetek Biztonsági Tanácsának határozatát kihirdető törvényben megjelölt magyar hatóság útján - egyeztetnek.
(3) Magyarországon az érintett kizárólag az e törvényben meghatározott védelmi formákban részesíthető.
(4) A Szolgálat a 34. § (3) bekezdés a) pontjában foglalt sürgősségi intézkedés biztosítása érdekében az ideiglenesen Magyarországon elhelyezett érintett védelmében a 16. § (1) bekezdés a) pontjában meghatározott intézkedést alkalmazhatja, illetve az érintett személyi védelmét rendelheti el.
34/D. § * (1) Ha a Magyarországra átköltöztetett érintett megsérti a magyar jogszabályokat vagy nem tartja be a számára megállapított magatartási szabályokat, erről a Szolgálat haladéktalanul tájékoztatja a külföldi hatóságot.
(2) A 34/A. § (2) bekezdésében meghatározott esetben a külföldi hatóságot a nemzetközi szerződést vagy az Egyesült Nemzetek Biztonsági Tanácsának határozatát kihirdető törvényben kijelölt magyar hatóság útján kell tájékoztatni.
(2) * A Szolgálat a szociális és gazdasági támogatást az érintett - megállapodás megkötését megelőző két évben elért, munkavégzésre irányuló jogviszonyból, illetve egyéb jövedelemszerző tevékenységéből származó - adózott bevételének átlagára is figyelemmel állapítja meg azzal, hogy a támogatás az érintett vagyoni gyarapodását nem szolgálhatja. Adózott bevétel hiányában a támogatásnak el kell érnie a létfenntartáshoz, társadalmi beilleszkedéshez elengedhetetlenül szükséges mértéket.
36. § * (1) A Program megszűnik, ha
a) a védelem feltételei már nem állnak fenn,
b) az érintett a védelemről lemond,
c) az érintett a Szolgálattal való együttműködést megtagadja,
d) a Szolgálat a megállapodást felmondja, vagy
e) az érintett védelmét a megkereső állam megszünteti, és erről a Szolgálatot értesíti.
(2) A Szolgálat a megállapodást felmondhatja, ha
a) a sértett, a tanú vagy a terhelt büntetőeljárási kötelezettségeit nem teljesíti,
b) a védelem tartama alatt az érintettel szemben szándékos bűncselekmény elkövetése miatt indított büntetőeljárás a védelem további fenntartását veszélyezteti,
c) az érintett indokolatlanul eltért a megállapodásban rögzített követendő magatartási szabályoktól, vagy tájékoztatási kötelezettségét önhibájából megszegte,
d) az érintett indokolatlanul megtagadta a részére a Program keretében biztosított, munkavégzésre irányuló jogviszonyban való részvételt, illetve más jövedelemszerző tevékenység végzését, vagy
36/A. § * (1) Ha a 2. § (2) bekezdésében megjelölt személlyel megkötött megállapodás a 36. § (1) bekezdés b) pontja vagy (2) bekezdés b)-e) pontja alapján szűnik meg, úgy a rá tekintettel védelemben részesített személy vonatkozásában - kérelmére - a Szolgálat 60 napon belül új biztonsági kockázatot felmérő vizsgálatot folytat le. A vizsgálat alapján a Szolgálat dönt arról, hogy a program fenntartása az érintett személy vonatkozásában - a megszűnt megállapodásra tekintet nélkül - lehetséges-e.
(2) Az (1) bekezdés szerinti biztonsági kockázatot felmérő vizsgálat időtartama alatt a program kizárólag a 36. § (1) bekezdése alapján szűnhet meg.
37. § * A Szolgálat a minősített adatokra vonatkozó védelmi szabályok betartásával kezeli a Program elrendelése, végrehajtása, továbbá a külföldi állam megkeresése alapján végrehajtott védelem ellátása során keletkezett, minősített adatnak nem minősülő adatokat.
38. § (1) * A Szolgálat az érintett védelmének biztosítása céljából a Program elrendelése esetén jogosult kezelni
a) a Programba felvett személy személyazonosító adatait, valamint a tartózkodási helyére, a személyazonosság megváltoztatásának tényére vonatkozó, továbbá e törvényben foglalt rendelkezések végrehajtása során keletkezett adatokat, illetve
b) az 1. számú melléklet szerinti adatokat.
(2) * A bíróság, az ügyészség, a Nemzeti Adó- és Vámhivatal, a büntetés-végrehajtási szerv és a nemzetbiztonsági szolgálatok a - törvényben meghatározott feladataik ellátására, az ott meghatározott körben - a Szolgálattól adatok igénylésére jogosultak.
c) * az adattovábbítás időpontját;
(6) * Az (1) bekezdésben meghatározott adatok a büntetőeljárásban részt vevők védelme tárgyában létrehozott nemzetközi szerződés, vagy a 34. § (5) bekezdésében meghatározott esetben viszonosság alapján - ha a továbbítás súlyos és közvetlen veszély elhárításához vagy súlyos bűncselekmény megelőzéséhez szükséges - nemzetközi és külföldi bűnüldöző, igazságszolgáltatási szervek részére átadhatók, amennyiben a személyes adatok kezelésének feltételei a külföldi adatkezelőnél minden egyes adat tekintetében teljesülnek.
(8) * Az adatkezelést végző, illetve közokirat kiállítására jogosult szerv a 17. § szerinti megkeresések teljesítésére kizárólagosan jogosult személyt köteles kijelölni.
(9) * A védelmet ellátó szerv
a) a Program végrehajtása során keletkezett adatokat, a Programba felvett személy személyazonosító adatait, valamint új személyazonosító adatait a személyazonosság megváltoztatása esetén annak időtartama alatt, de legkésőbb az érintett élete végéig, illetve harmadik személyeknek a vele szemben fennálló hagyatéki igényének érvényesíthetőségéig,
c) az adattovábbítási nyilvántartásban kezelt adatokat a védelem megszűnéséig
40. § (1) Felhatalmazást kap a Kormány, hogy rendeletben állapítsa meg az érintett szociális, gazdasági támogatásának megállapítása során figyelembe veendő szempontokat, a támogatást kizáró okokat, a támogatás formáit és összegét. *
(2) * Felhatalmazást kap a büntetés-végrehajtásért felelős miniszter, hogy az igazságügyért felelős miniszter egyetértésével kiadott rendeletben állapítsa meg a büntetés-végrehajtási intézetben fogva tartott érintett programszerű védelmének részletes szabályait. *
(3) * Felhatalmazást kap a miniszter, hogy utasításban állapítsa meg a Szolgálat működésének részletes szabályait.
1. számú melléklet a 2001. évi LXXXV. törvényhez *
D) * Kiskorú érintett esetén a szülő (örökbe fogadó, nevelőszülő adatai:
a törvényes képviselő, vagy ha ügygondnok jár el, az ügygondnok aláírása
Kihirdetve: 2001. XII. 5.
Módosította: 2017. évi CXCVII. törvény 139. § 1.
Hatályon kívül helyezte: 2017. évi CXCVII. törvény 140. § 1. Hatálytalan: 2018. VII. 1-től.
Megállapította: 2017. évi CXCVII. törvény 117. § (1). Hatályos: 2018. VII. 1-től.
Módosította: 2017. évi CXCVII. törvény 139. § 2.
Megállapította: 2017. évi CXCVII. törvény 117. § (2). Hatályos: 2018. VII. 1-től.
Megállapította: 2017. évi CXCVII. törvény 117. § (3). Hatályos: 2018. VII. 1-től.
Megállapította: 2017. évi CXCVII. törvény 117. § (4). Hatályos: 2018. VII. 1-től.
Beiktatta: 2017. évi CXCVII. törvény 117. § (5). Hatályos: 2018. VII. 1-től.
Módosította: 2017. évi CXCVII. törvény 139. § 3. Végre nem hajtható módosítására lásd: 2017. évi CXCVII. törvény 140. § 2.
Módosította: 2017. évi CXCVII. törvény 139. § 4.
Megállapította: 2017. évi CXCVII. törvény 118. §. Hatályos: 2018. VII. 1-től.
Módosította: 2017. évi CXCVII. törvény 140. § 3.
Beiktatta: 2017. évi CXCVII. törvény 119. §. Hatályos: 2018. VII. 1-től.
Módosította: 2017. évi CXCVII. törvény 139. § 5.
Módosította: 2017. évi CXCVII. törvény 139. § 6.
Módosította: 2017. évi CXCVII. törvény 139. § 7.
Beiktatta: 2017. évi CXCVII. törvény 120. §. Hatályos: 2018. VII. 1-től.
Megállapította: 2017. évi CXCVII. törvény 121. § (1). Hatályos: 2018. VII. 1-től.
Módosította: 2017. évi CXCVII. törvény 139. § 8.
Beiktatta: 2017. évi CXCVII. törvény 121. § (2). Hatályos: 2018. VII. 1-től.
Módosította: 2017. évi CXCVII. törvény 139. § 9.
Beiktatta: 2017. évi CXCVII. törvény 121. § (3). Hatályos: 2018. VII. 1-től.
Módosította: 2017. évi CXCVII. törvény 140. § 4.
Beiktatta: 2017. évi CXCVII. törvény 122. §. Hatályos: 2018. VII. 1-től.
Megállapította: 2017. évi CXCVII. törvény 123. § (1). Hatályos: 2018. VII. 1-től.
Megállapította: 2017. évi CXCVII. törvény 123. § (2). Hatályos: 2018. VII. 1-től.
Hatályon kívül helyezte: 2017. évi CXCVII. törvény 140. § 5. Hatálytalan: 2018. VII. 1-től.
Módosította: 2014. évi LXXII. törvény 42. § b).
Módosította: 2006. évi CIX. törvény 170. § (8) g), 2012. évi CCXI. törvény 38. §.
Módosította: 2006. évi CIX. törvény 80. § (2) a).
Módosította: 2006. évi CIX. törvény 83. § (6) c).
Módosította: 2017. évi CXCVII. törvény 139. § 10.
Módosította: 2017. évi CXCVII. törvény 139. § 11.
Megállapította: 2017. évi CXCVII. törvény 124. § (1). Hatályos: 2018. VII. 1-től.
Beiktatta: 2017. évi CXCVII. törvény 124. § (2). Hatályos: 2018. VII. 1-től.
Módosította: 2017. évi CXCVII. törvény 139. § 12.
Megállapította: 2017. évi CXCVII. törvény 125. §. Hatályos: 2018. VII. 1-től.
Módosította: 2017. évi CXCVII. törvény 139. § 13.
Hatályon kívül helyezte: 2017. évi CXCVII. törvény 140. § 6. Hatálytalan: 2018. VII. 1-től.
Módosította: 2017. évi CXCVII. törvény 140. § 7.
Módosította: 2017. évi CXCVII. törvény 140. § 8.
Megállapította: 2017. évi CXCVII. törvény 126. §. Hatályos: 2018. VII. 1-től.
Módosította: 2017. évi CXCVII. törvény 139. § 14.
Hatályon kívül helyezte: 2017. évi CXCVII. törvény 140. § 9. Hatálytalan: 2018. VII. 1-től.
Megállapította: 2017. évi CXCVII. törvény 127. §. Hatályos: 2018. VII. 1-től.
Módosította: 2017. évi CXCVII. törvény 139. § 15.
Beiktatta: 2017. évi CXCVII. törvény 128. §. Hatályos: 2018. VII. 1-től.
Módosította: 2014. évi XXX. törvény 7. §, 2016. évi CIV. törvény 53. §.
Megállapította: 2013. évi LXXVI. törvény 100. §. Hatályos: 2014. VII. 1-től.
Módosította: 2017. évi CXCVII. törvény 139. § 16.
Hatályon kívül helyezte: 2017. évi CXCVII. törvény 140. § 10. Hatálytalan: 2018. VII. 1-től.
Megállapította: 2017. évi CXCVII. törvény 129. §. Hatályos: 2018. VII. 1-től.
Módosította: 2017. évi CXCVII. törvény 139. § 17.
Módosította: 2017. évi CXCVII. törvény 139. § 18.
Hatályon kívül helyezte: 2017. évi CXCVII. törvény 140. § 11. Hatálytalan: 2018. VII. 1-től.
Módosította: 2017. évi CXCVII. törvény 139. § 19.
Módosította: 2017. évi CXCVII. törvény 139. § 20.
Módosította: 2017. évi CXCVII. törvény 139. § 21., 140. § 12.
Megállapította: 2017. évi CXCVII. törvény 130. §. Hatályos: 2018. VII. 1-től.
Hatályon kívül helyezte: 2017. évi CXCVII. törvény 140. § 13. Hatálytalan: 2018. VII. 1-től.
Beiktatta: 2017. évi CXCVII. törvény 131. §. Hatályos: 2018. VII. 1-től.
Megállapította: 2017. évi CXCVII. törvény 132. §. Hatályos: 2018. VII. 1-től.
Megállapította: 2017. évi CXCVII. törvény 133. § (1). Hatályos: 2018. VII. 1-től.
Beiktatta: 2017. évi CXCVII. törvény 133. § (2). Hatályos: 2018. VII. 1-től.
Módosította: 2011. évi CLXXV. törvény 144. § a).
Megállapította: 2017. évi CXCVII. törvény 134. §. Hatályos: 2018. VII. 1-től.
Hatályon kívül helyezte: 2017. évi CXCVII. törvény 140. § 14. Hatálytalan: 2018. VII. 1-től.
Megállapította: 2017. évi CXCVII. törvény 135. § (1). Hatályos: 2018. VII. 1-től.
Beiktatta: 2017. évi CXCVII. törvény 135. § (2). Hatályos: 2018. VII. 1-től.
Megállapította: 2017. évi CXCVII. törvény 136. §. Hatályos: 2018. VII. 1-től.
Megállapította: 2017. évi CXCVII. törvény 137. §. Hatályos: 2018. VII. 1-től.
Módosította: 2002. évi LXVI. törvény 5. § (2) e), 2007. évi XC. törvény 21. § (1) p), 2014. évi LXXII. törvény 42. § c), 2017. évi CXCVII. törvény 140. § 15.
Módosította: 2017. évi CXCVII. törvény 139. § 22.
Módosította: 2017. évi CXCVII. törvény 139. § 23.
Módosította: 2009. évi CLV. törvény 42. § (25).
Megállapította: 2017. évi CXCVII. törvény 138. §. Hatályos: 2018. VII. 1-től.
Hatályon kívül helyezte: 2007. évi LXXXII. törvény 2. § 516. Hatálytalan: 2007. VII. 1-től.
Lásd: 28/2002. (II. 27.) Korm. rendelet.
Módosította: 2006. évi CIX. törvény 170. § (8) g), 2010. évi CXXX. törvény 44. § (20).
Lásd: 4/2002. (III. 28.) IM rendelet, 15/2018. (VI. 7.) BM rendelet.
Módosította: 2006. évi CIX. törvény 170. § (8) g).
A korábbi alcímmel együtt hatályon kívül helyezte: 2007. évi LXXXII. törvény 2. § 516. Hatálytalan: 2007. VII. 1-től.
Hatályon kívül helyezte: 2007. évi CLXXI. törvény 17. § (9) i). Hatálytalan: 2008. I. 1-től.
Módosította: 2017. évi CXCVII. törvény 139. § 24., 140. § 17.
Módosította: 2017. évi CXCVII. törvény 140. § 16.
Módosította: 2009. évi LXXXV. törvény 113. §.
Módosította: 2011. évi CLXXV. törvény 144. § b).
Hatályon kívül helyezte: 2017. évi CXCVII. törvény 140. § 18. Hatálytalan: 2018. VII. 1-től.


text:
Kisújság – Korrekt és pártatlan?
Írta: Kisújság | 2019. április 17
A közösségünk sorsa iránt érdeklődő újságíróként indulása óta figyelemmel kísérem a Székely Figyelő Alapítvány angol nyelvű oldalát. S mivel a Dan Tanasă-féle perek kimenetele kapcsán magam is úgy gondolom, hogy ilyen téren fontos szerep hárulhat az Emberi Jogok Európai Bíróságára, azért kellemetlenül leptek meg azok az írások, amelyekből az derült ki, hogy annak a korrekt és pártatlan működése megkérdőjelezhető. Tekintettel arra, több ezzel foglalkozó írás jelent meg az alapítvány oldalán, úgy döntöttem, hogy magam is foglalkozom a témával.
A pártatlan tájékoztatás egyik alapfeltétele, hogy a másik oldalt is meg kell hallgatni, ezért március elején a következő kérdéseket továbbítottam a Bíróság sajtószolgálata által az intézmény elnökének:
1. Volt-e már korábban példa arra, hogy valaki a Székely Figyelő Alapítvány által megfogalmazottakhoz hasonló panaszt tegyen a bíróság Elnökénél?
2. Ha igen, akkor mikor történt ez és milyen következményekkel járt?
3. Eljutott-e önhöz a 2018 május 4-én kelt panasz?
4. Ha nem, akkor ez miképpen lehetséges?
5. Ha igen, akkor mi volt a kivizsgálás eredménye?
6. Igaz az, hogy a panaszosnak semmilyen választ nem küldtek?
7. Ha igen, akkor az miképpen volt lehetséges?
Némileg meglepett, hogy a konkrét kérdésekre nem konkrét válasz érkezett, hanem csak egy rövid levél, amiben a titkárság részéről egy K. Reid nevű úr vagy hölgy arról biztosít, hogy a kétségeim nem megalapozottak, a titkárság minden alkalmazottja a Bíróság szolgálatában van, ami egy független igazságszolgáltatási intézmény.
Tekintettel arra, hogy semmiféle kétségeket nem fogalmaztam meg, ellenben továbbra is szerettem volna választ kapni a konkrét kérdésekre, tettem még egy kísérletet, és a következő választ küldtem az illető úrnak (vagy hölgynek):
Hivatkozva az általam ma megkapott válaszára tájékoztatni szeretném önt, hogy jómagam nem kérdőjeleztem meg a román részleg pártatlanságát. Árus úr tette ez, és mint újságíró, írni szeretnék a témáról, ezért tettem fel néhány kérdést a Bíróság elnökének. S mivel továbbra is szeretném megírni azt a cikket, ezért jelzem, hogy hálás lennék, ha a konkrét kérdéseimre konkrét válaszokat kapnék.
A válaszában minden magyarázat nélkül azt írja, hogy a kétségek megalapozatlanok, ezért kérdezem, hogy ez az állítás kivizsgáláson alapszik, vagy pedig egy vélemény a személyzet kötelezettségeit figyelembe véve? Másrészt úgy gondolom, hogy közérdek volna tudni, hogy létezik-e a Bíróságnak valamilyen belső mechanizmusa, ami azt célozza, hogy a személyzet pártatlansága tény legyen, nem csak egy elvárás.
Biztosíthatom, hogy a kiadványunk olvasói számára pártatlan módon szeretném ezt a témát bemutatni, de hogy ezt megtehessem, szükségem van arra, hogy konkrét válaszokat kapjak a Bíróságtól a konkrét kérdéseimre. Ellenkező esetben az olvasóknak elkerülhetetlenül az lesz a benyomása, hogy a Bíróság elutasítja az átláthatóságot, vagy ami még ennél is rosszabb, valami takargatnivalója van. Ezért arra kérem, hogy tájékoztassa a Bíróság elnökét, hogy várom a válaszait.
Pár nap múlva a válaszok helyett egy újabb, még rövidebb levél érkezett:
Az Elnök megállapítja, hogy a titkárság képviselője írt önnek egy levelet, amiben aláhúzza a Bíróság minden alkalmazottjának az abszolút pártatlanságát.
Az Elnök úgy gondolja, hogy az a levél elégséges válasz a kérdéseire.
az EJEB sajtószolgálata
Ezek után kénytelen vagyok feladni előzetes tervemet, és lemondani arról, hogy erről az amúgy fontos témáról egy érdemi információkat tartalmazó, hosszabb cikket írjak. Magáról a kísérletről azonban úgy gondolom célszerű beszámolnom, mert ha konkrétumokat nem is sikerült megtudnom, azért ez a levélváltás alkalmas arra, hogy az alapján az olvasó egyfajta képet alkosson magának az Emberi Jogok Európai Bíróságáról.
Gyergyószentmiklós 361

matches: Bíróság bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság


text:
IV/01040/2016
. IV/01040/2016
Az ügy tárgya: A Kúria Gfv.VII.30.179/2015/14. számú ítélete elleni alkotmányjogi panasz (joghatóság)
Az indítványozó - az Abtv. 27. § alapján - a Kúria Gfv.VII.30.179/2015/14. számú ítélete ellen alkotmányjogi panaszt nyújottt be, amelyben az ítélet alaptörvény-ellenességének megállapítását és megsemmisítését kérte az Alkotmánybíróságtól.
A perbeli felperesi jogelőd és az I. r. perbeli alperes között hitelszerződés jött létre, amely időszakban a felperesi jogelődnek fióktelepe Magyarországon nem volt, csak Ausztriában. A közöttük létrejött újabb hitelszerződést - többek között - az indítványozó ingatlanára bejegyzett jelzálogjog biztosította. A felperesi jogelőd keresetében kötelezni kérte a perbeli alpereseket - az indítványozót is - a felvett összeg visszafizetésére. A bíróság a keresetet megalapozottnak találta, és kötelezte az indítványozót a meghatározott összeg megfizetésére. Az indítványozó felülvizsgálati kérelmet terjesztett elő, a Kúria a jogerős ítéletet hatályában fenntartotta.
Az indítványozó szerint a Kúria döntése sérti a tisztességes bírósági eljáráshoz való jogot, mert álláspontja szerint a magyar bíróság az ügy elbírálására nem rendelkezik joghatósággal, mivel a hitelszerződés kikötése szerint a jogviszonyra az osztrák jog vonatkozik, és csak kisegítő jogként alkalmazható a magyar jog..
Kúria Gfv.VII.30.179/2015/14. számú ítélete
IV_1040_0_2016_indtivany_anonimizált.pdf
A határozat száma: 3210/2017. (IX. 13.) AB végzés
Az ABH 2017 tárgymutatója: indokolási kötelezettség; tisztességes eljáráshoz való jog; tisztességes eljáráshoz való jog mint indokolt bírói döntéshez való jog
3210_2017 AB végzés.pdf
Az Alkotmánybíróság a Kúria Gfv.VII.30.179/2015/14. számú ítélete alaptörvény-ellenességének megállapítására és megsemmisítésére irányuló alkotmányjogi panaszt visszautasítja.
[1]	1.1. Az indítványozó (jogi képviselője: dr. ifj. Lomnici Zoltán ügyvéd, Lomnici Ügyvédi Iroda, 1118 Budapest, Bocskai utca 41/B. földszint 3.), útján alkotmányjogi panaszt nyújtott be az Alkotmánybírósághoz. Az indítványozó – az Alkotmánybíróságról szóló 2011. évi CLI. törvény (a továbbiakban: Abtv.) 27. §-a alapján előterjesztett – alkotmányjogi panaszában a Kúria Gfv.VII.30.179/2015/14. számú ítélete, a Győr-Moson-Sopron Megyei Bíróság G.40.014/2001/7. számú részítélete, a Legfelsőbb Bíróság Gf.I.32.007/2001/19. számú végzése, a Legfelsőbb Bíróság Gf.I.30.009/2003/3. számú végzése, a Győr-Moson-Sopron Megyei Bíróság G.40.014/2001/83. számú ítélete, a Győri Ítélőtábla Gf.I.20.072/2005/34. számú ítélete, a Legfelsőbb Bíróság Gfv.IX.30.310/2006/7. számú ítélete, a Győri Ítélőtábla Gf.I.20.072/2005/39. számú végzése, valamint a Győri Ítélőtábla Gf.I.20.348/2011/60. számú ítélete alaptörvény-ellenességének megállapítását és megsemmisítését kérte, mivel azok véleménye szerint ellentétesek az Alaptörvény XXVIII. cikk (1) bekezdésével.
[2]	1.2. Az alkotmányjogi panasz alapjául szolgáló ügy lényege az ügyben előterjesztett beadványok és a bíróságok által hozott határozatok alapján az alábbiakban összegezhető.
[3]	A felperesi jogelőd egy osztrák bank mint hitelnyújtó és az I. rendű alperes (egy Magyarországon bejegyzett kft.) mint hitelfelvevő között 1998. augusztus 27-én hitelszerződés jött létre, majd a fenti felek 1999-ben újabb hitelszerződést (a továbbiakban: jelzálogszerződést) is kötöttek. A jelzálogszerződést többek között a III. rendű (az indítványozó), az V. rendű és a VI. rendű alperesek tulajdonában lévő, egy győri ingatlanra bejegyzett jelzálogjog biztosította. Mindkét szerződést biztosította továbbá az I.–IV. rendű alperesek bianco váltó kötelezettség vállalása is. A hitelnyújtó ausztriai székhelyű, bankként tevékenykedő felperesi jogelődnek a perbeli időszakban fióktelepe Magyarországon nem volt. Egy alkalmazott azonban, aki részben Ausztriában, részben a felperesi jogelőd által Magyarországon alapított kft.-ben is dolgozott, közreműködött a perbeli hitelek kihelyezésében. E munkavállaló egy magyar ügyvéddel együttműködve tárgyalt a magyar hitelfelvevőkkel.
[4]	Az elkészített német nyelvű ajánlatot, amit később magyarra is lefordítottak, a hitelfelvevő elfogadta, aláírta, ezzel a szerződés létrejött. A szerződésekben rögzítettek szerint, a szerződések tekintetében az osztrák jog volt az irányadó. A kölcsönösszegeket a felperesi jogelőd az általa megjelölt bankban, az I. rendű alperes által nyitott számlára utalta osztrák schillingben (a továbbiakban: ATS). Azokat – meghatározott feltételek teljesülését követően – magyarországi bankban vehette fel az I. rendű alperes, aki a pénz visszafizetési kötelezettségét utóbb mindkét szerződés tekintetében megsértette, késedelembe esett. A hitelnyújtó ezért 2000. november 15-én felmondta a hiteljogviszonyt.
[5]	A felperesi jogelőd eredeti keresetében az I. rendű alperest, mint főkötelezettet, a II. és a IV. rendű alpereseket mint egyetemleges váltókötelezetteket, a III. rendű alperest mint egyetemleges váltókötelezettet és jelzálog kötelezettet, az V. és VI. rendű alpereseket mint jelzálog kötelezetteket 1 296 386,01 ATS, az I. rendű alperest mint főkötelezettet, a II.-IV. rendű alpereseket mint egyetemlegesen váltókötelezetteket 2 759 386,98 ATS megfizetésére kérte kötelezni.
[6]	Az elsőfokú bíróság a korábban egyesített perekben, ahol mindkét per kereseti kérelmeinek tárgya hiteltartozás, illetve váltótartozás megfizetése volt, a kamatok tekintetében az eljárást elkülönítette, az egyéb kereseti kérelmek tárgyában pedig részítéletet hozott. A II., III., IV. rendű alperesekkel szemben a váltókeresetet elutasította, egyebekben a rendelkező rész szerint marasztalta az alpereseket. Az első fokon eljáró Győr-Moson-Sopron Megyei Bíróság 2001. június hó 1. napján kelt G.40.014/2001/7. számú részítéletét a Legfelsőbb Bíróság Gf.I.32.007/2001/19. számú végzésével a fellebbezéssel érintett részében hatályon kívül helyezte, az első fokú bíróságot a per újabb tárgyalására és újabb határozat hozatalára utasította.
[7]	A felperes módosított keresetében 2 746 458,08 ATS-nek, illetve 1 283 221,53 ATS-nek megfelelő euró, valamint ezen összegek után 2000. november 1. napjától járó 14,25% késedelmi kamat megfizetésére kérte kötelezni az I. rendű alperest. A III., az V. és a VI. rendű alperesekkel szemben az 1 400 000 ATS tőkeösszegű hitelszerződéshez kapcsolódó zálogjogát érvényesítette.
[8]	Az alperesek a kereset elutasítását kérték. Viszontkeresetükben a hitelszerződések, illetve a jelzálogszerződések érvénytelenségének megállapítását, továbbá a jelzálog törlését kérték az ingatlan-nyilvántartásból.
[9]	A Győr-Moson-Sopron Megyei Bíróság mint első fokú bíróság a 2004. december 22-én kelt G.40.014/2001/83. számú ítéletével, amelyet a G.40.014/2001/86 számú kijavító végzéssel a jogorvoslati záradék tekintetében kiegészített, a rendelkező rész szerint marasztalta az I. rendű alperest, kötelezte továbbá a III., a VI. és az V. rendű alpereseket annak tűrésére, hogy a győri ingatlanuk tekintetében fennálló tulajdoni illetőségükre bejegyzett jelzálogjog alapján 101 742 euró tőkeösszeg és járulékai erejéig a felperes az ingatlanból kielégíthesse az eredetileg 1 400 000 ATS tőkeösszegű hiteljogviszonyból még fennálló követelését. Az elsőfokú bíróság az alperesek viszontkeresetét elutasította.
[10]	A Győri Ítélőtábla Gf.I.20.072/2005/34. számú másodfokú ítélete részben, kizárólag a kamatok tekintetében változtatta meg az elsőfokú ítéletet. A Legfelsőbb Bíróság Gfv.IX.30.310/2006/7. számú ítéletével a Győri Ítélőtábla Gf.I.20.072/2005/34. számú ítéletét hatályában fenntartotta.
[11]	A Győri Ítélőtábla a 2011. június 29. napján hozott Gf.I.20.072/2005/39. számú végzésével megállapította, hogy „a Gf.I.20.072/2005. szám alatti másodfokú eljárás a felperes jogutódlás folytáni megszűnésével és az osztrák cégjegyzékből való törlésével 2005. december 20. napjával félbeszakadt”. E végzés megállapította, hogy a Győri Ítélőtábla 2006. június 1-jén hozott Gf.I.20.072/2005/34. számú másodfokú ítélete hatálytalan. Indokolása idézte a Pp. vonatkozó szabályait. Majd a Legfelsőbb Bíróság 2011. november 28-án kelt Gf.X.30.375/2011/2. számú végzésével helybenhagyott, Gf.I.20.348/2011/2. számú végzésével, a jogutódlás megállapítása mellett, a félbeszakadt eljárás folytatását rendelte el.
[12]	Az I–V. rendű alperesek fellebbezése folytán (a VI. rendű alperes a fellebbezését az eljárás során visszavonta) eljárt másodfokú bíróság ezt követően az elsőfokú bíróság ítéletét részben, kizárólag az I. rendű alperes által fizetendő kamatok vonatkozásában a Gf.I.20.348/2011/60. számú ítéletével megváltoztatta. Egyebekben az elsőfokú bíróság ítéletét helybenhagyta. Az indokolásban az elsőfokú bíróság által megállapított tényállást kiegészítette. Rögzítette, hogy az I. rendű alperessel szemben 2011. december 2-ával felszámolási eljárás indult. A felperes perben érvényesített követelését a felszámolási eljárásban hitelezői igényként bejelentette, azt a felszámoló nyilvántartásba vette. Az ítélőtábla utalt továbbá az eljárás félbeszakadásának, majd az eljárás folytatásának tényére, a vonatkozó határozatokra. A jogutódlás tekintetében kifejtette, hogy a hitelnyújtó két jogutódra vált szét, amelyek később összeolvadtak. Úgy ítélte meg, hogy emiatt nincs jelentősége annak, hogy a felperesi jogelőd szétválása során a perbeli követelés az azt biztosító mellékkötelezettségekkel együtt melyik jogutód vagyonába került.
[13]	A III. és az V. rendű alperesek 2015. május 13-án az első fokon eljárt bírósághoz benyújtott felülvizsgálati kérelmükben a jogerős ítélet hatályon kívül helyezését, az elsőfokú bíróság ítéletének megváltoztatását, a per tárgyát képező kölcsönszerződések semmisségének megállapítása mellett a kereset elutasítását kérték. Álláspontjuk szerint a jogerős ítélet sérti a hitelintézetekről és a pénzügyi vállalkozásokról szóló 1996. évi CXII. törvény (a továbbiakban: Hpt.) 1. § (1) bekezdését, 3/A. §-ának (1) bekezdését és a polgári perrendtartásról szóló 1952. évi III. törvény (a továbbiakban: Pp.) 221. §-át.
[14]	2015. november 17-én érkeztetett beadványukkal a III. rendű és az V. rendű alperesek kiegészítették a felülvizsgálati kérelmüket.
[15]	A felülvizsgálati ítélet szerint e kiegészítésben az eredeti felülvizsgálati kérelmükben előadottakon túlmenően, további jogszabálysértésekre is hivatkoztak. Ezen kiegészítésükben utaltak arra is, hogy V. és VI. rendű alperes tekintetében 2001. június 1-én a Győr-Moson-Sopron Megyei Bíróság előtt G.40.014/2001/7. számon jogerős részítélet született. Beadványukhoz új bizonyítékokat csatoltak.
[16]	A felperes a felülvizsgálati kérelemben foglaltakra nem tett észrevételt, ahogyan a felülvizsgálati kérelmet be nem nyújtó alperesek sem.
[17]	A Kúria Gfv.VII.30.179/2015/14. számú ítélete a jogerős ítéletet – a felülvizsgálati kérelemmel érintett részében – hatályában fenntartotta. A Kúria a másodfokú ítélet felülvizsgálati kérelemmel érintett részét a Pp. 272. § (1) bekezdésében meghatározott, a jogerős ítélet kézbesítésétől számított 60 napon belül benyújtott felülvizsgálati kérelem keretei között vizsgálta a Pp. 275. §-ának (2) bekezdése szerint. Az abban felhozott indokok alapján a jogerős ítéletet nem találta jogszabálysértőnek.
[18]	A felülvizsgálati ítélet kimondta, hogy a 60 napos határidőn túl előterjesztett, a felülvizsgálati kérelmet kiegészítő beadványban megjelölt azon jogszabálysértések, amelyek a törvényes határidőn belül benyújtott felülvizsgálati kérelemben nem szerepeltek, továbbá a kiegészítő kérelemhez csatolt okiratok nem voltak vizsgálhatók, mert a Pp. 275. § (1) bekezdése nem teszi lehetővé új bizonyítékok figyelembe vételét a felülvizsgálati eljárásban, a Pp. 273. § (5) bekezdése pedig kizárja a felülvizsgálati kérelem megváltoztatását.
[19]	A Kúria határozatában megerősítette, hogy a felperesnek a főadóssal szembeni követelésére az osztrák jog, míg a jelzálogjogra vonatkozó szerződések tekintetében a magyar jog az irányadó. Az eljáró bíróságok szerint a hitelszerződések nem érvénytelenek a keresettel érintett körben.
[20]	A Kúria rámutatott, hogy a dologi jogi adósok tekintetében alkalmazandó magyar jog szerint a főkövetelés fennállása és érvényesíthetőségének ideje alatt a jelzálogjog – amennyiben az más okból nem szűnik meg – fennmarad, és az abból származó igény bírósági úton érvényesíthető. Így a perbeli jelzálogjog sem szűnt meg.
[21]	2. Az indítványozó ezt követően terjesztette elő alkotmányjogi panaszát az Abtv. 27. §-a alapján. Kérte, hogy az Alkotmánybíróság a Kúria Gfv.VII.30.179/2015/14. számú ítéletét, illetve a jelen végzés Indokolása [1] bekezdésében megjelölt további bírósági határozatokat minősítse alaptörvény-ellenesnek és semmisítse meg, mivel sértik az indítványozónak az Alaptörvény XXVIII. cikk (1) bekezdésében meghatározott tisztességes bírósági eljáráshoz fűződő alapjogát.
[22]	A Pp. 359/C. § (2) bekezdésére hivatkozással – miszerint az első fokon eljárt bíróság az alkotmányjogi panaszban támadott határozat végrehajtását az Alkotmánybíróság eljárásának befejezéséig felfüggeszti, ha az Alkotmánybíróság erre hívja fel a bíróságot – az indítványozó kérte az Alkotmánybíróságtól az erre vonatkozó intézkedés megtételét.
[23]	2.1. A főtitkár hiánypótlásra hívta fel az indítványozót, mert a panaszból nem lehetett megállapítani, hogy ki nyújtotta be az indítványt, mivel a támadott bírósági határozatban és az indítványban megjelölt lakcímek nem voltak azonosak. A hiánypótlási felhívás tartalmazta azt is, hogy mikor minősül a kérelem határozottnak, és rögzítette, hogy az indítványnak indokolást is kell tartalmaznia arra nézve, hogy a sérelmezett bírói döntés miért ellentétes az Alaptörvény megjelölt rendelkezéseivel. Az Alkotmánybíróság főtitkára felhívására az indítványozó – jogi képviselője útján – határidőben előterjesztette hiánypótlását, amelyben az indítványozó nyilatkozott arról, hogy az indítványozó III. rendű alperes, és meghatalmazást is csatolt.
[24]	2.2. Az alkotmányjogi panaszában az indítványozó kifejezetten az Alaptörvény XXVIII. cikk (1) bekezdésében meghatározott tisztességes bírósági eljáráshoz fűződő alapjoga sérelme miatt kérte az alaptörvény-ellenesség megállapítását, és a felülvizsgálati ítélet, illetve a felsorolt határozatok megsemmisítését.
[25]	Ugyanakkor a következő felsorolást is tartalmazza a panasz, minden további indokolás nélkül: „Az Alaptörvényben biztosított és jelen alkotmányjogi panasz szempontjából vizsgálandó jogosultságok megnevezése: B) cikk (1) bekezdés (jogállamiság, jogbiztonság), R) cikk (2) bekezdés (a jogszabályok mindenkire kötelezőek), cikk (1) bekezdés (alapvető jogok tiszteletben tartása), I. cikk (2) bekezdés (alapvető jogok elismerése), XV. cikk (1) bekezdés (törvény előtti egyenlőség), XV. cikk (2) bekezdés (megkülönböztetés tilalma), XXIV. cikk (1) bekezdés (ügyintézés részrehajlás nélkül, tisztességes módon), XXVIII. cikk (1) bekezdés (pártatlan bíróság, tisztességes tárgyalás), XXVIII. cikk (7) bekezdés jogorvoslathoz való jog), 25. cikk (3) bekezdés (a Kúria biztosítja a jogalkalmazás egységét), 26. cikk (1) bekezdés (a bírák alá vannak rendelve a törvénynek), 28. cikk (a bíróság a jogszabályt azok céljával és az Alaptörvénnyel összhangban értelmezi).”
[26]	Az indítványozó utalt az Alaptörvény I. cikk (3) bekezdésére is, rögzítve, hogy alapvető jog törvényben, más alapvető jog érvényesülése vagy valamely alkotmányos érték védelme érdekében, a feltétlenül szükséges mértékben, az elérni kívánt céllal arányosan, az alapvető jog lényeges tartalmának tiszteletben tartásával korlátozható.
[27]	Az indítványozó kérte továbbá, hogy az Alkotmánybíróság mondja ki, hogy az ügy elbírálására a magyar bíróságoknak nem volt joghatósága. Másodlagosan, „abban a nem várt helyzetben, ha osztja az ügyben eljáró bíróságok joghatóságra vonatkozó álláspontját” az Alkotmánybíróság, kérte a perbeli hitelszerződések semmisségének megállapítását, valamint azt is, hogy az indítványozó perbeli győri ingatlana tekintetében fennálló tulajdoni illetőségére a 101 742 euró tőkeösszeg és járulékai erejéig bejegyzett jelzálogjog alapítása jogszabályba ütköző volt.
[28]	Kérte, hogy az Alkotmánybíróság minősítse alaptörvény-ellenesnek, hogy „a Győr-Moson-Sopron Megyei Bíróság felülbírálta G.40.014/2001/83. számú ítéletében a Legfelsőbb Bíróság Gf.I.32.007/2001/19. számú ítéletét anélkül, hogy a részítéletet nem helyezi hatályon kívül”.
[29]	Az indítványozó nyilatkozott arról, hogy a fentebb megjelölt ügyben nincs rendkívüli jogorvoslati eljárás folyamatban.
[30]	3. Az Alkotmánybíróság az Abtv. 50. § (1) bekezdése és az Alkotmánybíróság ügyrendje (a továbbiakban: Ügyrend) 5. § (1) bekezdése alapján tanácsban jár el az ügyben.
[31]	Az Abtv. 56. § (1) bekezdése alapján az Alkotmánybíróság elsődlegesen az alkotmányjogi panasz befogadhatóságáról dönt. A tanács vizsgálja az alkotmányjogi panasz befogadhatóságának törvényben előírt feltételeit. A befogadás visszautasítása esetén a tanács rövidített indokolással ellátott végzést hoz, amelyben megjelöli a visszautasítás indokát.
[32]	3.1. Az Abtv. 30. § (1) bekezdése értelmében az alkotmányjogi panasz benyújtására – az Abtv. 27. §-ára hivatkozással – a sérelmezett döntés kézbesítésétől számított hatvan napon belül van lehetőség. Az Abtv. 53. § (2) bekezdése értelmében pedig az alkotmányjogi panasz iránti indítványt – a 26. § (2) bekezdése szerinti eset kivételével – az ügyben első fokon eljárt bíróságnál kell az Alkotmánybírósághoz címezve benyújtani.
[33]	A Kúria Gfv.VII.30.179/2015/14. számú ítéletét 2016. március 17-én vette át az indítványozó jogi képviselője, míg alkotmányjogi panaszát 2016. május 7-én nyújtotta be – postai úton – az ügyben eljárt elsőfokú bírósághoz. Az indítványozó tehát az alkotmányjogi panaszt a Kúria felülvizsgálati eljárásában hozott ítéletével szemben a törvényi határidőn belül terjesztette elő.
[34]	Az indítványozó a bírósági eljárásban félként részt vett, így érintettsége a támadott határozattal összefüggésben megállapítható. Az indítvány az Abtv. 27. § b) pontjának is eleget tesz, mivel az indítványozó a rendelkezésre álló jogorvoslati lehetőségeket kimerítette.
[35]	3.2. Az Abtv. 52. § (1) bekezdése szerint az indítványnak határozott kérelmet kell tartalmaznia, ennek feltételeit az 52. § (1b) bekezdése részletezi. Az Alkotmánybíróság megállapította, hogy az indítványozó kérelme e feltételeknek csak részben felel meg.
[36]	Az indítvány az Alkotmánybíróság hatáskörére és az indítványozó jogosultságára vonatkozó hivatkozást tartalmaz, megjelöli az Alaptörvényben biztosított jog vélt sérelmének lényegét és az Alaptörvény megsértett rendelkezéseit. Megjelöli a sérelmezett bírói döntést, továbbá kifejezett kérelmet terjeszt elő a bírói döntés megsemmisítésére. A kérelem – csak a XXVIII. cikk (1) bekezdése tekintetében – tartalmaz indokolást arra nézve, hogy a sérelmezett bírói döntés miért ellentétes az Alaptörvény megjelölt rendelkezéseivel vagy nemzetközi szerződéssel. Az Alkotmánybíróság megállapította, hogy az alkotmányjogi panasz csak a XXVIII. cikk (1) bekezdése tekintetében felel meg a határozottság vonatkozásában a törvényi feltételeknek.
[37]	Az indítványozó alkotmányjogi panaszában szereplő, megsértettnek állított jogok egy része: R) cikk (1)–(2) bekezdés, 25. cikk (3) bekezdés, 26. cikk (1) bekezdés, 28. cikk – nem minősül az Alaptörvényben biztosított és védett alapjognak.
[38]	Az indítványozó hivatkozott az Alaptörvény B) cikk (1) bekezdésének sérelmére. Az Alkotmánybíróság következetes gyakorlata szerint az Alaptörvény B) cikk (1) bekezdésére hivatkozásnak csak kivételes esetekben – a visszaható hatályú jogalkotásra és a felkészülési idő hiányára alapított indítványok esetében – van helye {3062/2012. (VII. 26.) AB határozat, Indokolás [171]}. Az indítványozó beadványában nem hivatkozott a visszaható hatályú jogalkotásra és a felkészülési idő hiányára, ezért az Alkotmánybíróság megállapította, hogy az alkotmányjogi panasz ebben a vonatkozásban sem felel meg a törvényi feltételeknek.
[39]	4. Az alkotmányjogi panasz befogadhatóságának törvényben előírt további feltételeinek való megfelelés vizsgálata során az Alkotmánybíróság a következőket állapította meg.
[40]	Az Abtv. 27. §-a értelmében alaptörvény-ellenes bírói döntéssel szemben az egyedi ügyben érintett személy vagy szervezet alkotmányjogi panasszal fordulhat az Alkotmánybírósághoz, ha az ügy érdemében hozott döntés vagy a bírósági eljárást befejező egyéb döntés az indítványozó – Alaptörvényben biztosított – jogát sérti [a) pont].
[41]	Az Abtv. 29. §-a értelmében az alkotmányjogi panasz indítvány akkor fogadható be, ha az abban kifejtettek a bírói döntést érdemben befolyásoló alaptörvény-ellenességet támasztanak alá, vagy ha alapvető alkotmányjogi jelentőségű kérdést vetnek fel.
[42]	Az Alkotmánybíróság e körben megállapította, hogy az indítvány nem felel meg ezeknek a követelményeknek. Az indítványozó ugyanis egyértelműen az ügyében eljárt bíróságok jogértelmezését, a bírói mérlegelést tartotta alaptörvény-ellenesnek.
[43]	4.1. A főtitkári hiánypótlási felhívás ellenére az alkotmányjogi panaszt nem módosította és nem is egészítette ki az indítványozó, kizárólag az indítványozó személye tekintetében jelentett be pontosítást.
[44]	Az indítványozó álláspontja szerint az Alkotmánybíróság gyakorlata alapján „analízisre” szorul, hogy az eljáró bíróságok a polgári eljárásjog szabályait az Alaptörvénnyel összhangban értelmezték-e döntésük során. A Pp. 8. § (1) bekezdésének első fordulata szerint a bíróság köteles biztosítani, hogy a felek és a per többi résztvevője jogaikat rendeltetésszerűen gyakorolják. A Pp. 206. § (1) bekezdés szerint a bíróság a tényállást a felek előadásának és a bizonyítási eljárás során felmerült bizonyítékoknak egybevetése alapján állapítja meg; a bizonyítékokat a maguk összességében értékeli, és meggyőződése szerint bírálja el. A Pp. 221. § (1) bekezdés első fordulata alapján az ítélet indokolásában röviden elő kell adni a bíróság által megállapított tényállást az arra vonatkozó bizonyítékok megjelölésével.
[45]	Az indítványozó hivatkozott az Alkotmánybíróság számos döntésére is.
[46]	Álláspontja szerint az Alaptörvény XXVIII. cikk (1) bekezdésében rögzítettek alapján az indoklási kötelezettség elmulasztása, illetve a felperesi nyilatkozatok figyelembe vétele és mérlegelés tekintetében az Alkotmánybíróság érdemi vizsgálat tárgyává teheti a támadott határozatokat.
[47]	Az indítványozó álláspontja szerint az Alaptörvény XV. cikk (4) bekezdésében védett „perbeli esélyegyenlőség elve alapján jelen ügyben meg kellett volna valósulnia a Pp. 3. § (6) bekezdésében szabályozott kétoldalú meghallgatás alapelvének is.”
[48]	Az Alkotmánybíróság – az Alaptörvény és az Alkotmánybíróság állandó gyakorlata szerint – az Alaptörvény XXVIII. cikk (1) bekezdésében rögzített tisztességes bírósági eljáráshoz való jog részeként értelmezi a kétoldalú meghallgatás elvének bírósági eljárások tekintetében állított sérelmeit, és e panasz tekintetében is ilyen módon vizsgálta azt.
[49]	A tisztességes bírósági eljárás elvével kapcsolatban az Alkotmánybíróság rámutat arra, hogy a Pp. – az alkotmányjogi panasz tekintetében – relevanciával bíró bekezdései a következők:
„Pp. 273. § (5) A felülvizsgálati kérelmet nem lehet megváltoztatni; a kérelem mindaddig visszavonható, amíg a Kúria a határozatát meg nem hozta, illetve – tárgyalás tartása esetén – a határozathozatal céljából vissza nem vonult. Az ezzel kapcsolatban felmerült költségek viseléséről a Kúria határoz.”
„Pp. 275. § (1) A felülvizsgálati eljárásban bizonyítás felvételének helye nincs. A Kúria a felülvizsgálati kérelem elbírálása során a rendelkezésre álló iratok alapján dönt.”
[50]	Az indokolt bírói döntéshez fűződő joggal – amely az Alaptörvény XXVIII. cikk (1) bekezdésében foglalt tisztességes bírósági eljárás alkotmányos követelményrendszerén belül értelmezhető – kapcsolatban az Alkotmánybíróság korábban már kimondta, hogy az alkotmányos előírás kizárólag az eljárási törvényekben foglaltak szerint kötelezheti a bíróságot a döntésének alapjául szolgáló indokok bemutatására. Ebből következik, hogy az Alkotmánybíróság az Alaptörvény e szabályát mindig együtt olvassa a jogvita jellege, és az adott ügy típusa által kijelölt konkrét eljárásjogi szabályokkal. Az Alaptörvény 28. cikk első mondata úgy rendelkezik, hogy „[a] bíróságok a jogalkalmazás során a jogszabályok szövegét elsősorban azok céljával és az Alaptörvénnyel összhangban értelmezik.” Az Alaptörvény 28. cikke tehát a bíróságokkal szemben azt a követelményt fogalmazza meg, hogy ítélkezésük során a jogszabályokat az Alaptörvénnyel összhangban értelmezzék és alkalmazzák {7/2013. (III. 1.) AB határozat, Indokolás [33]}.
[51]	A tisztességes bírósági eljáráshoz való jog tekintetében, mivel az Alkotmánybíróság az Alaptörvény e szabályát együtt olvassa a jogvita jellege, és az adott ügy típusa által kijelölt konkrét eljárásjogi szabályokkal, az Alkotmánybíróság úgy ítélte meg, hogy az indítvány nem veti fel a támadott bírói döntést érdemben befolyásoló alaptörvény-ellenesség kételyét, és nem alapoz meg alapvető alkotmányjogi jelentőségű kérdést sem.
[52]	Az Alkotmánybíróság vizsgálta, hogy a felülvizsgálati eljárásban hozott ítélet részletes és a felülvizsgálati kérelem egyes elemeit érintő indokolást tartalmaz-e, és megállapította, hogy e tekintetben sem veti fel a panasz az alaptörvény-ellenesség kételyét. Az indítványozó által előadott érvek alapján ugyanis az indokolási kötelezettség megsértése nem merül fel, mivel a bíróságok az indítványozónak az ügy lényegi részeire vonatkozó észrevételeit megvizsgálták és ennek értékeléséről számot adtak. Önmagában az a körülmény, hogy az indítványozó nem ért egyet a bíróságok döntésével és annak indokolásával, nem elégséges érv a támadott döntések alaptörvény-ellenességének alátámasztására. Ezért az indítvány e vonatkozásban sem veti fel a bírói döntést érdemben befolyásoló alaptörvény-ellenesség kételyét {3179/2016. (IX. 26.) AB végzés, Indokolás [15]}.
[53]	Az indítványozó alkotmányjogi panaszában kérte, hogy az Alkotmánybíróság mondja ki, hogy az ügy elbírálására a magyar bíróságoknak nem volt joghatósága. Másodlagosan kérte a perbeli hitelszerződések semmisségének kimondását az indítványozó perbeli győri ingatlana tekintetében fennálló tulajdoni illetőségére bejegyzett jelzálogjog alapítása jogszabályba ütköző voltát, valamint azt is, hogy az Alkotmánybíróság állapítsa meg, hogy alaptörvény-ellenes, hogy „a Győr-Moson-Sopron Megyei Bíróság felülbírálta G.40.014/2001/83. számú ítéletében a Legfelsőbb Bíróság Gf.I.32.007/2001/19. számú ítéletét anélkül, hogy a részítéletet nem helyezi hatályon kívül”.
[54]	Az Alkotmánybíróság rámutat, a Legfelsőbb Bíróság Gf.I.32.007/2001/19. számú határozata nem ítélet, hanem hatályon kívül helyező végzés.
[55]	Az Alkotmánybíróság fenntartja a korábban már kialakított álláspontját, miszerint „[a] bírói döntést megsemmisítő alkotmánybírósági döntés eljárási jogkövetkezményére a bírósági eljárások szabályait tartalmazó törvények rendelkezéseit kell alkalmazni. A polgári perrendtartásról szóló 1952. évi III. törvény 360. § b) pontja alapján, ha az Alkotmánybíróság megállapítja a bírói döntés alaptörvény-ellenességét és a bírósági határozatot megsemmisíti, az alkotmányjogi panasz orvoslásának eljárási eszközét – az Alkotmánybíróság határozata alapján és a vonatkozó eljárási szabályok megfelelő alkalmazásával – a Kúria állapítja meg. Az Abtv. 43. §-a azt is kimondja, hogy a bírói döntés Alkotmánybíróság általi megsemmisítése következtében a szükség szerint lefolytatandó bírósági eljárásban az alkotmányjogi kérdésben az Alkotmánybíróság határozata szerint kell eljárni, ez azonban nem jelenti azt, hogy a szükség szerint lefolytatandó bírói döntés konkrét tartalmára nézve az Alkotmánybíróság a bíróság számára utasítást adhatna vagy kötelezést állapíthatna meg” {lásd például: 3203/2017. (VII. 21.) AB végzés, Indokolás [14]}.
[56]	Ezt az értelmezést alkalmazva, az Alkotmánybíróság az ügy érdemi eldöntésére vonatkozóan a bíróságnak utasítást nem adhatott.
[57]	5. Az Alkotmánybíróság az Alaptörvény 24. cikk (1) bekezdésének értelmében az Alaptörvény védelmének legfőbb szerve. A bírósági döntéseket – az Alaptörvény felhatalmazása alapján – az alkotmányosság szempontjából ellenőrizheti, a bírói döntést érdemben befolyásoló alaptörvény-ellenesség vizsgálata során.
[58]	Alkotmányjogi panaszában az indítványozó a Kúria ítéletében foglalt jogértelmezést vitatta. Az Alkotmánybíróság az indítvány tartalma alapján ezért a vizsgált ügyben megállapította azt, hogy a panaszos a támadott határozat törvényességi szempontú felülvizsgálatát kérte az Alkotmánybíróságtól. Az Alkotmánybíróság irányadó gyakorlata értelmében az Abtv. 27. §-ában foglalt hatáskörében eljárva a bírói döntést törvényességi szempontból nem vizsgálhatja felül.
[59]	Az a tény, hogy a Kúria az indítványozó által irányadónak tartottól eltérően értelmezte az alkalmazott jogi normát, önmagában nem veti fel a támadott bírói döntést érdemben befolyásoló alaptörvény-ellenesség kételyét, és nem alapoz meg alapvető alkotmányjogi jelentőségű kérdést sem.
[60]	Az Alkotmánybíróság mindezek alapján megállapította, hogy az indítványozó az alkotmányjogi panaszban nem állított olyan pontosan körülírt, releváns alkotmányjogi érvekkel alátámasztott alaptörvény-ellenességet, amelyet alapvető alkotmányjogi jelentőségű kérdésként lehetne értékelni, vagy amely a bírói döntést érdemben befolyásoló alaptörvény-ellenességet vetne fel, ami a panasz befogadását és érdemi elbírálását indokolttá tenné.
[61]	Az Alkotmánybíróság ezért az alkotmányjogi panaszt az Abtv. 52. § (1b) pontjában, valamint 29. §-ában foglaltak, illetve az Ügyrend 30. § (2) bekezdésének a) és h) pontja alapján visszautasította.
[62]	6. Az alkotmányjogi panasz befogadásának visszautasítása okán a támadott ítélet végrehajtásának felfüggesztéséről az Alkotmánybíróságnak nem kellett rendelkeznie.
. 3210/2017. (IX. 13.)

matches: Kúria Kúria bíróság Kúria Kúria bíróság Kúria Kúria Kúria Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság bíróság Bíróság Bíróság Bíróság bíróság bíróság Bíróság Bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság Bíróság Kúria Kúria Kúria Kúria Kúria bíróság Kúria bíróság Bíróság Bíróság Kúria Kúria bíróság bíróság bíróság Kúria Kúria Kúria Bíróság Bíróság Bíróság Kúria bíróság Kúria Kúria


text:
Köf.5.026/2016/4. számú határozat | K Ú R I A
Köf.5.026/2016/4. számú határozat
Az ügy száma: Köf.5026/2016/4.
A tanács tagja: dr. Kozma György a tanács elnöke; dr. Balogh Zsolt előadó bíró; dr. Hörcherné dr. Marosi Ildikó bíró
Az indítványozó képviselője: dr. Mikulási Erzsébet jogtanácsos
Az érintett önkormányzat képviselője: dr. Jáger László címzetes főjegyző
Az ügy tárgya: telekadó
– megállapítja, hogy Ajka város Önkormányzata Képviselő-testületének a telekadóról szóló 25/2015. (XI.30.) önkormányzati rendelet 1. §-a törvényellenes, ezért azt megsemmisíti.
– Ajka város Önkormányzata Képviselő-testületének a telekadóról szóló 25/2015. (XI.30.) önkormányzati rendelet 4. §-a és a rendelet egésze törvényellenességének megállapítására és megsemmisítésére irányuló indítványt elutasítja;
[1] A Veszprém Megyei Kormányhivatalhoz (a továbbiakban: Kormányhivatal) Ajka város Önkormányzata Képviselő-testületének (a továbbiakban: önkormányzat) a telekadóról szóló 25/2015. (XI.30.) önkormányzati rendelete (a továbbiakban Ör.) hatálya alá tartozó adóalany egyedi adóhatósági ügyben fellebbezést nyújtott be az önkormányzat adóhatósága által telekadó megfizetésére kötelező több elsőfokú hatósági határozattal szemben. Az adóalany, aki 23. külterületi ingatlan tulajdonosa jogorvoslati kérelmében a fizetési kötelezettsége jogalapját képező Ör. törvényességét vitatta.
[2] A Kormányhivatal Magyarország helyi önkormányzatairól szóló 2011. évi CLXXXIX. törvény (a továbbiakban: Mötv.) alapján 2016. május 19-én törvényességi felhívással élt az önkormányzat felé amelyben az Ör. egyes rendelkezéseinek a törvényességét vitatta. Álláspontja szerint az önkormányzat az Ör. megalkotása során a helyi adókról szóló 1990. évi C. törvény (a továbbiakban: Hatv.) 6. § c) pontjában, 17. §-ában, 19. § a) pontjában 52. § 16. pontjában, valamint a jogalkotásról szóló 2010. évi CXXX. törvény (a továbbiakban: Jat.) 17. §-ában foglaltak megsértésével járt el.
[3] A Kormányhivatal az Ör.-rel szemben 2016. május 18-ai keltezéssel törvényességi felhívással élt, ebben a jogszabálysértések megszüntetésére 30 napos határidőt szabott meg. A képviselő-testület 2016. június 22-én megtartott ülésén tárgyalta a törvényességi felhívást, a tárgyaláshoz a polgármester előterjesztést készített. Ezen az ülésén fogadta el az önkormányzat a 171/2016. (VI.22.) Kt. határozatát, amelyben a törvényességi felhívást nem fogadta el. A Kormányhivatal ezért az Alaptörvény 25. cikk (2) bekezdés c) pontja, a Mötv. 136. § (2) bekezdése, valamint a bíróságok szervezetéről és igazgatásáról szóló 2011. évi CLXI. törvény (a továbbiakban: Bszi.) 24. § (1) bekezdés f) pontja alapján a Kúriához fordult.
[4] A fenti tényállás alapján a Kormányhivatal indítványt nyújtott be a Kúriára, amelyben az Ör. egészének vizsgálatát és megsemmisítését kérte. Álláspontja szerint az Ör. ellentétes a Hatv. 17. §-ával, 19. § a) pontjával és 52. § 16. pontjával, valamint a Jat. 17. §-ával, ezáltal sérül az Alaptörvény 32. cikk (3) bekezdése.
[5] A Kormányhivatal szerint az Ör. törvényi rendelkezésekbe ütköző módon határozta meg a telekadó tárgyát és a telek fogalmát. A Képviselő-testület az Ör. 1. §-ában tetten érhető jogalkotói szándéka nem a telekadó tárgyának, a telek fogalmának a Hatv. rendelkezéseibe ütköző meghatározásával, hanem mentességi, kedvezményezetti szabályozással valósítható meg. A Kormányhivatal az indítványban támadta az Ör. 4. § (1) bekezdés a) pontját is, e szabály belterületi telek esetén 300 Ft/m2 adómértéket állapított meg. Az Ör. 4. § (1) bekezdés b) pontjával 2016. január 1-jei hatállyal a külterületi telkek vonatkozásában is adókötelezettséget vezetett be az önkormányzat, az adó mértékét ebben az esetben 200 Ft/m2-ben állapította meg.
[6] A Kormányhivatal szerint az önkormányzat az Ör. megalkotásakor nem tett eleget a Jat. 17. §-ában foglaltaknak, mivel az Ör. megalkotását nem előzte meg hatásvizsgálat. Nem tett eleget továbbá az önkormányzat a Hatv. 6. § c) pontjában előírt három körülmény vizsgálatára irányuló kötelezettségének sem. E szabály szerint az önkormányzatnak az adó mértékét a helyi sajátosságokhoz, az önkormányzat gazdálkodási követelményeihez, valamint az adóalanyok teherviselő képességéhez kell igazítania. A Kormányhivatal szerint megállapítható, hogy az önkormányzat az Ör. megalkotásakor a Hatv. 6. § c) pontjában kötelezően előírt három kritérium mindegyikét nem vizsgálta, az adófizetési kötelezettséget és az adó mértékét saját gazdaság érdeke szem előtt tartásával állapította meg. A Kormányhivatal álláspontjának alátámasztására a Kúria Önkormányzati Tanácsának több határozatából is idézett.
[7] Előadta továbbá, hogy az önkormányzat nem vizsgálta az adó tárgyát képező ingatlanok forgalmi értékét, azt, hogy hogyan viszonyulnak egymáshoz az Ör. hatálya alá tartozó ingatlanok és a vonatkozásukban megállapítható telekadómérték. Mivel egyetlen érintett ingatlan, vagy ingatlan csoport esetén sem vizsgálta meg – még becslés szintjén sem – az önkormányzat azok forgalmi értékét, ennek hiányában nem állapítható meg az adómérték törvényessége, nem zárható ki annak konfiskáló jellege.
[8] Az iratok alapján a Kormányhivatal arra a következtetésre jutott, hogy az önkormányzat a 2016. január 1-től a külterületi ingatlanok adótárgyként történő meghatározásakor néhány kiemelt adóalany jövedelmi, gazdasági helyzetét, „felróható magatartását” vette figyelembe. Figyelembe vette azt, hogy az adóalany a telekadó hatálya alá vont telkeket érintő rekultivációs kötelezettségét évek óta nem megfelelő módon teljesíti, Ajka városára súlyos környezeti terheket hárít. Az önkormányzat polgármestere el is ismerte a teherviselő képesség vizsgálatának elmulasztását, mivel az ügy iratai között fellelhető véleménye szerint a telekadóval érintett ipari és egyéb külterületi ingatlanok forgalmi értéke nehezen mérhető, hiszen a beruházási cél határozza meg az ingatlan tényleges vételi árát. A polgármester szerint, ha a tulajdonos nem tesz eleget állagmegóvási, vagy rekultivációs kötelezettségének, akkor a környező ingatlanokhoz képest a telek értéke nehezen mérhető.
[9] Ezen polgármesteri nyilatkozatot is figyelembe véve a Kormányhivatal megállapította, hogy az önkormányzat az Ör. megalkotása során kizárólag saját gazdasági érdekei szem előtt tartásával járt el, illetve hogy a külterületeket érintő telekadó egyes adózók vonatkozásában nem adóként, hanem kifejezetten egyes tulajdonosi kötelezettségek (rekultiváció, megfelelő hasznosítás, stb.) teljesítésének elmaradása miatti szankcióként funkcionál. Álláspontja szerint a Hatv. 6. § c) pontjában foglaltak nem teljes körű betartása, valamint a Jat. 17. §-ában foglaltak megkerülése olyan súlyos jogszabálysértés, amely indokolttá teszi az Ör. egészének a megsemmisítését.
[10] A Kúria Önkormányzati Tanácsa a Bszi. 52. §-a alapján az indítványt megküldte az érintett önkormányzatnak állásfoglalása megismerése végett. Az önkormányzat által benyújtott állásfoglalás a következőket tartalmazza:
Az önkormányzat először arra hívta fel a figyelmet, hogy a Kormányhivatal túlterjeszkedik a Képviselő-testület részére megküldött törvényességi felhívásán, hiszen az indítványban az Ör. egészének a vizsgálatát és megsemmisítését kéri, míg a törvényességi felhívásban csak a rendelet egyes rendelkezéseit (több előírását) sérelmezte. Az önkormányzat felé az indítványozó a törvényességi felhívásban nem fogalmazott meg egyértelmű elvárásokat a rendelet egészének esetleges önkormányzati hatáskörben történő felülvizsgálata iránt.
[11] Az állásfoglalás másodsorban ismertette, hogy a törvényességi felhívást egy adóalany több adótárgya vonatkozásában hozott elsőfokú adóhatósági határozattal szemben benyújtott fellebbezés generálta. Véleménye szerint az adóhatósági határozat másodfokú elbírálása és az ehhez kapcsolható jogértelmezés, valamint a rendeletalkotásra hivatott önkormányzati képviselő-testület jogalkotási aktusához kapcsolódó jogalkotói szándék értékelése nem ugyan az, így a megalkotott rendeletre vonatkozóan a Hatv. tételes rendelkezésének megsértését illetően az egyedi ügyből nem vonható le okszerű következtetés. Az önkormányzat kifejtette, hogy a telekadó rendelet más adóalanyok vonatkozásában történő hatályosulását a Kormányhivatal nem vizsgálta, így egyetlen adózó hatósági eljárásban benyújtott fellebbezése folytán általános jelleggel megállapítani az Ör. törvénysértő voltát nyilvánvalóan nélkülözi a törvényességi felügyeleti eljárás keretében szükséges vizsgálat lefolytatását.
[12] Az érintett önkormányzat harmadrészt előadta, hogy az önkormányzat 2007. július 1-jével vezette be a telekadót Ajka város belterületén lévő beépítetlen területre vonatkozóan. A rendelet azzal a céllal került elfogadásra, hogy a belterületi telkeket beépítsék a tulajdonosai. 2012. január 1-jétől a helyi adókról szóló törvény lehetőséget ad a külterületi beépítetlen telek megadóztatására. Ajka városa élt a törvény adta lehetőséggel és 2016. január 1-jétől hatályos rendeletével bevezette a külterületi telkekre vonatkozó telekadót. Ennek keretében vizsgálat tárgyát képezte, hogy az Ajka város közigazgatási területéhez tartozó speciális ingatlanok telekadó-kötelezettség alá vonhatók-e. Az önkormányzat figyelembe vette a Nemzetgazdasági Minisztérium Jövedelemadók és Járulékok Főosztályának tájékoztatását, mely szerint a telekadó maximális mértéke a 2016-os évre vonatkozóan 336,7 Ft/m2, ehhez képest a helyi rendelet az adó mértékeként belterületi telek esetén 300 Ft/m2, míg külterületi telek esetén 200 Ft/m2 adómértéket ír elő. Ebből következik, hogy a képviselő-testület a rendeletalkotás során a helyi sajátosságok figyelembevételével a maximálisan megállapítható adómértékhez képest lényegesen kedvezőbben állapította meg az adóalanyokat sújtó adóteher mértékét. Az önkormányzat szerint az egyes telkek forgalmi értékét nem csupán elhelyezkedésük, hanem tulajdonosuk ráfordításai is lényeges mértékben befolyásolják. Ha a tulajdonos nem tesz eleget állagmegóvási, vagy rekultivációs kötelezettségének, akkor a környező ingatlanokhoz képest a telek értéke nehezen mérhető.
[13] Az önkormányzat szerint a Kormányhivatal nem igazolta a telekadó konfiskáló jellegét, hivatkozott a Kúria Önkormányzati Tanácsának elvi határozatára is. Ezzel összefüggésben előadta, hogy önmagában amiatt, hogy magas összegű telekadó fizetési kötelezettség terheli az adóalanyokat, a szabályozás nem válik törvénysértővé. E körben megjegyezte, hogy az önkormányzat nem élt a települési adó bevezetésének a lehetőségével, megelégedett a külterületi földek esetén is a telekadó fizetési kötelezettség előírásával.
[14] Az Ör. 1. §-ával összefüggésben, mely a Kormányhivatal szerint a telek törvényi fogalmát módosítja, az önkormányzat idézte a Hatv. 17. §-át, 19. § a) pontját, 52. § 16. pontját, majd a rendelkezések összevetéséből arra jutott, hogy azokból nem következik, hogy az épülettel beépített terület ne lehetne telekadó tárgya abban az esetben, ha az adókötelezettség megállapítása kizárólag a telek beépítetlen részére vonatkozik. Az önkormányzat a kettős adóztatás elkerülése érdekében a 100 m2 hasznos alapterületnél kisebb épülettel, vagy épületrésszel beépített telkeket – az épület, épületrész hasznos alapterületével egyező nagyságú telekrész kivételével – telekadó fizetési kötelezettség körébe vonta, ami önmagában nem jár a Hatv. rendelkezéseinek a megsértésével.
[15] Az önkormányzat véleménye szerint a Hatv. hivatkozott 6. § c) pontjában foglalt felhatalmazást kihasználva az önkormányzat gazdálkodási követelményeit juttatta érvényre az Ör. megalkotása során. Mindezek alapján kérte, hogy a Kúria az Ör.-t hatályában tartsa fenn.
[16] I. A Kúria először azt a kérdést vizsgálta, hogy milyen a viszonya a Kormányhivatal által kibocsátott önkormányzati rendeletet érintő törvényességi felhívásnak a Kormányhivatal által ezt követően benyújtott normakontroll-indítványhoz.
[17] A rendszerváltást követően a helyi önkormányzatiságot megvalósító 1990. évi LXV. törvény (a továbbiakban: Ötv.) az önkormányzati önállóság védelme érdekében különös hangsúlyt helyezett a helyi önkormányzatok és a központi állami szervek kapcsolatára. Az Ötv. e kérdéseket szabályozó egykori X. fejezete magában foglalta az önkormányzati jogok (benne a rendeletalkotási jog) védelmének mechanizmusát is. Ennek egyik lényegi eleme volt (és maradt), hogy az önkormányzati működés törvényessége felett ügyelő állam (korábban a törvényességi ellenőrzés, majd jelenleg a törvényességi felügyelet körében) ne avatkozhasson közvetlenül bele az önkormányzat működésébe oly módon, hogy az aktusait hatályon kívül helyezi, vagy megváltoztatja, hanem csupán felhívást bocsásson ki. Felhívja a képviselő-testületet a törvénysértés megszüntetésére. Az önkormányzati autonómiát figyelembe vevő rendszerben az önkormányzatnak nem kötelessége elfogadni a felhívásban foglaltakat, s a szerint módosítani, vagy hatályon kívül helyezni a rendeletét. Ezért alakult ki (immár történetileg) hogy a törvényességet felügyelő szerv – amennyiben az önkormányzat a felhívásában foglaltakkal nem ért egyet – a jogvita eldöntése érdekében bírósághoz fordulhat. Az Ötv. egykori rendszerében önkormányzati rendelet esetén az Alkotmánybírósághoz, törvénysértő határozat, belső szabályzat és egyéb önkormányzati döntés esetén bírósághoz fordulhatott a törvényességért felelős szerv.
[18] A Mötv. rendszerében önkormányzati rendelet törvényellenessége esetén a Kúria jár el, s dönti el a rendeletalkotó önkormányzat és a törvényességi felügyelet ellátó szerv (a Kormányhivatal) között az adott önkormányzati rendelet törvényességét érintő vitát.
[19] A fentiekből következően az önkormányzati rendelet bírósági felülvizsgálatát – ha azt a Kormányhivatal kezdeményezi – meg kell, hogy előzze a törvényességi felügyeleti eljárás.
[20] A Mötv. 134. § (1) bekezdése szerint ha a kormányhivatal jogszabálysértést észlel, a törvényességi felügyelet körében legalább harminc napos határidő tűzésével felhívja az érintettet annak megszüntetésére. Az érintett a felhívásban foglaltakat köteles megvizsgálni és a megadott határidőn belül az annak alapján tett intézkedéséről vagy egyet nem értéséről a Kormányhivatalt írásban tájékoztatni.
[21] A Mötv. 134. § (2) bekezdése alapján amennyiben az önkormányzat a törvényességi felhívásban foglaltakkal nem ért egyet a kormányhivatal a törvényességi felügyeleti eljárás egyéb eszközeinek alkalmazásáról dönthet. A Mötv. 132. § (1) bekezdése alapján a törvényességi felügyelet többféle eszközei közül választhat, a helyi önkormányzatok törvényességi felügyeletének részletes szabályairól a 119/2012. (VI. 26.) Korm. rendelet (a továbbiakban: Korm. rendelet) szól.
[22] A Mötv. 136. § (2) bekezdése értelmében a kormányhivatal kezdeményezheti a Kúriánál az önkormányzati rendelet jogszabállyal való összhangjának felülvizsgálatát.
[23] A Korm. rendelet 2. § (2) bekezdése szerint a fővárosi és megyei kormányhivatal a törvényességi felügyeleti eszközök közül elsőként a törvényességi felhívást alkalmazza.
[24] A fentieket figyelembe véve megállapítható, hogy mind a törvényesség biztosításának történeti megközelítéséből, mind a hatályos szabályozásból az következik, hogy a Kormányhivatal a Kúria Önkormányzati Tanácsa előtt csak azoknak az önkormányzati rendeleti rendelkezéseknek kérheti a vizsgálatát, amelyre vonatkozóan korábban törvényességi felhívással élt (hasonlóan a bírói kezdeményezés is azokra az önkormányzati rendeleti rendelkezésekre terjed ki, amelyet a bírónak az adott ügyben alkalmazni kell). Ha a törvényességi felhívás az önkormányzati rendelet egészét érintette, úgy megnyílik a lehetőség a rendelet egészének bírósági felülvizsgálatára, ha csak egyes részeit, a bírósági felülvizsgálatra irányuló indítvány is csak az egyes részeinek vizsgálatát és megsemmisítését kérheti (és csak azon jogszabályokkal való ellentét miatt, amely a törvényességi felhívásban szerepelt). Ezen követelmények szoros összefüggésben állnak az önkormányzati autonómia védelmével, a helyi önkormányzatok relatív államszervezeti önállóságával.
[25] Jelen ügyben megállapítható, hogy a Kormányhivatal által 2016. május 18-ai dátummal készült törvényességi felhívás konkrétan csak az Ör. 1. §-át és 4. §-át érintette. Az 1. §-sal kapcsolatos törvényességi aggály a Hatv. 17. §-ával, 19. § a) pontjával és 52. § 16. pontjával összefüggésben, míg a 4. §-át érintő aggály a Hatv. 6. § c) pontját és a Jat. 17. §-át érintően fogalmazódott meg.
[26] A fentiek alapján a Kúria úgy ítélte meg, hogy megalapozott az érintett önkormányzat azon felvetése, hogy mivel az indítvány az Ör. egészének kéri a vizsgálatát és megsemmisítését (lásd az indítvány 1. oldal utolsó és 2. oldal első bekezdését) ezáltal túlterjeszkedik a törvényességi felhívásban foglaltakon. Erre tekintettel a Kúria a Kormányhivatal indítványa alapján csak azokat a törvényességi problémákat bírálta (bírálhatta) el, amelyeket a törvényességi felhívás is tartalmazott, a rendelet egészének vizsgálatára és megsemmisítésre irányuló indítványt elutasította.
[27] II. Az érintett önkormányzat állásfoglalásában kifejtette, hogy a Kormányhivatal egyetlen adóalany (több adótárgyra vonatkozó) egyedi adóhatósági ügyéből indult ki, a tekeadó rendelet más adóalanyok vonatkozásában történő hatályosulását nem vizsgálta, így a törvényességi felügyeleti eljárás nem volt megfelelő. A Kúria ezzel összefüggésben arra utal, hogy eljárása során nem a törvényességi felügyeleti eljárás jogszerűségét, hanem az önkormányzati rendeletet törvényességét vizsgálja. Az, hogy a Kormányhivatal milyen úton (közvetlenül a rendelet megküldését követően, állampolgári bejelentésre, vagy hatósági ügy elbírálása során) szerzett tudomást arról, hogy a rendelet törvényellenessége felmerülhet, a normakontroll szempontjából közömbös. Közömbös. hogy milyen körülmények váltották ki a törvényességi felhívás kibocsátást. Egy adózó ügye is alappal vetheti fel az önkormányzati szabályozás törvényellenességét (pl. akkor, ha a helyi adórendelet valamely szabálya valójában az adott adóalany ellehetetlenítésére irányul). Így ha jelen eljárásban a Kormányhivatal a B. E. Zrt. adóhatósági ügyével kapcsolatban észlelte az Ör, törvényellenességét, úgy nem volt jogszabályi akadálya annak, hogy ezen észlelés alapján az Ör egyes rendelkezéseivel kapcsolatban törvényességi felhívást bocsásson ki, majd annak eredménytelensége esetén a rendelkezések törvényességi vizsgálatát kérje a Kúriától.
[28] III. Az egyes törvényességi problémákat illetően a következők állapíthatók meg.
Az Ör. l. § a) pontja értelmében „Nem minősül beépítettnek 2016. január 1. napjától, azaz: telekadó-köteles az a telek, melyre a rendelet hatálybalépését megelőzően vagy a rendelet hatályba lépését követően 100 m2 hasznos alapterületnél kisebb épületet, épületrészt (együttesen építményt) épített fel vagy helyezett el tulajdonosa”, az 1. § b) pontja szerint „Nem minősül beépítettnek az a telek, amelyen az építési tevékenységet megkezdték, de a beépítési kötelezettséget nem teljesítették, jogerős használatba vételi engedélyt nem szereztek.”
[29] A Hatv. Kormányhivatal által felhívott 17. §-a szerint adóköteles az önkormányzat illetékességi területén lévő telek. A 19. § alapján mentes az adó alól az épület, épületrész hasznos alapterületével egyező nagyságú telekrész. A Hatv. 52. § 16. pontja a telek fogalmát határozza meg. E szerint telek: az épülettel, épületrésszel be nem épített földterület, ide nem értve
[30] A Hatv. 17. §-a alapján tehát adókötelezettség alá esik az önkormányzat illetékességi területén lévő telek. Azonban magának a teleknek a fogalmát is meghatározza a Hatv.: az 52. § 16. pontja értelmében – főszabályként – az épülettel, épületrészlettel be nem épített földterület minősül teleknek (kilenc pontban meghatározott kivételekkel). Az Ör. 1. § a) pontja és b) pontja azt határozza meg, hogy milyen telek nem minősül beépítettnek, azaz az Ör. 1. §-a újradefiniálja a telekadó-fizetési kötelezettség alá eső telek fogalmát. Ezáltal az önkormányzat az Ör. 1. §-ában a törvénytől eltérő módon határozta meg az adókötelezettség alá eső telek fogalmát, amelynek szabályozásra törvényi felhatalmazása nincs.
[31] A Kúria Önkormányzati Tanácsának erre vonatkozó gyakorlatát a Köf.5002/2016. számú határozat foglalta össze. E szerint „A Helyi adó tv. 2. §-a értelmében „[a]z önkormányzat adómegállapítási joga az e törvényben meghatározott adóalanyokra és adótárgyakra terjed ki”. A Helyi adó tv. általános rendelkezései meghatározzák a helyi adó alanyát (3. §, 3/A. §), tárgyát (4. §), a helyi szinten bevezethető adónemeket (5.§), rögzítik az adóalap és mérték megállapításának szabályait (6. § c) pont), és kitérnek az adókönnyítés lehetőségének kereteire is (6. § d) pont). A Helyi adó tv.-nek az adótényállás egyes elemeit megállapító rendelkezései kógensek, azokat a helyi jogalkotónak a jogállamiság-jogbiztonság és az adókötelezettség megállapításának garanciális szabályaiként tiszteletben kell tartania. Ennek megfelelően az önkormányzat nem jelölhet meg a Helyi adó tv.-től eltérő adóalanyi kört, adótárgyat, ahogy arra a Kúria gyakorlatában több esetben is utalt. Ugyanezen okból nem állapíthatja meg a törvényi szabályoktól eltérően az adó alapját [Köf.5066/2013, „szentgotthárdi-ügy”; Köf.5018/2015, „Zalaszentiván II.-ügy; Köf.5020/2015, „lipóti-ügy”, valamint ugyanerről: 99/2011. (XI. 17.) AB határozat, ABH 776, 780-781.].” (Indokolás [13])
[32] Jelen ügyben megállapítható, hogy az Ör. 1. §-a a telek fogalmának újradefiniálása miatt szembekerült a Hatv. rendelkezéseivel az alábbiak szerint: Az Ör. 1. § a) pontja telekadó-kötelessé nyilvánítja azt a telket, amelyre 100 m2 hasznos alapterületnél kisebb építményt épített fel tulajdonosa, az 1. § b) pontja pedig azt, amelyen az építési tevékenységet nem fejezték be. Ezzel szemben a Hatv. a telek és az azon szereplő épület viszonyát másként határozza meg: a Hatv. a 19. §-ban kiveszi a telekadó-fizetési kötelezettség alól az épület, épületrész hasznos alapterületét. A Hatv. sem az építkezés befejezéséhez, sem pedig az épület 100 m2 alatti vagy feletti alapterületéhez nem köti az építmény és a telek viszonyát a telekadó-fizetési kötelezettség szempontjából.
[33] A fentiek alapján megállapítható, hogy a Kormányhivatal indítványában foglaltaknak megfelelően az Ör. 1. §-a szemben áll a Hatv. 17. §-ával, 19. § a) pontjával és 52. § 16. pontjával, ezért az Ör. 1. §-át a Bszi. 55. § (2) bekezdése alapján a Kúria Önkormányzati Tanácsa megsemmisítette. A megsemmisítés következtében az Ör. alkalmazása során telek alatt a Hatv.-ben meghatározott telek fogalmát kell alkalmazni.
[34] Az Ör. 4. §-át érintően a Kormányhivatal a Hatv. 6. § c) pontjának és a Jat. 17. §-ának a sérelmét vetette fel. Az Ör. 4. §-a szerint „[a] telekadó éves mértéke a (Htv. 19. 20. § és a rendelet 5.§-ában meghatározottak kivételével):
a) az önkormányzat illetékességi területén a belterületi telek esetén minden adókötelezettség alá eső négyzetméter után 300 forint/négyzetméter,
b) az önkormányzat illetékességi területén a külterületi telek esetén minden adókötelezettség alá eső négyzetméter után 200 forint/négyzetméter.”
[35] A Hatv. 6. § c) pontjának – még hatályos – rendelkezése szerint „[a]z adó mértékét a helyi sajátosságokhoz, az önkormányzat gazdálkodási követelményeihez és az adóalanyok teherviselő képességéhez igazodóan – az e törvényben meghatározott felső határokra, illetőleg a 16. § a) pontjában, a 22. § a) pontjában, a 26. §-ában, a 33. §-ának a) pontjában meghatározott felső határoknak 2005. évre a KSH által 2003. évre vonatkozóan közzétett fogyasztói árszínvonal-változással, 2006. évtől pedig a 2003. évre és az adóévet megelőző második évig eltelt évek fogyasztói árszínvonal változásai szorzatával növelt összegére (a felső határ és a felső határ növelt összege együtt: adómaximum) figyelemmel – megállapítsa.”
[36] Az indítványozó állítása szerint az önkormányzat nem volt tekintettel a Hatv. 6. § c) pontjában meghatározott három előfeltétel mindegyikére, azaz a helyi sajátosságokra, az önkormányzat gazdálkodási követelményeire és az adóalanyok teherviselő képességére.
[37] A 2016. évre a telekadó maximum 336,7 Ft/m2 volt. Ehhez képest a belterületi telkek esetén a 300 Ft/m2, külterületi telkek esetén a 200 Ft/m2 a telekadó mértéke, tehát a törvényi maximumot nem lépte túl.
[38] A Kúria több döntésében foglalkozott a telekadó mértékével. Legutóbb a Köf.5015/2016/17. számú határozatban megállapítást nyert, hogy „[h]átrányosan megkülönböztető a telekadó mértéke akkor, ha az önkormányzati rendeletben szabályozott díjövezet az adóztatott vagyon értékétől, sajátosságaitól függetlenül, meghatározott adózó, más díjövezetekhez képest számottevően magasabb adókötelezettségéről rendelkezik.” A Köf.5016/2016/4. számú ügyben az adómérték kellő differenciálatlanságának hiánya volt a törvényességi probléma a telkek eltérő sajátosságai alapján.
[39] A Kúria Önkormányzati Tanácsa Köf.5047/2015/3. számú határozatában kimondta, hogy a telekadó konfiskáló jellegének eldöntése esetén tekintettel kell lenni a több évet átfogó adóztatási gyakorlatra, a tulajdon értékének változására, és egyéb körülményekre is [Indokolás (21.)]. A Kúria Önkormányzati Tanácsa mindig is elismerte a vagyoni típusú helyi adók helyi sajátosságokhoz igazodó ösztönző jellegét. A Köf.5053/2014/3. számú határozat – szintén telekadóval összefüggésben – például kimondta, hogy a település megtartóképességének erősítése, a tényszerű helyben lakás ösztönzése, a saját források növelése ésszerű alap lehet a vagyoni típusú adók alóli mentességek, kedvezmények megkülönböztető szabályozásakor [Indokolás (16.)].
[40] Az indítvány elutasításával, azaz a helyi rendeletbeli mérték törvényességének megállapításával végződő döntéseiben (Köf.5001/2013., az „ecseri-ügy”, Köf.5038/2013., a „szabadbattyáni-ügy”, legutóbb: Köf.5009/2015. „kaposvári -ügy”, Köf.5021/2015. „taksonyi-ügy”, Köf.5036/2015. „veszprémi-ügy”) arra a következtetésre jutott, hogy az önkormányzatok az absztrakció meghatározott szintjén álló rendeletükben teljesítették a Hatv. rendelkezéseinek kritériumait. Ezért az egyedi esethez köthető tényállási elemek mellett sem váltak törvénysértővé az önkormányzati rendelet adómértékre vonatkozó szabályai.
[41] Jelen ügyben megállapítható, hogy az önkormányzat az adókötelezettség mértékét a helyi sajátosságokhoz igazodóan állapította meg. Az Ör. 4. §-ába foglalt szabályozás nem tekinthető sem konfiskálónak, sem olyannak amely számottevően eloldódott az adóztatott vagyon értékétől. Ez utóbbi tekintetében a Kúria elfogadta az érintett önkormányzat azon érvelését, amely szerint Ajka városában az ipari és egyéb külterületi ingatlanok forgalmi értéke nehezen mérhető, mivel a beruházási cél, illetve a tulajdonos ráfordításai határozzák meg az ingatlan tényleges vételárát. A Kúria megítélése szerint önmagában nem lehet szankció-szerű adóztatásnak tekinteni a törvényes adómaximum alatti, az állagmegóvásra, rekultivációra ösztönző telekadót.
[42] A fentiekre tekintettel a Kúria az Ör. 4. §-ával kapcsolatban nem állapította meg, hogy az ellentétes a Hatv. 6. § c) pontjával.
[43] A Jat. 17. § (1) bekezdése szerint a jogszabály előkészítője – a jogszabály feltételezett hatásaihoz igazodó részletességű – előzetes hatásvizsgálat elvégzésével felméri a szabályozás várható következményeit. Az előzetes hatásvizsgálat eredményéről a Kormány által előterjesztendő törvényjavaslat, illetve kormányrendelet esetén a Kormányt, önkormányzati rendelet esetén a helyi önkormányzat képviselő-testületét tájékoztatni kell. Miniszteri rendelet rendelkezhet úgy, hogy az általa meghatározott esetben a közjogi szervezetszabályozó eszköz előkészítője előzetes hatásvizsgálatot végez.
[44] A Jat. fenti rendelkezése a jogszabály-előkészítéshez kapcsolódik. A normakontrollt ellátó bíróságoknak, így az Alkotmánybíróságnak és a Kúria Önkormányzati Tanácsának is egybecsengő a gyakorlata a tekintetben, hogy a jogalkotási eljárásban nem minden szabály megsértése vezet az adott norma megsemmisítésére. Csak a jogalkotási eljárás garanciális szabályainak be nem tartása vonja maga után a legerősebb szankciót, a jogszabály hatályon kívül helyezését [Lásd pl. a 29/1997. (IV.29.) AB határozatot, ABH 1997, 122., vagy a Köf.5.055/2013/9. számú határozatot].
[45] A Kúria megítélése és gyakorlata szerint a Jat. 17. § (1) bekezdésben foglalt hatásvizsgálat elmaradása önmagában nem ad alapot az önkormányzati rendelet megsemmisítésére, a jogszabály előkészítőjéhez címzett előzetes hatásvizsgálat elmaradása vagy nem kielégítő volta nem tekinthető a jogalkotási eljárás garanciális rendelkezésének, ennek megsértése nem vezet a norma megsemmisítésére.
[46] A fentiek alapján a Kúria Önkormányzati Tanácsa az Ör. 4. §-a megsemmisítésére irányuló indítványt a Bszi. 55. § (3) bekezdésének alkalmazásával elutasította.
[47] A Kormányhivatal csak azon önkormányzati rendeletek, illetve önkormányzati rendeleti rendelkezések vizsgálatát kérheti a Kúriától, amelyre nézve korábban (eredménytelen) törvényességi felhívást bocsátott ki. Ebben az eljárásban a normakontroll kezdeményezésének előfeltétele, hogy az önkormányzati képviselő-testület megismerhesse és megtárgyalhassa a Kormányhivatal által észlelt törvényességi problémát.
[48] Önmagában nem lehet szankció-szerű adóztatásnak tekinteni a törvényes adómaximum alatti, az állagmegóvásra, rekultivációra ösztönző telekadót.
[49] 1990. évi C. törvény 6. § c) pont, 17. §, 19. § a) pont, 52. § 16. pont
2010. évi CXXX. törvény 17. §
[50] A Magyar Közlönyben és az önkormányzati rendelettel azonos módon való közzététel elrendelésére a Bszi 57. §-a folytán alkalmazandó Bszi. 55. § (2) bekezdés b) és c) pontja alapján került sor.
[51] A döntés elleni jogorvoslatot a Bszi. 49. §-a zárja ki.

matches:
§ 16
§ 16
Kúria
Kúria
Kúria
§ 16
Kúria
Kúria
Kúria
Kúria
§ 16
Kúria
Kúria
Kúria
§ 16
§ 16
Kúria
Kúria
§ 16
Kúria
Kúria
Kúria
Kúria
Kúria
Kúria
Kúria
Kúria
Kúria
Kúria
§ 16