text:
2006. évi LI. törvény - 1.oldal - Törvények és országgyűlési határozatok
1. § A büntetőeljárásról szóló 1998. évi XIX. törvény (a továbbiakban: Be.) 2. §-a helyébe a következő rendelkezés lép:
(4) A bíróság köteles a vádat kimeríteni, a vádon túl nem terjeszkedhet, de nincs kötve a vádlónak a vád tárgyává tett cselekmény Btk. szerinti minősítésére, a büntetés kiszabására vagy intézkedés alkalmazására vonatkozó indítványához.”
2. § (1) A Be. 3. §-ának alcíme helyébe a következő alcím lép:
„Jog a bíróság eljárásához és a jogorvoslati jog”
(2) A Be. 3. §-a a következő (3) és (4) bekezdéssel egészül ki:
„(3) Ha e törvény kivételt nem tesz, a bíróság, az ügyész és a nyomozó hatóság határozatai, valamint az ügyész és a nyomozó hatóság intézkedései ellen, illetőleg, ha e törvény azt lehetővé teszi, az ügyész és a nyomozó hatóság intézkedésének elmulasztása miatt jogorvoslatnak van helye.
(4) A Legfelsőbb Bíróság határozatai ellen rendes jogorvoslatnak nincs helye.”
3. § A Be. 4. §-a helyébe a következő rendelkezés lép:
„4. § (1) A vád bizonyítása a vádlót terheli.
4. § A Be. 6. §-a (3) bekezdésének d) pontja helyébe a következő rendelkezés lép:
[Büntetőeljárást nem lehet indítani, a már megindult büntetőeljárást meg kell szüntetni, vagy felmentő ítéletet kell hozni, ha]
„d) a terhelt cselekményét már jogerősen elbírálták, kivéve a Negyedik Részben, valamint a XXIX. Fejezet II. és III. Címében meghatározott eljárások esetét.”
5. § A Be. 9. §-a a következő (4) bekezdéssel egészül ki:
„(4) Ha törvény eltérően nem rendelkezik, a kézbesítendő iratot nem kell lefordítani, ha erről az érintett kifejezetten lemond.”
6. § A Be. 13. §-a a következő (3) bekezdéssel egészül ki, a jelenlegi (3) és (4) bekezdés számozása (4) és (5) bekezdésre módosul:
„(3) Harmadfokon jár el
b) a Legfelsőbb Bíróság azokban az ügyekben, amelyekben másodfokon az ítélőtábla járt el.”
7. § (1) A Be. 14. §-ának (3) bekezdése helyébe a következő rendelkezés lép:
„(3) A helyi bíróság az (1) bekezdés b) pontja esetében egy hivatásos bíróból és két ülnökből álló tanácsban is eljárhat, ha megállapítja, hogy a vád tárgyává tett bűncselekmény a vádirati minősítéstől eltérően hogyan minősülhet, vagy ha az egyesbíró az ügyet a bíróság tanácsa elé utalta.”
„(5) A másodfokú és a harmadfokú bíróság három hivatásos bíróból álló tanácsban jár el. A Legfelsőbb Bíróság három, illetőleg ha e törvény így rendelkezik, öt hivatásos bíróból álló tanácsban jár el.”
(3) A Be. 14. §-ának (7) bekezdése helyébe a következő rendelkezés lép:
„(7) A 17. § (5) és (6) bekezdésében felsorolt bűncselekmények esetén első fokon a tanács elnöke (egyesbíró), másodfokon és - a Legfelsőbb Bíróság kivételével - harmadfokon a tanács egyik tagja az Országos Igazságszolgáltatási Tanács által kijelölt bíró.”
8. § A Be. 18. §-a a következő (3) bekezdéssel egészül ki:
„(3) Ha az (1) és (2) bekezdésben foglaltak alapján az eljárásra illetékes bíróság nem állapítható meg, a helyi bíróság hatáskörébe tartozó ügyben a Pesti Központi Kerületi Bíróság, megyei bíróság hatáskörébe tartozó ügyben a Fővárosi Bíróság jár el.”
9. § (1) A Be. 21. §-a (3) bekezdésének b), c) és d) pontja helyébe a következő rendelkezések lépnek, és a jelenlegi d) pont jelölése e) pontra módosul:
„b) a másodfokú eljárásból ki van zárva az a bíró, aki az ügy első fokú, a harmadfokú eljárásból pedig az, aki az ügy első fokú vagy másodfokú elbírálásában részt vett,
d) a perújítás elrendelése folytán megismételt első fokú vagy másodfokú eljárásból ki van zárva az a bíró is, aki a perújítást elrendelő határozat vagy a perújítással támadott határozat meghozatalában részt vett,”
(2) A Be. 21. §-ának (5) bekezdése helyébe a következő rendelkezés lép:
„(5) A (3) bekezdés c) pontja esetén a megismételt eljárás alapján hozott ítélet felülbírálatából nincs kizárva az a bíró, aki a hatályon kívül helyező határozat meghozatalában részt vett.”
(3) A Be. 21. §-a a következő (6) bekezdéssel egészül ki:
„(6) A (3) bekezdés e) pontja esetén nem kizárási ok, ha az alapügyben a bíró olyan határozat meghozatalában vett részt, amelyet a rendkívüli jogorvoslati indítvány nem érint.”
10. § A Be. 23. §-a a következő (5) bekezdéssel egészül ki:
„(5) A 21. § (1) bekezdésének d) pontjában meghatározott kizárási ok fennállása esetén a külön törvény szerinti titoktartási kötelezettség a bírót az ügyelosztást végző vezetőjével szemben nem köti.”
11. § (1) A Be. 24. §-ának (5) bekezdése helyébe a következő rendelkezés lép:
„(5) A kizárás iránti bejelentés a (4) bekezdésben szabályozott módon nem intézhető el, ha
a) azt a bíróság egyesbírája ellen jelentették be, azt a bíróság másik bíróból és két ülnökből álló tanácsa,
„(6) A 22. §-ban szabályozott esetben, vagy ha a bíróságnak nincs olyan tanácsa, amelyre a kizárási ok nem vonatkozik, a kizárásról a másodfokú bíróság, ha pedig a kizárás iránti bejelentés a másodfokú bíróságra, vagy arra is vonatkozik, a harmadfokú bíróság határoz. Ha a kizárási ok az ítélőtáblára mint harmadfokú bíróságra, vagy arra is vonatkozik, a kizárásról a Legfelsőbb Bíróság határoz. Ha a kizárás iránti bejelentésnek helyt adnak, az eljáró bíróság kijelölésére a 20. § irányadó.”
(3) A Be. 24. §-a (7) bekezdésének második mondata helyébe a következő rendelkezés lép:
„Ha a kizárás iránti bejelentést nem a bíró tette, vagy a kizárásához nem járult hozzá, be kell szerezni a bíró nyilatkozatát.”
12. § (1) A Be. 28. §-a (4) bekezdésének a) pontja helyébe a következő rendelkezés lép:
[Ha a nyomozó hatóság önállóan végez nyomozást vagy egyes nyomozási cselekményeket [35. § (2) bek.], az ügyész felügyel arra, hogy azt e törvény rendelkezéseit megtartva végezzék, az eljárásban részt vevő személyek a jogaikat érvényesíthessék. Ennek érdekében az ügyész]
„a) nyomozást vagy feljelentés kiegészítést rendelhet el, annak lefolytatásával a nyomozó hatóságot bízhatja meg, a nyomozó hatóságot - annak illetékességi területén - nyomozási cselekmények végzésére vagy további nyomozásra, a nyomozásnak az általa megjelölt határidőn belüli befejezésére utasíthatja,”
(2) A Be. 28. §-a (7) bekezdésének első mondata helyébe a következő rendelkezés lép:
„Az ügyész az e törvényben meghatározott feltételek esetén vádat emel, és a bíróság előtt - a magánvád és a pótmagánvád esetét kivéve - a vádat képviseli, vagy dönt a közvetítői eljárásra utalásról, a vádemelés elhalasztásáról, illetőleg részbeni mellőzéséről.”
13. § A Be. 29. §-ának e) pontja helyébe a következő rendelkezés lép:
„e) a rendőrség, a büntetés-végrehajtási szervezet és a polgári nemzetbiztonsági szolgálatok hivatásos, a Határőrség hivatásos és szerződéses állományú tagja által elkövetett, nem katonai büntetőeljárásra tartozó bűncselekmény, a Vám- és Pénzügyőrség hivatásos állományú tagja, továbbá a pénzügyi nyomozó által elkövetett bármilyen bűncselekmény,”
14. § A Be. 30. §-ának (3) bekezdése helyébe a következő rendelkezés lép:
„(3) A legfőbb ügyész vagy a felettes ügyész rendelkezése alapján az ügyész olyan ügyben is eljárhat, amelyre a hatásköre vagy az illetékessége egyébként nem terjed ki.”
15. § A Be. 34. §-a helyébe a következő rendelkezés lép:
„34. § Az ügyész kizárására vonatkozó szabályok irányadók az ügyészségi nyomozó, az ügyészségi titkár, az ügyészségi fogalmazó, az ügyészségi ügyintéző és a jegyzőkönyvvezető kizárására is.”
16. § A Be. 35. §-ának (2) bekezdése helyébe a következő rendelkezés lép:
„(2) A nyomozó hatóság önállóan végez nyomozást vagy egyes nyomozási cselekményeket, ha a bűncselekményt maga észlelte, a feljelentést nála tették, vagy arról más módon maga szerzett tudomást, továbbá ha az ügyész a feljelentés kiegészítését, illetve a nyomozás lefolytatását a hatáskörébe utalta.”
17. § (1) A Be. 36. §-a (2) bekezdésének b) pontja helyébe a következő rendelkezés lép:
„b) áru hamis megjelölése (Btk. 296. §), bitorlás (Btk. 329. §), szerzői vagy szerzői joghoz kapcsolódó jogok megsértése (Btk. 329/A. §), szerzői vagy szerzői joghoz kapcsolódó jogok védelmét biztosító műszaki intézkedés kijátszása (Btk. 329/B. §), jogkezelési adat meghamisítása (Btk. 329/C. §) és iparjogvédelmi jogok megsértése (Btk. 329/D. §), ha azt a Vám- és Pénzügyőrség észleli, vagy a feljelentést a Vám- és Pénzügyőrségnél teszik meg,”
(2) A Be. 36. §-ának (3) bekezdése helyébe a következő rendelkezés lép:
„(3) A személyi szabadság megsértése (Btk. 175. §), az emberkereskedelem (Btk. 175/B. §), a beutazási és tartózkodási tilalom megsértése (Btk. 214. §), a jogellenes tartózkodás elősegítése (Btk. 214/A. §), az embercsempészés (Btk. 218. §), a határjelrongálás (Btk. 220. §), az úti okmány, továbbá az országba beutazásra, az országon átutazásra, vagy az országból kiutazásra jogosító más okirat tekintetében elkövetett közokirat-hamisítás (Btk. 274. §), a visszaélés okirattal (Btk. 277. §), a fegyvercsempészet (Btk. 263/B. §) és a felsorolt bűncselekményekkel kapcsolatos bűnszervezetben részvétel (Btk. 263/C. §) nyomozását a Határőrség végzi, ha a bűncselekményt a Határőrség a határrendészettel kapcsolatos tevékenysége során észleli, vagy a felsorolt - a Határőrség határrendészettel kapcsolatos tevékenységéhez kötődő - bűncselekmények miatti feljelentést a Határőrségnél teszik meg.”
(3) A Be. 36. §-a a következő (5) bekezdéssel egészül ki:
„(5) A nyomozó hatóságok a legfőbb ügyész engedélyével a külön törvényben meghatározott feltételek esetén az Európai Unió tagállamainak nyomozó hatóságai részvételével egy ügyre vagy ügyek meghatározott csoportjaira közös nyomozó csoportot alakíthatnak, illetőleg abban részt vehetnek.”
18. § (1) A Be. 43. §-a (3) bekezdésének b) pontja helyébe a következő rendelkezés lép:
[A fogva lévő terhelt jogosult arra, hogy]
„b) a hozzátartozójával vagy - az elsőfokú bíróságnak a tárgyalás előkészítése során hozott határozatáig az ügyész, azt követően a bíróság rendelkezése alapján - más személlyel szóban, személyesen felügyelet mellett, írásban ellenőrzés mellett érintkezzék. A hozzátartozóval való érintkezés kizárólag a büntetőeljárás eredményessége érdekében korlátozható vagy tiltható meg.”
(2) A Be. 43. §-ának (5) bekezdése a következő mondattal egészül ki:
„Erre a terheltet a nyomozás során az első kihallgatásakor, a bírósági eljárásban a vádirat kézbesítésekor figyelmeztetni kell.”
19. § (1) A Be. 44. §-ának (1) bekezdése helyébe a következő rendelkezés lép:
„(1) Védőként meghatalmazás vagy kirendelés alapján ügyvéd, illetőleg külön törvényben foglalt feltételek esetén európai közösségi jogász járhat el.”
(2) A Be. 44. §-ának (5) bekezdése helyébe a következő rendelkezés lép:
„(5) Ügyvédjelölt védőként, ügyvéd mellett vagy ügyvéd helyetteseként a megyei bíróság, az ítélőtábla és a Legfelsőbb Bíróság nyilvános ülésén, illetőleg tárgyalásán nem járhat el.”
20. § A Be. 46. §-a a következő a) ponttal egészül ki, és a jelenlegi a)-e) pontok jelölése b)-f) pontra módosul:
„a) a bűncselekményre a törvény ötévi vagy ennél súlyosabb szabadságvesztést rendel,”
21. § (1) A Be. 48. §-ának (1) bekezdése helyébe a következő rendelkezés lép:
„(1) A bíróság, az ügyész, illetőleg a nyomozó hatóság védőt rendel ki, ha a védelem kötelező, és a terheltnek nincs meghatalmazott védője. A terheltet a kirendelést követően tájékoztatni kell a védő személyéről és elérhetőségéről. A 46. § b) pontja esetén a védőt legkésőbb a terhelt első kihallgatásáig ki kell rendelni. A kirendelő határozatban a védőt tájékoztatni kell a terhelt fogva tartásának helyéről, valamint kihallgatásának tervezett helyéről és idejéről.”
(2) A Be. 48. §-a (4) bekezdésének helyébe a következő rendelkezés lép:
„(4) Ha a terhelt, vagy más erre jogosult a terhelt védelméről meghatalmazás útján gondoskodik, a bíróság, az ügyész, illetőleg a nyomozó hatóság a védő kirendelését visszavonja. A kirendelés a visszavonással hatályát veszti.”
(3) A Be. 48. §-ának (9) bekezdése helyébe a következő rendelkezés lép:
„(9) A kirendelt védő a bíróság, az ügyész, illetőleg a nyomozó hatóság előtt az idézésre, illetőleg az értesítésre történt megjelenéséért, az iratok tanulmányozásáért, valamint a fogva tartott terhelttel a fogva tartás helyén történő megbeszélésért díjazásra, továbbá költségtérítésre jogosult.”
(4) A Be. 49. §-ának (1) bekezdése helyébe a következő rendelkezés lép:
„(1) A kirendelés, illetőleg a meghatalmazás hatálya - ha a meghatalmazásból más nem tűnik ki - a büntetőeljárás jogerős befejezéséig tart, de kiterjed a perújításra, a felülvizsgálatra, valamint a különleges eljárásokra is.”
22. § A Be. 52. §-ának (4) bekezdése helyébe a következő rendelkezés lép:
„(4) A becsületsértés és a rágalmazás közvádra üldözendő, ha hivatalos személy sérelmére hivatalos eljárása alatt, illetve emiatt, vagy hatóság sérelmére hivatali működésével összefüggésben követik el.”
23. § (1) A Be. 53. §-ának (1) bekezdése a következő d)-e) pontokkal egészül ki:
[A sértett a törvényben meghatározott esetekben pótmagánvádlóként léphet fel, ha]
„d) az ügyész a nyomozás eredményeként közvádra üldözendő bűncselekményt nem állapított meg, ezért nem emelt vádat, illetőleg a vád képviseletét - magánvádas eljárásban elrendelt nyomozás eredményeként - nem vette át,
(2) A Be. 53. §-a a következő (3) bekezdéssel egészül ki:
„(3) Nem természetes személy pótmagánvádló megszűnése esetén helyébe - a jogutódlás bekövetkeztétől számított harminc napon belül - a jogutódja léphet.”
24. § A Be. 54. §-ának (7) bekezdése a következő mondattal egészül ki:
„A terhelt és a magánfél között létrejött egyezséget a bíróság nem hagyhatja jóvá.”
25. § (1) A Be. 56. §-a (1) bekezdésének utolsó mondata helyébe a következő rendelkezés lép:
„Képviselőként meghatalmazás alapján ügyvéd, nagykorú hozzátartozó, vagy külön törvényben erre feljogosított személy járhat el.”
(2) A Be. 56. §-ának (4) bekezdése a következő mondattal egészül ki:
„Nem természetes személy pótmagánvádló képviseletének ellátására a sértett ügyvezetésre vagy képviseletre feljogosított tagja vagy tisztségviselője, illetőleg a sértettel alkalmazotti jogviszonyban lévő személy is jogosult, feltéve, hogy jogi szakvizsgával rendelkezik.”
26. § A Be. 57. §-ának (1) bekezdése helyébe a következő rendelkezés lép:
„(1) Ügyvédnek meghatalmazást a sértett - halála esetén az 51. § (3) bekezdésében meghatározottak -, a magánvádló, a pótmagánvádló, az egyéb érdekelt, illetőleg a felsoroltak nagykorú hozzátartozója, az 56. § (2) bekezdésében meghatározott esetekben a törvényes képviselő, illetőleg a gyámhatóság, az 56. § (3) bekezdése esetében az állami szerv vagy gazdálkodó szervezet képviseletre feljogosított tagja vagy alkalmazottja adhat. A külön törvény alapján képviselet ellátására feljogosított személynek és a nagykorú hozzátartozónak meghatalmazást a sértett, a magánvádló és az egyéb érdekelt személyesen adhat.”
27. § A Be. 60. §-a a következő (1) bekezdéssel egészül ki, és a jelenlegi rendelkezés a (2) bekezdés jelölést kapja:
„(1) Az eljárási cselekmények végzésekor az emberi méltóságot, az érintettek személyiségi jogait és a kegyeleti jogot tiszteletben kell tartani, és biztosítani kell, hogy a magánéletre vonatkozó adatok szükségtelenül ne kerüljenek nyilvánosságra.”
28. § A Be. 61. §-a helyébe a következő rendelkezés lép:
„61. § A közigazgatási hatóságok a hatáskörükbe tartozó módon kötelesek a bíróság, az ügyész és a nyomozó hatóság által foganatosított eljárási cselekményeknél közreműködni.”
29. § A Be. a következő alcímmel és 63/A. §-sal egészül ki:
„Intézkedés a bűnözés megelőzésére és más eljárás kezdeményezésére
63/A. § (1) Az ügyész és a nyomozó hatóság a bűncselekmény elkövetését közvetlenül lehetővé tevő, a büntetőeljárás során megállapított okokról és körülményekről a további bűncselekmények megelőzése végett, ha ez szükséges, haladéktalanul, de legkésőbb az eljárása befejezésekor tájékoztatja a bűnözés megelőzésére illetékes állami vagy önkormányzati szervet.
(2) Ha az ügyész, illetve a nyomozó hatóság az eljárása során olyan tényt állapít meg, vagy körülményt észlel, amely miatt hivatalból további bírósági, közigazgatási vagy más eljárás kezdeményezésének vagy lefolytatásának van helye, e célból az eljárás kezdeményezésére, illetve lefolytatására jogosult szervet tájékoztatja.
(3) A tájékoztatás tartalmazza az eljárás kezdeményezéséhez, illetve lefolytatásához szükséges történeti tényállást, valamint a terheltnek és a tanúnak a büntetőeljárás során kezelt személyes adatait, feltéve, hogy azok az adattovábbítás címzettje által is kezelhetők.
(4) A (3) bekezdés alapján a sértett személyes adatai akkor továbbíthatók, ha az eljárás során őt tanúként kihallgatták, vagy a tanúvallomás megtételének elmaradására nem a 81. § (1) bekezdésének a) vagy b) pontjában, illetve (2) bekezdésében meghatározott akadály miatt került sor.
(5) Az (1), illetve (2) bekezdés szerinti intézkedés ellen nincs helye jogorvoslatnak.”
30. § A Be. 66. §-a (3) bekezdésének utolsó mondata helyébe a következő rendelkezés lép:
„A megismétlés eredményéhez képest a korábbi eljárási cselekmény, illetőleg határozat hatályában tartásáról vagy teljes, illetőleg részleges hatályon kívül helyezéséről is határozni kell.”
31. § A Be. 67. §-ának (2) bekezdése a következő c) ponttal egészül ki, és a jelenlegi c)-d) pontok jelölése d)-e) pontra módosul:
[Az idézés és az értesítés rendszerint írásban vagy a bíróság, az ügyész, illetőleg a nyomozó hatóság előtti személyes megjelenés alkalmával szóban történik. Az idézésnek, illetőleg értesítésnek tartalmaznia kell]
„c) az idézés, illetőleg az értesítés alapjául szolgáló eljárási cselekmény várható időtartamát, órákban,”
32. § A Be. 70. §-ának (3) bekezdése helyébe a következő rendelkezés lép:
„(3) Ha a sértettnek vagy az egyéb érdekeltnek kézbesítési megbízottja van, a részükre szóló iratot - az idézés kivételével - a megbízottnak kell kézbesíteni.”
33. § A Be. 70/B. §-ának (6) bekezdése helyébe a következő rendelkezés lép:
„(6) A bírósági eljárásban a vádlott, a védő, a fiatalkorú törvényes képviselője, a sértett, a magánvádló, a pótmagánvádló, a magánfél és a felsoroltak képviselője részére - ha e törvény eltérően nem rendelkezik - a másolat kiadása csak a 60. § (1) bekezdésére figyelemmel korlátozható.”
34. § A Be. 71. §-ának (1) bekezdése harmadik mondata helyébe a következő rendelkezés lép:
„Az (1) és a (2) bekezdés alapján megkeresett szerv köteles az adatszolgáltatást - amely magában foglalja különösen az adat feldolgozását, írásban vagy elektronikus úton való rögzítését és továbbítását is - térítésmentesen teljesíteni.”
35. § A Be. 73. §-a a következő (9) bekezdéssel egészül ki:
„(9) A lakóhely, illetőleg tartózkodási hely megállapításának elrendelésére tett intézkedés, illetőleg a körözés elrendeléséről, valamint az elfogatóparancs kibocsátásáról szóló határozat ellen nincs helye jogorvoslatnak.”
36. § A Be. 74. §-a (3) bekezdésének c) pontja helyébe a következő rendelkezés lép:
[A személyes költségmentesség engedélyezése esetén]
„c) a kirendelt védő díját és költségét az állam viseli.”
37. § A Be. 75. §-ának (1) bekezdése helyébe a következő rendelkezés lép:
„75. § (1) A bizonyítás azokra a tényekre terjed ki, amelyek a büntető és a büntetőeljárási jogszabályok alkalmazásában jelentősek. A bizonyítás során a tényállás alapos és hiánytalan, a valóságnak megfelelő tisztázására kell törekedni, azonban, ha az ügyész nem indítványozza, a bíróság nem köteles a vádat alátámasztó bizonyítási eszközök beszerzésére, és megvizsgálására.”
38. § A Be. 81. §-ának (1) bekezdése a következő d) ponttal egészül ki:
[Nem hallgatható ki tanúként]
„d) a hatósági tanú olyan tényekre, adatokra, körülményekre nézve, amelyre titoktartási kötelezettség terheli, és ez alól a bíróság, az ügyész, illetőleg a nyomozó hatóság nem mentette fel.”
39. § (1) A Be. 82. §-a (2) bekezdése helyébe a következő rendelkezés lép:
„(2) A tanút a kihallgatása elején a mentességi okokra és a jogaira figyelmeztetni kell. A figyelmeztetést, valamint a tanúnak a figyelmeztetésre adott válaszát szó szerint kell jegyzőkönyvbe venni. A figyelmeztetés és a figyelmeztetésre adott válasz szó szerinti jegyzőkönyvezésének elmaradása esetén a tanú vallomása bizonyítási eszközként nem vehető figyelembe.”
(2) A Be. 82. §-ának (4) bekezdése helyébe a következő rendelkezés lép:
„(4) A tanúvallomást az (1) bekezdés b) pontja alapján nem tagadhatja meg az, aki a kérdésre adott válasszal önmagát olyan bűncselekmény elkövetésével vádolná, amely miatt
d) vele szemben a büntetőeljárást a 226. § (1)-(2) bekezdése vagy a 332. § (1) bekezdésének g) pontja alapján megszüntették, illetőleg
e) a Btk. Különös Része alapján a hatósággal történő együttműködése folytán nem büntethető.”
40. § A Be. 84. §-a helyébe a következő rendelkezés lép:
„84. § A 83. § és a 85. § (3) bekezdése rendelkezéseinek megsértésével kihallgatott tanú vallomása bizonyítási eszközként nem vehető figyelembe.”
41. § A Be. 85. §-a (3) bekezdése helyébe a következő rendelkezés lép:
„(3) A kihallgatás elején tisztázni kell, hogy nincs-e a tanú vallomástételének akadálya (81-82. §). Ha a tanú vallomástételének nincs akadálya, figyelmeztetni kell arra, hogy köteles a legjobb tudomása és lelkiismerete szerint az igazat vallani, továbbá arra, hogy a hamis tanúzást és a mentő körülmény elhallgatását a törvény szabadságvesztéssel rendeli büntetni. A figyelmeztetést, valamint a tanúnak a figyelmeztetésre adott válaszát szó szerint kell jegyzőkönyvbe venni. A figyelmeztetés és a figyelmeztetésre adott válasz szó szerinti jegyzőkönyvezésének elmaradása esetén a tanú vallomása bizonyítási eszközként nem vehető figyelembe.”
42. § (1) A Be. 86. §-ának (3) bekezdése helyébe a következő rendelkezés lép:
„(3) A tizennyolcadik életévét meg nem haladott, valamint a (2) bekezdésben meghatározott tanú kihallgatásánál a tanú törvényes képviselője és gondozója jelen lehet.”
(2) A Be. 86. §-a a következő (4) bekezdéssel egészül ki:
„(4) Ha a tanú és a törvényes képviselő vagy a gondozó, illetőleg a tanú által megjelölt hozzátartozó között érdekellentét van, a (2) és (3) bekezdésben meghatározott jogokat a gyámhatóság gyakorolja.”
43. § A Be. 99. §-ának (3) bekezdése helyébe a következő rendelkezés lép:
„(3) Szakértőt a bíróság, az ügyész, illetőleg a nyomozó hatóság alkalmazhat.”
44. § A Be. 106. §-ának (3) bekezdése helyébe a következő rendelkezés lép:
„(3) Ha a terhelt a közreműködési kötelezettségét nem teljesíti, vele szemben elővezetésnek és kényszer alkalmazásának van helye. Ha a sértett szegi meg a közreműködési kötelezettségét, elővezethető, valamint rendbírsággal sújtható.”
45. § A Be. 108. §-ának (8) bekezdése helyébe a következő rendelkezés lép:
„(8) A terheltnek, a tanúnak, illetőleg a sértettnek az eljárás alapjául szolgáló cselekményre vonatkozó, a szakvélemény (2) bekezdés a) pontja szerinti részét képező, a szakértő előtt tett nyilatkozata bizonyítási eszközként nem használható fel.”
46. § A Be. 114. §-ának (3) bekezdése helyébe a következő rendelkezés lép:
„(3) E törvénynek a szakértőre vonatkozó rendelkezései a tolmácsra is irányadók azzal, hogy a külön jogszabályban meghatározott feltételeknek megfelelő személy vehető igénybe tolmácsként; ha ez nem lehetséges, a kellő nyelvismerettel rendelkező más személy (eseti tolmács) is kirendelhető. Tolmácson a szakfordítót is érteni kell.”
47. § (1) A Be. 114/A. §-a (1) bekezdésének első mondata helyébe a következő rendelkezés lép:
„A bíróság és az ügyész a büntetés vagy intézkedés alkalmazása, illetőleg a vádemelés elhalasztása vagy a közvetítői eljárásra utalás előtt pártfogó felügyelői vélemény beszerzését rendelheti el.”
(2) A Be. 114/A. §-ának (3) bekezdése helyébe a következő rendelkezés lép:
„(3) A pártfogó felügyelő a véleményben tájékoztatást ad a terhelt adottságainak megfelelő munkalehetőségről, egészségügyi, illetőleg szociális intézményi ellátási lehetőségről, és javaslatot tehet a terhelttel szemben egyedi magatartási szabály vagy kötelezettség elrendelésére.”
48. § A Be. 117. §-a (2) bekezdésének harmadik és negyedik mondata helyébe a következő rendelkezések lépnek:
„A figyelmeztetést, valamint a terheltnek a figyelmeztetésre adott válaszát szó szerint kell jegyzőkönyvbe venni. A figyelmeztetés és a figyelmeztetésre adott válasz szó szerinti jegyzőkönyvezésének elmaradása esetén a terhelt vallomása bizonyítási eszközként nem vehető figyelembe.”
49. § A Be. 120. §-a a következő alcímet kapja:
„A helyszíni kihallgatás”
50. § A Be. 130. §-ának (2) bekezdése helyébe a következő rendelkezés lép:
„(2) A bíróság előzetes letartóztatás helyett lakhelyelhagyási tilalmat, házi őrizetet vagy távoltartást is elrendelhet.”
51. § (1) A Be. 131. §-ának (4) bekezdése helyébe a következő rendelkezés lép:
„(4) A vádirat benyújtása után az elsőfokú bíróság által elrendelt vagy fenntartott előzetes letartóztatás az elsőfokú bíróság ügydöntő határozatának kihirdetéséig tart. Az elsőfokú bíróság által az ügydöntő határozat kihirdetése után elrendelt vagy fenntartott, illetőleg a másodfokú bíróság által elrendelt előzetes letartóztatás a másodfokú eljárás befejezéséig, a másodfokú bíróság által az ügydöntő határozat kihirdetése után elrendelt vagy fenntartott, illetve a harmadfokú bíróság által elrendelt előzetes letartóztatás a harmadfokú eljárás befejezéséig, de mindegyik esetben legfeljebb a nem jogerős ítélettel kiszabott szabadságvesztés tartamáig tart.”
(2) A Be. 131. §-a a következő (5) bekezdéssel egészül ki:
„(5) Az elsőfokú vagy a másodfokú bíróság ügydöntő határozatának hatályon kívül helyezése és új eljárásra utasítása esetén a másodfokú, illetőleg a harmadfokú bíróság által elrendelt vagy fenntartott előzetes letartóztatás a megismételt eljárásra utasított bíróságnak a megismételt eljárásban a tárgyalás előkészítése során hozott határozatáig tart.”
52. § (1) A Be. 132. §-ának (2) bekezdése helyébe a következő rendelkezés lép:
„(2) A vádirat benyújtása után elrendelt vagy fenntartott előzetes letartóztatás indokoltságát az (1) bekezdés b) pontjában meghatározott határidőt követően a másodfokú bíróság, ha az eljárás a harmadfokú bíróság előtt folyik, a harmadfokú bíróság legalább hathavonta felülvizsgálja.”
(2) A Be. 132. §-ának (3) bekezdése helyébe a következő rendelkezés lép:
„(3) Ha az előzetes letartóztatás tartama a három évet eléri, az előzetes letartóztatás megszűnik, kivéve az ügydöntő határozat kihirdetése után elrendelt vagy fenntartott előzetes letartóztatás esetét, továbbá ha az ügyben harmadfokú bírósági eljárás vagy hatályon kívül helyezés folytán megismételt eljárás van folyamatban.”
(3) A Be. 132. §-a a következő (4) bekezdéssel egészül ki:
„(4) Ha a terhelt az előzetes letartóztatás (3) bekezdése szerinti megszűnését követően elrendelt lakhelyelhagyási tilalom, illetőleg házi őrizet szabályait megszegi, az előzetes letartóztatása ismét elrendelhető. Ekkor az előzetes letartóztatás (3) bekezdés szerinti tartamát az előzetes letartóztatás ismételt elrendelésének napjától kell számítani.”
53. § A Be. 133. §-ának (2) bekezdése helyébe a következő rendelkezés lép:
„(2) Ha az előzetes letartóztatás elrendelése, meghosszabbítása, illetőleg fenntartása óta három hónap eltelt, az (1) bekezdés második mondata nem alkalmazható.”
54. § A Be. 135. §-ának (2) bekezdése helyébe a következő rendelkezés lép:
„(2) Ha ezt a nyomozási cselekmények elvégzése indokolttá teszi, az ügyész akként rendelkezhet, hogy az előzetes letartóztatás legfeljebb harmincnapi időtartamban rendőrségi fogdában is végrehajtható. Ezt az időtartamot követően a gyanúsított rendőrségi fogdán történő elhelyezéséről - további harmincnapi időtartamra - az ügyész indítványára a bíróság határoz. A gyanúsított rendőrségi fogdán történő elhelyezése tárgyában hozott határozat ellen jogorvoslatnak nincs helye.”
55. § (1) A Be. 136. §-ának (2) bekezdése helyébe a következő rendelkezés lép:
„(2) Az előzetes letartóztatás megszűnik, ha a tartama meghosszabbítás vagy fenntartás nélkül lejárt, az eljárást jogerősen befejezték, a nyomozást megszüntették, annak határideje lejárt és az előzetes letartóztatást a bíróság a (3) bekezdés alapján nem hosszabbította meg, továbbá, ha a vádemelést elhalasztották. Az előzetes letartóztatást meg kell szüntetni, ha az elrendelésének oka megszűnt.”
(2) A Be. 136. §-a a következő (3) bekezdéssel egészül ki, és a jelenlegi (3) bekezdés számozása (4) bekezdésre módosul:
„(3) Ha a nyomozás befejeződött, és a vádemelésre várhatóan a nyomozás 176. § (2) bekezdése második mondatában megállapított határidejének lejárta után kerül sor, e határidő lejárta előtt az ügyész indítványára a bíróság az előzetes letartóztatást legfeljebb két hónappal meghosszabbíthatja. Ha ezalatt vádemelésre nem került sor, a bíróság az előzetes letartóztatást további, legfeljebb két hónappal meghosszabbíthatja. Az előzetes letartóztatás ebben az esetben is az elsőfokú bíróságnak a tárgyalás előkészítése során hozott határozatáig tart, de ha annak tartama a három évet eléri, azt meg kell szüntetni.”
56. § A Be. VIII. Fejezetének III. Címe a következő címet kapja:
„A LAKHELYELHAGYÁSI TILALOM, A HÁZI ŐRIZET ÉS A TÁVOLTARTÁS”
57. § (1) A Be. 137. §-ának (5) bekezdése helyébe a következő rendelkezés lép:
„(5) A vádirat benyújtása előtt elrendelt lakhelyelhagyási tilalom az elsőfokú bíróság tárgyalás előkészítése során hozott határozatáig, az ezt követően elrendelt vagy fenntartott lakhelyelhagyási tilalom az elsőfokú bíróság ügydöntő határozatának kihirdetéséig, az elsőfokú bíróság által az ügydöntő határozat kihirdetése után elrendelt vagy fenntartott, illetőleg a másodfokú bíróság által elrendelt lakhelyelhagyási tilalom a másodfokú eljárás befejezéséig, a másodfokú bíróság által az ügydöntő határozat kihirdetése után elrendelt vagy fenntartott, illetőleg a harmadfokú bíróság által elrendelt lakhelyelhagyási tilalom az eljárás befejezéséig tart.”
(2) A Be. 137. §-ának (8) bekezdése helyébe a következő rendelkezés lép:
„(8) A lakhelyelhagyási tilalom megszűnik, ha a tartama lejárt, az eljárást jogerősen befejezték, a nyomozást megszüntették, annak határideje lejárt és a lakhelyelhagyási tilalmat a bíróság a (9) bekezdés alapján nem hosszabbította meg, továbbá, ha a vádemelést elhalasztották. A lakhelyelhagyási tilalmat meg kell szüntetni, ha az elrendelésének oka megszűnt. A lakhelyelhagyási tilalom megszüntetésére a vádirat benyújtásáig az ügyész is jogosult.”
(3) A Be. 137. §-a a következő (9) bekezdéssel egészül ki:
„(9) Ha a nyomozás befejeződött, és a vádemelésre várhatóan a nyomozás 176. § (2) bekezdése második mondatában megállapított határidejének lejárta után kerül sor, e határidő lejárta előtt az ügyész indítványára a bíróság a lakhelyelhagyási tilalmat legfeljebb az elsőfokú bíróságnak a tárgyalás előkészítése során hozandó határozatáig meghosszabbíthatja.”
58. § (1) A Be. 138. §-a (1) bekezdésének helyébe a következő rendelkezés lép:
„(1) A házi őrizet a terhelt mozgási szabadságát és a tartózkodási helye szabad megválasztásának jogát korlátozza. Házi őrizet elrendelése esetén a bíróság által kijelölt lakást és az ahhoz tartozó bekerített helyet a terhelt csak a bíróság határozatában meghatározott célból, különösen a mindennapi élet szokásos szükségleteinek biztosítása vagy gyógykezelés céljából az ott írt időben és távolságra (úti célra) hagyhatja el.”
(2) A Be. 138. §-a a következő (2) bekezdéssel egészül ki, és a jelenlegi (2)-(4) bekezdés számozása (3)-(5) bekezdésre módosul:
„(2) A házi őrizet akkor rendelhető el, ha a bűncselekmény jellegére és a büntetőeljárás időtartamára, vagy a terhelt eljárás során tanúsított magatartására tekintettel az előzetes letartóztatással elérni kívánt célok ezzel is biztosíthatók.”
(3) A Be. 138. §-ának - előző bekezdés alapján átszámozott - (3) bekezdése helyébe a következő rendelkezés lép:
„(3) Házi őrizet elrendelése esetén e kényszerintézkedés elrendelésére, tartamára, illetőleg fenntartására, valamint megszüntetésére az előzetes letartóztatás elrendelésére, meghosszabbítására, illetőleg fenntartására, valamint megszüntetésére vonatkozó rendelkezéseket [130. § (1) bek., 131. §, 132. § (1) és (2) bek., 136. § (2)-(4) bek.] kell alkalmazni.”
59. § A Be. a következő alcímmel és 138/A. §-sal egészül ki:
„Távoltartás
(6) A vádirat benyújtásáig a nyomozó hatóság vagy az ügyész, a vádirat benyújtását követően a bíróság a terhelt meghallgatása után haladéktalanul megteszi a 128. §-ban szabályozott intézkedéseket.”
60. § A Be. a következő 138/B. §-sal egészül ki:
„138/B. § (1) A távoltartást a bíróság tíztől harminc napig terjedő időtartamra rendelheti el.
(5) Ha a terhelttel szemben távoltartást rendeltek el, az eljárást soron kívül kell folytatni.”
61. § A Be. 139. §-a a következő (2) bekezdéssel egészül ki, ezzel egyidejűleg a § eredeti szövege az (1) bekezdés jelölést kapja:
„(2) Ha a terhelt a távoltartás szabályait szándékosan megszegi, és ezt utólag nem menti ki, előzetes letartóztatása rendelhető el, illetőleg ha ez nem szükséges, rendbírsággal sújtható.”
62. § A Be. 143. §-ának (1) bekezdése helyébe a következő rendelkezés lép:
„(1) A vádirat benyújtása után az elsőfokú bíróság által elrendelt vagy fenntartott ideiglenes kényszergyógykezelés az elsőfokú bíróság ügydöntő határozatának kihirdetéséig, az elsőfokú bíróság által az ügydöntő határozat kihirdetése után elrendelt vagy fenntartott, illetőleg a másodfokú bíróság által elrendelt ideiglenes kényszergyógykezelés a másodfokú eljárás befejezéséig, a másodfokú bíróság által az ügydöntő határozat kihirdetése után elrendelt vagy fenntartott, illetőleg a harmadfokú bíróság által elrendelt ideiglenes kényszergyógykezelés a harmadfokú eljárás befejezéséig, hatályon kívül helyezés és új eljárás lefolytatására utasítás esetén a megismételt eljárásra utasított bíróság ügydöntő határozatának kihirdetéséig tart.”
63. § (1) A Be. 145. §-ának (1) bekezdése helyébe a következő rendelkezés lép:
„(1) Az ideiglenes kényszergyógykezelés megszűnik, ha a tartama lejárt, a nyomozást megszüntették, annak határideje lejárt, továbbá, ha az eljárást jogerősen befejezték. Az ideiglenes kényszergyógykezelést meg kell szüntetni, ha az elrendelésének oka megszűnt.”
(2) A Be. 145. §-a a következő (2) bekezdéssel egészül ki, és a jelenlegi (2) és (3) bekezdés számozása (3) és (4) bekezdésre módosul:
„(2) Ha a nyomozás befejeződött, és a vádemelésre várhatóan a nyomozás 176. § (2) bekezdése második mondatában megállapított határidejének lejárta után kerül sor, e határidő lejárta előtt az ügyész indítványára a bíróság az ideiglenes kényszergyógykezelést legfeljebb az elsőfokú bíróságnak a tárgyalás előkészítése során hozandó határozatáig meghosszabbíthatja.”
64. § (1) A Be. 146. §-ának alcíme helyébe a következő alcím lép:
„Intézkedés a külföldre utazási tilalom biztosítására”
(2) A Be. 146. §-a helyébe a következő rendelkezés lép:
„146. § (1) Az őrizetbe vétel elrendelésekor a terhelt úti okmányát el kell venni. Ha a terhelt őrizetbe vétele úgy szűnt meg, hogy vele szemben előzetes letartóztatást, ideiglenes kényszergyógykezelést, lakhelyelhagyási tilalmat vagy házi őrizetet nem rendeltek el, a terhelt úti okmányát vissza kell adni.
(2) Az előzetes letartóztatás, az ideiglenes kényszergyógykezelés, a lakhelyelhagyási tilalom és a házi őrizet elrendeléséről az úti okmány visszavonása érdekében az a bíróság, ügyész, illetőleg nyomozó hatóság, amely előtt az eljárás folyik, haladéktalanul értesíti az útlevélhatóságot, a külön törvényben meghatározott külföldre utazási tilalom biztosítása érdekében.
(3) Az (1)-(2) bekezdés rendelkezéseit külföldi terhelt esetén is alkalmazni kell, azzal, hogy a (2) bekezdés szerinti értesítést az idegenrendészeti hatóságnak kell megküldeni.”
65. § A Be. 147. §-a helyébe a következő rendelkezés lép:
„147. § (1) Az óvadék a bíróság által meghatározott összeg, amely a terheltnek az eljárási cselekményeken való jelenlétét biztosítja.
(4) A bíróság az óvadék összegét a terhelt személyi körülményeire és vagyoni helyzetére is figyelemmel állapítja meg. A bíróság a határozatban lakhelyelhagyási tilalmat, házi őrizetet, távoltartást, valamint kiutazási tilalmat is elrendelhet. A bíróság az óvadék megállapításáról az előzetes letartóztatást elrendelő határozatában is rendelkezhet.
(7) Az óvadék megállapítása iránti indítvány elutasítása esetén a terhelt, illetőleg a védő óvadék megállapítása iránt ismételten akkor terjeszthet elő indítványt, ha ebben új körülményre hivatkozik. Ha az ismételt indítványban a terhelt, illetőleg a védő nem hivatkozik új körülményre, a bíróság az indítványt érdemi indokolás nélkül elutasíthatja.”
66. § A Be. 148. §-a helyébe a következő rendelkezés lép:
„148. § (1) Az óvadék letételét követően szabadlábra helyezett terhelt előzetes letartóztatását a bíróság elrendelheti, ha
(4) A terhelt elveszti a jogát az óvadék összegére, ha az (1) bekezdés a) pontjában meghatározott okból a bíróság az előzetes letartóztatását rendelte el.”
67. § A Be. 149. §-ának (6) bekezdése helyébe a következő rendelkezés lép:
„(6) A közjegyzői vagy ügyvédi irodában, továbbá az egészségügyi intézményben tartandó házkutatást - ha az közjegyzői vagy ügyvédi tevékenységgel összefüggő hivatásbeli titkot, illetőleg egészségügyi adatot tartalmazó irat megtalálására irányul - a vádirat benyújtásáig a bíróság rendeli el. A házkutatás csak az ügyész jelenlétében végezhető.”
68. § A Be. 150. §-a a következő (6) bekezdéssel egészül ki:
„(6) A motozás ellen panasznak van helye.”
69. § A Be. 151. §-ának (3) bekezdése helyébe a következő rendelkezés lép:
„(3) A közjegyzői vagy ügyvédi irodában, továbbá az egészségügyi intézményben tartott - közjegyzői vagy ügyvédi tevékenységgel összefüggő hivatásbeli titkot, illetőleg egészségügyi adatot tartalmazó - iratok lefoglalását a bíróság rendeli el.”
70. § A Be. 155. §-ának (1) bekezdése helyébe a következő rendelkezés lép:
„(1) A lefoglalást a bíróság, az ügyész, illetőleg a nyomozó hatóság megszünteti, ha arra az eljárás érdekében már nincs szükség; a lefoglalást meg kell szüntetni, ha a nyomozást megszüntették, illetőleg annak határideje lejárt. A lefoglalás megszüntetése helyett más, jogszabályban meghatározott módon kell eljárni, ha a lefoglalt dolog birtoklása jogszabályba ütközik. A bíróság által elrendelt lefoglalást a vádirat benyújtásáig az ügyész is megszüntetheti.”
71. § (1) A Be. 159. §-ának (3) bekezdése helyébe a következő rendelkezés lép:
„(3) A magánfél által érvényesített polgári jogi igény biztosítására zár alá vételnek csak a magánfél indítványára van helye. A nyomozás során zár alá vételnek helye van a sértett indítványára is. Ha a bíróság a nem jogerős ügydöntő határozatában ingatlanra vagyonelkobzást rendelt el, ennek biztosítására az eljárás jogerős befejezéséig az ingatlan zár alá vételét rendelheti el.”
(2) A Be. 159. §-a (4) bekezdésének a) pontja helyébe a következő rendelkezés lép:
„a) az elrendelésének oka megszűnt, ha a nyomozást megszüntették, illetőleg annak határideje lejárt, kivéve, ha a zár alá vett vagyontárgyat, illetőleg vagyoni jogok feletti rendelkezési jogot magának követelő személy a követelése érdekében hatvan napon belül polgári eljárást indított,”
(3) A Be. 159. §-a a következő (7) bekezdéssel egészül ki:
„(7) A zár alá vételt a vádirat benyújtásáig az ügyész is megszüntetheti.”
72. § A Be. 161. §-a (5) bekezdésének második mondata helyébe a következő rendelkezés lép:
„A rendbírság elzárásra történő átváltoztatása esetén ezer forinttól ötezer forintig terjedő összeg helyett egy-egy napi elzárást kell számítani, az egynapi elzárásnak megfelelő összeget a rendbírságot kiszabó határozatban kell megállapítani.”
73. § A Be. 162. §-ának (1) bekezdése helyébe a következő rendelkezés lép:
„(1) Az elővezetés személyi szabadságot korlátozó intézkedés annak érdekében, hogy az érintettet a bíróság, az ügyész, illetőleg a nyomozó hatóság elé állítsák, vagy biztosítsák az eljárási cselekményen, illetőleg a szakértői vizsgálaton való részvételét.”
74. § (1) A Be. 165. §-a (2) bekezdésének második mondata helyébe a következő rendelkezés lép:
„Ha a nyomozó hatóság észleli, hogy olyan eljárási cselekmény elvégzése, illetőleg határozat meghozatala szükséges, amelyről a döntés a bíróság, illetőleg az ügyész hatáskörébe tartozik, erről az ügyészt haladéktalanul tájékoztatja.”
(2) A Be. 165. §-a a következő (6) bekezdéssel egészül ki:
„(6) A nyomozó hatóság vezetője az ügyészi utasítás ellen felettes szerve útján előterjesztést tehet a felettes ügyészhez. Az előterjesztésnek nincs halasztó hatálya.”
75. § A Be. 166. §-a (2) bekezdésének d) pontja helyébe a következő rendelkezés lép:
[A jegyzőkönyvben fel kell tüntetni]
„d) a jelen lévő ügyész, nyomozó hatóság tagja, eljárásban részt vevő személy és képviselője, védő, tanú, tanú érdekében eljáró ügyvéd, hatósági tanú és jegyzőkönyvvezető nevét,”
76. § A Be. 169. §-a (1) bekezdésének első mondata helyébe a következő rendelkezés lép:
„Az ügyész, illetőleg a nyomozó hatóság a kizárásról (32. §, 39. §), a védőnek a kirendelés alóli felmentéséről és a kirendelt védő díjának megállapításáról [48. § (6) és (9) bek.], a védő kirendelésének visszavonásáról, ha annak oka megszűnt [49. § (2) bek.], az igazolási kérelem elbírálásáról (66. §), a mulasztással és a meg nem jelenéssel okozott költség viselésére kötelezésről (69. §), az ügyek egyesítéséről, elkülönítéséről, áttételéről (72. §), a bűnügyi költség megállapításáról [74. § (2) bek.], a személyes költségmentességről, illetve az okozott költség viselésére kötelezésről [74. § (3)-(4) bek.], a tanú és a szakértő mentességre történt hivatkozásának el nem fogadásáról [94. §, 113. § (3) bek.], a szakértő kirendeléséről (100. §, 111. §), kizárásáról (103. §), felmentéséről (104. §), díjának megállapításáról [105. § (6) bek.], a tolmács kirendeléséről, kizárásáról, felmentéséről, díjának megállapításáról (114. §), a kényszerintézkedésekről (VIII. Fejezet) - kivéve a testi kényszer alkalmazását (163. §) -, a határozat kijavításáról [169. § (5) bek.], a feljelentés elutasításáról (174. §), az eljárás felfüggesztéséről (188. §), a felfüggesztett nyomozást követően az eljárás folytatásáról (188. §), a nyomozás megszüntetéséről (190. §, 192. §), a megszüntetett nyomozást követően az eljárás folytatásáról (191. §), az ügyész a szakértő bevonásáról (112. §), a nyomozás határidejének meghosszabbításáról (176. §), a nyomozás részbeni mellőzéséről (187. §) és a panasz elbírálásáról [195. § (4) bek.], a halaszthatatlan nyomozási cselekmény elleni jogorvoslat elbírálásáról [195. § (7) bek.] határozatot hoz.”
77. § (1) A Be. 170. §-ának (2) bekezdése helyébe a következő rendelkezés lép:
„(2) Nyomozást az ügyész vagy a nyomozó hatóság rendel el, és erről feljegyzést készít. A feljegyzésből ki kell tűnnie, hogy milyen bűncselekmény miatt és mikor indítottak nyomozást. A nyomozás elrendelése a feljelentést tartalmazó iraton is feljegyezhető.”
(2) A Be. 170. §-a (3) bekezdésének első mondata helyébe a következő rendelkezés lép:
„A nyomozás elrendeléséről a feljelentés megérkezésétől számított három napon belül kell határozni, feltéve, ha a feljelentést nem utasítják el, vagy a feljelentés kiegészítésére nincs szükség.”
78. § A Be. a következő alcímmel és 172/A. §-sal egészül ki:
„A feljelentés kiegészítése
172/A. § (1) Ha a feljelentés alapján a nyomozás elrendeléséről, illetőleg a feljelentés elutasításáról megnyugtatóan nem lehet állást foglalni, a feljelentés kiegészítésének van helye.
(2) A feljelentés kiegészítése során a nyomozó hatóság a 178. § (1) bekezdésében meghatározott adatszerző tevékenységet folytathat. A feljelentés kiegészítése alapján a nyomozó hatóság legfeljebb tizenöt napig végezhet adatszerző tevékenységet.
(3) Ha a feljelentés kiegészítését követően a nyomozást elrendelik, a nyomozás határidejét a feljelentéskiegészítés elrendelése napjától kell számítani.”
79. § (1) A Be. 176. §-ának (2) bekezdése helyébe a következő rendelkezés lép:
„(2) Egy éven túl a legfőbb ügyész jogosult a nyomozás határidejének meghosszabbítására. Ha a nyomozás meghatározott személy ellen folyik, a meghosszabbítás legfeljebb a gyanúsítottnak a 179. § (1) bekezdése szerinti kihallgatásától számított két évig terjedhet, kivéve, ha a legfőbb ügyész a 193. § (3) bekezdése alapján a nyomozás időtartamát az engedélyben meghatározott időpontig meghosszabbította.”
80. § A Be. 178. §-a (1) bekezdésének első mondata helyébe a következő rendelkezés lép:
„A nyomozó hatóság a büntetőeljárás megindítása után annak megállapítására, hogy vannak-e bizonyítási eszközök, és ezek hol találhatók, adatszerzést végezhet, ennek során igénybe veheti a bűnüldöző szervek külön törvényben meghatározott bűnüldözési adatkezelési adatbázisait, a megkeresésre (71. §) vonatkozó szabályok szerint bárkitől okiratok és adatok rendelkezésre bocsátását, valamint felvilágosítás adását, a feljelentő vagy a sértett állami, helyi önkormányzati szerv, köztestület, gazdálkodó szervezet, alapítvány, közalapítvány vagy társadalmi szervezet vezetőjétől, illetőleg a vizsgálatra jogosult szervtől vizsgálat tartását és a kár megállapítását kérheti, a bűncselekmény helyszínét megtekintheti, szaktanácsadót vehet igénybe, és a megszerzett adatokat ellenőrizheti.”
81. § A Be. 178/A. §-ának (1) bekezdése helyébe a következő rendelkezés lép:
„(1) A nyomozás elrendelését követően az ügyész, illetőleg az ügyész jóváhagyásával a nyomozó hatóság a megkeresésre vonatkozó szabályok szerint - ha ez az ügy jellege miatt szükséges - a gyanúsítottról (feljelentettről, illetőleg az elkövetéssel gyanúsítható személyről) a tényállás felderítése érdekében adatok szolgáltatását igényelheti az adóhatóságtól, az egészségügyi és a hozzá kapcsolódó adatot kezelő szervtől és egyéb üzleti titoknak minősülő adatot kezelő szervtől. A nyomozó hatóság a hírközlési szolgáltatást nyújtó szervezettől, a banktitoknak, értékpapírtitoknak, pénztártitoknak minősülő adatot kezelő szervtől, a közúti közlekedési nyilvántartásból, valamint az ingatlan-nyilvántartásból az ügyész jóváhagyása nélkül is igényelheti adatok szolgáltatását. Az adatszolgáltatás nem tagadható meg.”
82. § A Be. 179. §-a a következő (4) és (5) bekezdéssel egészül ki:
„(4) A gyanúsított kihallgatásáról a nyomozó hatóság olyan időben köteles intézkedni, hogy a terhelt megfelelő időt és lehetőséget kapjon a védekezésre való felkészülésre [43. § (2) bek. c) pont].
(5) Ha a nyomozás adatai alapján a Btk. 283. §-ában meghatározott büntethetőséget megszüntető okból az eljárás megszüntetésének lehet helye, ennek feltételeiről a nyomozó hatóság tájékoztatja a gyanúsítottat.”
83. § A Be. 183. §-a helyébe a következő rendelkezés lép:
„183. § (1) Az ügyész és a nyomozó hatóság a szemle, a bizonyítási kísérlet, a felismerésre bemutatás, a lefoglalás, a házkutatás és a motozás végrehajtásánál, az írni-olvasni nem tudó személy kihallgatásáról felvett jegyzőkönyv ismertetésénél - elháríthatatlan akadály kivételével - hatósági tanút alkalmazhat. Erre az érdekeltet figyelmeztetni kell.
(3) A hatósági tanú igazolja annak a nyomozási cselekménynek a lefolyását és eredményét, amelynél jelen volt.
(8) A nyomozási cselekményről készült jegyzőkönyvben fel kell tüntetni a hatósági tanú nevét, lakcímét, valamint azt, hogy a hatósági tanú az ügyben nem érdekelt. Ha a nyomozási cselekmény során a hatósági tanú észrevételt tett, a jegyzőkönyvben ezt is fel kell tüntetni.”
84. § A Be. 184. §-ának (4) bekezdése helyébe a következő rendelkezés lép:
„(4) A nyomozási cselekményen jelen lehet az állam- és jogtudományi kar jogász szakán, illetőleg a Rendőrtiszti Főiskolán hallgatói jogviszony keretében szervezett szakmai gyakorlatát töltő személy, ha ezt az ügyész, illetőleg a nyomozó hatóság engedélyezi, és a jelen lévő gyanúsított, tanú vagy sértett ehhez írásban hozzájárul.”
85. § (1) A Be. 188. §-ának (1) bekezdése a következő h) ponttal egészül ki:
„h) a kábítószer-élvező gyanúsított önként alávetette magát a kábítószer-függőséget gyógyító kezelésen, kábítószer-használatot kezelő más ellátáson vagy megelőző-felvilágosító szolgáltatáson való részvételnek, és az a büntethetőség megszűnését eredményezheti, feltéve hogy további nyomozási cselekmény elvégzése nem szükséges.”
86. § A Be. 189. §-a (1) bekezdésének első mondata helyébe a következő rendelkezés lép:
„A nyomozó hatóság határozattal felfüggesztheti a nyomozást a 188. § (1) bekezdésének a), e) és h) pontjában meghatározott esetekben.”
87. § (1) A Be. 190. §-a (1) bekezdésének i) pontja helyébe a következő rendelkezés lép:
„i) ha az elkövető kiléte a nyomozás során nem volt megállapítható,”
(2) A Be. 190. §-ának (1) bekezdése a következő j) ponttal egészül ki:
„j) és megrovást alkalmaz, ha a gyanúsított cselekménye már nem veszélyes, vagy oly csekély fokban veszélyes a társadalomra, hogy a törvény szerint alkalmazható legenyhébb büntetés kiszabása, vagy más intézkedés alkalmazása is szükségtelen.”
(3) A Be. 190. §-a (2) bekezdésének első mondata helyébe a következő rendelkezés lép:
„Az (1) bekezdés a), e), g), h) és i) pontjában meghatározott esetekben, továbbá ha a büntethetőséget a gyermekkor zárja ki [Btk. 22. § a) pont], a nyomozás megszüntetésére a nyomozó hatóság is jogosult.”
(4) A Be. 190. §-a a következő (3) bekezdéssel egészül ki, és a jelenlegi (3) és (4) bekezdés számozása (4) és (5) bekezdésre módosul:
„(3) Ha a meghatározott személy gyanúsítottkénti kihallgatásától számított két év eltelt [176. § (2) bek.], az ügyész a rendelkezésre álló adatok alapján dönt arról, hogy a nyomozást meg kell-e szüntetni, vagy a 193. § (1) bekezdése szerinti eljárási cselekmény elvégzésének és azt követően vádemelésnek, a vádemelés elhalasztásának vagy az ügy közvetítői eljárásra utalásának van-e alapja.”
88. § (1) A Be. 191. §-ának (2) bekezdése helyébe a következő rendelkezés lép:
„(2) A nyomozás folytatását az ügyész, ha pedig a nyomozást az ügyész szüntette meg, a felettes ügyész határozattal rendeli el. Ha a gyanúsítottat megrovásban (Btk. 71. §) részesítették, az ügyész, illetőleg a felettes ügyész a nyomozást megszüntető határozatot hatályon kívül helyezi. A nyomozás folytatásáról szóló határozat ellen nincs helye panasznak.”
(2) A Be. 191. §-ának (3) bekezdése helyébe a következő rendelkezés lép:
„(3) Ha a nyomozás megszüntetése ellen nem éltek panasszal, illetve az ügyész, vagy a felettes ügyész nem rendelte el a nyomozás folytatását, utóbb azt csak a bíróság rendelheti el az ellen, akivel szemben a nyomozást korábban megszüntették.”
89. § A Be. 193. §-ának (3)-(6) bekezdése helyébe a következő rendelkezések lépnek:
„(3) A gyanúsított, illetőleg a védő indítványáról az ügyész, illetőleg a nyomozó hatóság határoz. Ha az indítvány alapján nyomozási cselekmény teljesítése válik szükségessé, és az a 176. § (2) bekezdésének második mondatában megállapított határidőn belül nem végezhető el, az ügyész előterjesztésére a legfőbb ügyész a nyomozási cselekmény elvégzése érdekében a nyomozás határidejét legfeljebb kilencven nappal meghosszabbíthatja. Az elvégzett nyomozási cselekmény folytán keletkezett iratok megtekintését a meghosszabbított nyomozás határidejének utolsó napjáig - az (1) bekezdésben írt feltételekkel - a gyanúsított és a védő számára lehetővé kell tenni.
(4) A gyanúsított és a védő az iratok megtekintésének határnapját követően is jogosult arra, hogy megismerje az (1) bekezdés szerinti, valamint a (3) bekezdés alapján elrendelt nyomozási cselekmény elvégzése folytán keletkezett iratokat.
(6) A nyomozás iratainak az (1), illetőleg a (3) bekezdés szerinti ismertetését követően a sértettet értesíteni kell arról, hogy a nyomozás iratait megtekintheti, és gyakorolhatja az őt a nyomozás során megillető más jogokat.”
90. § A Be. 194. §-a a következő (2) bekezdéssel egészül ki:
„(2) Ha a kábítószer-élvező gyanúsított önként alávetette magát a kábítószer-függőséget gyógyító kezelésen, kábítószer-használatot kezelő más ellátáson vagy megelőző-felvilágosító szolgáltatáson való részvételnek, és az még a 193. § (1) bekezdése szerinti eljárási cselekmény időpontjában is tart, ezt a tényt a jegyzőkönyvben fel kell tüntetni, és az ezt igazoló okiratot a nyomozás irataihoz kell csatolni.”
91. § (1) A Be. 195. §-ának (1) bekezdése helyébe a következő rendelkezés lép:
„(1) Akire nézve az ügyész vagy a nyomozó hatóság határozata rendelkezést tartalmaz - ha e törvény kivételt nem tesz -, a határozat ellen a közléstől számított nyolc napon belül panasszal élhet.”
(2) A Be. 195. §-a a következő (8) bekezdéssel egészül ki:
„(8) A törvényben kizárt, az elkésett és a nem jogosulttól származó panaszt indokolás nélkül el kell utasítani.”
92. § A Be. 196. §-a helyébe a következő rendelkezés lép:
„196. § Az, akit az ügyész vagy a nyomozó hatóság intézkedése vagy intézkedésének elmulasztása érint, e törvény eltérő rendelkezése hiányában ellenvetést tehet. Ha az ellenvetés megalapozott, a szükséges és indokolt intézkedéseket az ügyész, illetőleg a nyomozó hatóság megteszi.”
93. § A Be. 201. §-ának (2) bekezdése helyébe a következő rendelkezés lép:
„(2) Ha a nyomozást az ügyész végzi, titkos adatszerzésnek az (1) bekezdésben felsorolt bűncselekményeken kívül
a) a közjogi tisztség betöltésén alapuló mentességet élvező személy [551. § (1) bek.], a nemzetközi jogon alapuló mentességet élvező személy [553. § (1) bek.] sérelmére elkövetett hivatalos személy elleni erőszak (Btk. 229. §), továbbá a nemzetközileg védett személy elleni erőszak előkészülete [Btk. 232. § (2) bek.],
b) a bíró, az ügyész, a bírósági és ügyészségi titkár, fogalmazó és ügyintéző, az ügyészségi nyomozó, az önálló és a megyei bírósági végrehajtó és végrehajtó-helyettes, a közjegyző és a közjegyzőhelyettes, a rendőrség hivatásos állományú tagja sérelmére elkövetett hivatalos személy elleni erőszak, valamint a felsoroltak vonatkozásában elkövetett vesztegetés [Btk. 253. § (1)-(2) bek.], a vesztegetésnek a Btk. 255. §-a szerinti alakzata, a vesztegetés feljelentésének elmulasztása (Btk. 255/B. §) és a befolyással üzérkedés [Btk. 256. § (1) és (2) bek.],
c) a 29. § f) pontjában meghatározott igazságszolgáltatás elleni bűncselekmények, kivéve a hatóság félrevezetését (Btk. 237. §),
d) a külföldi hivatalos személy (Btk. 137. § 3. pontja) ellen elkövetett bűncselekmények, valamint a nemzetközi közélet tisztasága ellen elkövetett bűncselekmények (Btk. XV. Fejezet VIII. Cím),
e) a katonai büntetőeljárásra tartozó, az a)-d) pontban felsorolt bűncselekmények
miatt van helye.”
94. § (1) A Be. 204. §-a (4) bekezdésének első mondata helyébe a következő rendelkezés lép:
„A titkos adatszerzés befejezését követő nyolc napon belül a titkos adatszerzést folytatott ügyész, illetőleg nyomozó hatóság megsemmisíti a titkos adatszerzés célja szempontjából érdektelen, rögzített adatot és az ügyben nem érintett személy rögzített adatait, kivéve azokat az adatokat, amelyek felhasználását a 206. § (4)-(5) bekezdése lehetővé teszi.”
(2) A Be. 204. §-a (5) bekezdésének első mondata helyébe a következő rendelkezés lép:
„A titkos adatszerzés végrehajtásáról jelentést (168. §) kell készíteni, amely részletesen tartalmazza a titkos adatszerzés lefolyását, így különösen azt, hogy annak során milyen eszközt, illetőleg módszert, meddig és hol alkalmaztak, a titkos adatszerzés - a fedett nyomozó (178. §) kivételével - mely természetes vagy jogi személyt, illetőleg jogi személyiséggel nem rendelkező szervezetet érintett, a titkos adatszerzés során milyen - a (4) bekezdés alapján meg nem semmisített - adatot, milyen módon, milyen forrásból hol és mikor szereztek meg.”
(3) A Be. 205. §-a (2) bekezdésének második mondata helyébe a következő rendelkezés lép:
„A titkos adatszerzés engedélyezésével kapcsolatos bírósági iratokat az engedélyező bíró ügyelosztást végző vezetője, valamint a 207. § (1) bekezdésében meghatározott igazgatási vezetője is megismerheti.”
95. § (1) A Be. 206. §-ának (3) bekezdése helyébe a következő rendelkezés lép:
„(3) A titkos adatszerzés eredménye annak a bűncselekménynek a bizonyítására, és azzal szemben használható fel, amely miatt, és akivel szemben a titkos adatszerzést a bíróság engedélyezte.”
(2) A Be. 206. §-a a következő (4) és (5) bekezdéssel egészül ki, és a jelenlegi (4) bekezdés számozása (6) bekezdésre módosul:
„(4) Akivel szemben a titkos adatszerzést a bíróság engedélyezte, a titkos adatszerzés eredménye olyan bűncselekmény bizonyítására is felhasználható, amelyet az engedélyben nem jelöltek meg, feltéve, hogy a titkos adatszerzés e törvényben meghatározott feltételei (201. §) ez utóbbi bűncselekmény tekintetében is fennállnak.
(5) Annak a bűncselekménynek a bizonyítására, amely miatt a titkos adatszerzést a bíróság engedélyezte, a titkos adatszerzés eredménye minden elkövetővel szemben felhasználható.”
(3) A Be. a következő alcímmel és 206/A. §-sal egészül ki:
„A titkos információgyűjtés eredményének felhasználása
(4) A nem bűnüldözési célból folytatott bírói, illetőleg igazságügyminiszteri engedélyhez kötött titkos információgyűjtés eredménye a büntetőeljárásban akkor használható fel, ha
(6) A bírói, illetőleg igazságügyminiszteri engedélyhez kötött titkos információgyűjtés eredményének a büntetőeljárásban bizonyítási eszközként történő felhasználását az (1)-(5) bekezdésben meghatározott feltételek fennállása esetén a nyomozás elrendelését követően az ügyész indítványozhatja. Az indítványról a nyomozási bíró határoz.
96. § (1) A Be. 207. §-a (2) bekezdésének a) és b) pontja helyébe a következő rendelkezések lépnek:
„a) a vádirat benyújtása előtt a bíróság hatáskörébe tartozó kényszerintézkedésekkel, az elmeállapot megfigyelésével kapcsolatos indítványokról, a védő kizárásáról, illetőleg az előzetes letartóztatott pszichiátriai kezelésre az Igazságügyi Megfigyelő és Elmegyógyító Intézetbe történő beutalásáról,
b) a titkos adatszerzés engedélyezéséről [203. § (4) és (6) bek.], megszüntetéséről [205. § (3) bek.], valamint a titkos információgyűjtés eredményének büntetőeljárásban bizonyítási eszközként történő felhasználásának lehetőségéről [206/A. § (6) bek.],”
(2) A Be. 207. §-a (2) bekezdésének e) pontja helyébe a következő rendelkezés lép:
„e) a 149. § (3) bekezdése, a 150. § (2) bekezdése, a 151. § (4) bekezdése, valamint a 153. § (2) bekezdése szerinti határozat elleni panaszt elutasító határozat, továbbá a 151. § (2) bekezdése szerinti ügyészi határozat elleni panaszt elutasító határozattal szemben előterjesztett felülbírálati indítványról, valamint a rendbírság 161. § (6) bekezdése szerinti elzárásra történő átváltoztatásáról.”
97. § (1) A Be. 210. §-a (1) bekezdésének a) pontja helyébe a következő rendelkezés lép:
[A nyomozási bíró ülést tart, ha az indítvány tárgya]
„a) a személyi szabadságot elvonó vagy korlátozó kényszerintézkedés (129. §, 137. §, 138. §, 138/A. §, 140. §, 146. §) elrendelése,”
(2) A Be. 210. §-ának (1) bekezdése a következő b) ponttal egészül ki, és a jelenlegi b)-e) pont jelölése c)-f) pontra módosul:
„b) előzetes letartóztatás vagy házi őrizet meghosszabbítása, és az indítványban a korábbi határozathoz képest a meghosszabbítás okaként új körülményre hivatkoztak,”
(3) A Be. 210. §-a (1) bekezdésének az előző bekezdés alapján d) pontra módosult rendelkezése helyébe a következő rendelkezés lép:
„d) óvadék megállapítása (147. §),”
(4) A Be. 210. §-a (2) bekezdése helyébe a következő rendelkezés lép:
„(2) Az ülés mellőzhető, ha az indítvány tárgya elmeállapot megfigyelésének elrendelése, és azon a gyanúsított az egészségi állapota miatt nem jelenhet meg, illetőleg a jogainak gyakorlására képtelen, továbbá ha az indítvány tárgya óvadék megállapítása, és az előzetes letartóztatás elrendelése a 129. § (2) bekezdésének b) pontjában meghatározott okán kívül más okon is alapult.”
98. § (1) A Be. 211. §-ának (1) bekezdése helyébe a következő rendelkezés lép:
„(1) A nyomozási bíró meghatározza az ülés határnapját. Ha az indítványt az ügyész terjesztette elő, azt megküldi a gyanúsítottnak, a védőnek, továbbá gondoskodik a gyanúsítottnak a nyomozási bíró előtti megjelenéséről, az ülés határnapjáról és helyéről értesíti a védőt. Ha az indítványt nem az ügyész terjesztette elő, azt a nyomozási bíró megküldi a gyanúsítottnak, a védőnek, intézkedik a szükséges iratok beszerzése iránt, továbbá az ülés határnapjáról és helyéről értesíti az indítványozót, az ügyészt, a gyanúsítottat és a védőt.”
(2) A Be. 211. §-a (4) bekezdésének második mondata helyébe a következő rendelkezés lép:
„A 210. § (1) bekezdésének a)-d) pontja esetén a vizsgálat kiterjed a gyanúsított személyi körülményeire is.”
99. § A Be. 215. §-a (5) bekezdésének második mondata helyébe a következő rendelkezés lép:
„A személyi szabadságot elvonó vagy korlátozó kényszerintézkedés megszüntetése miatt bejelentett ügyészi fellebbezés - feltéve, hogy a megszüntetést nem az ügyész indítványozta - halasztó hatályú.”
100. § (1) A Be. 216. §-a (1) bekezdésének d) pontja helyébe a következő rendelkezés lép:
[Az ügyész, a 193. § (1) bekezdése szerinti eljárási cselekményt maga végezte, ennek megtörténte után, ha pedig azt a nyomozó hatóság végezte, az iratok hozzá érkezését követő harminc napon belül az ügy iratait megvizsgálja, és ennek eredményéhez képest]
„d) az ügyet közvetítői eljárásra utalhatja, illetve a vádemelés elhalasztásáról határozhat,”
(2) A Be. 216. §-ának (1) bekezdése a következő e) ponttal egészül ki:
„e) vádat emel, vagy határoz a vádemelés részbeni mellőzéséről.”
(3) A Be. 216. §-a a következő (2) bekezdéssel egészül ki, és a jelenlegi (2) és (3) bekezdés számozása (3) és (4) bekezdésre módosul:
„(2) Ha az ügyész a közvetítői eljárásra utalásról vagy a vádemelés elhalasztásáról való döntéshez pártfogó felügyelői vélemény beszerzését rendeli el, a pártfogó felügyelői vélemény elkészítésének ideje az (1) bekezdés szerinti határidőbe nem számít bele.”
(4) A Be. 216. §-a a következő (5) bekezdéssel egészül ki:
„(5) Az ügyész a vádemelés részbeni mellőzéséről (220. §), a közvetítői eljárásra utalásról vagy annak megtagadásáról [221/A. § (4) bek.], a vádemelés elhalasztásáról (222. §), a pártfogói vélemény beszerzéséről [224. § (1) bek.], a vádemelés elhalasztása után az eljárás megszüntetéséről [226. § (1)-(2) bek.], valamint az e fejezet szerinti ügyészi határozatok elleni jogorvoslat elbírálásáról a vádemelés szakaszában [228. § (3) bek.] határozatot hoz.”
101. § A Be. 219. §-a (4) bekezdésének első mondata helyébe a következő rendelkezés lép:
„Ha az ügyész a különösen védett tanú vallomását a bírósági eljárásban bizonyítékként kívánja felhasználni, a különösen védetté nyilvánított tanú kihallgatásáról készült jegyzőkönyv-kivonatot csatolja a vádemelés alapjául szolgáló iratokhoz, a gyanúsítottat és a védőt erről, valamint e csatolt irat megtekintésének lehetőségéről értesíti.”
102. § A Be. 220. §-a a következő (2) bekezdéssel egészül ki, és a jelenlegi rendelkezés az (1) bekezdés jelölést kapja:
„(2) Azzal a bűncselekménnyel kapcsolatban, amely miatt az ügyész a vádemelést mellőzte, a bűnügyi költséget az állam viseli.”
103. § A Be. a következő alcímmel és 221/A. §-sal egészül ki:
„A közvetítői eljárás
(6) A közvetítői eljárást a közvetítői tevékenységet végző pártfogó felügyelő folytatja le; a közvetítői eljárás részletes szabályait külön törvény állapítja meg.
(7) Ha a közvetítői eljárás eredményes, és a Btk. 36. §-a (1) bekezdése alkalmazásának van helye, az ügyész az eljárást megszünteti; ha a Btk. 36. §-a (2) bekezdése alkalmazásának lehet helye, vádat emel. Ha a gyanúsított a közvetítői eljárás eredményeként létrejött megállapodás teljesítését megkezdte, de a büntethetősége nem szűnt meg, az ügyész a három évet meg nem haladó szabadságvesztéssel büntetendő bűncselekmény miatt a vádemelést egy évtől két évig terjedő időre elhalaszthatja.”
104. § (1) A Be. 224. §-ának alcíme helyébe a következő alcím lép:
„Meghallgatás a közvetítői eljárásra utalás és a vádemelés elhalasztása előtt”
(2) A Be. 224. §-a a következő (4) bekezdéssel egészül ki:
„(4) Az ügyész a közvetítői eljárásra utalás feltételeinek vizsgálata céljából - szükség esetén a gyanúsítottra vonatkozó pártfogó felügyelői vélemény beszerzése után - meghallgatja a gyanúsítottat és a sértettet. Ha ez szükséges, a pártfogó felügyelő is meghallgatható.”
105. § (1) A Be. 226. §-ának (2) bekezdése helyébe a következő rendelkezés lép:
„(2) Az eljárást a vádemelés elhalasztása tartamának eltelte előtt is meg kell szüntetni, ha a kábítószer-élvező gyanúsított igazolja, hogy legalább hat hónapig folyamatos, kábítószer-függőséget gyógyító kezelésben, kábítószer-használatot kezelő más ellátásban részesült vagy megelőző-felvilágosító szolgáltatáson vett részt, illetve, ha a tartás elmulasztása vétségének gyanúsítottja a tartási kötelezettségét teljesítette, továbbá, ha a gyanúsított a közvetítői eljárásban vállalt kötelezettségeinek eleget tett.”
(2) A Be. 226. §-a a következő (3) bekezdéssel egészül ki:
„(3) Ha az ügyész az (1), illetve a (2) bekezdés alapján megszünteti az eljárást, kötelezi a terheltet a bűnügyi költség megfizetésére. Ez a rendelkezés nem vonatkozik arra a bűnügyi költségre, amelynek viselésére e törvény alapján mást kell kötelezni.”
106. § A Be. 227. §-a (4) bekezdésének a) pontja helyébe a következő rendelkezés lép:
[Ha a vádemelés elhalasztására a 222. § (2) bekezdése alapján került sor, vádat kell emelni, ha]
„a) a gyanúsított a vádemelés elhalasztásától számított egy éven belül okirattal nem igazolja, hogy legalább hat hónapig tartó folyamatos, kábítószer-függőséget gyógyító kezelésben, kábítószer-használatot kezelő más ellátásban részesült vagy megelőző-felvilágosító szolgáltatáson vett részt, illetőleg”
107. § A Be. 228. §-ának (1) bekezdése helyébe a következő rendelkezés lép:
„(1) Akire nézve az ügyész e fejezet szerinti eljárásában hozott határozata rendelkezést tartalmaz, a határozat ellen a közléstől számított nyolc napon belül panasszal élhet.”
108. § A Be. 229. §-ának (1) bekezdése helyébe a következő rendelkezés lép:
„(1) Ha az ügyész vagy a felettes ügyész a sértettnek a feljelentést elutasító vagy a nyomozást megszüntető határozat elleni panaszát elutasította, és a 199. § (2) bekezdése alapján pótmagánvádnak van helye - feltéve, hogy a pótmagánvád emelését a 199. § (3) bekezdése nem zárja ki -, továbbá ha az ügyész a vádemelést részben mellőzte, a sértett a panaszt elutasító határozat közlésétől számított hatvan napon belül pótmagánvádlóként léphet fel.”
109. § A Be. 230. §-a (1) bekezdésének első mondata helyébe a következő rendelkezés lép:
„Ha a sértett pótmagánvádlóként kíván fellépni, jogi képviselője útján az ügyben addig eljárt elsőfokú ügyészségnél vádindítványt nyújt be.”
110. § A Be. 231. §-a helyébe a következő rendelkezés lép:
111. § A Be. 232. §-a helyébe a következő rendelkezés lép:
112. § A Be. 233. §-a helyébe a következő rendelkezés lép:
113. § (1) A Be. 239. §-ának (2) bekezdése helyébe a következő rendelkezés lép:
„(2) A bíróság a tárgyaláson hozott határozat rendelkező részét teljes terjedelmében, indokolását pedig a (3) bekezdésben foglalt korlátozással akkor is nyilvánosan hirdeti ki, ha a tárgyalásról a nyilvánosságot kizárta.”
(2) A Be. 239. §-a a következő (3) bekezdéssel egészül ki:
„(3) A bíróság nem hirdeti ki nyilvánosan a határozat indokolásának részét képező azokat az adatokat, melyek nyilvánosságra hozatala azon érdek sérelmét eredményezné, amelynek védelmében a zárt tárgyalást a bíróság elrendelte.”
114. § A Be. 242. §-a (1) bekezdésének b) pontja helyébe a következő rendelkezés lép:
[A tárgyaláson védő részvétele kötelező]
„b) a 46. §-ban szabályozott esetekben,”
115. § (1) A Be. 250. §-a (2) bekezdésének c) pontja helyébe a következő rendelkezés lép:
„c) a bírósági eljárás helyét, a tárgyalás kitűzött és tényleges megnyitásának időpontját, eltérés esetén annak okát, valamint a jegyzőkönyv lezárásának időpontját,”
(2) A Be. 252. §-a (5) bekezdésének első mondata helyébe a következő rendelkezés lép:
„Ha a bíróság ítélete első fokon vagy másodfokon jogerőre emelkedik, rövidített jegyzőkönyvet lehet készíteni.”
116. § (1) A Be. 258. §-ának (1) bekezdése b) pontja helyébe a következő rendelkezés lép:
[Az ítélet és az ügydöntő végzés bevezető részében kell feltüntetni]
„b) a bíróság megnevezését, a bírósági ügyszámot, valamint a bírósági eljárás helyét;”
(2) A Be. 258. §-ának (4) bekezdése helyébe a következő rendelkezés lép:
„(4) Az őrizetbe vételről, az előzetes letartóztatásról, az ideiglenes kényszergyógykezelésről, a lakhelyelhagyási tilalomról, a házi őrizetről, valamint a távoltartásról rendelkező határozat tartalmára az (1) bekezdés b)-d) pontjában, továbbá a (2) bekezdés a) és b) pontjában foglaltak irányadók.”
117. § A Be. 260. §-ának (1) és (2) bekezdése helyébe a következő rendelkezések lépnek:
„(1) A pervezető végzést - az ügy bíróságra érkezését követően az ügy menetét megállapító, az eljárási cselekmény előkészítésére irányuló vagy végrehajtása érdekében tett, de nem az ügy érdeméről rendelkező határozatot -, illetve a határozati formát nem igénylő bírói intézkedéseket nem kell indokolni. A bizonyítási indítvány elutasításának indokait az ügydöntő határozatban kell kifejteni.
(2) A határozati formát nem igénylő bírói intézkedéssel szemben, valamint, ha e törvény kivételt nem tesz, pervezető végzéssel szemben jogorvoslatnak nincs helye.”
118. § (1) A Be. 262. §-a (1) bekezdésének második mondata helyébe a következő rendelkezés lép:
„A tárgyalás vezetése és rendjének fenntartása körében hozott határozat kivételével a határozatot közölni kell az ügyésszel, a pótmagánvádlóval, az ügy áttételéről, a bíróság kijelöléséről és az eljárás felfüggesztéséről hozott határozatot közölni kell a sértettel is.”

matches:
bíróság
bíróság
Bíróság
Bíróság
bíróság
bíróság
bíróság
Bíróság
Bíróság
bíróság
bíróság
bíróság
Bíróság
bíróság
bíróság
bíróság
Bíróság
bíróság
bíróság
bíróság
Bíróság
bíróság
bíróság
bíróság
bíróság
bíróság
bíróság
bíróság
bíróság
bíróság
bíróság
bíróság
bíróság
bíróság
bíróság
bíróság
bíróság
bíróság
bíróság
bíróság
bíróság
bíróság
bíróság
bíróság
bíróság
bíróság
bíróság
bíróság
bíróság
bíróság
bíróság
bíróság
bíróság
bíróság
bíróság
bíróság
bíróság
bíróság
bíróság
bíróság
bíróság
bíróság
bíróság
bíróság
bíróság
bíróság
bíróság
bíróság
bíróság
bíróság
bíróság
§ 3
bíróság
bíróság
bíróság
bíróság
bíróság
bíróság
bíróság
bíróság
bíróság
bíróság


text:
MOST NAGYON FIGYELJENEK A DEVIZA KÁROSULTAK! - Devizahitel.
MOST NAGYON FIGYELJENEK A DEVIZA KÁROSULTAK!
A HitelSikerek weboldalán megjelent dr. Csikász Levente, a Kúria által kiadott devizahiteles sajtóközleménnyel kapcsolatban tett fontos észrevétele. (Alább olvasható).
FONTOS: Érdemes elolvasni, és minden érintettnek „észnél lenni”, mert a Kúria eddigi munkássága számunkra, és sok szakember számára is megalapozza azt a gyanút, hogy a „deviza”-károsultaknak kedvező Európai Unió Bíróságának C-118/17. számú (és korábbi) ítéletét teljesen figyelmen kívül hagyja, és így kíván a hazai bíróságok számára iránymutatást adni.
Megjegyezzük, hogy –mivel a kormány hallgat az ügyben, – így ezt a folyamatot a devizahiteles érdekvédő szervezetek határozott kiállása és egységes fellépése gátolhatná meg.
Ha ez sem történik meg, akkor könnyen elképzelhető, hogy a károsultak hatalmas táborának még éveket kell várnia az esetleges megoldásra! (ha még bírnak várni…)
Tehát az érdekvédő szervezetek vezetőinek, és a csoportok tagságának hatalmas a felelőssége abban, hogy a hatalom és a Kúria számára jelezzék egységüket, és így követeljék az Európai Bíróság ítéletének maradéktalan betartását!
A Civil Kontroll ebben partner lesz. Amennyiben megvalósul az összefogás, minden közös közleményt, hírt, bejelentést el fogunk juttatni a „devizás” társadalom számára!
Az alábbiakban Dr. Csikász Levente által közreadott kiegészítő megállapításokat olvashatják a Kúria által kiadott devizahiteles sajtóközleménnyel kapcsolatban.
A Kúria újabb „csúsztatásai” a 2019.04.10-én kiadott közleményével kapcsolatban.
A Kúria a Sajtótitkársága útján közleményt jelentetett meg a devizahiteles pereket vizsgáló Konzultációs Testület árfolyamkockázattal kapcsolatos állásfoglalásáról 2019. 04. 10-én, amely közlemény itt érhető el: KATTINTS.
2012. óta lényegében ez az első olyan állásfoglalás, amiben már vannak az adósok számára előremutató jelek és megállapítások, ám még mielőtt kitörő örömmel fogadnánk ezt, meg kell állapítanunk, hogy a Kúria – lévén nem kíván saját magával szembe menni még a hazánkra kötelező EUB döntések alapján sem – ismét elrejtett pár csúsztatást az állásfoglalásában, amelyek semmiből sem következő, jogellenes és az adósokra kedvezőtlen következtetést eredményeznek. A jelen iratban kizárólag ezeket tárjuk fel.
Az első lényeges pont, hogy ez az állásfoglalás nem veszi figyelembe a C-118/17. számú EUB ítéletet, amely lényegében kimondta, hogy az árfolyamkockázat tisztességtelensége a deviza alapú kölcsönszerződés teljes érvénytelenségét eredményezi.
Már a korábbi EUB ítéletek alapján (C-186/16., C-126/17., C-51/17.) is megállapítható volt, hogy bizonyos részeiben ezekkel ellentétes a 6/2013. PJE és a 2/2014. PJE, amit a C-118/17. még egyértelműbbé tett, amikor kimondta, hogy a DH2. tv. 37. §-a ellentétes az uniós joggal, az árfolyamkockázat tisztességtelensége esetén nem egyezik a fogyasztó érdekeivel az érvényessé nyilvánítás, illetve a PJE-k csak akkor minősülnek megfelelőnek, ha az uniós jogot érvényre juttatják (lásd az állásfoglalás 1. pontját).
Az állásfoglalás 8. pontjában a Konzultációs testület olyat tesz, amire nincs felhatalmazása, és amiről nem dönthet még állásfoglalás formájában sem álláspontunk szerint. A 8. pont így rendelkezik: „A tájékoztatás – összhangban az Európai Unió Bírósága vonatkozó iránymutatásaival – akkor megfelelő, ha abból kitűnik, hogy a fogyasztóra hátrányos árfolyamváltozásnak nincs felső határa, vagyis a törlesztő részlet akár jelentősen is megemelkedhet, valamint ha abból az is kitűnik, hogy az árfolyamváltozás lehetősége valós, az a hitel futamideje alatt is bekövetkezhet.”.
A Konzultációs Testület lényegében felhatalmazás nélkül meghatározza a „jelentősen” kifejezést úgy, hogy az jelenti a korlátlanságot/felső határ nélküliséget is.
Le kell szögezni, hogy az EUB ítéletek nem határozzák meg e kifejezés tartalmát, így ez nincs összhangban az uniós joggal, mint ahogy tévesen közli az állásfoglalás. Ezen kívül egyetlen pénzintézeti irat sem határozza meg a jogviszonyokban a „jelentős” kifejezés tartalmát, így az rPtk. 207. §-a alapján a fogyasztó számára kedvezőbb értelmezést kell elfogadni, ami nem jelentheti a korlátlanságot/felső határ nélküliséget.
Ha csak a magyar nyelv és a józan ész szabályait, logikáját vesszük alapul, akkor a jelentős mérték nem a korlátlan mértéket jelenti.
Ráadásul a Civilisztikai Kollégiumvezetők a 2015. 11. 09-10. napján tartott Országos Értekezletükön úgy foglaltak állást, hogy akkor minősülhet tisztességesnek többek között az árfolyamkockázatról szóló tájékoztatást, ha kitűnik belőle, hogy
a) az árfolyamváltozás hatására a törlesztőrészlet összege korlátozás nélkül (akár többszörösére is) megemelkedhet;
b) az árfolyamváltozás iránya és mértéke előre nem állapítható meg, annak nincs felső határa;
Látható, hogy ott még nem mosták össze a jelentős mértéke a korlátlansággal, de a jelen állásfoglalásban már igen. Ez viszont súlyosan jogsértő és alaptalan megállapítás, ami megint negatív irányban – ismét az adósok kárára – befolyásolhatja az ítélkezést.
A 2. pontban írtakat erősíti meg az állásfoglalás 9. pontja is, mivel a Konzultációs testület igyekszik – ismét az adósok kárára – jogellenesen és meg nem engedetten puhítani és tágítani a korlátlanság, felső határ nélküliség fogalmát. A 9. pont ekként szól: „A tájékoztatásból egyértelműen ki kell tűnnie nemcsak annak, hogy az árfolyam-változással számolni kell, hanem annak is, hogy az nem elhanyagolható mértékű kockázatot jelent, és nem csak elhanyagolható mértékben növelheti a törlesztő részleteket.”.
Jogosan merül fel a kérdés, hogy mit jelent akkor a nem elhanyagolható mérték. Mihez képest tekintünk egy változást nem elhanyagolhatónak vagy épp jelentősnek. A nem elhanyagolható mérték sem jelentheti a korlátlanságot/felső határ nélküliséget.
A Kúria lényegében a magyar nyelv értelmező szerepét veszi át, holott ehhez neki nincs szakképzettsége, szakértelme.
Hogy megvilágítsuk a probléma lényegét az életből vett példákkal:
– Vajon egy jelentős mértékű áremelkedés azt jelenti, hogy korlátlanul megemelkedtek az árak?
– Vajon egy jelentős mértékű eső azt jelenti, hogy korlátlan mennyiségű eső esett?
– Vajon egy jelentős mértékű hőmérsékleti változás azt jelenti, hogy korlátlanul változik a hőmérséklet?
– Vajon az államadósság jelentős mértéke jelenti azt, hogy az államadósság korlátlan mértékű?
Folytathatnánk még az életből vett példákkal a sort a végtelenségig, de belátható, hogy ezekre a kérdésekre egyértelmű NEM a válasz.
A jelentős mérték tehát nem egyenlő a korlátlansággal/felső határ nélküliséggel a józan ész, logika és a magyar nyelv szabályai szerint. Ezzel ellenkezőt a Kúria sem állíthat, ám mégis ezt teszi. Dr. Csikász Levente.
Csikász Levente Devizahitel Dr. Csikász Levente érintettnek most Nagyon figyelj! nagyon figyeljenek

matches: Kúria Kúria Kúria Bíróság Kúria Kúria Kúria Kúria Kúria Kúria