text:
A tanú korábbi vallomásának felolvasásaforrás főoldal vissza
Gabicsek 2012.08.09. 15:50
kovacs_dora 2012.08.09. 12:27
Gabicsek 2012.08.09. 11:49
ObudaFan 2012.08.09. 11:40
kovacs_dora 2012.08.09. 11:15
Gabicsek 2012.08.09. 10:24
kovacs_dora 2012.08.09. 09:42
Tisztelt Fórumozók!Szeretném megkérdezni, hogy vádlott voltam az ellenem indult eljárásban, és nem tettem vallomást. Ez egy hamis vádas eljárás volt, ahol először tanú voltam, és azután lettem gyanúsított, és utána vádlott. A tárgyaláson a tanúkénti meghallgatásomról készült jegyzőkönyveket is felolvasta. Azt szeretném kérdezni, hogy ezt miért, és milyen jogszabály alapján tehette meg? Én nem indítványoztam, hogy felolvassák a korábbi tanúkénti vallomásomat felolvassák.
Gabicsek 2012.08.03. 21:31
kovacs_dora 2012.08.03. 14:07
Tisztelt Fórumozók!Azt szeretném megkérdezni, hogy én írtam egy kérvényt a bíróságnak, hogy adják ki nekem az ügyemben keletkezett jegyzőkönyveket. A Be. 70/B.§ (1) bekezdése alapján a bíró nem teljesítette azt, hogy legkésőbb 8 napon belül megküldje nekem a jegyzőkönyveket. Én panasszal élhetek azért mert nem kaptam meg időben a dokumentumokat?
kovacs_dora 2012.07.24. 05:03
kovacs_dora 2012.07.24. 05:00
AlexKirályfi 2012.07.23. 22:43
Gabicsek 2012.07.23. 22:21
kovacs_dora 2012.07.23. 18:44
Most olvastam a bíró ítéletét, és találtam benne egy nagyon mulatságos részt, ahol szakadtam a nevetéstől!Szóval a bíróság azt írja, hogy "a szöveg pedig olyan jogi szakszavakat tartalmaz, ami egyértelműen megkérdőjelezi, hogy ezek baráti-ismerősi viszonyban álló személyek közti üzenetváltások lennének, például (bűncselekmény, nyomozás)."Ezeket a szavakat csak a jogi egyetemet végzett emberek ismerheti?
kovacs_dora 2012.07.23. 13:13
Én kértem a bírótól a tárgyaláson után a jegyzőkönyveket, de azt mondta, hogy ezt írásban kérvényezzem miután az ítéletet megkaptam. Most próbálkozom fellebbezést írni. Lenne még egy olyan kérdésem, hogy a másodrendű vádlottnak egy sztárügyvédje van, és ugye ő kérte a kép és hangfelvevő eszközzel történő rögzítést. Volt egy tárgyalás júniusban, ahol nem jelent meg a másodrendű vádlott ügyvédje, és a bíróság a tárgyalást elnapolta. A tárgyaláson a bíró rendesen kioktatott engem is, és a másodrendű vádlottat is. Elmondta, hogy ő már azon a tárgyláson tudna ítéletet hirdetni, mivel tudja, hogy mi az igazság. A bíró a tárgyalást megnyitotta, leírta, hogy kik vannak jelen, és számbavételezett, és megállapította, hogy a tárgyalás megtartásának törvényi akadálya van. Ezen a tárgyaláson nem volt kép és hangrögzítés, pedig a másodrendű végig kérte a rögzítést. Ezzel szabályt sértett a bíró?Köszönöm a válaszokat!Kovács Dóra
Gabicsek 2012.07.23. 12:47
Dórának is több fénymásolat kell, ezért nem fogják tudni azonnal megcsinálni.Dóra: Már az ítélet kihirdetése után kellett volna kikérned, nem megvárni, míg az ítéletet kézbesítik és lassan lejár a fellebbezési határidő.A vádlottnak is - első esetben - ingyen kell kiadni a fénymásolatokat.
Gabicsek 2012.07.23. 12:40
A nyolc nap arra vonatkozik, hogy maximum annyi idő alatt kell kiadni a kérelemtől számítva a fénymásolatot.Más dolog, ha egy gyanúsítottat kihallgatnak és a kihallgatás után kér a jegyzőkönyvéről fénymásolatot, de gondolj bele, ha egy eredeti irat tegyük fel 2000 oldalas, hogy a fenébe csinálják meg azonnal a fénymásolatokat? Ahhoz azért idő kell. Általában akkor telik bele több napba, ha nem csak egy jegyzőkönyvről, hanem egy egész paksaméta iratról van szó. Nagy mennyiséget nem lehet azon nyomban lefénymásolni, leginkább erre gondolhatott a törvényhozó, amikor nyolc napban szabta meg.
AlexKirályfi 2012.07.23. 10:36
Gabicsek!Én csak tapasztalatból nem értek teljesen egyet azzal, amit írtál, hiszen a gyanúsítottról tutira tudom, hogy ott azonnal kap másolatot, és aláírja, hogy átvette (mármint a nyom.hatóságra gondolok, a többinél igaz lehet a 8 nap).Ezek szerint nála nincs a 8 nap akkor? Nekem kicsit ellentmondásos ez a Be §.
AlexKirályfi 2012.07.23. 10:32
AlexKirályfi 2012.07.23. 10:30
Ilyen nincs! Akár aláírtad, akár nem, akkor is kell neked példány belőle!De mondom, ezt alá is kell írnod, tehát ha nem írtad alá, hogy átvetted, akkor joggal követelheted magadnak az iratmásolatot sztem most is! Én így gondolom.
Akkor az iratismertetést meg feltehetőleg valaki aláírta helyetted, ugyanis addig tényleg nem küldhetik tovább az ügyészségre.... Bocs ha tévedek, jogászt kérdezz meg erről, de én így tudom. Másrészt az ügyészségről is lehet iratmásolatot kérni!Szóval nagyon bűzlik a Te ügyed is ... Viszont ha meg sikerülne bizonyítanod, hogy iratismertetés nélkül küldték tovább, akkor sztem az egy jó alap lehetne arra, hogy eljárásjogi hibára hivatkozz!
Hát a netre kirakást nem tudom jogilag, hiszen egy hivatalos eljárásban történt felvételről van szó, én szerintem nincs azzal gond, na az más kérdés, hogy persze nem tetszik nekik és nem engedik a felvételét, ha látják, mert akkor az a gáz, hogy be kéne tartaniuk a szabályokat. Elvégre alapból egy bírósági tárgyalás is nyilvános. Én feltettem már kettőt is, és eddig nem lett következménye, és hidd el, elég sokan meghallgatták, és alig hittek a fülüknek. Az ilyen fenyegetések főleg érdekelnének sokakat sztem.Ááá katasztrófa na, nem tudok mit mondani már erre.
Dóra:Neked is mondom, nem vagyok jogász, de tapasztalatból azt gondolom, hogy Neked is írásban, tértivevényesen kellene kérelmezned, és akkor ha emiatt futsz ki a határidőből, akkor panaszt terjesztesz elő, mivel lehetőséged se volt megismerni az ügyiratot. Én ezt tenném, de ha meg azonnal kell, akkor személyesen, tanúval együtt persze, bemennék először gyorsan kérni másolatot. Ha elküldenek, már van rá tanúd, és az írásbeliséget azért ezzel párhuzamosan mindenképpen lépd meg sztem. De az se rossz, ha (időmegtakarítás céljából) beviszed a kérelmet, és hivatalosan átveteted, azaz dátummal, aláírással lepecsételteted ott valamelyik lebzselő titkárnővel, hogy átvették. Így is nyersz 2-3 napot. Jobbat nem tudok, ezt csak laikusként mondom, hogy én ezt tenném.
Gabicsek 2012.07.23. 10:17
Be.Másolat készítése az eljárás során keletkezett iratról70/B. § (1) Az eljárás során keletkezett iratról - ideértve a bíróság, az ügyész és a nyomozó hatóság által beszerzett, illetőleg a büntetőeljárásban résztvevő személyek által benyújtott, valamint csatolt iratot is - az a bíróság, ügyész, illetőleg nyomozó hatóság, amely előtt az eljárás folyamatban van, a büntetőeljárásban részt vevő személyek kérelmére a (2)-(7) bekezdés szerint legkésőbb a kérelem előterjesztésétől számított nyolc napon belül másolatot ad ki.
kovacs_dora 2012.07.23. 09:42
Tisztelt Fórumozók!Ma reggel felhívtam a bíróságot, és kértem, hogy kapcsolják nekem a bíró titkárságát, de nem sikerült, ezért a hívásomat átirányították a lajstrom irodába. Azt mondta az ügyintéző az irodában, hogy írjak kérvényt a bírónőnek címezve, hogy bocsájtsa rendelkezésemre a kért jegyzőkönyveket, és DVD lemezeket. Azt mondta az ügyintéző, hogy nem adhatja ki azonnal, mivel ez a jogszabály. Valamint azt mondta, hogy csak abban az esetben adhatja ki, ha írásban megkeresem a bírónőt, és a bírónő a levelem átvételétől számított 8 munkanapon belül küldi meg nekem. A jegyzőkönyvek nekem azonnal kellenek, mivel az elsőfokú bíróság ítélete ellen péntekig jelenthetek be jogorvoslatot.Ilyen esetben lehet kérni azt, hogy gyorsabban adják ki a jegyzőkönyveket?Szabályszerű ez az eljárás?
Köszönöm a válaszokat!Tisztelettel:Kovács Dóra
AlexKirályfi 2012.07.23. 00:36
de ha meg gyanúsított voltál, akkor mindenképpen kellett kapnod egy példányt és ingyen !!!és ezt alá is kell írnod, h átvetted!szóval ezzel talán tudsz valamit kezdeni, bár persze alá is írhatják helyetted. nemtom.
De ha meg gyanúsított vagy (ez most nem tiszta számomra), akkor a helyedben írásban kérnék egy másolatot az egész iratanyagról. Nem tudnak arra hivatkozni, h már kaptál.Neked is jól jött volna egy diktafon akkor a kihallgatáson ... Ha nem is tudsz esetleg semmit tenni vele jogilag, de arra király, hogy feltöltsd szépen netre nyilvánosan, aztán hallgassák csak minél többen ...
AlexKirályfi 2012.07.22. 23:57
Ja hát, igazi, hamisítatlan magyar stílus a la tirpák.Mégis mit vár az ember?De tuti biztos, hogy valami van ott a háttérben, mert nem ok nélkül ilyenek.
Háát, rosszat nem akarok mondani, de úgy tudom, hogy ilyen összetépősdit nem is csinálhatna, max javítósdit, mert a robotzsaruból elvileg nem lehet ezt csak úgy eltűntetni és újat írni helyette.Úgyhogy számomra valami bűzlik ebben (vagy nem abban írtak, csak sima wordben ... ki tudja).
Nem tudom, milyen tanú vagy, de sztem a bíróságon is belenézhetsz az iratanyagba. Azt nem tudom, hogy ingyen vagy 100 Ft/oldal, de sztem kérhetsz másolatot. Azért ezt inkább kérdezd meg jogásztól. De ha sok, megúszod ingyen, ha lefotózod az oldalakat ... (én is ezt tettem részben).
AlexKirályfi 2012.07.22. 23:24
AlexKirályfi 2012.07.22. 22:51
Még annyi ehhez, hogy tudod én már egy ideje megtanultam, hogy ilyesmiket mindig diktafonra kell venni! Legyen az egy tanúvallomás, legyen az egy megbeszélés az ügyvéddel pl pénzről ... mindent!
Én már olyan paranoiás vagyok, hogy rejtett mikrofont is csináltattam, amit a póló vagy ing alá lehet tenni észrevétlenül, mert nekem is elegem lett pár dologból, amiket mind azért szívtam, mert nem tudtam hogyan bizonyítani. Tudom ajánlani.
AlexKirályfi 2012.07.22. 22:23
Ja mert az lett volna az igazán ciki, ha a panaszodat kellett volna jegyzőkönyvezni :) Azért annyi esze csak volt, hogy felmérte, hogy ebbe keményen bele lehet kapaszkodni később.
Ayyy, mi van itt, istenem ...
De önmagában viccbe illő ez a mondat, hogy "elrendelte a tanú szó szerinti jegyzőkönyvezését".
kovacs_dora 2012.07.22. 22:14
Én is rengetegszer indítványoztam a tárgyaláson a pontos szószerinti jegyzőkönyvezést. Egyszer a bíró elutasította, de azt mondtam neki, hogy kérem vegye bele a jegyzőkönyvbe, hogy panasszal élek az ellen, hogy nem fogadta el az indítványom. Aztán azt mondta a bíró, hogy mégis elfogadja az indítványom, és elrendelte a tanú szószerinti jegyzőkönyvezését.
AlexKirályfi 2012.07.22. 22:10
„"Aztán persze nem az került a jkv-be, ill. nem úgy, ahogyan elhangzott, máskor megsemmisült a hangfelvétel.”"
Ez ismét Magyarország.
Ha visszagondolok, az én akkori ügyvédemnek is hányszor durrant el az agya és hányszor nem tudta már visszafogni magát és ordított fel hangosan, hogy legyen szíves pontosan azt írni a jkv-be, amit a gyan. mond, hát bizony durva ez is.
Mert valamiért alapból nem ez a természetes... És akkor még jogod sincs ezt kérni :XD Nincs jogod kérni, hogy legyenek már olyan kedvesek, és ne mást írjanak a jkv-be, mert netán jelentősége is lehet még később. Ez lenne a tisztességes eljáráshoz való jog? Hát, lehet ... Abba ugye már beletörődik az ember, hogy a rendőrségen mi van, aztán hogy első fokon mi van, na de a végén jön elő ez a rengeteg "apróság", amin bukhat egy ügy.
Az ész megáll, emberek !
kovacs_dora 2012.07.22. 21:59
Még egy kérdést szeretnék megkérdezni. Ha a másodfokú bíróság új elsőfokú eljárást rendel el, akkor az elsőfokú bírót jelölik ki bírónak?Köszönöm válaszukat!Kovács Dóra
kovacs_dora 2012.07.22. 20:44
Köszönöm szépen! Viszont kívánom a szerencsét!
kovacs_dora 2012.07.22. 18:53
Van egy másodrendű vádlott, akinek egy médiában járatos jogi képviselője van, és ő kért a tárgyalásra kép és hangfelvevő eszközt. Volt jegyzőkönyvvezető, mivel ő gépelt a tárgyalás során, de minden tárgyalás elején a bíró elmondta, hogy a kamerát ki kezeli, és elmondta azt is, hogy a II. rendű vádlott jogi képviselője indítványozta, hogy a tárgyaláson legyen kép és hangfelvevő eszköz.
ObudaFan 2012.07.22. 15:11
Lehet, hogy várni kell.
kovacs_dora 2012.07.22. 15:04
Tisztelt Ügyvéd Úr!Nagyon szépen köszönöm a válaszát! Azt szeretném kérdezni, hogy a bíróság rögtön kiadja ezeket a DVD lemezeket? Vagy várni kell arra, hogy elkészítsék? Én szeretném még a jegyzőkönyveket is kikérni, mivel szeretném megnézni, hogy a felvétel és a jegyzőkönyvezés között van-e eltérés.
ObudaFan 2012.07.22. 14:19
Ki.Mondjuk egy dvd-t éppen le is lehet másolni.
kovacs_dora 2012.07.22. 14:00
Nagyon szépen köszönöm a választ! Ezeket a rögzített tárgyalásokat most az ítélkezési szünet alatt is ki tudják adni? A kirendelt védőm már kapott az összes felvételből DVD-t, de azt mondta, hogy nem adja ide, mivel az kell neki.
ObudaFan 2012.07.22. 11:15
Egy példányt ingyenesen.
kovacs_dora 2012.07.21. 20:44
Kedves Gabicsek!Egyetértek! :)))
Azt szeretném még megkérdezni, hogy nekem az ügyemben 4 tárgylás volt, és mindegyiken kamerás és hangrögzítős eszköz volt, és én szeretném kikérni a felvételeket. A kirendelt védőm kapott belőle, de ő nem adja nekem ide, mert azt mondta, hogy bizonyítékot nem ad ki a kezéből. Én hétfőn ha bemegyek a bíróságra kiadják nekem (vádlott vagyok), és mennyiért?
Gabicsek 2012.07.21. 19:01
Jó munkához idő kell:)
kovacs_dora 2012.07.21. 18:48
Kedves Gabicsek!Az eljárást azért szüntették meg, mert a Városi Ügyészség megállapította 2010. júniusában, hogy a 2009. június 18-án megindított büntetőeljárás nem bűncselekmény, tehát az eljárást azért szüntették meg, mert a cselekmény nem bűncselekmény. Kérdezem én, hogy egy évig senkinek sem tűnt fel, hogy ez nem bűncselekmény? Barátnőm papírjait láttam, és egy év alatt négyszer volt vádemelésen az ügy, tehát véleményem szerint valakinek már korábban fel kellett volna, hogy tűnjön, hogy ez nem bűncselekmény.
Gabicsek 2012.07.21. 18:35
Ha a barátnődet hamisan vádolták és ezért indult ellene büntetőeljárás, amit - ha jól értelmezem - bűncselekmény hiányában megszüntettek, akkor a barátnőd feljelentést tehet büntetőeljárást eredményező hamis vád bűntette miatt az illetékes nyomozó ügyészségen.
kovacs_dora 2012.07.21. 16:13
Köszönöm a kedves fórumozók segítségét! Nagyon hálás vagyok Önöknek! Lenne még egy olyan kérdésem, hogy van egy barátnőm, akinek van egy büntetőügye, és őt azzal gyanúsítják, hogy egy uzsorás ellen lement Szolnok közelében egy komphoz, és azt mondta a barátnőm az uzsorásnak, hogy adjon neki 200 ezer forintot, mert ha nem akkor az uzsorás a Tiszában végzi. Barátnőm tagadta a bűncselekmény elkövetését, vallomásában elmondta, hogy az uzsorástól kért x összeget, és ő a kétszeresét visszaadta neki. Elmondta a barátnőm, hogy őt az uzsorás többször zaklatta személyesen, és telefonon, de az ügyészség megszüntette az uzsorás ellen az eljárást. Az uzsorásnak van egy tanúja, aki gyermekkori barátja, hogy a barátnőm elkövette ellene a bűncselekményt. Az uzsorás, és a barátja úgy állítják be egymást, hogy ők csak a faluból ismerik egymást. Szóval barátnőm kapott az ügyészségtől egy határozatot, miszerint ellene az eljárást megszüntetik, mivel a cselekmény nem bűncselekmény. Én azt szeretném kérdezni, hogy ebben az esetben terhel valakit felelősség? A barátnőmet megrabosították, gyanúsítottként hallgatták ki, és több mint egy évig nyomoztak ellene. Másrészről véleményem szerint, ha valaki ilyet követ el, akkor az bűncselekmény. Azt szeretném megkérdezni, hogy Önök szerint is ez bűncselekmény lenne, ha a barátnőm elkövette volna?
Köszönöm segítségüket!Kovács Dóra
Gabicsek 2012.07.20. 20:12
Ez az a kb. 1 %, vagy max 2.
ObudaFan 2012.07.20. 19:08
A szembesítésnek szerintem igenis van értelme, mert a tanúvallomások egy része nem tudatosan hamis, hanem a tanúk emlékezete téved, ami szembesítés során tisztázható.
Dr.Attika 2012.07.20. 18:58
Igen, a szembesítések ebben a százalékban eredménytelenek. Meg is kellene ezt szüntetni. A szembesítés intézményét, akkor vezették be, amikor még volt erkölcsi tartalma. "Mondd a szemembe!" Aki hazudott, az elfordította a fejét. Nemrég volt ilyen szembesítésem védencem és egyik terhelő tanu vonatkozásában és a fiatal nyomozó hölgy kifelé bámult az ablakon. Gondolom közelgő szabadságáról álmodozott. "Visszarévedve" megállapítja, hogy "Szembesítés eredménytelen." Megkérdeztem tőle, hogy látta a szembesítettek arcát? Visszakérdezett, hogy "Kellett volna?" mikor elmagyaráztam a szemkontaktus lényegét ebben a helyzetben, akkor annyit mindott, hogy "Nahát."
Gabicsek 2012.07.20. 15:21
Hozzáteszem: A szembesítések 99 %-ban eredménytelenek. Semmit nem értél volna el, ha szembesítés, mert a tanú pontosan ugyanazt mondta volna a szemedbe: Nem emlékszik.Ráadásul az, hogy nem emlékszik, nem ellentmondásos egy vallomással, mivel nem a vádlottal ellentétes tényt állított.Tehát jogos volt az indítvány elutasítása.
ObudaFan 2012.07.19. 22:35
Nem. Fellebbezni lehet az ítélet ellen annak, akinek az adott ügyben éppen van erre joga, és akkor a másodfok eldönti, hogy jó volt-e ez így.
kovacs_dora 2012.07.19. 22:10
Tisztelt Ügyvéd Úr!Én tettem egy indítvány, és kértem a bírótól, hogy szembesítsen két tanút, mivel ellentét van közöttük. A bíró azt mondta, hogy az indítványom elutasítja, mivel szerinte egyértelmű az ellentét, de szerinte ez három év távlatában betudható az idő múlásának. Ha a bíróság egy indítványt elutasít, akkor a bíró felettesétől nem lehet kérni, hogy a bíró döntését bírálja felül?Nagyon szépen köszönöm a válaszát!
Kovács_Béla_Sándor 2012.07.19. 17:59
Ha bizonyítási indítványt teszel, annak a bíróság általában helyt ad. Nagyon indokolnia kell, ha mégsem.
kovacs_dora 2012.07.19. 17:54
Én azt szeretném még kérdezni, hogy olvastam, hogy a vádlottat minden enyhítő körülmény kivizsgálása megilleti. Ez azt jelenti, hogy ha én most valami indítványt teszek, akkor azt ki kell, hogy vizsgálják?
guba" 2012.07.19. 17:14
„Én megpróbálok az eljárás ellen panasszal élni a bíró felettesénél.”
Nem panasz, hanem kizárási ok bejelentése lehetne az legfeljebb, de azt is csak erre alkalmas tényekre alapozva lehetne megtenni.
Gabicsek 2012.07.18. 13:10
Szerinted azért elfogult a bíró, mert a Be-ben foglalt szabályoknak megfelelően járt el?Panaszt persze bárki és bármi ellen lehet tenni, más kérdés, hogy magad alatt vágnád a fát. Ez csak egy próbálkozás, hogy megpróbálj kibújni egy esetleges felelősségre vonás alól.
Dr.Attika 2012.07.18. 13:08
Dóra írta, hogy van kirendelt védője.Nem biztos, hogy ront a helyzetén, ha panaszt jelent be. Nyilván el fogják utasítani, de lehet, hogy a bíró "könyörületesebb" lesz emiatt. Bár ellenkezője is bekövetkezhet.
kovacs_dora 2012.07.18. 12:51
Tisztelt Ügyvédúr!Van védőm, akit a nyomozó ügyészség rendelt ki, de sajnos semmiben nem segít nekem.
Kovács_Béla_Sándor 2012.07.18. 12:09
Nem kéne. Csak rontasz a helyzeteden. Nincs védőd?
kovacs_dora 2012.07.18. 09:40
Köszönöm a választ. Én azért még sem értem, hogy ha valaki semmire sem emlékszik, akkor felolvassák neki a vallomását, és ennyivel el van intézve. Gondolom majd a bíró az ítéletében megállapítja, hogy a tanú következetesen vallott, és ellenem értékeli. Azért nem lehetett volna egy kicsit megizzasztani, hogy emlékezzen már valamire? Szerintem a bíró elfogult. Én megpróbálok az eljárás ellen panasszal élni a bíró felettesénél.
guba" 2012.07.18. 09:14
297. § (1) A tanács elnöke az ügyész, a vádlott vagy a védő indítványára, illetőleg hivatalból ismertetheti a tanú korábbi vallomásának részeit, ha a tanú a történtekre nem emlékszik, vagy ha a tárgyaláson tett és a korábbi tanúvallomása között ellentét van. Az ismertetés - a 296. § (3) bekezdésében meghatározott keretek között - kiterjedhet a tanúnak az eljárás korábbi szakaszában vagy más eljárásban gyanúsítottként vagy vádlottként tett vallomására is.
kovacs_dora 2012.07.17. 18:23
Tisztelt Fórumozók!Nekem van egy büntető ügyem amiben vádlott vagyok. Azt állítja egy lány, hogy én megkértem őt, hogy igazoljon nekem alibit egy bűncselekmény elkövetésének idejére. Én soha nem kértem őt ilyenre, mivel a bűncselekmény elkövetésekor együtt tartózkodtunk, és ő tudja, hogy én nem követtem el a bűncselekményt, de ő mégis azt mondta, hogy én felkértem őt hamis tanúzásra. Szóval a bírósági tárgyaláson van neki egy tanúja, aki az ügy szempontjából perdöntő tanú lehet. A bíró a tárgyaláson kérdezgette a lány barátnőjét, de a lány semmire nem tudott válaszolni, mivel azt mondta, hogy ő már nem emlékszik semmire. Ezután a bíró felolvasta a vallomását a tanúnak. Majd megkérdezte tőle, hogy fenntartja-e a vallomását. Nem indítványoztam sem én, sem a kirendelt védőm, sem pedig az ügyész a tanú vallomásának felolvasását. A tanú kihallgatható állapotban volt, és megjelent a tárgyaláson. Azt szeretném megkérdezni, hogy jogszerűen tette a bíró, hogy felolvasta a tanú vallomását? Ha nem volt jogszerű, akkor milyen formában tehetek panaszt az eljárás ellen?Előre is köszönöm a válaszukat. A kirendelt védőm nem hajlandó semmit sem mondani nekem.

matches: bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság


text:
Amnéziában szenved-e a Bankszövetség jogi munkacsoportja? | PITEE
Amnéziában szenved-e a Bankszövetség jogi munkacsoportja?
A bankszövetség 2014.09.22. napján kelt állásfoglalása
a 2014. évi XXXVIII. törvény alkotmányossági aggályairól
A Fővárosi Törvényszék bírái több alkalommal és különböző okokból kezdeményeztek egyedi normakontroll eljárást a 2014. évi XXXVIII. törvény (továbbiakban „Bankmentő törvény”) egyes rendelkezéseinek a felülvizsgálata céljából, és kérték az Alkotmánybíróságot, hogy semmisítse meg a Bankmentő törvény egyes rendelkezéseit (Pp. 155/B. § (1) bek., Abtv. 25. § (1) bek.).
Ezen bírói kezdeményezések mind olyan eljárásokból erednek, amelyek tárgya fogyasztói jogviszonyok megítélése. A vitatott fogyasztói jogviszonyok pénzintézetek és fogyasztók között jöttek létre. A pénzintézetek érdekeit képviselő Bankszövetség 2014. szeptember 22. napján összefoglalót készített a Bankmentő törvény alkotmányossági aggályairól. Ezt az összefoglalót az Alkotmánybíróság megkapta.
Ebben a levélben a Bankszövetség állásfoglalására kívánunk röviden reagálni, annak érdekében, hogy az Alkotmánybíróság mind a két érintett oldal álláspontjának az ismeretében hozhasson döntést.
1. A újfajta polgári peres eljárásokra vonatkozó szabályok alkotmányossági aggályai (Bankmentő törvény 7-15. §-ai)
A Bankszövetség állásfoglalásával egyet értünk. Álláspontunk szerint is alaptörvény-ellenesek a Bankmentő törvény polgári peres eljárásra vonatkozó rendelkezései.
Véleményünk csak a rendelkezések alaptörvény-ellenességének az indoklásában tér el. Szerintünk ugyanis nincs szükség részleteiben vizsgálni a Bankmentő törvényi eljárásjogi szabályozásának a tartalmát. Egy új polgári peres eljárás törvénybefoglalása ugyanis önmagában sérti a független igazságszolgáltatás alkotmányos követelményét, ha az új szabályok már kialakult jogvitákra vonatkoznak.
Ez a követelmény levezethető az Alaptörvény XXVIII) cikk (1) bekezdés, az Európai Unió Alapjogi Chartája 47. Cikk, valamint az emberi jogok és alapvető szabadságok védelméről szóló egyezmény 6 cikk megfogalmazásából.
Ezek törvényhelyek ugyanis mind úgy értelmezendőek, hogy egy bíróság csak akkor tekinthető „törvény által felállított”-nak, ha az adott bíróság illetékességi, hatásköri és eljárásjogi szabályai törvénybe lettek foglalva már a jogvita kialakulását megelőzően.
Ennek megfelelően alaptörvény-ellenes minden olyan új törvényi rendelkezés, amelyik egy jogvita kialakulását követően állapít meg illetékességi, hatásköri és eljárásjogi szabályokat.
A Bankmentő törvény vitatott rendelkezései új illetékességi, hatásköri és eljárásjogi szabályokat állítanak fel, egy olyan időpontban, amikor a fogyasztók és a pénzintézetek között már lassan 4 éve folynak perek az egyoldalú szerződésmódosításokat lehetővé tevő szerződéses kikötések jogszerűségét illetően.
A Bankmentő törvény rendelkezései ezért alaptörvény-ellenesek.
Az egyetlen igazságos megoldás az, ha a fogyasztók és a pénzintézetek közötti vitás kérdések a Pp. meglévő illetékességi, hatásköri és eljárásjogi szabályai alapján lesznek rendezve.
2. Az egyoldalú szerződésmódosítás lehetőségét tartalmazó szerződése kikötésre vonatkozó rendelkezés alkotmányossági aggályai (Bankmentő törvény 4. §)
A Bankszövetség álláspontja a Bankmentő törvény 4. §-át illetően két részre bontható.
Első lépésben a Bankszövetség vitatja a rendelkezés tartalmát, és ezzel együtt a rendelkezés alapját adó 2/2014. sz. PJE tartalmát.
Második lépésben a Bankszövetség megkérdőjelezi azt is, hogy a törvényhozásnak joga lenne ilyen tartalmú rendelkezést elfogadni.
2.1. Az egyoldalú szerződésmódosítás tartalmi feltétele (2/2014. sz PJE)
A Bankszövetség álláspontja szerint a Bankmentő törvény 4. § (1) bekezdése és a 2/2014. sz. PJE olyan szerződéses kikötéseket minősít utólag tisztességtelennek, melyek létrejöttük időpontjában „minden kétséget kizáró módon nem minősültek, nem minősülhettek tisztességtelennek, mivel teljes körűen megfeleltek a Törvény tárgyi hatálya alá vont szerződéses kikötések létrejöttének időpontjában hatályos jogszabályi előírásoknak”. (Állásfoglalás 7. oldal)
A Bankszövetség álláspontját korábban Csányi Sándor és Felcsuti Péter is hangoztatta a médiában:
„Csányi Sándor arra a kérdésre, hogy mit vár az OTP kontra magyar állam devizahiteles tárgyalásokon az eddigi törvényszéki döntések tükrében, kifejtette: az OTP a mindenkori jogszabályoknak megfelelően járt el, és ha e szerint vizsgálják a bank és az ügyfelek között kötött szerződéseket, akkor “nem találhatnak kifogást”.
Más kérdés, hogy a Kúria döntése olyan feltételeket támasztott utólag ezekkel a szerződésekkel szemben, amelyek korábban nem voltak ismertek, ennek következtében pedig nem is voltak betarthatóak – fűzte hozzá. Csányi Sándor szerint tisztességtelen utólag előírni olyan feltételeknek való megfelelést, amelyek korábban nem voltak ismertek.”
Csányi: az OTP is kérte, hogy a törvényszék forduljon az Alkotmánybírósághoz, 2014. szeptember 8
Kúria 6 pontja és a felügyelet által 2009-ben jóváhagyott Etikai Kódex elvárásai köszönő viszonyban sincsenek egymással
Felcsuti Péter, ATV Egyenes Beszéd, 9:50, 2014. aug. 26.
A Bankszövetség és a bankvezetők álláspontja az alábbi okokból téves:
A vitatott hitelszerződések túlnyomó többsége 2009 előtt lett megkötve. A szerződésekre ezért a 2009 előtti jogszabályi környezet irányadó.
A 2009 előtti jogszabályi környezetben két törvényi rendelkezés volt alkalmazandó az egyoldalú szerződésmódosításokat lehetővé tevő általános szerződési feltételekre. Az egyik a régi Ptk. 209. § (1) bekezdése volt a másik pedig a régi Hpt. 210. § (3) bekezdése. Ezeken túl, alacsonyabb szintű jogforrásként, hatályban volt még a 18/1999. (II. 5.) kormányrendelet.
A Bankszövetség állításával ellentétben a vitatott hitelszerződésekben használt rendelkezésekre semmilyen hatása nincs a 2010-ben hatályba lépett Magatartási Kódexnek és a 275/2010 (XII. 15) Kormány rendeletnek, hiszen ezek a jogforrások 2010-ben – tehát több évvel a vitatott szerződések megkötése után – keletkeztek.
Ha figyelmesen elolvassuk a korábbi Hpt. 210. § (3) bekezdését, akkor abból kiderül, hogy az „egyértelmű megfogalmazás elvét” már a törvény is ismerte 1996 óta. Ez az elvárás tehát semmiképpen sem a 2/2014. sz PJE-ben lett kitalálva.
Korábbi Hpt. 210. § (3) bek. A kamatot, díjat vagy egyéb szerződési feltételt csak akkor lehet egyoldalúan, az ügyfél számára kedvezőtlenül módosítani, ha szerződés ezt – külön pontban – a pénzügyi intézmény számára meghatározott feltételek, illetve körülmények esetére egyértelműen lehetővé teszi.
Ha figyelmesen elolvassuk a korábbi Ptk. 209. § (1) bekezdését, akkor abból kiderül, hogy a szerződések tartalmi vizsgálatához a törvény nem adott részletes zsinórmértéket. A törvény által használt szófordulat alapján a bíróságoknak azt kellett vizsgálniuk, hogy egy adott szerződési rendelkezés vajon a „feleknek a szerződésből eredő jogait és kötelezettségeit a jóhiszeműség és tisztesség követelményének megsértésével egyoldalúan és indokolatlanul a szerződési feltétel támasztójával szerződést kötő fél hátrányára állapítja-e meg”? Ezen törvényi feltétel értelmezését a törvényalkotó az igazságszolgáltatásra bízta.
Korábbi Ptk. 209. § (1) Tisztességtelen az általános szerződési feltétel, illetve a fogyasztói szerződésben egyedileg meg nem tárgyalt szerződési feltétel, ha a feleknek a szerződésből eredő jogait és kötelezettségeit a jóhiszeműség és tisztesség követelményének megsértésével egyoldalúan és indokolatlanul a szerződési feltétel támasztójával szerződést kötő fél hátrányára állapítja meg.
2011 előtt nem volt olyan bírósági ítélet, amelyik támpontot adott volna a korábbi Ptk. 209. § (1) bekezdésének alkalmazásához a pénzügyi fogyasztói szerződések tekintetében. A Legfelsőbb Bíróság először a 2011. szeptember 27. napján kelt Gfv.IX.30.221/2011/6 számú ítéletében vizsgálta a korábbi Ptk. 209. § (1) bekezdésének alkalmazását (l. lent).
2.1.2. Kritika a bankok szerződési feltételeit illetően
A felületes törvényi szabályozás valamint az ítélkezési gyakorlat kifejletlensége miatt a bankok ellenőrizhetetlen és gyakorlatilag korlátlan szerződésmódosítási jogot biztosítottak maguknak a fogyasztói szerződésekben.
A bankok szerződéses gyakorlatát 2005-2009 között több állami szerv és kormánybizottság is vizsgálta és ezek a szervek kivétel nélkül(!) arra az álláspontra jutottak, hogy a bankok által alkalmazott szerződési feltételek tisztességtelenek (l. Fogyasztóvédelmi Elemzés 2011, 13-16. oldal):
Jelentés a jelzálog-hitelezés tárgyában folytatott ágazati vizsgálatról (GVH, 2005. december);
Javaslatok a Lakossági Bankszolgáltatások Problémáinak Kezelésére (a kormány által létrehozott Lakossági Pénzügyi Szolgáltatásokat Vizsgáló Szakértői Bizottság, 2006. december);
Jelentés az OBH 2958/2006 sz. ügyben (Állampolgári jogok országgyűlési biztosa, 2007. augusztus 21.);
Jelentés az OBH 1474/2008 sz. ügyben (Állampolgári jogok országgyűlési biztosa, 2008. június 20.);
Beszámoló az Országgyűlés részére (GVH, 2008. április);
Váltás egyes lakossági és kisvállalati pénzügyi termékek esetében ágazati vizsgálat végleges jelentés (GVH, 2009. február 5.);
Tájékoztató az Országgyűlés részére (GVH, 2009. május);
Dr. Szabó Máté, az állampolgári jogok országgyűlési egykori biztosa, 2008. június 20. napján pl. ezt írta:
„Álláspontom szerint a jelentésemben feltárt visszásságok továbbra is fennállnak, ha a bank nem változtat az eddigi egyoldalú szerződésmódosítási gyakorlatán és az ügyfeleket a szerződés módosításakor nem tájékoztatja annak valós és okszerű indokairól. Mindez természetesen megköveteli, hogy a bank módosítsa üzletszabályzatában a kamat és költségmódosításra vonatkozó feltételeit…” (OBH 1474/2008. sz. ügyben)
A Bankszövetség álláspontjával ellentétben a pénzintézetek nem gondolhatták azt, hogy az általuk alkalmazott szerződési feltételek „minden kétséget kizáró módon nem minősültek, nem minősülhettek tisztességtelennek, mivel teljes körűen megfeleltek a Törvény tárgyi hatálya alá vont szerződéses kikötések létrejöttének időpontjában hatályos jogszabályi előírásoknak”. A bankok szerződéses gyakorlatát ugyanis 2005-2009 között több éven keresztül heves szakmai vita övezte. Sajnálatos, hogy ez a vita csak 2011-ben jutott el odáig, hogy a bankok szerződési feltételeit a Legfelsőbb Bíróság megvizsgálja.
2.1.3. A PSZÁF 9/2006-os fogyasztóvédelmi ajánlása
A felületes törvényi szabályozás valamint az ítélkezési gyakorlat kifejletlensége miatt a Pénzügyi Szervezetek Állami Felügyelete 2006-ban ajánlást adott ki a lakossági hitelezés fogyasztóvédelmi elveiről. Az ajánlás elismert célja az volt, hogy meghatározza azokat az egységes elveket és követelményeket, melyeket javasolt, hogy a pénzügyi intézmények lakossági hitelezésre irányuló ügyfélkapcsolataik során kövessenek.
Ha figyelmesen elolvassuk az ajánlásnak a 15-18. pontjait, akkor kiderül, hogy a felügyelet már 2006-ban ajánlotta a pénzügyi intézményeknek, hogy tartsák be a „tételes meghatározás elvét”, az „objektivitás elvét”, a „ténylegesség és arányosság elvét”, az „átláthatóság elvét” és a szimmetria elvét:
15. A pénzügyi intézmény az ügyfeleivel kötött szerződéseiben rögzítse azokat az alapos okokat, melyek bekövetkeztekor jogosulttá válik a szerződés meghatározott feltételének egyoldalú módosítására. A pénzügyi intézmény csak akkor éljen az egyoldalú szerződésmódosítás jogával, ha a szerződésben rögzített feltétel ténylegesen bekövetkezett. [ténylegesség és arányosságelve]
16. A pénzügyi intézmény az egyes konkrét díjelemekhez, kamatokhoz kapcsolva határozza meg azokat az okokat, eseményeket, amelyek bekövetkezésekor él díjváltozást eredményező egyoldalú szerződésmódosítási jogával [tételes meghatározás elve]. A megjelölt ok, esemény szervesen kapcsolódjon az adott szerződési elemek pénzügyi intézményeknél jelentkező költségtartalmához. [objektivitás elve] (A jegybanki kamatváltozás például nem lehet indok a kezelési költség emeléséhez.) Az ok, esemény bekövetkezésének egyértelműen megismerhetőnek kell lennie. [objektivitás elve]
17. Az adott egyoldalú szerződésmódosítás végrehajtásakor a pénzügyi intézmény mindig részletezze (például sajtóközleményben, honlapján megjelenő tájékoztatójában) azokat a közgazdasági, piaci indokokat melyek alapján a szerződésmódosítás mellett döntött. Legyen különös figyelemmel arra, hogy a (megemelt) költségek álljanak arányban a nyújtott szolgáltatásokkal. [ténylegesség és arányosságelve] A díjemelkedés a felmerülő, valós költségek fedezetét szolgálja, ne csupán a bevételek növelését vagy máshol jelentkező veszteség fedezetét.
18. Amennyiben a pénzügyi intézmény számára biztosított a szerződésben, hogy bizonyos objektív feltétel változása esetén egyoldalú szerződésmódosítással változtathatja valamely díj mértékét, akkor a pénzügyi intézmény törekedjen arra, hogy abban az esetben is éljen ezzel a lehetőséggel, ha az objektív feltétel változása folytán az ügyfél számára kedvező díjmérték változtatás (csökkentés) az indokolt. [szimmetria elve]
PSZÁF 9/2006-os fogyasztóvédelmi ajánlása
A fenti idézetek világosan mutatják, hogy a 2/2014. sz. PJE-ben megfogalmazott elvek nem 2014-ben lettek utólag ráerőszakolva a pénzügyi intézményekre, hanem pont ellenkezőleg, már 2006-óta le voltak írva és alkalmazásukat az állami felügyelet ajánlotta. A jelenlegi helyzet nem alakult volna ki, ha a pénzügyi intézmények betartották volna az állami felügyelet ajánlásait. Az ország tragédiája, hogy a PSZÁF 2006-tól kezdődően nem ellenőrizte és nem kérte számon a fogyasztóvédelmi ajánlás betartását.
2.1.4. A Legfelsőbb Bíróság 2011. szeptember 27. napján kelt ítélete
A Legfelsőbb Bíróság 2011. szeptember 27. napján kelt ítéletében vizsgálta először az egyoldalú szerződésmódosítások gyakorlatát. Az eljárást az Ügyészség kezdeményezte egy hitelnyújtó ellen, amelyik hitelnyújtó az üzletszabályzatában az egyoldalú szerződésmódosításra feljogosító rendelkezést úgy fogalmazta meg, hogy egymás után röviden felsorolta azokat az okokat, amelyek változása esetén élni kíván az egyoldalú szerződésmódosítás jogával.
A Legfelsőbb Bíróság döntése értelmében ahhoz, hogy a hitelnyújtók egyoldalúan módosíthassák a szerződések tartalmát, nem elég röviden felsorolni azokat a körülményeket, amelyek megváltozása esetén a hitelnyújtók a szerződéseket egyoldalúan módosítani kívánják.
A Legfelsőbb Bíróság az okok felsorolásán kívül további három feltételhez kötötte az egyoldalú szerződésmódosítások jogszerűségét:
A körülmények változása tényleges hatást kell gyakoroljon a kamat, a díj és az egyéb költségek mértékére [ténylegesség elve];
A körülmény változásának meg kell haladnia a normálisan vállalható üzleti kockázat mértékét;
A kamat, a díj és az egyéb költségek módosításának mértéke arányban kell álljon a bekövetkezett változás hatásával [arányosság elve].
A Legfelsőbb Bíróság ezeket a feltételeket a alábbi szavakkal fogalmazta meg:
A bekövetkezett változásnak meg kell haladnia a normálisan vállalható üzleti kockázat mértékét, jelentéktelen, érdemi hatást nem kiváltó változás nem adhat alapot a szerződés módosítására. A módosítás mértékének arányban kell állnia a bekövetkezett változás hatásával.
(Legfelsőbb Bíróság 2011. szeptember 27. napján kelt ítélete (Gfv.IX.30.221/2011/6. szám))
A Legfelsőbb Bíróság ítélete is azt igazolja, hogy a 2/2014. sz. PJE-ben megfogalmazott elvek nem 2014-ben lettek utólag ráerőszakolva a pénzügyi intézményekre, hanem azokról már évek óta tudhattak a pénzügyi intézmények.
2.1.5. A 2/2014. sz. PJE tartalma
A 2/2014. sz. PJE tartalma nem számít újdonságnak a magyar pénzügyi fogyasztóvédelemben. A PJE tartalma egy világos és követhető jogfejlődés eredménye. Ez a jogfejlődés 1996-ban indult, amikor a törvényalkotó törvénybe foglalta az egyértelműség követelményét (korábbi Hpt. 213. § (3) bek.). Ennek a fejlődésnek az állomásai voltak a PSZÁF 9/2006. sz. fogyasztóvédelmi ajánlása valamint a Legfelsőbb Bíróság Gfv.IX.30.221/2011/6. számú ítélete. Ennek a fejlődésnek jelenleg az utolsó állomása a 2/2014. sz. PJE.
A fentiek alapján téves a Bankszövetségnek az az álláspontja miszerint a 2/2014 sz. PJE-ben megfogalmazott elvek egy olyan új „jogpolitikai célt” szolgálnának, amely „messze túlmenne” a régi Ptk.-n, valamint a régi Hpt.-n.
Ezzel szemben a 2/2014. sz. PJE teljesen beleillik a hazai és nemzetközi pénzügyi fogyasztóvédelmi joggyakorlatba (magyar fordítás: Német Legfelsőbb Bíróság XI ZR 55/08, 2009.04.21.).
2.2. Az egyoldalú szerződésmódosítás jogszerűségének törvény általi meghatározása
Egyetértünk a Bankszövetséggel abban, hogy a Bankmentő törvény 4.§-a alaptörvény-ellenes, mert a törvényhozás ezzel a rendelkezéssel átlépte alkotmányos hatáskörét és beavatkozott az igazságszolgáltatás működésébe.
A Bankmentő törvény 4.§-a alapján ugyanis vélelmezni kell, hogy tisztességtelen a pénzintézetek által alkalmazott azon szerződési kikötés, amelyik az egyoldalú szerződésmódosítást teszi lehetővé. Ezzel a Bankmentő törvény 4.§-a átrendezi a bankok és a fogyasztók közötti polgári jogi jogviszony tartalmát.
Az Alaptörvény XXVIII) cikk (1) bek. szerint mindenkinek joga van ahhoz, hogy jogait és kötelezettségeit törvény által felállított, független és pártatlan bíróság tisztességes és nyilvános tárgyaláson, ésszerű határidőn belül bírálja el.
Ennek megfelelően az Alaptörvény XXVIII) cikk (1) bek. ellentétes minden olyan törvényi rendelkezés, amelyik polgári jogi jogokat és kötelezettségeket keletkeztet, módosít vagy megszüntet. Polgári jogi jogokat és kötelezettségeket ugyanis nem a törvényhozás, hanem kizárólag törvény által felállított, független és pártatlan bíróságok állapíthatnak meg.
A fogyasztók és a pénzintézetek közös érdeke, hogy se a törvényhozás, se a végrehajtó hatalom ne avatkozzon bele a fogyasztói jogvitákba.
Az Alaptörvénybe foglalt elvek (jogállamiság elve (Alaptörvény B) cikk) és a hatalmi ágak megosztásának az elve (Alaptörvény C) cikk)) valamint az Alaptörvénybe foglalt alapjogok (A tisztességes eljáráshoz fűződő alapjog, Alaptörvény XXVIII) cikk) együttesen védik a fogyasztók és a bankok közötti jogviszonyokat a kormány és a parlament beavatkozásától.
A fentiekre tekintettel mi is támogatjuk a Bankmentő törvény vitatott rendelkezéseinek a megsemmisítését.
Ami az egyoldalú szerződésmódosítások tartalmi jogszerűségét illeti, azt a fogyasztók és a pénzintézetek a törvényes bíróságokon a polgári perrendtartás meglévő rendelkezései alapján kívánják megvitatni. A bankok szerződéses gyakorlata 2005-2009 között sem felelt meg az akkori törvényi feltételeknek.
Az Emberi Jogok Európai Bíróságához fordulnak a devizahitelesek
This entry was posted on 2014. október 13. hétfő at 5:51 de. and is filed under Alkotmánybíróság, Bank, Devizahitelek.	You can follow any responses to this entry through the RSS 2.0 feed. Responses are currently closed, but you can trackback from your own site.

matches: bíróság bíróság Kúria Kúria Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság bíróság


text:
Főtanácsnoki indítvány született a devizahiteles szerződések ügyében | KOZJAVAK.HU Az MTA-DE Közszolgáltatási Kutatócsoport blogja
Címlap » Főtanácsnoki indítvány született a devizahiteles szerződések ügyében
A Fővárosi Ítélőtábla előzetes döntéshozatal iránti kérelmet terjesztett elő abban a kérdésben, hogy a nemzeti bíróság értékelheti-e egy nem világos jellegű, az árfolyamkockázatot a kölcsönt felvevőre terhelő feltételnek a tisztességtelenségét annak ellenére, hogy a feltétel érvényességét a magyar jogalkotó megerősítette. Az ügyben a napokban született meg a főtanácsnoki indítvány.
Az alapügyben Ilyés T. és Kiss E. mint felperesek állnak szemben az OTP Bank és OTP Factoringgal, mint alperessel. A felperesek svájci frankban nyilvántartott kölcsönre vonatkozó kölcsönszerződést kötöttek a bankkal, amely szerint a svájci frank és a magyar forint közötti aktuális árfolyam alapján számolták ki a havi törlesztő részleteket. Később, mivel az árfolyam jelentős mértékű változása miatt nagyban megnőtt a felperesek által fizetendő havi összeg, keresetet indítottak a bank ellen. Az eljárás során felmerült az a kérdés, hogy az árfolyamkockázatot a kölcsönt felvevőkre terhelő szerződési feltétel tisztességtelennek tekinthető-e és emiatt megállapítható, hogy nem kötelezi a kölcsönt felvevő feleket.
A Fővárosi Ítélőtábla egy hosszas folyamatból eredő jogértelmezési probléma miatt fordult az Európai Unió Bíróságához. 2014. április 30-án a Bíróság ítéletet hozott a Kásler-ügyben, amelyben kimondta, hogy a nemzeti bíróság a szerződés felei közötti egyensúly helyreállítása érdekében és a szerződés érvényességének fenntartása céljából helyettesítheti a tisztességtelen feltételt a nemzeti jog valamely rendelkezésével.
Ennek az ítéletnek a hatására hozta meg a Kúria Polgári Kollégiuma a 2/2014. számú Polgári jogegységi határozatot, a joggyakorlat továbbfejlesztése érdekében. A határozat alapján a deviza alapú fogyasztói kölcsönszerződés azon rendelkezése, amely szerint az árfolyamkockázatot korlátozás nélkül a fogyasztó viseli, a főszolgáltatás körébe tartozó szerződéses rendelkezés, amelynek a tisztességtelensége főszabályként nem vizsgálható. E rendelkezés tisztességtelensége csak akkor vizsgálható és állapítható meg, ha az általánosan tájékozott, ésszerűen figyelmes és körültekintő átlagos fogyasztó számára annak tartalma a szerződéskötéskor nem volt világos, nem volt érthető.
A PJE végrehajtása érdekében 2014-ben Magyarországon több törvényt is fogadtak el, amelyek a deviza alapú szerződésekben megszüntettek bizonyos tisztességtelen feltételeket. Azonban az árfolyamkockázat kölcsönt felvevőre terhelését továbbra is fenntartották a törvények. Az egész jogalkotási folyamat fő indoka az volt, hogy a magyar szabályozás ellentétes volt a fogyasztókkal kötött szerződésekben alkalmazott tisztességtelen feltételekről szóló, 1995.évi 93/13 tanácsi irányelv rendelkezéseivel.
Itt térünk vissza az eredeti problémához, ugyanis az irányelv 1.cikk (2) bekezdése kimondja, hogy ,, azok a feltételek, amelyek kötelező érvényű törvényi vagy rendeleti rendelkezéseket, valamint olyan nemzetközi egyezmények alapelveit vagy rendelkezéseit tükrözik, amely egyezményeknek a tagállamok vagy a Közösség aláíró, … nem tartoznak az ebben az irányelvben előírt rendelkezések hatálya alá.” A fenti irányelvi rendelkezés alapján kérdéses, hogy a bíróság értékelheti-e az árfolyamkockázatot a kölcsönt felvevőre terhelő feltételnek a tisztességtelenségét.
Tanchev főtanácsos az indítványában kifejtette, hogy az irányelv hatálya alól történő kizárás azt a cél szolgálja, hogy a jogalkotó a szerződéses felek között egyensúlyt teremtsen. Csak az irányelv rendelkezésein túlmenően lehet védelmi rendelkezéseket bevezetni, az irányelvben meghatározott szintet csökkenteni nem lehet. Mivel jelen esetben nem feltétezhető, hogy a jogalkotó a megalkotott jogszabályokkal eleget tett volna az egyensúly teremtési kötelezettségének, továbbá a törvényeket az irányelvvel való összeegyeztethetetlenséget megállapító bírósági határozat végrehajtása céljából fogadták el, a feltételek vizsgálat tárgyát képezhetik.
A főtanácsnok az indítványában, az Európai Alapjogi Charta rendelkezéseire tekintettel kiemelte azt is, hogy a Bíróságnak valamely nemzeti jogszabályt vagy gyakorlatot az irányelvvel összeegyeztethetetlennek nyilvánító határozatára adott tagállami jogalkotói válasz nem zárható ki a bírósági felülvizsgálatból. Ez a fogyasztók védelmének magas szintjét (38. cikk) valamint a hatékony bírói jogvédelemhez való jogot (47. cikk) biztosítja.
Összességében a főtanácsnok azt a választ javasolja, hogy az olyan feltétel, amelyet jogalkotási beavatkozás tett a devizalapú kölcsönszerződés részévé (jelen esetben az árfolyamkockázatok kölcsönt felvevőre terhelése), az irányelv értelmében nem tükröz olyan kötelező erejű törvényi vagy rendeleti rendelkezést, amely alapján az irányelv hatálya alól ki kellene zárni. Így tehát minden olyan feltételt, amelyet a szerződésben nem világosan és érthetően fogalmaztak meg, a nemzeti bíróság megvizsgálhat a tekintetben, hogy köti-e a fogyasztót.
Fontos kiemelni, hogy a főtanácsnoki indítvány nem köti a bíróságot. A főtanácsnok függetlenül és pártatlanul eljárva keres megoldást a jogi problémára. A Bíróság a főntanácsnok indítványával ellenétes döntést is hozhat.
A Bíróság nem dönti el a tagállami bíróság előtti jogvitát. Mivel az előzetes döntéshozatali eljárás keretein belül megszületett határozat a tartalmilag hasonló kérdésekben eljáró más nemzeti bíróságokat is köti, a Bíróság által adott válasz kulcsfontosságú lehet, az elszaporodott devizahiteles perek számára tekintettel.
https://curia.europa.eu/jcms/upload/docs/application/pdf/2018-05/cp180060hu.pdf
https://curia.europa.eu/jcms/upload/docs/application/pdf/2014-04/cp140066hu.pdf
http://eur-lex.europa.eu/LexUriServ/LexUriServ.do?uri=CELEX:31993L0013:hu:HTML
http://curia.europa.eu/juris/document/document.jsf;jsessionid=9ea7d2dc30dddf49e886b39f4c4cbc3e930ed6ed7694.e34KaxiLc3qMb40Rch0SaxyNc3r0?text=&docid=151524&pageIndex=0&doclang=hu&mode=lst&dir=&occ=first&part=1&cid=210620

matches: bíróság Bíróság bíróság Kúria bíróság bíróság Bíróság Bíróság bíróság Bíróság


text:
Megállapítható-e a „vállalkozás átruházása”? - Jogászvilág - Jogászvilág
Megállapítható-e a „vállalkozás átruházása”? - Jogászvilág
Kezdőlap » Megállapítható-e a „vállalkozás átruházása”?
Megállapítható-e a „vállalkozás átruházása”?
Címkék: dr. Ferge Zsigmond, EU Alapjogi Chartája, EUB, Európai Unió Bírósága, európai uniós munkajog által védett jogok, munkavállalók jogai, üzletek vagy ezek részeinek átruházása, vállalkozás átruházása, vállalkozások
A szerző az alábbi cikkében Európai Unió Bíróságának ítéletét elemzi, mely a Jadran Dodič kontra Banka Koper és az Alta Invest-ügyben[1] született.
A munkavállalói jogok védelmének kérdései a vállalkozások átruházása esetén az Európai Unióban foglalkoztatott munkavállalók munkaviszonyával kapcsolatos egyik legfontosabb kérdését jelentik. A „vállalkozás átruházása” fogalom értelmezése az Európai Unió Bíróságának (EUB) ítélkezési gyakorlatában is komoly jelentőséggel bír[2]. Arról, hogy a munkavállalók jogainak a vállalkozások, üzletek vagy ezek részeinek átruházása esetén történő védelméről szóló 2001/23/EK tanácsi irányelv[3] 1. cikkének (1) bekezdését hogyan kell értelmezni, az EUB már számos ítéletében rendelkezett.
A 2001/23/EK irányelv célja, az EU Alapjogi Chartája szerint, az uniós munkajog által védett jogok védelmi mértékének fokozása, és az egész unió szintjén egyenlő feltételek biztosítása. Ennek érdekében az irányelv meghatározza a munkavállalók uniós szintű jogait azon vállalkozás vagy üzlet átruházásának esetén, amelyben dolgoznak, illetve az átadó és a kedvezményezett kötelezettségeiről rendelkezik.
A Jadran Dodič kontra Banka Koper és az Alta Invest-ügy sajátosságát adja az a körülmény, amelyben a vállalkozás átruházásának kérdése felmerült. A Jadran Dodič által feltett kérdés, miszerint az a tény, hogy a Banka Koper ügyfeleinek 91 százaléka ténylegesen átvitte értékpapírjait az Alta Investhez, megalapozza-e a vállalkozás átruházásának fennállását, az EUB-t a vállalkozás átruházása kérdésének újabb aspektusból történő vizsgálatára és értelmezésére késztette.
A szlovén legfelsőbb bíróságnak, a Vrhovno sodišče-nek a Jadran Dodič és a Banka Koper és az Alta Invest-ügyben az EUB-hoz előterjesztett előzetes döntéshozatal iránti kérelme ugyan más aspektusból, de ismételten a 2001/23/EK tanácsi irányelv 1. cikke (1) bekezdésének értelmezésére vonatkozik. A kérelmet a Jadran Dodič munkaszerződése megszüntetésének jogszerűsége tárgyában terjesztették elő. A jogvita az irányelv hatályáról szóló fenti irányelvi rendelkezés értelmezésével kapcsolatos, mely szerint:
(1) a) Ezt az irányelvet kell alkalmazni valamely vállalkozás, üzlet vagy ezek egy részének más munkáltató részére szerződés alapján történő átruházása vagy összefonódása esetén.
b) Az a) albekezdésnek és ennek a cikknek a további rendelkezései tárgyába eme irányelv értelmében akkor jön létre átruházás, ha olyan gazdasági egység kerül átruházásra, amely megtartja identitását, azaz az erőforrások olyan szervezett csoportja marad, amelynek célja, hogy fő vagy kiegészítő gazdasági tevékenységet folytasson.
A tényállás[4]
2011. december 23-án a Banka Koper határozatot hozott a befektetési szolgáltatások és tevékenységek, valamint tőzsdeügynöki tevékenységek nyújtásának megszüntetéséről.
2012. június 27-én e bank a pénzügyi eszközök piacairól szóló törvény[5], a ZFTI, 159. cikke értelmében átruházási szerződést kötött, amely alapján az Alta Investre ruházta át az ügyfeleinek pénzügyi és egyéb vagyoni eszközeit, az ügyfelek dematerializált értékpapírjaihoz tartozó számlákat, az egyéb befektetési szolgáltatásokat és a ZTFI értelmében vett kiegészítő szolgáltatásokat, valamint az adattárat, azaz a befektetési szolgáltatásokkal és tevékenységekkel kapcsolatos azon dokumentációt, amelyet köteles volt megőrizni az ügyfelek számára. Ezen kívül megállapodtak abban is, hogy a Banka Koper nem saját nevében eljáró tőzsdeügynökként tevékenykedik az Alta Invest érdekében.
A munkaügyi kapcsolatokról szóló szlovén törvény, a ZDR előírásai szerint[6]: „A vállalkozásnak vagy egy részének jogi úton történő átruházása esetén – amelyre a törvény, egyéb jogszabályi rendelkezés, jogügylet, jogerős ítélet, egyesülés vagy a munkáltató személyében bekövetkezett változás alapján került sor – a munkavállalóknak az átruházás napján az átruházó munkáltatónál fennálló szerződéses jogai, valamint a munkaviszonyból eredő minden egyéb jog és kötelezettség átszáll a szerző munkáltatóra.”
További előírásai szerint: „A munkavállaló munkaszerződésének munkáltató általi rendes felmondásának indokai a következők: a meghatározott feladatok munkaszerződésben előírt feltételek mellett történő végzése szükségességének megszűnése a munkáltató részéről felmerülő gazdasági, szervezési, műszaki, strukturális vagy a munkáltatóval kapcsolatos hasonló okok miatt[7].” „[…] a munkaszerződés rendes felmondása esetében megalapozatlan indoknak kell tekinteni az e törvény 73. cikkének (1) bekezdése szerinti, a munkáltató személyében bekövetkezett változást is”[8].
2012 júliusában a Banka Koper tájékoztatta azokat az ügyfeleket, akik részére tőzsdeügynöki szolgáltatásokat nyújtott, hogy megszünteti e tevékenységet. Ennek keretében különösen felhívta a figyelmüket arra, lehetőségük van az Alta Investhez fordulni, amely e tekintetben olyan különös előnyöket kínál számukra, mint az átruházással kapcsolatos költségek átvállalása. A Banka Koper arról is tájékoztatta ügyfeleit, hogy ha nem nyilatkoznak, az úgy tekintendő, elfogadták, hogy az Alta Invest átvegye őket. A Banka Koper ügyfeleinek 91 százaléka ténylegesen átment az Alta Investhez, és a többségük kifejezetten kinyilvánította ama akaratát, hogy a továbbiakban ez utóbbihoz tartozzon. Ez után a Banka Kopert kizárták a ljubljanai tőzsdén való kereskedésből és a Szlovén Nemzeti Bank határozatot hozott, amellyel felhatalmazta a Banka Kopert arra, hogy nem saját nevében eljáró tőzsdeügynökként nyújtson szolgáltatásokat.
A pénzügyi eszközök piacairól szóló szlovén törvény, a ZFTI, szerint szabályai az abban az esetben alkalmazandóak „amennyiben a tőzsdeügynöki társaság részvényeseinek gyűlése határozatot hoz a tőzsdeügynöki társaság megszüntetéséről és a felszámolási eljárás megkezdéséről, vagy határozatot hoz a tőzsdeügynöki tevékenység oly módon történő módosításáról, hogy a társaság többé már nem nyújt befektetési szolgáltatásokat és nem végez ilyen tevékenységeket[9]”.
Ez esetben „a pénzügyi közvetítő társaság köteles:
1. elvégezni az összes szükséges tevékenységet
– az ügyfelei pénzügyi és egyéb vagyoni eszközeinek,
– az ügyfelek dematerializált értékpapírjaihoz tartozó számláknak, valamint
– az ügyfelek részére nyújtott egyéb szolgáltatásoknak egy másik személy részére történő átruházása érdekében, amely személy e törvény 32. cikke alapján jogosult arra, hogy Szlovéniában befektetési szolgáltatásokat nyújtson, és ilyen tevékenységeket végezzen;
2. biztosítani azt, hogy az e bekezdés 1. pontjában említett személy megszerezze:
– a befektetési szolgáltatásokkal és tevékenységekkel kapcsolatos összes olyan dokumentációt, amelyet a tőzsdeügynöki társaság köteles volt megőrizni, valamint
– a tőzsdeügynöki társaságnak az e dokumentáció kezelésével és megőrzésével, valamint az ahhoz való hozzáféréssel kapcsolatos valamennyi kötelezettségét és felelősségét[10].
2012. szeptember 17-én a Banka Koper új belső szabályzatot fogadott el a munkakörök ésszerűsítésével kapcsolatban, amellyel megszüntette a befektetési szolgáltatási egységét, azaz a tőzsdeügynöki munkakörhöz tartozó állásokat is. Ebben az összefüggésben gazdasági okokra hivatkozva a Banka Koper befektetési szolgáltatási egysége összes munkavállalójának munkaszerződését megszüntették, beleértve a J. Dodič által 2011. június 30-án kötött, határozatlan időre szóló tőzsdeügynöki munkaszerződést is, amelynek megszüntetésére 2012. október 11-én került sor. A Banka Koper időközben eme befektetési szolgáltatási egység összes munkavállalója számára egyéb munkakör betöltésére vonatkozó új munkaszerződések megkötését ajánlotta fel.
J. Dodič ezt az ajánlatot elutasította azzal, hogy a felajánlott munkakör nem felel meg számára. Ezt követően megtámadta az elbocsátását, és a szlovén bíróságok előtt kérte a munkakörébe a Banka Koperhez vagy akár az Alta Investhez történő visszahelyezését. Álláspontja szerint a Banka Koper a 2001/23 irányelv 1. cikkének (1) bekezdését a szlovén jogba átültető ZDR 73. cikke alapján az Alta Investre ruházta át tőzsdei kereskedelmi tevékenységét, következésképpen az átruházás után a befektetési szolgáltatási tevékenységet a bank operatív egységei és hálózatai az Alta Investen belül folytatják tovább.
A Banka Koper az ügyben eljáró bíróságok előtt előadta, miután úgy határozott, hogy megszünteti ügyfelei számára a tőzsdeügynöki szolgáltatások nyújtását, a ZFTI 159 cikke[11] értelmében eme ügyfelek dematerializált értékpapírjaihoz tartozó számláit köteles volt átvinni egy, Szlovéniában ugyanezen szolgáltatások nyújtására jogosított másik jogi személyhez. Kiemelte, hogy az átruházás nem érintette sem a munkavállalókat, sem a helyiségeket, sem a munkaeszközöket, továbbá az ügyfelei kiválaszthatták, hogy ki nyújtsa számukra a jövőben a befektetési szolgáltatásokat.
Az Alta Invest úgy érvelt, hogy az átruházási szerződés a ZTFI 159. cikke alkalmazásának közvetlen következménye.
Az elsőfokú nemzeti bíróság megállapításai szerint, a vállalkozás átruházásának feltételei nem valósultak meg, mivel a vállalkozás gazdasági vagy funkcionális szempontból nem tartotta meg identitását. Kiemelte egyfelől, hogy a Banka Koper és az Alta Invest között létrejött átruházási szerződés nem írta elő az anyagi javak, a jogok és a munkavállalók átruházását sem, másfelől az ügyfelek szabad akaratukból vitték át értékpapírjaikat az Alta Investhez vagy „bármely más pénzügyi közvetítő társasághoz”. E feltételek mellett a szerződés szerinti átruházás nem minősülhetett a 2001/23 irányelv 1. cikkének (1) bekezdése értelmében vett „vállalkozás átruházásának” vagy „a vállalkozás egy része” átruházásának.
A fellebbviteli bíróság szerint, azért sem állt fenn a 2001/23 irányelv 1. cikkének (1) bekezdése értelmében vett vállalkozás átruházása, mivel a Banka Koper és az Alta Invest között létrejött átruházási szerződés nem járt a munkáltató megváltozásával. Meghatározónak minősítette, hogy nem került sor az ügyfélkörnek az első vállalkozástól a második vállalkozás részére történő átadására. E tekintetben pontosította, az a körülmény, hogy eme ügyfelek jóformán teljes köre ténylegesen úgy döntött, hogy átmegy az Alta Investhez, nem elégséges a 2001/23 irányelv értelmében vett „vállalkozás átruházása” fennállásának megállapításához. Továbbá az a körülmény, hogy a Banka Koper – többek között az Alta Invest részére – továbbra is végzett tőzsdeügynöki tevékenységet, megerősíti, hogy nem áll fenn vállalkozás átruházása.
J. Dodič eme ítélettel szemben annak felülvizsgálatát kérte a végül a kérdést az EUB-hoz előterjesztő bíróságtól. Érvei szerint, annak alapján, hogy a Banka Koper ügyfeleinek 91 százaléka ténylegesen átvitte értékpapírjait az Alta Investhez, a vállalkozás átruházásának fennállását meg lehet állapítani.
E bíróság e keresetet azzal az indokkal utasította el, hogy a tőzsdeügynöki tevékenység megszüntetése, a nem saját nevében végzett tőzsdeügynöki tevékenység és az anyagi eszközök, a munkavállalók vagy a szervezeti struktúra átruházásának hiánya alapján nem állapítható meg a 2001/23 irányelv értelmében vett „vállalkozás átruházásának” fennállása. Kiemelte továbbá a Banka Koper ügyfeleinek választási szabadságát, valamint az ez utóbbi vállalkozást terhelő azon törvényes kötelezettséget, hogy biztosítsa ezen ügyfelek jogainak folyamatosságát azáltal, hogy az összes dokumentumot egy másik tőzsdeügynöki társaságnak adja át abban az esetben, ha az említett ügyfelek a tevékenység megszüntetésének bejelentését követően már nem tesznek rendelkezést.
J. Dodič így alkotmányossági panaszt nyújtott be a szlovén alkotmánybíróság, az Ustavno sodišče Republike Slovenije-hez, amelyben a 2001/23 irányelv nyilvánvalóan hibás és önkényes értelmezésére, valamint az előzetes döntéshozatal iránti kérelem EUB-hez való benyújtására irányuló kérelmének indokolás nélküli elutasítására hivatkozott. E bíróság megsemmisítette a szlovén legfelsőbb bíróság, a Vrhovno sodišče ítéletét és visszautalta elé az ügyet. Álláspontja szerint, a kérdést előterjesztő bíróság nem válaszolt a kérelmező által a 2001/23 irányelv értelmében vett „vállalkozás átruházása” fennállásával kapcsolatosan előterjesztett kérdésre.
A kérdést előterjesztő bíróság – az ügy e második vizsgálata keretében – arra kereste a választ, hogy az ügy tényállás szerinti körülményei között megállapítható-e, hogy a 2001/23 irányelv 1. cikkének (1) bekezdése értelmében vett „vállalkozás átruházása” állt fenn. Mindenekelőtt hangsúlyozta, hogy az ügyfelek pénzügyi és egyéb vagyoni eszközeinek, a dematerializált értékpapírjaikhoz tartozó számláknak és egyéb befektetési szolgáltatások, valamint a dokumentációknak egy másik, arra jogosított vállalkozásra történő átruházása olyan törvényi feltétel volt, amelyet a Banka Kopernek tőzsdeügynöki tevékenységének megszüntetése esetén teljesítenie kellett. Ezt követően rámutatott, hogy a Banka Koper ügyfeleit ez az átruházás nem kötelezte, mivel továbbra is jogukban állt megválasztani az új tőzsdeügynöki társaságukat. Végül emlékeztetett arra, hogy a Banka Koper sem a munkavállalóit, sem anyagi eszközeit, sem pedig szervezeti struktúráit nem ruházta át az Alta Investre. E tekintetben pontosította, hogy a vállalkozás átruházása fennállásának megállapítása esetén nyilvánvaló, hogy a munkavállalók átvételét kizáró szerződéses kikötés semmilyen hatást nem fejt ki, és így kétségei nem érintik azt, hogy az átruházási szerződés felei kizárhatták-e a munkavállalók átvételét.
E körülmények között a szlovén legfelsőbb bíróság, a Vrhovno sodišče az eljárását felfüggesztette, és előzetes döntéshozatal céljából három kérdést terjesztett az EUB elé.
A kérdést előterjesztő bíróság az EUB által együttesen vizsgált, előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdéseivel arra keresett választ, a 2001/23 irányelv 1. cikkének (1) bekezdését úgy kell-e értelmezni: az, hogy az első vállalkozás ügyfeleinek pénzügyi és egyéb vagyoni eszközeit e vállalkozás tevékenységének megszűnését követően a nemzeti jogszabályok értelmében megkötendő szerződés alapján egy második vállalkozás veszi át, vállalkozás vagy a vállalkozás részei átruházásának minősül-e még akkor is, ha egyfelől az első vállalkozás ügyfelei továbbra is szabadon dönthetnek úgy, hogy nem bízzák a második vállalkozásra a tőzsdei befektetéseik kezelését, másfelől az első vállalkozás a továbbiakban nem saját nevében eljáró tőzsdeügynöki társaságként működik, és e téren együttműködik a második vállalkozással.
A kérdés kapcsán az EUB arra emlékeztetett, hogy az állandó ítélkezési gyakorlata értelmében a 2001/23 irányelv 1. cikke (1) bekezdése a) pontjának terjedelmét nem lehet kizárólag a szöveg szerinti értelmezés alapján értékelni. Az irányelv különböző nyelvű változatai közötti eltérés, valamint a „szerződéses átruházás” fogalmára vonatkozó nemzeti szabályozások különbözőségei miatt e fogalmat célkitűzésének teljesülése érdekében kellően rugalmasan kell értelmezni, amely – amint a (3) preambulumbekezdéséből is kitűnik – a munkavállalók jogainak a munkáltató személyének megváltozása esetén történő védelmében áll[12]. A 2001/23 irányelv akkor alkalmazandó, ha a vállalkozás átruházása állandó jelleggel megszervezett gazdasági tevékenységre vonatkozik. Az irányelv 1. cikkének (1) bekezdése szerinti „egység” fogalma a személyek és erőforrások olyan szervezett csoportjára utal, amely lehetővé teszi elkülönült célú gazdasági tevékenység kifejtését[13].
A tényállás szerint a felek által nem volt vitatott, hogy a Banka Koper befektetési szolgáltatási egysége gazdasági egységnek minősül, mivel ez az egység rendelkezett olyan emberi és logisztikai eszközökkel, amelyek lehetővé tették, hogy a megbízók javára nyújtott tőzsdeügynöki szolgáltatásokból és befektetési tevékenységből álló gazdasági tevékenységet végezzen. Ilyen feltételek mellett az a körülmény, amely szerint a Banka Koper, miután a ZTFI 159. cikke értelmében megszüntette a befektetési szolgáltatások nyújtását és az ilyen tevékenységek végzését, valamint a kiegészítő szolgáltatások nyújtását, továbbra is nem saját nevében eljáró tőzsdeügynöki társaságként működik és e téren együttműködik a megbízókkal, köztük az Alta Investtel, főszabály szerint nem befolyásolja, hogy az alapügyben szereplő művelet a 2001/23 irányelv 1. cikkének (1) bekezdése értelmében „a vállalkozás részeinek átruházásaként” minősítendő-e[14].
Az EUB szerint, annak meghatározásához, hogy a vállalkozások vagy a vállalkozások részeinek e rendelkezés értelmében vett átruházásáról van-e szó, az a körülmény a döntő kritérium, hogy a gazdasági egység megőrzi‑e identitását, ami különösen a működés tényleges folytatásának vagy átvételének eredménye[15]. Annak megállapításához, hogy e feltétel teljesül-e, a szóban forgó műveletet jellemző összes ténybeli körülményt együttesen kell figyelembe venni, amelyek között szerepel az érintett vállalkozás vagy üzlet típusa; az, hogy sor került-e tárgyi eszközök, azaz ingatlanok vagy ingóságok átruházására; az immateriális javak értéke az átvétel időpontjában; az, hogy sor került-e a vállalkozás új vezetője által a személyi állomány jelentős részének átvételére, az ügyfélkör átadására; az átruházás előtti és utáni tevékenységek hasonlóságának mértéke; e tevékenységek esetleges felfüggesztésének időtartama.[16]
Ezek az elemek azonban a szempontoknak csupán egy részét jelentik az összes felmerülő jelenség megítélése során, és emiatt nem lehet őket elszigetelten értékelni. .A különböző kritériumoknak tulajdonítandó jelentőség szükségszerűen különösen a végzett tevékenységektől vagy a vállalkozásban, az üzletben vagy az üzletrészben alkalmazott termelési, illetve üzemeltetési módszerektől függően változik[17]. A szóban forgó egység által végzett gazdasági tevékenység folytatásához nincs szükség lényeges tárgyi eszközökre. Épp ellenkezőleg, mivel e gazdasági tevékenység elsődlegesen immateriális javakon alapul, azok átvitele nyilvánvalóan jelentőséggel bír a „vállalkozás részei átruházásaként” való minősítés szempontjából. A megbízók – jelen esetben az ügyfelek – pénzügyi és egyéb vagyoni eszközök által megtestesített immateriális javai, a számlák, az egyéb befektetési és a kiegészítő szolgáltatások, valamint az adattár, azaz a befektetési szolgáltatásokkal és tevékenységekkel kapcsolatos dokumentáció vezetése ugyanis a szóban forgó gazdasági szereplő identitásához tartozik. Márpedig eme eszközök átvitelének szükségszerű feltétele, hogy az ügyfelek azt kifejezetten vagy hallgatólagosan elfogadják, mivel az a vállalkozás, amely megszünteti tevékenységét, nem írhatja elő ügyfeleinek, hogy befektetéseik kezelését az általa megjelölt vállalkozásra bízzák.
Az EUB szerint ebből következik:
– egyfelől, az a körülmény, hogy a Banka Koper ügyfeleit nem kötelezte az Alta Investtel megkötött átruházási szerződés, és szabadon dönthettek arról, értékpapírjaikat átviszik-e ez utóbbihoz, önmagában nem képezheti akadályát annak, hogy azt a 2001/23 irányelv 1. cikkének (1) bekezdése értelmében „a vállalkozás részeinek átruházásaként” minősítsék.
– másfelől, az ügyfélkör átadásának fennállását bizonyítani kell ahhoz, hogy az alapügyben szereplő művelet „a vállalkozás részei átruházásának” minősülhessen. Ehhez a körülmények általános értékelését kell elvégezni, melynek során többek között figyelembe kell venni ama intézkedéseket, amelyek jellegüknél fogva a Banka Koper ügyfeleit arra ösztönözték, hogy befektetéseik kezelését az Alta Investre bízzák.
Az alapeljárás tényeinek értékelésére és a nemzeti jogszabályok értelmezésére kizárólagos hatáskörrel rendelkező, kérdést előterjesztő bíróság feladata az, hogy:
– figyelembe vegye azt, az ügyfelek kifejezetten rendelkeztek-e a számláiknak az Alta Investhez való átviteléről, vagy sem, illetve sor került-e a számláikkal kapcsolatos adattárak ellenkező rendelkezés hiányában történő átadására;
– ennek keretében annak meghatározása, hogy a ZTFI 159. cikkének (3) bekezdése azt írja-e elő, hogy valamely tőzsdeügynöki társaság, amely elhatározza e tevékenysége megszüntetését, az ügyfeleinek számláira vonatkozó dokumentációt egy olyan személyre ruházza át, amely jogosult arra, hogy Szlovéniában befektetési szolgáltatásokat nyújtson, és ilyen tevékenységeket végezzen, avagy e dokumentáció több személyre is átruházható;
– további figyelembe veendő körülmény, hogy olyan pénzügyi ösztönzésről is szó van, mint az eszközöknek az Alta Investhez való átviteléhez kapcsolódó költségek átvállalása;
– annak megállapítása, fennáll-e a 2001/23 irányelv 1. cikkének (1) bekezdése értelmében vett „vállalkozás átruházása”[18].
Az EUB-nak az előterjesztett kérdésekre adott válasza szerint a 2001/23 irányelv 1. cikkének (1) bekezdését úgy kell értelmezni, az, hogy az első vállalkozás ügyfeleinek pénzügyi és egyéb vagyoni eszközeit e vállalkozás tevékenységének megszűnését követően a nemzeti jogszabályok értelmében megkötendő szerződés alapján egy második vállalkozás veszi át, még akkor is a vállalkozás vagy a vállalkozás részei átruházásának minősülhet, ha az első vállalkozás ügyfelei továbbra is szabadon dönthetnek úgy, hogy nem bízzák a második vállalkozásra a tőzsdei befektetéseik kezelését, ha az ügyfélkör átadása bizonyított, amelynek értékelése a kérdést előterjesztő bíróság feladata. Ennek keretében az „átruházásként” való minősítést illetően önmagában még a ténylegesen átadott ügyfelek igen magas száma sem meghatározó, és főszabály szerint ama körülménynek sincs jelentősége, hogy az első vállalkozás – mint nem saját nevében eljáró tőzsdeügynöki társaság – a második vállalkozással együttműködik.
[1] A 2019. május 8-ai C‑194/18. sz. Jadran Dodič kontra Banka Koper- és az Alta Invest-ügy, ítélet ECLI:EU:C:2019:385 (Ítélet)
[2] Korábbi ügyek: 2011. január 20-ai CLECE SA kontra María Socorro Martín Valor és Ayuntamiento de Cobisa C-463/09. Clece S. A.-ügy 2011 I-00095; 2001. január 25-ei Oy Liikenne Ab kontra Pekka Liskojärvi és Pentti Juntunen. C-172/99; 2003 november 20-ai Carlito Abler és társai kontra Sodexho MM Catering Gesellschaft mbH. C-340/01; ECLI:EU:C:2003:629; 2002. január 24-ei C-51/00.Temco Service Industries SA kontra Samir Imzyä és társai-ítélet; 1991. november 11-ei C-362/89. Sz., D’Urso és társai egyesített ügyekben ítélet, EBHT 1991., I-4105; 1992. július 12-ei C-132. sz. / 91, C-138/91. és C-139/91. sz., Katsikas és társai egyesített ügyek; C-C-229/96. 1998. december 10-ei C-127/96., C-229/96. és C-74/97. sz ügy; Francisco Hernández Vidal SA kontra Prudencia Gómez Pérez, María Gómez Pérez és Contratas y Limpiezas SL; C-127/96, Friedrich Santner kontra Hoechst AG és Mercedes Gómez Montaña kontra Claro Sol SA és a Red Nacional de Ferrocarriles Españoles (Renfe); 1997. március 11-ei C-13/95. sz. ügy Ayse Süzen kontra Zehnacker Gebäudereinigung GmbH Krankenhausservice; C-24/85. Spijkers-ügy; 1987. április 15-ei 287/86. sz. Ny Mølle Kro-ügy, ítélet; 1992. július 12-ei C-209/91. Watson Rask és Christensen-ügy
[3] A munkavállalók jogainak a vállalkozások, üzletek vagy ezek részeinek átruházása esetén történő védelmére vonatkozó tagállami jogszabályok közelítéséről szóló, 2001. március 12-ei 2001/23/EK tanácsi irányelv
[4] Ítélet 10-27. pont
[5] A pénzügyi eszközök piacairól szóló törvény, a Zakon o trgu finančnih instrumentov /Uradni list RS 108/10. szám./ZFTI
[6] A Zakon o delovnih razmerih /Uradni list RS 21/13. száma/ZDR. 73. cikk (1) bekezdés
[7] A ZDR 88. cikk (1) bekezdés első francia bekezdés
[8] A ZDR 89. cikke (1) bekezdésének hetedik francia bekezdése
[9] ZTFI 159. cikk (1) bekezdése
[10] ZFTI 159. § (3) bekezdés
[11] Ld. 8. lábjegyzet
[12] A 2011. január 20-ai CLECE-ítélet, C‑463/09, EU:C:2011:24, 29. pont; 2017. július 20-ai Piscarreta Ricardo-ítélet, C‑416/16, EU:C:2017:574, 37. pont
[13] A 1998. december 10-ei Hidalgo és társai-ítélet, C‑173/96 és C‑247/96, EU:C:1998:595, 25. pont; 2010. július 29-ei UGT‑FSP-ítélet, C‑151/09, EU:C:2010:452, 26. pont
[14] Ítélet 33. pont
[15] Az 1998. december 10-ei Hidalgo és társai-ítélet, C‑173/96 és C‑247/96, EU:C:1998:595, 21. pont; 2015. szeptember 9-ei Ferreira da Silva e Brito és társai-ítélet, C‑160/14, EU:C:2015:565, 25. pont
[16] Ferreira da Silva e Brito és társai-ítélet, 26. pont
[17] Ferreira da Silva e Brito és társai-ítélet, 27. pont
[18] A 2018. augusztus 7-ei Colino Sigüenza-ítélet, C‑472/16, EU:C:2018:646, 45. pont; 2018. december 6-ai Montag-ítélet, C‑480/17, EU:C:2018:987, 34. pont

matches: bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság


text:
Commission Européenne - COMMUNIQUES DE PRESSE - Communiqué de presse - Jogérvényesülés a növekedés érdekében: a Bizottság orvosolja az egységes szabadalmi oltalommal kapcsolatos joghézagokat
Brüsszel, 2013. július 29.
Jogérvényesülés a növekedés érdekében: a Bizottság orvosolja az egységes szabadalmi oltalommal kapcsolatos joghézagokat
Az Európai Bizottság a mai napon javaslatot terjesztett elő az európai szintű szabadalmi oltalom jogi keretszabályozásának teljessé tétele érdekében. A javaslat célja a bíróságok joghatóságára és az ítéletek elismerésére vonatkozó uniós jogszabály (az ún.Brüsszel I. rendelet) korszerűsítése. A módosítás előkészíti a terepet ahhoz, hogy ratifikálását követően hatályba léphessen az Egységes Szabadalmi Bíróság létrehozásáról szóló megállapodás; e szakosodott európai szabadalmi bíróság megkönnyíti a vállalkozások és a feltalálók számára szabadalmaik védelmét. A Bíróság a szabadalmakkal kapcsolatos jogvitákra szakosodott joghatósággal fog rendelkezni, aminek köszönhetően megelőzhető lesz a peres eljárások többszörös, akár 28 különböző nemzeti bíróság előtti megindítása. Ennek révén csökkenni fognak az eljárási költségek és gyorsabbá válik a döntéshozatal; mindez Európa-szerte hozzájárul az innováció ösztönzéséhez. Az egységes szabadalmi oltalom egységes piacon történő biztosítása egy nemrég elfogadott intézkedéscsomag része (IP/11/470).
Viviane Reding, a Bizottság alelnöke és uniós jogérvényesülési biztos szerint „Az ítéletek elismerésére vonatkozó rendelkezések csekély változtatása által lehetővé válik az új Egységes Szabadalmi Bíróság működésének beindítása. Ezentúl jogvita esetén a vállalkozásoknak nem kell többszörösen, különböző tagállamokban peres eljárást indítaniuk. A bürokratikus akadályok, a többletköltségek, valamint a 28 különböző, egymásnak gyakran ellentmondóan működő igazságszolgáltatási rendszerből eredő jogbizonytalanság megszüntetése vonzóbbá teszi az egységes piacot. Ez kiváló példa arra, hogyan serkenthetik az igazságügy-politikák a növekedést.”
Michel Barnier, a belső piacért és a szolgáltatásokért felelős biztos hozzátette, hogy „Európa versenyképessége szempontjából kulcsfontosságú, hogy a fejlesztők minél hamarabb részesüljenek a régóta várt egységes európai szabadalom számtalan előnyében. A 2012. decemberi politikai megállapodás nagy áttörést jelentett, de az egységes szabadalom csak akkor fog valósággá válni, ha létrejön az Egységes Szabadalmi Bíróság. Ezt minél hamarabb meg kell valósítanunk; a mai javaslat egy ebbe az irányba tett újabb fontos lépést jelent".
A számok önmagukért beszélnek. 2011-ben az Egyesült Államokban 224.000, Kínában 172.000 szabadalmat adtak ki, míg Európában csupán 62.000 találmányt szabadalmaztattak. A különbség egyik oka a találmányok szabadalmaztatása során felmerülő költségek visszatartó hatása és a szabadalmi oltalom megszerzésének bonyolultsága az Európai Unió egységes piacán. Jelenleg azoknak, akik európai szintű oltalommal kívánják ellátni találmányukat, mind a 28 uniós tagállamban érvényesíteniük kell európai szabadalmukat. A szabadalom jogosultjának ezáltal adott esetben különböző államok bírósága előtt kell peres eljárást kezdeményeznie ugyanazon jogvitával kapcsolatban. Ez a helyzet azonban változni fog a közeljövőben, az egységes szabadalmi csomagra vonatkozó megállapodásnak köszönhetően.
Az Egységes Szabadalmi Bíróság, amelyet a 2013. február 19-én aláírt megállapodás hozott létre (PRES/13/61) leegyszerűsíti az eljárást és gyorsabb ítélethozatalt eredményez azáltal, hogy a különböző nemzeti bíróságok előtt megindított párhuzamos eljárás helyett egyetlen eljárást rendel kezdeményezni a szakosodott bíróság előtt. A Bíróság minden szerződő tagállam tekintetében ítéletet hozhat az egységes európai szabadalom érvényessége és megsértése tárgyában, megelőzve ezáltal a párhuzamos eljárások és az egymásnak ellentmondó ítéletek kialakulását. Jelenleg 25 tagállam csatlakozott az egységes szabadalmi oltalom keretszabályozásához, a lehetőség azonban minden tagállam előtt nyitva áll.
A megállapodás a Brüsszel I. rendeletre (1215/2012/EU rendelet) támaszkodik az Egységes Szabadalmi Bíróság nemzetközi joghatóságának meghatározása során.
A Bizottság ezért kezdeményezi a Brüsszel I. rendelet módosítását annak érdekében, hogy pontosítsa a joghatóságra vonatkozó rendelkezések alkalmazási módját az Egységes Szabadalmi Bíróság tekintetében, illetve a tagállamok között, valamint az Egységes Szabadalmi Bíróság létrehozásáról szóló megállapodás szerződő felei és a megállapodásban nem részes tagállamok között felmerülő jogviták tekintetében.
A javaslat a tagállamok és az Európai Parlament által történő elfogadását követően válik jogszabállyá.
A Bizottság arra biztatja a tagállamokat, hogy minél gyorsabban ratifikálják az Egységes Szabadalmi Bíróság létrehozásáról szóló megállapodást, és végezzék el a Bíróság működőképessé tételéhez szükséges előkészítő munkálatokat annak érdekében, hogy a lehető legrövidebb időn belül lehetővé váljon az első egységes szabadalom megadása.
Az uniós joganyag jelenlegi állása szerint a szabadalmak érvényességével vagy állítólagos bitorlásával kapcsolatos jogvitákat annak a tagállamnak a bírósága előtt kell kezdeményezni, amely bejegyezte a szabadalmat. Bitorlási ügyben az eljárás az alperes lakóhelye szerinti tagállam bíróságai előtt, vagy azon tagállam bíróságai előtt indítható, ahol a szabadalombitorlás bekövetkezett vagy bekövetkezhet. A legtöbb szabadalombitorlás miatt indított perben az alperes által előterjesztett kifogás a szabadalom érvényességét érinti. Ebben a kérdésben annak a tagállamnak a bírósága rendelkezik kizárólagos joghatósággal, amely a szabadalom megadásáról határozott. A gyakorlatban ez azt jelenti, hogy a szabadalom tulajdonosa több, párhuzamos eljárás alanya lehet; ez jelentős költségekkel és bonyolultsággal jár, továbbá magával vonhatja az egymásnak ellentmondó ítéletek veszélyét.
Már az 1970-es évektől kezdve történtek erőfeszítések az európai országokban joghatással bíró egységes szabadalom létrehozására, de ezidáig nem született eredmény.
2011 áprilisában a Bizottság új javaslatokat terjesztett elő az egységes hatályú európai szabadalom (ún. egységes szabadalom) megerősített együttműködés keretében történő létrehozását illetően (IP/11/470 és MEMO/11/240). 2012 decemberében az Európai Parlament és a Tanács között megszületett a régóta várt megállapodás az egységes európai szabadalmi csomagról, amely lehetővé tette az Egységes Szabadalmi Bíróság létrehozásáról szóló nemzetközi megállapodás aláírását.
Az egységes szabadalmi csomag lehetővé fogja tenni, hogy a 25 szerződő tagállamban hatályos szabadalmi oltalom minden tagállamban egyetlen kereset útján és további adminisztratív előírások, például a hitelesítési és fordítási követelmények teljesítése nélkül legyen érvényesíthető. Ennek következtében a feltalálók és a vállalatok a megerősített együttműködésben részt vevő és az Egységes Szabadalmi Bíróság létrehozásáról szóló megállapodásban részes tagállamok piacára jelentősen csökkentett költségek és adminisztratív előírások mellett léphetnek be.
Az Egységes Szabadalmi Bíróság létrehozásáról szóló nemzetközi szerződést 2013. február 19-én írták alá. A Bíróság hatáskörébe mind a jövőbeli egységes szabadalmakkal, mind a jelenleg már létező, "klasszikus" európai szabadalmakkal kapcsolatos jogviták fognak tartozni. A szerződő tagállamoknak ratifikálniuk kell a megállapodást. Az Egységes Szabadalmi Bíróság egyetlen szakosított szabadalmi bíróság, amely Európa-szerte létrehozott helyi és regionális szintű divíziókból épül fel. A nemzeti bíróság előtti párhuzamos eljárások helyett egyetlen gyors és minőségi ítélet születik, amelyet minden olyan tagállamban elismernek, amelyben a szabadalom hatályos.
Európai Bizottság – a határozatok elismerése és végrehajtása
http://ec.europa.eu/justice/civil/commercial/judgements/index_en.htm Viviane Reding alelnök, jogérvényesülésért felelős uniós biztos honlapja:
http://ec.europa.eu/reding A szabadalmi reform: Egységes szabadalmi oltalom és az Egységes Szabadalmi Bíróság:

matches: Bíróság bíróság Bíróság bíróság Bíróság bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság bíróság