2012. évi CLVII. törvény - 1.oldal - Törvények és országgyűlési határozatok
1. A tervező- és szakértő mérnökök, valamint építészek szakmai kamaráiról szóló 1996. évi LVIII. törvény módosítása
4. Az elektronikus hírközlésről szóló 2003. évi C. törvény módosítása
5. A Budapesti Agglomeráció Területrendezési Tervéről szóló 2005. évi LXIV. törvény módosítása
6. A nemzetgazdasági szempontból kiemelt jelentőségű beruházások megvalósításának gyorsításáról és egyszerűsítéséről szóló 2006. évi LIII. törvény módosítása
7. A világörökségről szóló 2011. évi LXXVII. törvény módosítása
Időállapot: közlönyállapot (2012.X.30.)
a településfejlesztéssel, a településrendezéssel és az építésüggyel összefüggő egyes törvények módosításáról *
1. § A tervező- és szakértő mérnökök, valamint építészek szakmai kamaráiról szóló 1996. évi LVIII. törvény (a továbbiakban: Kamtv.) 1. §-a a következő (5) és (6) bekezdéssel egészül ki:
„(5) Ha az épített környezet alakításáról és védelméről szóló törvény szerinti szakmagyakorlási tevékenységet, valamint az (1) bekezdésben megjelölt mérnöki, illetve építészeti tevékenységet cég vagy egyéni vállalkozó (a továbbiakban együtt: vállalkozás) főtevékenységként folytatja, akkor - a főtevékenységnek cég esetén a cégjegyzékbe való bejegyzését, az egyéni vállalkozó esetén az egyéni vállalkozók nyilvántartásában történő rögzítését követő öt munkanapon belül - köteles a tevékenységét a szolgáltatási tevékenység megkezdésének és folytatásának általános szabályairól szóló 2009. évi LXXVI. törvény rendelkezései szerint bejelenteni a székhelye szerint illetékes területi kamarának. A területi kamara a vállalkozást nyilvántartásba veszi.
(6) Kamarai tagság nélkül végezhetnek mérnöki, illetve építészeti tevékenységet a 39. § (6) bekezdésben meghatározott személyek az ott megjelölt időtartam alatt.”
2. § A Kamtv. 3. § (1) bekezdés b) pontja helyébe a következő rendelkezés lép:
„b) ellenőrzi, hogy az a) pont szerinti tevékenységet - az összeférhetetlenségi előírásokat is figyelembe véve - csak az arra jogosultak végezzék, ennek keretében illetékességi területén
bc) szükség esetén az intézkedésre jogosult hatóságnál eljárást kezdeményez,”
3. § A Kamtv. 5. § (1) bekezdés d) pontja helyébe a következő rendelkezés lép:
(A taggyűlés kizárólagos hatáskörébe tartozik:)
„d) az országos kamara küldöttgyűlésébe a választási év kezdő időpontja szerinti taglétszám alapján - a ciklus közbeni taglétszám változásától függetlenül a választási ciklusra érvényesen - az országos alapszabályban meghatározott számú tag után egy-egy küldött, valamint a pótküldöttek megválasztása;”
4. § A Kamtv. 10. §-a a következő (7) bekezdéssel egészül ki:
„(7) Két vagy több területi kamara az alapszabályukban szabályozottan egyesülés nélkül is létrehozhat közös etikai-fegyelmi bizottságot. A közös etikai-fegyelmi bizottságba az együttműködő kamarák csak egyenlő arányban választhatnak tagot.”
5. § A Kamtv. 12. § (1) bekezdésének e)-g) pontja helyébe a következő rendelkezések lépnek és a bekezdés a következő h) ponttal egészül ki:
„e) az országos alapszabály szerint létrehozott más állandó bizottságok,
f) az országos titkárság,
g) az országos alapszabály szerint létrehozott szakmai tagozatok, valamint
h) az országos alapszabály szerint létrehozott szakmai kollégiumok.”
6. § A Kamtv. 14. § (1) bekezdés c)-d) pontja helyébe a következő rendelkezések lépnek:
(A küldöttgyűlés kizárólagos hatáskörébe tartozik:)
„c) az éves költségvetési terv meghatározása, ennek részeként az éves tagdíj rendszerének és összegének megállapítása, beleértve a területi kamarák által az országos kamarának fizetendő tagdíj részesedést is, a kamarai tagsághoz nem kötött jogosultak éves, költségekkel arányos névjegyzéki nyilvántartási díjának megállapítása, továbbá az éves költségvetési beszámoló elfogadása,
d) az etikai-fegyelmi, a továbbképzési, valamint más országos - szakmai önkormányzati - szabályzat elfogadása,”
7. § A Kamtv. 18. § (4)-(5) bekezdése helyébe a következő rendelkezések lépnek:
„(4) A szakmai tagozatok a saját szakmai területüket illető ügyekben véleményezési joggal rendelkeznek, amely a kamarai állásfoglalások előkészítése során az érintett szakmai tagozattól nem vonható el.
(5) Több érintett szakmai tagozat eltérő véleménye esetén az országos kamara elnöke vagy az általa kijelölt tisztségviselők a tagozatokkal történt egyeztetés alapján alakítják ki a kamara állásfoglalását.”
8. § A Kamtv. 21. § (4) bekezdése helyébe a következő rendelkezés lép:
„(4) Nem lehet az országos kamara tisztségviselője, bizottságának elnöke, szakmai tagozatának, szakmai kollégiumának vezetője, továbbá a területi kamara tisztségviselője, bizottságának elnöke az, aki az építésügy irányításáért felelős központi közigazgatási szerv kormánytisztviselője, vagy a területi kamara illetékességi területén építésügyi, építésfelügyeleti hatósági vagy főépítészi feladatot ellátó köztisztviselő, kormánytisztviselő.”
9. § A Kamtv. 23. § (1) bekezdése helyébe a következő rendelkezés lép:
„(1) A kamara a működésével járó költségeket a következő bevételekből fedezi:
e) az egyéb bevételekből, támogatásokból, ideértve a pályázati forrásokat és az önkéntesen felajánlott hozzájárulásokat is.”
10. § A Kamtv. 25. § (7) bekezdése helyébe a következő rendelkezés lép:
„(7) A kamarai tag Magyarországon egyidejűleg a lakóhelye szerint illetékes területi mérnöki és területi építész kamara tagja is lehet, de a kettős kamarai tagság kényszere nélkül, egyik területi kamarai tagsága esetén - az általános szabályoknak megfelelően - a másik területi kamara szakterületén is szakmagyakorlási jogosultságot kérhet. Ebben az esetben a két területi kamara megállapodik az érintett tag tagdíjának megosztásáról.”
11. § A Kamtv. 25. §-a a következő (9) bekezdéssel egészül ki:
„(9) Kérelemre az 1. § (5) bekezdése szerinti vállalkozást a szakmai kollégiumba is fel kell venni.”
12. § A Kamtv. 34. § (1) bekezdése helyébe a következő rendelkezés lép:
„(1) Fegyelmi vétséget követ el az a tag, aki az e törvény hatálya alá tartozó tevékenységre vonatkozó jogszabályok, szakmai szabályok, kamarai szabályzatok rendelkezéseit szándékosan vagy gondatlanul megszegi. Nem vonható felelősségre a tag, ha az e törvénnyel vagy más jogszabályi rendelkezéssel ellentétes vagy attól eltérő kamarai szabályzati rendelkezés helyett a jogszabályi rendelkezések szerint járt el.”
13. § A Kamtv. 34/D. § (1) bekezdés f) pontja helyébe a következő rendelkezés lép:
(A fegyelmi tanács elnökeként és tagjaként, valamint vizsgálóbiztosként nem járhat el:)
„f) aki az első fokú eljárásba közvetlenül vagy közvetve beavatkozott, részt vett és akitől az ügy elfogulatlan elbírálása egyéb okból nem várható.”
14. § (1) A Kamtv. 35. § (2) bekezdése helyébe a következő rendelkezés lép:
„(2) A fegyelmi eljárást fegyelmi vétség gyanúja esetén vagy ha azt a tag maga kéri, az etikai-fegyelmi bizottság elnöke írásban rendeli el a hozzá beérkezett írásbeli bejelentés, megkeresés vagy a feladatkörében tudomására jutott tények alapján, és kijelöli az eljáró fegyelmi tanács elnökét és tagjait. A fegyelmi eljárásról az etikai-fegyelmi bizottság elnöke haladéktalanul értesíti az eljárás alá vont személyt és a panaszost.”
(2) A Kamtv. 35. § (4) bekezdése helyébe a következő rendelkezés lép:
„(4) A fegyelmi eljárás megindításának nincs helye, ha azt a területi kamara a kötelezettségszegésről szóló panasz beérkezésétől, hivatalból megindított eljárás esetén a jegyzőkönyv felvételétől számított három hónapon belül nem indította meg vagy az elkövetéstől számított két év eltelt. Ha a cselekmény miatt büntetőeljárás indult, és az nem végződött felmentéssel, a három hónapos határidőt a jogerős határozatnak a kamarával való közlésétől, a kétéves határidőt pedig az eljárás jogerős befejezésétől kell számítani.”
15. § A Kamtv. 36/A. §-a a következő (4) bekezdéssel egészül ki:
„(4) A fegyelmi tanács meghallgatja a panaszost (sértettet), az eljárás alá vont személyt és az általuk megjelölt tanúkat, megvizsgálja a rendelkezésére bocsátott iratokat, szükség esetén szakértő közreműködését veheti igénybe.”
16. § A Kamtv. 39. §-a a következő (3)-(6) bekezdéssel egészül ki:
„(3) Az alapszabály, a területi alapszabály, a szabályzat és a területi szabályzat nem lehet jogszabállyal ellentétes, a jogszabályba ütköző rendelkezése semmis.
(4) A 20. § (1) bekezdés szerinti tisztségviselő megbízatásának megszűnése és eredményes választás hiányában, a kamara működése törvényességének helyreállítása érdekében a miniszter a 38. § (4) bekezdése szerint a bírósághoz fordul.
(5) A kamarák 3. § (1) bekezdés a) pontja szerinti közigazgatási hatósági feladatainak törvényes ellátása érdekében a miniszter, mint a közigazgatási hatósági eljárás általános szabályairól szóló törvényben foglaltak szerinti felügyeleti szerv, a (4) bekezdésben és a 38. § (4) bekezdésben meghatározott esetben miniszteri rendeletben - a kamarai működés törvényességének helyreállításáig - a közigazgatási feladatok ellátására más eljáró területi kamarát jelöl ki.
(6) Ezen időszak alatt az 1. § (1) bekezdésben kamarai tagsághoz kötött mérnöki, illetve építészeti tevékenység kamarai tagság nélkül, a külön jogszabály szerinti ideiglenes névjegyzékbevétel mellett gyakorolható. A területi kamara működése törvényességének helyreálltát követően a kamara dönt az ideiglenes névjegyzéken lévő személyek kamarai tagságáról és
b) kamarai tagfelvétel megtagadása esetén a névjegyzéki bejegyzés törlésre kerül.”
17. § A Kamtv. 42. § (2) bekezdése helyébe a következő rendelkezés lép:
„(2) A közigazgatási hatósági ügyben a területi vagy országos kamara titkára, főtitkára a hatáskör gyakorlója.”
18. § A Kamtv. 43. § (3) bekezdése helyébe a következő rendelkezés lép:
„(3) Az 1. § (5) bekezdése szerinti vállalkozások nyilvántartása a következő adatokat tartalmazza:
g) a nyilvántartásból történő törlés időpontja.”
19. § A Kamtv. a következő 52. §-sal egészül ki:
„52. § (1) Az a vállalkozás, amely a településfejlesztéssel, a településrendezéssel és az építésüggyel összefüggő egyes törvények módosításáról szóló 2012. évi CLVII. törvény (a továbbiakban: Módtv.) hatálybalépésekor az épített környezet alakításáról és védelméről szóló törvény szerinti szakmagyakorlási tevékenységet, valamint az 1. § (1) bekezdésében megjelölt mérnöki, illetve építészeti tevékenységet főtevékenységként folytatja, az 1. § (5) bekezdése szerinti bejelentést 2013. március 31-ig teszi meg.
(2) E törvénynek a Módtv.-vel meghatározott 21. § (4) bekezdésében foglaltaknak legkésőbb 2013. április 30-ig kell eleget tenni.”
20. § A Kamtv. a következő 54. §-sal egészül ki:
„54. § Felhatalmazást kap a miniszter arra, hogy a területi kamara működése törvényességének helyreálltáig a közigazgatási feladatok ellátására más eljáró területi kamarát rendeletben jelöljön ki.”
21. § A Kamtv.
1. 12. § (2) bekezdésében a „b)-e) pontjaiban” szövegrész helyébe a „b)-f) pontjaiban”, szöveg,
2. 21. § (4) bekezdés a) pontjában a „köztisztviselő” szövegrész helyébe a „köztisztviselő vagy kormánytisztviselő” szöveg,
3. 21. § (4) bekezdés b) pontjában az „ügyintéző vagy vezető köztisztviselője” szövegrész helyébe a „kormánytisztviselője” szöveg,
4. 25. § (1) bekezdés d) pontjában a „nem áll büntetőeljárás vagy büntetőügyben hozott ítélet, illetőleg” szövegrész helyébe a „nem áll büntetőügyben hozott ítélet alapján” szöveg,
5. 35. § (5) bekezdésében a „120” szövegrész helyébe a „90” szöveg,
6. 35/A. § (1) bekezdésében a „Meg kell tagadni a fegyelmi eljárás elrendelését” szövegrész helyébe az „A fegyelmi tanácsnak további vizsgálat nélkül el kell utasítania a panaszt” szöveg,
7. 36/C. § (1) bekezdésében az „A vizsgálóbiztos, az eljárás” szövegrész helyébe az „Az eljárás” szöveg,
8. 37/A. § (3) bekezdésében a „36/A. §” szövegrész helyébe a „36/A. § - a 36/A. § (1) bekezdés a) pontja kivételével -,” szöveg
22. § Hatályát veszti a Kamtv.
1. 34. § (4) bekezdése,
2. 34/D. § (1) bekezdésében a „, valamint vizsgálóbiztosként” szövegrész,
3. 34/D. § (2) bekezdése,
4. 34/D. § (5) bekezdésében a „vagy a vizsgálóbiztos” szövegrész és az „az országos kamara elnökének javaslatára” szövegrész,
5. 34/D. § (8) bekezdés a) pontjában az „- ideértve az előzetes vizsgálat elrendelését is -” szövegrész,
6. 35/A. § (4)-(5) bekezdése,
7. 35/B. §-a,
8. 35/C. §-a,
9. 36. §-a,
10. 36/A. § (1) bekezdés b) pontjában az „a vizsgálóbiztost,” szövegrész, az „A fegyelmi tanács elnöke intézkedéseiről a vizsgálóbiztost értesíti.” szövegrész,
11. 36/A. § (2) bekezdésében a „hogy a vizsgálóbiztos jelentésére legkésőbb a tárgyaláson észrevételt tehet. Figyelmezteti arra is,” szövegrész,
12. 36/B. § (2) bekezdésében az „, és erről a vizsgálóbiztost értesíti” szövegrész,
13. 37. § (5) bekezdésében az „a vizsgálóbiztosnak,” szövegrész,
14. 37. § (6) bekezdésében az „a vizsgálóbiztos,” szövegrész,
15. 37/A. § (2) bekezdésében a „, valamint a vizsgálóbiztost, továbbá a kijelöléssel egyidejűleg a vizsgálóbiztos részére az ügy iratait megküldi azzal, hogy a fellebbezésre észrevételeit 15 napon tegye meg” szövegrész,
16. 37/B. § (5) bekezdésében az „a vizsgálóbiztos,” szövegrész,
17. 37/C. §-a.
23. § (1) Az épített környezet alakításáról és védelméről szóló 1997. évi LXXVIII. törvény (a továbbiakban: Étv.) 2. § 4. pontja helyébe a következő rendelkezés lép:
„4. Építtető: az építésügyi hatósági engedély kérelmezője, az építési beruházás megvalósításához szükséges hatósági engedélyek jogosultja, illetve az építési-bontási tevékenység megrendelője vagy folytatója.”
(2) Az Étv. 2. § 6. pontja helyébe a következő rendelkezés lép:
„6. Nyomvonal jellegű építmény: a sajátos építményfajták körében a vasúti pálya, a függő- és szállítószalag-pálya, az út, a vízilétesítmény, a vízellátási vezeték, a csatorna, a szénhidrogéntermelés mezőbeli vezetékei, a kőolaj- és a kőolajtermék-szállító vezeték, a földgázszállító vezeték, a földgáz-célvezeték és a földgáz-elosztóvezeték, a szén-dioxid-szállító vezeték, az egyéb gáz- és gáztermékek vezetéke, a villamosenergia-átviteli és elosztóhálózat, a villamosenergia-termelői, magán- és közvetlen vezeték, a távhővezeték-hálózat, az elektronikus hírközlési építmény.”
(3) Az Étv. 2. § 12. pontja helyébe a következő rendelkezés lép:
„12. Integrált településfejlesztési stratégia: a településfejlesztési koncepcióban foglalt környezeti, társadalmi és gazdasági célok megvalósítását egyidejűleg szolgáló középtávú fejlesztési program.”
(4) Az Étv. 2. § 14. pontja helyébe a következő rendelkezés lép:
„14. Önkormányzati (települési, a fővárosban fővárosi és kerületi, térségi) főmérnök: a települési önkormányzat településüzemeltetési, a település műszaki - különösen a sajátos építményekkel és a katasztrófavédelemmel kapcsolatos - feladatainak ellátásában közreműködő, e feladatokkal kapcsolatos döntést előkészítő személy.”
(5) Az Étv. 2. § 16. pontja helyébe a következő rendelkezés lép:
„16. Önkormányzati (megyei, települési, a fővárosban fővárosi és kerületi, térségi) főépítész: a helyi önkormányzat településrendezési, valamint e törvényben meghatározott egyéb építésügyi feladataival kapcsolatos döntéseit előkészítő személy.”
(6) Az Étv. 2. § 19. és 20. pontja helyébe a következő rendelkezés lép:
„19. Építési napló: az építőipari kivitelezési tevékenység megkezdésétől annak befejezéséig vezetett, hatósági és bírósági eljárásban felhasználható, a szerződés tárgya szerinti építőipari kivitelezési tevékenység jellemzőit - kormányrendeletben meghatározott módon - tartalmazó dokumentum.
20. Energetikai tanúsítvány: igazoló okirat, amely az épületnek vagy önálló rendeltetési egységnek az e törvény felhatalmazása alapján kiadott jogszabály szerinti számítási módszerrel meghatározott energetikai teljesítőképességét tartalmazza.”
(7) Az Étv. 2. § 27. pontja helyébe a következő rendelkezés lép:
„27. Településfejlesztési koncepció: a település környezeti, társadalmi, gazdasági adottságaira alapozó, a település egészére készített, a változások irányait és a fejlesztési célokat hosszú távra meghatározó dokumentum.”
(8) Az Étv. 2. § 29. pontja helyébe a következő rendelkezés lép:
„29. Településszerkezeti terv: a településfejlesztési koncepcióban foglalt célok megvalósítását biztosító, a település szerkezetét, a területfelhasználást és a műszaki infrastruktúra-hálózatok elrendezését meghatározó terv.”
(9) Az Étv. 2. § 34. és 35. pontja helyébe a következő rendelkezés lép:
„34. Helyi építészeti értékvédelem: a helyi építészeti örökség értékeinek feltárása, számbavétele, védetté nyilvánítása, fenntartása és védelmének biztosítása.
35. Fővárosi rendezési szabályzat: a fővárosban a településrendezés és az építés összehangolt rendjének biztosítása érdekében az országos szabályoknak, valamint a főváros településszerkezeti tervének megfelelően a területfelhasználási egységek beépítési sűrűségét, meghatározott területek épületmagasságát és a fővárosi infrastruktúra területbiztosítását megállapító fővárosi önkormányzati rendelet, telekalakítási és építésjogi szabályozási elemek alkalmazása nélkül.”
(10) Az Étv. 2. §-a a következő 37. ponttal egészül ki:
„37. Fővárosi településrendezési terv: a fővárosi településszerkezeti terv.”
24. § Az Étv. 4. §-a a következő (3a) bekezdéssel egészül ki:
„(3a) A magyar történelem kiemelkedő jelentőségű helyszínein lévő, a nemzeti vagyonról szóló törvény szerint az állam kizárólagos tulajdonába tartozó építmények vagy nemzetgazdasági szempontból kiemelt jelentőségű nemzeti vagyonnak minősülő műemlékek és műemlékegyüttesek, továbbá országos jelentőségű kulturális és sport rendeltetésű építmények telkére, valamint az azok közvetlen környezetébe tartozó telkekre vonatkozóan az ott megvalósítandó közérdekű beruházás érdekében a Kormány rendeletben megállapíthatja a beépítés szabályait.”
25. § (1) Az Étv. 5. § (1) bekezdése a következő c) ponttal egészül ki:
(A miniszter a központi szakmai irányítási, összehangolási és ellenőrzési feladatkörében:)
„c) ellátja az Országos Építésügyi Nyilvántartás (a továbbiakban: Nyilvántartás), valamint az Építésügyi Dokumentációs és Információs Központ (a továbbiakban: Dokumentációs Központ) szakmai irányítását és felügyeletét,”
(2) Az Étv. 5. § (1) bekezdésének f) pontja helyébe a következő rendelkezés lép:
„f) a műemlékek és a sajátos építményfajtákért felelős miniszterek és önálló szabályozó szervek, valamint az építésügy területén érintett szakmai kamarák és az érintett felsőfokú oktatási és szakképzéssel foglalkozó intézmények javaslata alapján koordinálja, összefogja és irányítja az építésüggyel kapcsolatos szakmák gyakorlására vonatkozó szabályozás kialakítását,”
(3) Az Étv. 5. § (1) bekezdése a következő g)-i) ponttal egészül ki:
„g) ellátja a területi építész és mérnöki kamarák által vezetett, építésüggyel összefüggő szakmagyakorlási jogosultságokhoz kapcsolódó eljárások és nyilvántartások, valamint a vállalkozó építőipari kivitelezői nyilvántartás szakmai felügyeletét,
i) elősegíti - a természetvédelméért felelős miniszter bevonásával - a települési zöldfelületek megőrzését, fejlesztését és védelmét.”
(4) Az Étv. 5. § (2) bekezdésének első mondata helyébe a következő rendelkezés lép:
„(2) Az építésügyi hatóság az építményekkel - beleértve a hatáskörébe tartozó sajátos építményfajtákkal és a műemléki védelem alatt álló építményekkel - kapcsolatos építési tevékenységgel összefüggő engedélyezési, kötelezési és ellenőrzési feladatai során az építményekre vonatkozó általános érvényű településrendezési és építési követelményeket juttatja érvényre.”
26. § Az Étv. 6. §-a helyébe a következő rendelkezés lép:
„6. § (1) A települési önkormányzat az épített környezet, a település tervszerű alakítása és védelme érdekében e törvény és végrehajtási rendeleteinek keretei között településfejlesztési és településrendezési feladatokat lát el.
(3) A megyei önkormányzat elősegíti a megyei területfejlesztési koncepció és a területrendezési tervek, valamint a településfejlesztési koncepciók, integrált településfejlesztési stratégiák és a településrendezési eszközök összhangjának megteremtését, ennek érdekében véleményezi és figyelemmel kíséri azokat.
(4) A fővárosban a településfejlesztéssel és a településrendezéssel kapcsolatos feladatok ellátása a 14-14/A. §-ban foglaltak szerint történik.”
27. § Az Étv. I. fejezete a következő, „A helyi önkormányzatok építésügyi feladatai” alcímhez tartozó 6/A-6/B. §-sal egészül ki:
„6/A. § (1) E törvényben meghatározott feltételek teljesülése esetén - jogszabályban meghatározott körben és az ott meghatározottak szerint -
a) a települési önkormányzat (fővárosban a kerületi önkormányzat)
ab) előzetes tájékoztatást ad az ügyfeleknek a helyi településrendezési előírások tartalmáról, ennek keretében javaslatot tehet a telek beépítésének feltételeire a településkép és az építészeti örökség megóvásával és minőségi alakításával kapcsolatban,
ac) szakmai konzultációt biztosít az ab) alpontban meghatározott követelmények teljesítése érdekében,
6/B. § Kormányrendeletben meghatározott települési önkormányzat kormányrendeletben meghatározottak szerint egyes - nem hatósági - építésügyi igazgatási és települési műszaki feladatokat lát el.”
28. § Az Étv. II. Fejezetének címe helyébe a következő cím lép:
A TELEPÜLÉSFEJLESZTÉS ÉS A TELEPÜLÉSRENDEZÉS”
29. § Az Étv. 7. §-a és azt megelőző alcím helyébe a következő alcím és rendelkezés lép:
„A településfejlesztés és a településrendezés célja és alapvető követelményei
b) a népesség fizikai, szellemi és lelki igényeit, különös tekintettel a családok, a fiatalok, az idősek, a fogyatékos személyek igényeire, az oktatás, a kultúra, a sport, a szabadidő és az üdülés, valamint a civil szervezetek, egyházak működési feltételeinek lehetőségeire,
b) újonnan beépítésre szánt területek kijelölésével egyidejűleg a település közigazgatási területének biológiai aktivitás értéke az átminősítés előtti aktivitás értékhez képest nem csökkenhet,
e) a települések beépítésre szánt területe csak olyan területfelhasználás céljára növelhető, amilyen célra a település már beépítésre kijelölt területén belül nincs megfelelő terület.”
30. § Az Étv. a 8. §-t megelőzően a következő alcímmel egészül ki és 8. §-a helyébe a következő rendelkezés lép:
„A településfejlesztés és a településrendezés általános szabályai
(5) Az államigazgatási szerv az (1) bekezdés szerinti jogszabályban meghatározott, a településrendezési eszköz elkészítéséhez, illetve megállapításához szükséges adatszolgáltatásért, valamint a (2) bekezdés szerinti jogszabályban meghatározott véleményezési eljárásban a véleményezésért és az egyeztető tárgyaláson való részvételért díjat nem számíthat fel.
(6) Az államigazgatási szervnek a hatályos jogszabályba foglalt településrendezési eszközöket a hatáskörükbe tartozó ügyekben alkalmazniuk kell.”
31. § Az Étv. 9. §-a és az azt megelőző alcím helyébe a következő alcím és rendelkezés lép:
„A településfejlesztés feladata
9. § A településfejlesztés feladata a településen élők számára a települési élet- és környezetminőség javítása, a környezetbiztonság erősítése, a települési erőforrásokra építő, az erőforrások fenntarthatóságát biztosító, hosszú és rövid távú fejlesztési irányok, célok és az azok elérését biztosító programok és eszközök meghatározása.”
32. § Az Étv. a 9/A. §-t megelőzően a következő alcímmel egészül ki és 9/A. §-a helyébe a következő rendelkezés lép:
„A településfejlesztési koncepció és az integrált településfejlesztési stratégia
(3) A településfejlesztési koncepciót és az integrált településfejlesztési stratégiát a települési önkormányzat képviselő-testülete állapítja meg.”
33. § Az Étv. a 9/B. §-t megelőzően a következő alcímmel egészül ki és 9/B. §-a helyébe a következő rendelkezés lép:
„A településrendezés feladata és eszközei
b) a helyi építési szabályzat, amelyet a településszerkezeti terv alapján a települési önkormányzat képviselő-testülete dolgoztat ki és állapít meg.”
34. § Az Étv. 14. §-a helyébe a következő rendelkezés lép, és a következő 14/A. §-sal egészül ki:
„14. § (1) A fővárosban a településfejlesztési koncepcióra és az integrált településfejlesztési stratégiára vonatkozó rendelkezéseket az e §-ban foglalt eltérésekkel kell alkalmazni.
c) a fővárosi kerületi önkormányzat által a fővárosi településszerkezeti tervvel, a fővárosi rendezési szabályzattal összhangban a kerület területére megállapított kerületi építési szabályzat.”
35. § Az Étv. 17. §-a a következő k)-n) ponttal egészül ki:
(A településrendezési feladatok megvalósulását a következő sajátos jogintézmények biztosítják:)
„k) összevont telepítési eljárás,
n) közterület-alakítás.”
36. § Az Étv. 29. §-a a következő (6)-(7) bekezdéssel egészül ki:
„(6) A települési önkormányzat polgármestere - kormányrendeletben meghatározottak szerint - településképi kötelezés formájában önkormányzati hatósági döntéssel elrendelheti
a) a településképet rontó reklámok, cégérek megszüntetését,
b) a helyi építészeti értékvédelemmel összefüggő kötelezettségek teljesítését.
(7) A helyi önkormányzat képviselő-testülete önkormányzati rendeletben a (6) bekezdés szerinti településképi kötelezettségek megszegése és végre nem hajtása esetén e magatartás elkövetőjével szemben 50 000 forintig terjedhető bírság kiszabását rendelheti el.”
37. § Az Étv. 30/A. §-a helyébe a következő rendelkezés lép:
„30/A. § (1) A települési önkormányzat egyes településfejlesztési célok megvalósítására településrendezési szerződést (a továbbiakban: szerződés) köthet az érintett telek tulajdonosával, illetve a telken beruházni szándékozóval (a továbbiakban együtt: a cél megvalósítója).
(2) A szerződés megkötése előtt a települési önkormányzat képviselő-testületének döntenie kell a cél megvalósítója által készített telepítési tanulmánytervről.
(6) A szerződést - jogszabály eltérő rendelkezése hiányában - írásban kell megkötni.”
38. § Az Étv. II. fejezete a következő 30/B. §-sal és az azt megelőző alcímmel egészül ki:
„Összevont telepítési eljárás
(3) Az összevont telepítési eljárást építésügyi hatósági szolgáltatás előzi meg.
(6) Az összevont telepítési eljárást kormányrendeletben kijelölt építésügyi hatóság folytatja le, az ott meghatározottak szerint.”
39. § Az Étv. II. fejezete a következő 30/C-30/E. §-sal és az azt megelőző alcímekkel egészül ki:
„Településképi véleményezési eljárás
30/C. § (1) A települési önkormányzat polgármestere a megkeresés beérkezésétől számított 15 napon belül az illeszkedési követelmények teljesítésével kapcsolatban - az összevont telepítési eljárással nem érintett, valamint az építészeti-műszaki tervtanácsról szóló kormányrendelet által nem szabályozott körben - véleményt adhat a jogszabályban meghatározott építésügyi hatósági engedélykérelemhez.
(2) A polgármester az (1) bekezdés szerinti véleményének kialakításához az önkormányzat rendeletében meghatározottak szerint kikéri az önkormányzati főépítész vagy a helyi építészeti-műszaki tervtanács szakmai véleményét. Ha a polgármester az (1) bekezdésben foglalt határidőn belül nem nyilvánít véleményt, hozzájárulását megadottnak kell tekinteni.
(3) Az épített környezettel kapcsolatos értékvédelem ellátása érdekében a polgármester - e törvény végrehajtására kiadott kormányrendelet keretei között, e tárgyban hozott önkormányzati rendeletben meghatározottak szerint - szakmai tanácsadó testületként helyi építészeti-műszaki tervtanácsot működtethet.
(4) A helyi építészeti-műszaki tervtanács feladata
b) a települési környezet, a táj- és településkép, a beépítési vagy az építészeti jellegzetesség és látvány, a helyi jelleg védelme, valamint
c) a helyi építészeti értékek és örökség védelme.
30/D. § (1) Települési önkormányzat (fővárosban a kerületi önkormányzat) polgármestere településképi bejelentési eljárást folytathat le - e törvény végrehajtására kiadott kormányrendelet keretei között, e tárgyban hozott önkormányzati rendeletben meghatározott esetekben és módon - hatósági engedélyhez nem kötött tevékenységek, a reklámelhelyezések és rendeltetésmódosítások tekintetében.
(2) A településképi eljárást bejelentés formájában az ügyfél a polgármesternél kezdeményezi. Az (1) bekezdés szerinti tevékenység a bejelentés alapján megkezdhető, ha ahhoz más hatósági engedély nem szükséges, és a polgármester a tevékenység végzését a bejelentést követő 8 napon belül nem tiltja meg.
(3) A polgármester (2) bekezdés szerinti döntésével szemben a települési önkormányzat képviselő-testületéhez lehet fellebbezni.
(4) A településképi eljárás során meghozott döntésben foglaltak megszegése, az (1) és (2) bekezdés szerinti bejelentés elmulasztása esetén a 29. § (6) és (7) bekezdése alkalmazásának van helye.
(2) A közterület-alakítási tervet az önkormányzat képviselő-testülete hagyja jóvá.”
40. § Az Étv. 31. § (2) bekezdése helyébe a következő rendelkezés lép:
„(2) Az építmények és azok részeinek építése, bővítése, felújítása, átalakítása, helyreállítása, korszerűsítése során érvényre kell juttatni az országos településrendezési és építési követelményekről szóló kormányrendeletben meghatározott alapvető követelményeket.”
41. § Az Étv. 34. § (1) és (2) bekezdése helyébe a következő rendelkezések lépnek:
„(1) Építési tevékenység megkezdéséhez és folytatásához jogszabályban meghatározott esetekben az építésügyi hatóság eljárásának lefolytatása szükséges. Az építésügyi hatóság jogosult az építési tevékenység jogszerűségének ellenőrzésére.
eljárásokat folytat, és jogszabályban meghatározott esetben és módon építésügyi hatósági szolgáltatást nyújt.”
42. § Az Étv. 36. § (1) bekezdése helyébe a következő rendelkezés lép:
„(1) Építésügyi hatósági engedély törvényben, kormányrendeletben meghatározottak szerint akkor adható, ha a kérelem és mellékletei, valamint a kérelmezett tevékenység megfelel a jogszabályokban meghatározott szakszerűségi követelményeknek.”
43. § Az Étv. 37. §-a a következő (1) bekezdéssel egészül ki:
„(1) Az építésügyi hatóság engedélye nem mentesíti az építtetőt az építési tevékenység megkezdéséhez szükséges más hatósági engedélyek, nyilatkozatok vagy hozzájárulások megszerzésének kötelezettsége alól.”
44. § Az Étv. 38/C. §-a a következő (5) bekezdéssel egészül ki:
45. § Az Étv. 38/D. §-a helyébe a következő rendelkezés lép:
„38/D. § (1) Jogi személy vagy jogi személyiséggel nem rendelkező szervezet akkor végezhet a 16. §, a 32. §, a 33/A. § és a 38/A-38/C. § szerinti tevékenységet, ha tagja vagy alkalmazottja rendelkezik településtervezési, településrendezési szakértői, építészeti-műszaki tervezői, építésügyi műszaki szakértői, beruházáslebonyolítói, építésügyi igazgatási szakértői, felelős műszaki vezetői, építési műszaki ellenőri vagy energetikai tanúsítói jogosultsággal, és ezt a tevékenységet a jogosultsággal rendelkező személy végzi.
(2) Az (1) bekezdésben meghatározott szervezetnek az ott meghatározott tevékenysége folytatásához kormányrendelet felelősségbiztosítást, referenciát vagy a teljesítésre való alkalmasságát igazoló vállalkozásminősítést írhat elő.”
46. § (1) Az Étv. a 39. §-át megelőzően a következő alcímmel egészül ki:
„Az építőipari kivitelezési tevékenység végzésének feltételei”
(2) Az Étv. 39. § (2)-(3) bekezdése helyébe a következő rendelkezések lépnek:
„(2) Építőipari kivitelezési tevékenységet az folytathat,
(3) Aki üzletszerű gazdasági tevékenységként építőipari kivitelezési tevékenységet (a továbbiakban: vállalkozó kivitelezői tevékenység) kíván folytatni, köteles az erre irányuló szándékát a névjegyzéket vezető szervnek bejelenteni.”
(3) Az Étv. 39. § (5)-(6) bekezdése helyébe a következő rendelkezések lépnek:
„(5) A vállalkozó kivitelezői tevékenység folytatásához kormányrendelet felelősségbiztosítást, referenciát vagy a vállalkozó kivitelező teljesítésre való alkalmasságát igazoló vállalkozásminősítést írhat elő.
(6) Aki vállalkozó kivitelezői tevékenység végzésére nem jogosult, de a tevékenység jellegének megfelelő szakképesítéssel rendelkezik, kormányrendeletben meghatározott építőipari kivitelezési tevékenységet csak saját vagy a közigazgatási hatósági eljárás és szolgáltatás általános szabályairól szóló törvény szerinti hozzátartozó céljára végezhet.”
47. § Az Étv. 39/A. § (2) bekezdése helyébe a következő rendelkezés lép:
„(2) Kormányrendeletben meghatározott építési tevékenységet az ott előírt feltételek megléte esetén a tevékenység jellegének megfelelő szakképesítéssel rendelkező szakmunkás felelős műszaki vezető irányítása nélkül is végezhet. E tevékenység végzése során felel a 40. § (2) bekezdés b)-e) pontjában foglaltak betartásáért.”
48. § Az Étv. 40. § (3) bekezdése helyébe a következő rendelkezés lép:
„(3) A kivitelező - jogszabályban meghatározott esetekben és módon - építési naplót vezet, és azt a jogszabályban meghatározott szervek, hatóságok és az építési műszaki ellenőr rendelkezésére bocsátja. Jogszabály előírhatja az építési napló elektronikus vezetését.”
49. § Az Étv. 41. §-a helyébe a következő rendelkezés lép:
„41. § (1) Építménybe építési terméket csak az építményekre vonatkozó alapvető követelmények teljesülése mellett szabad betervezni, illetve beépíteni.
(3) Az építési termékek teljesítményállandóságának értékelésére és ellenőrzésére, valamint a műszaki értékelő szervezetek kijelölésére, bejelentésére és tevékenységére a megfelelőségértékelő szervezetek tevékenységéről szóló törvény előírásait kell alkalmazni a 305/2011/EU rendeletben foglalt előírásokkal együtt.”
50. § Az Étv. 43. § (1) bekezdése helyébe a következő rendelkezés lép:
„(1) Az építtető felel
b) a beruházáslebonyolító kiválasztásáért,
k) az e törvényben meghatározott esetekben személyes adatok közléséért és jogszabályban meghatározott esetekben a megjelölt adatok bejelentéséért.”
51. § (1) Az Étv. 46. §-a a következő (2)-(3) bekezdéssel egészül ki:
„(2) Az építésfelügyeleti hatóság az e törvény végrehajtására kiadott kormányrendeletben meghatározottak szerint ellátja az építési folyamat felügyeletét, ellenőrzi az építmény műszaki állapotát, valamint feltárja a szabálytalan építkezéseket. Ennek keretében
b) a helyszínen ellenőrzi az építőipari kivitelezési tevékenység
bc) végzéséhez előírt építési napló vezetésének módját és tartalmát,
c) a jókarbantartási kötelezettség teljesítése körében ellenőrzést és eljárást folytat le,
d) a szabálytalan építési tevékenység feltárása érdekében az építésügyi monitoring igénybevételével építésrendészeti ellenőrzést és eljárást folytat le,
bb) az építőipari kivitelezési tevékenység folytatását megtiltja és a szabálytalan állapot megszüntetését elrendeli, továbbá építésfelügyeleti bírságot szabhat ki, ha az építőipari kivitelezési tevékenység végzése az állékonyságot, az életet és az egészséget vagy a közbiztonságot közvetlenül veszélyezteti,
d) a (2) bekezdés c) pontja szerinti feladatkörében jogszabályban meghatározott ellenőrzést végez a meglévő építmények körében, az ellenőrzésen tapasztaltak eredményeképpen
eb) a szabálytalan állapot megszüntetése érdekében bontást, átalakítást rendel el, vagy a fennmaradási engedélyezés feltételeinek fennállása esetén megkeresi az eljárás lefolytatására hatáskörrel rendelkező építésügyi hatóságot.”
(2) Az Étv. 46. § (4) bekezdése helyébe a következő rendelkezés lép:
„(4) Az építésfelügyeleti hatóság az ellenőrzés során feltárt szabálytalan tevékenységről való tudomásszerzésétől számított 90 napon belül indítja meg a (2) bekezdés szerinti intézkedések megtételére irányuló eljárást. Ezen intézkedéseknek
a) a (2) bekezdés a)-c) pontja esetében a szabálytalan tevékenységtől számított öt éven belül,
52. § (1) Az Étv. 47. § (1) bekezdése helyébe a következő rendelkezés lép:
„(1) Jogszabályban meghatározott esetekben és módon az építésügyi hatóság elrendelheti a telek bekerítését, az engedély nélküli építményhasználat megszüntetését.”
(2) Az Étv. 47. § (2) bekezdés d) pontja helyébe a következő rendelkezés lép:
„d) jogszerűtlen építési tevékenység esetében az építési tevékenység végzésének megszüntetését vagy a jogerős és végrehajtható építési engedélynek és a hozzá tartozó, jóváhagyott engedélyezési terveknek megfelelő állapot kialakítását,”
(3) Az Étv. 47. § (2) bekezdése a következő e) és f) ponttal egészül ki:
„e) az építmény környezetéből az építési tevékenység során keletkezett építési hulladék, maradék építőanyag és építési segédeszközök elszállítását, a környezetnek és a terep felszínének az eredeti vagy az engedélyezett állapotban történő kialakítását, a környezetben okozott károk megszüntetését, valamint
f) energetikai tanúsítvány elkészíttetését.”
53. § (1) Az Étv. 48. §-át megelőző alcím helyébe a következő alcím lép:
„Szabálytalan tevékenység és jogkövetkezményei”
(2) Az Étv. 48. §-a helyébe a következő rendelkezés lép, és a következő 48/A. §-sal egészül ki:
„48. § (1) Szabálytalan a
(2) Jogszerűtlen az építési vagy bontási tevékenység, ha a jogszabály alapján engedélyhez vagy tudomásul vételhez kötött építési vagy bontási tevékenységet
a) engedély vagy tudomásul vétel nélkül,
b) az engedélytől vagy tudomásul vételtől eltérően,
(4) Jogosulatlan a 16. §, a 32. §, a 33/A. §, a 38/A. §, a 38/B. § és a 38/D. § szerinti tevékenység, továbbá a vállalkozó kivitelezői tevékenység, ha az építési folyamat e törvényben és kormányrendeletben meghatározott résztvevője az általa folytatott tevékenység végzéséhez nem rendelkezik megfelelő jogosultsággal vagy szakképesítéssel, vagy a vállalkozó nem rendelkezik kivitelezői névjegyzéki nyilvántartási számmal.
(5) Szakszerűtlen a 16. §, a 32. §, a 33/A. §, a 38/A. §, a 38/B. §, a 38/C. § és a 38/D. § szerinti tevékenység, valamint a kivitelezői tevékenység, ha azt a helyi építési szabályzat és az alapvető követelmények, a tevékenységre vonatkozó szakmai szabályok, előírások megsértésével végzik, vagy a tevékenység végzése az életet, az egészséget, a köz- és vagyonbiztonságot veszélyeztető állapotot vagy használatot eredményez.
48/A. § (1) Ha az építményt, építményrészt jogszerűtlenül vagy szakszerűtlenül valósították meg, az építésügyi hatóság arra az építtető vagy a tulajdonos kérelme alapján fennmaradási engedélyt ad, ha
a) egyébként az építési engedélyezéshez előírt, a 36. §-ban és az egyéb jogszabályban meghatározott műszaki és egyéb feltételek teljesülnek,
(2) Ha az építményt, építményrészt jogszerűtlenül vagy szakszerűtlenül valósították meg az építésügyi hatóság vagy jogszabályban meghatározott esetekben az építésfelügyeleti hatóság elrendeli:
(4) Veszélyhelyzet elhárítása érdekében történő vagy kihirdetett veszélyhelyzet következtében szükségessé váló építési tevékenységek, valamint az építmények, építményszerkezetek veszélyes állapotának jogszerűtlen építési tevékenységgel történő, halasztást nem tűrő elhárítása vagy részleges elbontása esetén az építésügyi hatóság a megvalósult építmény, építményrész, építményszerkezet fennmaradását vagy elbontását - ha az az (1) bekezdésben előírtaknak, jogszabályban meghatározottak szerint megfelel - kérelemre tudomásul veszi.
(5) Az építésügyi és az építésfelügyeleti hatóság jogszabályban meghatározott esetekben és módon az ellenőrzés során feltárt szabálytalan tevékenységről való tudomásszerzéstől számított 90 napon belül indítja meg az (1)-(4) bekezdés szerinti intézkedések megtételére irányuló eljárást. Az eljárás megindításának legkésőbb az építés befejezésétől - ha az nem állapítható meg, akkor az építmény használatbavételétől - számított tíz éven belül van helye.
(6) Az (5) bekezdés szerinti 90 napos időtartam újrakezdődik
(8) Amennyiben a fennmaradás engedélyezésének feltételei fennállnak - kérelemre - a fennmaradási engedély kiadható akkor is, ha az (5) bekezdésben meghatározott intézkedési határidő már letelt. Ebben az esetben azonban átalakítási kötelezettséget előírni és építésügyi bírságot megállapítani már nem lehet.”
54. § Az Étv. 49. §-a a következő (5) bekezdéssel egészül ki:
„(5) Veszélyes állapotú építmények, épületszerkezetek jogszerűtlen építési tevékenységgel történő veszélyelhárítása vagy részleges elbontása esetén kiadott fennmaradási engedéllyel vagy bontás tudomásulvételével egyidejűleg az építésügyi hatóság építésügyi bírságot nem szab ki.”
55. § Az Étv. a következő 52. §-sal egészül ki:
„52. § (1) Az építésügyi és az építésfelügyeleti hatóság az építési folyamat résztvevőivel szemben - az e törvény végrehajtására kiadott kormányrendeletben meghatározott módon és mértékben, a 48. § szerinti szabálytalanságok esetén - a következő jogkövetkezményeket alkalmazza:
(2) A névjegyzéket vezető kamara a névjegyzékben szereplő szakmagyakorlóval szemben - az e törvény végrehajtására kiadott kormányrendeletben meghatározott módon és mértékben, a 48. § szerinti szabálytalanságok esetén - a következő jogkövetkezményeket alkalmazza:
f) építési műszaki ellenőr, felelős műszaki vezető, építtetői fedezetkezelő nélkül végzett építési tevékenység,
(7) Az építésügyi szabályok megsértése miatt a természetes személlyel, jogi személy esetén szakmagyakorlási jogosultsággal rendelkező tagjával vagy alkalmazottjával szemben alkalmazott büntetést - jogszabályban meghatározottak szerint - a Nyilvántartás bírság és szankció adatállományában kell rögzíteni.”
56. § Az Étv. az 53/A. §-t megelőzően a következő alcímmel egészül ki és 53/A. §-a helyébe a következő rendelkezés lép:
„Az építésügyi és építésfelügyeleti hatósági eljárás szabályai
53/A. § (1) Az építésügyi hatósági engedélyezési eljárásban az ügyfél az engedély kérelmet elektronikusan is benyújthatja.
(2) Az építésügyi hatósági engedélyezési eljárásban az építésügyi hatóság és az eljáró szakhatóság az eljárást és annak eljárási cselekményeit elektronikus ügyintézés keretében folytatja le. A megkeresett szakhatóság elektronikus úton küldi meg állásfoglalását az építésügyi hatóság számára.
(3) Az építésügyi és építésfelügyeleti hatóság az ellenőrzési feladatokba szakértőként a területi építész és területi mérnöki kamarákat, valamint az országos építész és országos mérnöki kamarákat (a továbbiakban együtt: szakmai kamarák) és a Magyar Kereskedelmi és Iparkamarát vagy jogosult szakintézményt, valamint jogszabályban meghatározottak szerint egyéb szakértőt vehet igénybe. Ha az építésügyi és építésfelügyeleti hatóság eljárásában szakértőt hallgat meg, szakértői véleményt kér, ellenőrzésébe szakértőt von be, a hatóság az ügyfelet a szakértői vizsgálatban való közreműködésre kötelezheti.”
57. § (1) Az Étv. 53/C. §-a a következő (3)-(7) bekezdéssel egészül ki:
„(3) Amennyiben a használatbavételi engedélyezési eljárásban benyújtott fellebbezés és az építésügyi engedélyezési eljárásban jogerősen elbírált fellebbezés azonos indokokat tartalmaz, a használatbavételi engedélyezési eljárásban másodfokon eljáró hatóság a fellebbezési kérelmet érdemben nem vizsgálja.
(4) Az építésügyi hatósági engedélyezési eljárásokban a részt vevő szakhatóságok ügyintézési határideje a szakhatósági állásfoglalás és az előzetes szakhatósági állásfoglalás kiadása során egységesen harminc nap, kivéve, ha az ügyfajtára vonatkozó különös hatósági eljárási szabályokat megállapító jogszabály rövidebb határidőt állapít meg.
(7) Az eljárás megindításáról szabályszerűen értesített ügyfél ügyféli jogait akkor gyakorolhatja, ha az ügyfél az első fokú eljárásban nyilatkozatot tett vagy kérelmet nyújtott be.”
(2) Az Étv. 53/C. §-a a következő (10) bekezdéssel egészül ki:
„(10) Nincs helye fellebbezésnek a másodfokú eljárásban hozott
első fokú végzés ellen.”
58. § Az Étv. 57/A. §-a a következő (5)-(6) bekezdéssel egészül ki:
„(5) Az e törvényben megállapított szakmagyakorlási tevékenységeket érintő feladatok ellátása során a miniszter együttműködik a felsőoktatásban folyó képzési és fejlesztési kérdésekben az állami hatáskörök ellátásában közreműködő testületekkel - különösen a Magyar Felsőoktatási Akkreditációs Bizottsággal, a Felsőoktatási Tervezési Testülettel, a Magyar Rektori Konferenciával -, az egyéb civil vagy érdekképviseleti szervezetekkel és a műszaki tudományos egyesületekkel.
(6) A tervező- és szakértő mérnökök, valamint építészek szakmai kamaráiról szóló 1996. évi LVIII. törvény (a továbbiakban: Kamtv.) 11. § (2) bekezdés j) pontjában meghatározott eseteken túl a Magyar Építész Kamara, illetve a Magyar Mérnöki Kamara jogosult a Kamtv. 1. § (1) bekezdésében meghatározott körben, valamint az építésügyi és építésfelügyeleti hatósági feladatot ellátó köztisztviselők és kormánytisztviselők esetében a külön kormányrendeletben meghatározott módon a felsőfokú végzettséget igazoló oklevél szakirányú kredittartalmának a megállapítására, ha az oklevélből a külön kormányrendeletben meghatározott munkakört megalapozó képzettségi szint - a kormányrendelet alapján - nem állapítható meg.”
59. § (1) Az Étv. 58. § (1) és (2) bekezdése helyébe a következő rendelkezések lépnek:


text:
Könyvtárvilág » Blog Archive » Országos bírósági könyvtári nyílt napok a Kúrián
A tudásmenedzsment lassan behálózza az egész világot, mert egyre jobban felismerik jelentőségét és fontosságát. Azonban a tudásmenedzsment csak akkor lesz sikeres, ha vannak olyan alkalmazottak, szakemberek, akiknek elsődleges feladata, hogy mások ismereteit megszerezzék és rendszerezzék, segítsék a tudáshálózatok működését, felállítsanak és fenntartsanak technológiai infrastruktúrákat. Ennek köszönhetően a bírósági intézményekben és a bírósági könyvtárakban is egyre nagyobb hangsúlyt szükséges helyezni a tudásmenedzsmentre és a tudásmegosztó tevékenységre.
A Kúria – “A Kúria intézményfejlesztési programja” megnevezésű, ÁROP ÁROP‑1.2.18/A‑2013‑2013‑0053 azonosító jelű projekt részeként – két Országos Bírósági Könyvtári Nyílt Napot szervezett 2014. március 24-én és 2014. március 31-én. A szakmai rendezvényt a Fővárosi Törvényszék és a Kúria közös szervezésében 2013. november 13-án megtartott nagysikerű program folytatásaként valósítottuk meg.
A kúriai Országos Bírósági Könyvtári Nyílt Napok egyik célkitűzése volt, hogy a bírósági könyvtári információs rendszer, a könyvtárak ítélkező munka támogatásában megvalósított szolgáltatásai, értékei és a jogtudomány információs intézményei országosan minél szélesebb körben ismertté váljanak a bíróságokon dolgozók számára. Másik törekvésünk a bírósági könyvtárosok szakmai együttműködésének támogatása volt.
A 2014. március 24-ei rendezvény elsődleges célcsoportjai a bírósági vezetők, bírák, titkárok és fogalmazók voltak. Országos szinten a bírósági intézményekből 100 fő vett részt a szakmai rendezvényen. A tanácskozás fő célja volt a bírósági integrált könyvtári rendszer bemutatása, betekintés nyújtása a bírósági könyvtári-információs rendszer ítélkezési munkát segítő szolgáltatásaiba és információforrásaiba, kitekintéssel a jogtudomány partnerkönyvtáraira: pl. a megújuló Országgyűlési Könyvtár és szolgáltatásai.
A 2014. március 31-ei szakmai programra a bírósági könyvtárosokat (báziskönyvtárosok), könyvtári feladatot ellátó tisztviselőket (letéti könyvtárosok), valamint a bírósági könyvtárak főbb partnerkönyvtárainak (Alkotmánybíróság Könyvtára, Legfőbb Ügyészség Könyvtára, Budapesti Ügyvédi Kamara Könyvtára, Országos Kriminológiai Intézet Könyvtára, Országgyűlési Könyvtár, MTA Társadalomtudományi Kutatóközpont Könyvtára, Gazdasági Versenyhivatal Könyvtára, a jogi egyetemek kari könyvtárai) szakmai vezetőit és munkatársait hívtunk meg. A rendezvényt 80 könyvtáros tisztelte meg jelenlétével. A program fő célkitűzése a bírósági könyvtárosok szakmai együttműködésének fejlesztése, az eredményeik bemutatása, megosztása és a jövőbeli fejlesztési elképzelések megvitatása volt.
A Kúria az alábbi indokok miatt vállalta a projekt keretein belül a két Országos Bírósági Könyvtári Nyílt Nap megszervezését:
A Kúria elkötelezett támogatója a bírósági könyvtári-információs rendszer fejlesztésének, és aktívan részt vesz a rendszer kialakításában, működtetésében és fejlesztésében a kezdetek óta,
jelenleg a Kúria Jogi Szakkönyvtárának legfontosabb könyvtárszakmai feladata a teljes dokumentumgyűjteményének feltárása a Corvina Integrált Könyvtári Rendszerben, szoros szakmai együttműködésben a magyarországi bírósági könyvtárakkal, továbbá olyan új könyvtári szolgáltatások megvalósítása, amelyek megfelelnek a (bírósági) felhasználói elvárásoknak,
szakmai prioritásnak tekintjük a bírósági könyvtári információs rendszer működtetését és fejlesztését a 21. századi elvárásoknak és felhasználói igényeknek megfelelően,
fontosnak tartjuk olyan szakmai rendezvények megvalósítását, amelyek bemutatják a bírósági könyvtárak értékeit, kincseit, egyediségét,
szívügyünk a bírák ítélkező, szakmai tudományos és kutató tevékenységének támogatása minőségi könyvtári szolgáltatásokkal.
Bízunk benne, hogy a jövőben a projekt fenntarthatósága jegyében hasonló rendezvényeket tudunk megvalósítani évről évre a bírósági könyvtárak bevonásával a két szakmai rendezvényen felmerült javaslatok figyelembevételével.
a Kúria Jogi Szakkönyvtára vezetője

matches: Kúria Kúria Kúria Kúria Kúria Kúria Kúria


text:
A kiskereskedelmi különadó összeegyeztethetősége az uniós joggal | MTA TK Lendület-HPOPs Kutatócsoport
Nyitóoldal A kiskereskedelmi különadó összeegyeztethetősége az uniós joggal
A kiskereskedelmi különadó összeegyeztethetősége az uniós joggal
A Bíróság megállapította, hogy a letelepedés szabadságával ellentétes lehet egy olyan adó mint a magyar kiskereskedelmi különadó, amely erősen progresszív mértéke mellett a vállalatcsoportba tartozó vállalatok számára közvetetten hátrányos megkülönböztetést eredményezhet
A Bíróság nem követte a Főtanácsnok indítványát, aki a magyar adórendelkezést az uniós joggal összeegyeztethetőnek találta
A Bíróság az előzetes döntést előterjesztő Székesfehérvári Törvényszék feladatává tette annak megállapítását, hogy figyelembe véve azon általános körülményeket, amelyek között a nemzeti jog kifejti hatását, az adó eredményez-e közvetett diszkriminációt
A 2010-es választásokon nyertes FIDESZ-KDNP koalíció számos intézkedést hozott a költségvetési egyensúly helyreállítása és gazdaságpolitikai prioritásaianak végrehajtása érdekében. Ezek egyike volt a számos kritikát kiváltó 2010. évi XCIV. törvény az egyes ágazatokat terhelő különadóról (különadóról szóló törvény), mely – preambuluma szerint – az általános adófizetési kötelezettséget meghaladó közteherviselésre képes adózók számára különadó‑kötelezettséget állapított meg egyes gazdasági ágazatokban, így a bolti kiskereskedelmi tevékenységre.
Az adó alapja az adóalany adóévben elért nettó árbevétele képezi. Az adó mértéke az adóalap mértékétől függően erősen progresszív. Az 500 millió forintot meg nem haladó nettó árbevételig az adómérték 0%, ezt követően az adómérték három fokozatban 0,1%‑ről 0,4%‑ra, végül 100 milliárd forintot meghaladó nettó árbevétel után 2,5%‑ra nő.
Az adónak volt egy további jellegzetessége, ami valójában a jogvita alapjául szolgált. A különadóról szóló törvény ugyanis a kapcsolt vállalkozások esetén a vállalatcsoport egészének nettó árbevetelét tette meg az adóalapjának, amelyból minden egyes válalkozás az a konszern árbevétel összegében képviselt arány alapján fizeti meg a különadót. A Hervis a SPAR konszernbe tartozó a különadóról szóló törvény alapján kapcsolt vállalkozás. Ennél fogva köteles a saját árbevétele arányában megfizetni az e csoporthoz tartozó valamennyi vállalkozás által – a Magyarországon elért teljes árbevételük alapján – fizetendő különadó egy részét. Mivel a vállalatcsoport összesített árbevétele meghaladja a 100 milliárd forintot, a Hervis adókötelezettsége 2,5 % a saját árbevétele után, ami magasabb mintha pusztán a saját árbevétele után lett volna köteles megfizetni az adót.
A Hervis szerint az adó hátrányosan megkülönbözteti a franchise‑formában működő vállalkozásokhoz viszonyítva a saját üzleti modellben tevékenykedő vállalkozásokat, mert a magyar taggal rendelkező társaságok franchise‑formában működtetik a boltjaikat, és ezáltal a különadó keretében kikerülik az árbevételek összegzését. E kérdés eldöntése érdekében a közigazgatási perben eljáró Székesfehérvári Törvényszék előzetes kérdéssel fordult az Európai Unió Bíróságához.
A döntés bár elviekben megállapította, hogy nem kizárt, hogy egy ilyen adó ellentétes az uniós joggal, számos pontot tisztázatlanul hagyott. A kérdések tisztázatlanságához az is nagy mértékben hozzájárul, hogy a Bíróság eltért Kokott Főtanácsnok 2013. szeptember 5-i indítványától.
Bár az előterjesztő magyar bíróság minden lehetséges jogalapot megnevezett – valószínűsíthetően a felperesi kereset nyomán – a Bíróság a problémát egyetlen kérdés megválaszolására szűkítette, mégpedig a letelepedés szabadságának lehetséges korlátozására. Ez logikus, hiszen, ha valamely speciális diszkriminációs tényállás irányadó, akkor nem kell vizsgálni az általános diszkriminációs tényállást, illetve, ha valamely nemzeti jogszabály bármelyik alapszabadságba ütközik, akkor a többi lehetséges megsértést szintén nem kell vizsgálni.
A válallatcsoportba tartozó illetve az oda nem tartozó adózók közötti különbségtétel nyilvánvalóan nem teremt közvetlen hátrányos megkülönböztetést, ugyanakkor a Bíróság szerint azzal a hatással jár, hogy hátrányos helyzetbe hozza a valamely csoporton belül más társaságokhoz kapcsolt jogi személyeket azokkal a jogi személyekkel szemben, amelyek nem képezik ilyen vállalatcsoport részét, és ezzel alkalmas lehet közvetett diszkriminációt megvalósítani. Mivel egyrészt az adó erősen progresszív, és a vállalatcsoportba tartozó egyes vállalatok egy fiktív adóalap után adóznak (a csoport árbevetelének kumulálása miatt tartja ezt a Bíróság fiktívnek) és a legtöbb külföldi tulajdonú vállalat vállalatcsoportba szerveződik, így a legtöbb külföldi tulajdonú vállalatcsoport a legmagasabb adómérték alapján adózik, ami a Bíróság szerint de facto megvalósíthatja a közvetett diszkriminációt, és így az az uniós jogba ütközhet. A Bíróság maga is látja ugyanakkor, hogy ez számos ténybeli esetlegesség bizonyításától függ.
Érdekes – és egyben érthetetlen – módon a magyar Kormány semmilyen érdemi ellenkérelmet nem terjesztett elő, sem a megkülönböztetésmentességet sem a megkülönböztetés jogszerűségét nem kívánta igazolni, ennek keretében egyetlen egy kényszerítő okra sem hivatkozott. Ami nem csak pervezetési szempontból öngyilkosság, de semmilyen ésszerű oka sem volt. A Bíróság ugyanakkor szükségesnek látta emlékeztetni a magyar Kormányt arra, hogy a szabályozás igazolása érdekében sem az ország gazdaságának védelmére (lásd ebben az értelemben a C‑35/98. sz. Verkooijen‑ügyben hozott ítélet [EBHT 2000., I‑4071. o.] 47. és 48. pontját), sem pedig a költségvetési egyensúlynak az adóbevételek növelésével történő helyreállítására (lásd ebben az értelemben a C‑436/00. sz., X és Y ügyben ítélet [EBHT 2002., I‑10829. o.] 50. pontját) nem lehet hivatkozni.
A Főtanácsnok számos pontban eltért a Bíróság véleményétől. Szerinte a Bíróságnak a leplezett hátrányos megkülönböztetés esetén szigorúnak kellett volna lennie, és csak azokban az esetekben megállapítani a diszkriminációt, amikor az összefüggés a megkülönböztető ismérv jellegéből fakad, és nemcsak inkább véletlenszerű tényleges kapcsolaton alapul. A Bíróság az ítéletében ezzel szemben megelégedni tűnik azzal, hogy a közvetett diszkriminációt akkor is meg kell állapítani, ha a hátrányos megkülönböztetés veszélye fennáll.
A Fötanácsnok szerint az árbevétel sem problémás megkülönböztető tényező, hiszen az egy legitim indikátor a nemzetközi vállalatok teljesítőképességének, és így az adó alapjának.
A Főtanácsnok magát a progresszivitást sem látta kérdésesnek, ugyanis általában a magas árbevételű vállalkozások hajlamosak és képesek inkább arra, hogy a nemzeti határokon átnyúlva működjenek a belső piacon, így a dolog természete okán kerülnek magasabb adókulcs alá.
A Főtanácsnok szerint a különbségtétel sem megalapozatlan, hiszen a vállalatcsoportok és a franchise rendszerben működő vállalkozások nincsenek ugyanabban a helyzetben, mert az anyavállalatnak a leányvállalatra gyakorolt meghatározó befolyása esetén az anyavállalat kezében van a döntés, valamely bevételt maga, vagy egy adóköteles leányvállalat révén ér‑e el, ami nem lehetséges azonban a franchise‑adók számára a franchise‑vevő jogi és gazdasági önállósága miatt.
A Főtanácsnok elemzését ugyanakkor a Bíróság nem tette magáévá, hanem egy nagyon rövid elemzés eredményeképpen arra jutott, hogy a magyar kiskereskedelmi különadó diszkriminatív lehet. Az azonban korántsem világos milyen alapon: vajon azért mert az adóalapot a vállalatcsoporton belül össze kell számítani, és az így fiktív, vagy azért mert az így megállapított adóalap erősen progresszív, vagy pedig azért, mert e két faktor következtében az adó külföldi vállalkozásokat hátrányosabban érint, mint belföldieket. Ez utóbbbi esetben azonban megint nem világos milyen feltételekkel lehet adót egy olyan szektorra kivetni, amelyikben főleg külföldi tulajdonú vállalatok érdekeltek.
Vincze Attila egyetemi docens (Andrássy Egyetem, Budapest)
Habilitand, Wirtschaftsuniversität Wien, Institut für österreichisches und europäisches öffentliches Recht (Prof. DDr. Michael Potacs).
* A jelen kutatás a TÁMOP 4.2.4.A-1 kiemelt projekt keretében meghirdetett ösztöndíj-támogatásnak köszönhetően valósult meg, a magyar állam és az Európai Unió támogatásával, az Európai Szociális Alap társfinanszírozásával. Az írás az Internationale Steuer-Rundschau 2014 márciusi számában (102-104. o.) megjelent elemzés rövidített magyar nyelvű változata.

matches: Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság


text:
Nyilvánosság az energiaszektorban | Energia Kontroll Program
A cikk letöltése pdf formátumban (137.4 kB)
- Bodoky Tamás oknyomozó cikke -
Minél fontosabb ügyről van szó, annál nehézkesebben ítélkeznek a bíróságok az energiaszektor cégeit érintő közérdekű adatigényléses perekben. A titkolózó állami vállalatok akár több évig is húzhatják az időt, az ítéletek pedig rendkívül változatosak, egymásnak élesen ellentmondó döntések születnek. Az MVM szerint a bíróságok félreértelmezik a törvényt, amikor az adatkérőknek kedveznek, a TASZ viszont úgy véli, hogy az állami áramszolgáltató alkotmányos jogok érvényesítését szabotálja rosszhiszeműen. Az adatvédelmi biztos átvenné ezt a hálátlan feladatot a bíróságoktól, de a hivatala meg fog szűnni.
Számos adatigényléses per indult az elmúlt években az állami tulajdonú Magyar Villamos Művek Zrt. és leányvállalatai, valamint az energiaszektort felügyelő állami intézmények ellen közérdekű adatok és információk kiadásának, közzétételének, nyilvánosságra hozatalának megtagadása miatt. A törvény értelmében a bíróságoknak ezeket a pereket soron kívül kell lefolytatniuk, a megtagadás jogszerűségét pedig az adatkezelőnek kell bizonyítania - a gyakorlatban azonban mindkét alapelv rendszeresen sérül. A többségi állami tulajdonban működő energiacégek a legtöbb esetben még azt is vitatják, hogy rájuk is vonatkoznának az állami vagyon átláthatóságát biztosító jogszabályok. A visszautasítás indokai változatosak: lehet az üzleti titok vagy éppen folyamatban lévő büntetőeljárás, ami miatt megtagadják az adatok kiadását. A nagyobb horderejű - például a Paksi Atomerőművet vagy az MVM offshore cégekhez került milliárdjait érintő - adatigényléses ügyeket a parttalan és nyilvánvalóan szándékos időhúzás jellemzi az alperesek részéről, amihez esetenként a bíróság is asszisztál.
Reflexszerű halasztások
Április 15-én a Fővárosi Bíróság újabb két hónappal elhalasztotta a Paksi Atomerőmű - becslések szerint 2-4 ezer milliárd forint költségű - bővítését előkészítő Lévai-projekt dokumentumainak nyilvánosságáért zajló per tárgyalását, mert az alperes MVM Zrt. jogi képviselője felkészületlen volt, és nem tudta bizonyítani, hogy miért titkosak az Energiaklub által kért információk. Erre a kereset beadásától az első tárgyalásig eltelt időben bőven lett volna ideje, a bíróság mégis helyt adott a kifogásnak, és reflexszerűen újabb hónapokkal halasztotta az első tárgyalás napját. Az Energiaklub másfél éve hiába próbálja megismerni a tervezett reaktorok számát, a beruházás időbeli ütemezését, a finanszírozás módját taglaló elemzéseket és tanulmányokat. Az MVM és a Paksi Atomerőmű szerint ezek üzleti titkot képeznek, illetve olyan döntés-előkészítő anyagok, amelyek szerintük akár évtizedekre is titkosíthatóak. Az Országgyűlés által 2009-ben megszavazott paksi bővítés előkészületei így már több mint három éve a nyilvánosság teljes kizárásával zajlanak (lásd Kovács Áron: Vakrepülés Paks felett, origo.hu, 2009. nov. 9.).
Koritár Zsuzsanna, az Energiaklub Energia Kontroll Programjának projektvezetője nem egyszer tapasztalta ezt a fajta időhúzást a bíróságokon: a Paksi Atomerőmű 2003-as üzemzavarára vonatkozó dokumentumokért indított pereik öt-hat éve húzódnak, szemben az ehhez hasonló adatnyilvánossági ügyek néhány hónapos gyakorlatával. Az egyebek mellett az energiaszektor átláthatóságának növelését célzó program praxisában előfordult már olyan is, hogy az alperes az első tárgyaláson úgy jelent meg, hogy „nem tudja, mi a per tárgya" - annak ellenére sem, hogy korábban többször ismételt adatigényléseket kapott, és annak a rendje-módja szerint el is utasította azokat. A szintén az atomerőmű-bővítéshez kapcsolódó Teller-projekt nyilvánosságáért indult perben az MVM a második tárgyaláson közölte, hogy a kért adatokat nem ő, hanem a Paksi Atomerőmű kezeli, ezért nyolc hónappal az adatigénylés után a bíróság érdemi döntés nélkül megszüntette az eljárást.
Az Energiaklub 2009 januárja óta 29 ügyben 48 adatigényléssel fordult hatóságokhoz, állami szervekhez és cégekhez. A 29 ügyből mindössze három volt olyan, amelyben a határidők betartásával, elsőre és maradéktalanul megkapta a kért adatokat a civil szervezet. Az energiaszektoron belül a cégek jóval kisebb hajlandóságot mutattak az információk kiadására az állami intézményekkel szemben, az adatkérelmek legnagyobb részét visszautasították. Az elutasítás leggyakoribb oka az üzleti titokra való hivatkozás volt. Az Energiaklub hat ügyben peresítette adatkérelmét: ezekben az eljárásokban gyakran nemcsak a soronkívüliség nem érvényesült, hanem még a szokásosnál is hosszabb ideig, esetenként évekig tartott a bírósági procedúra.
Rászámoltak az elszámoltatásra
Hasonló tapasztalatokat szerzett az MVM ellen indított közérdekű adatigényléses pere során az LMP is: a párt 2009 nyarán fordult az állami áramszolgáltatóhoz azt kérve, hogy hozza nyilvánosságra a milliárdos offshore- és szállodaügyletéről szóló belső vizsgálati jelentéseket és a vizsgálatok költségét, de a cég üzleti titokra, illetve a folyamatban lévő büntetőeljárásra hivatkozva elutasította az adatigénylést. Az ezt követő bírósági eljárás érthetetlenül hosszúra nyúlt: a Fővárosi Bíróság többször is indoklás nélkül halasztott, emiatt az LMP 2010 végén, tehát másfél év elteltével kifogással élt. Két hónappal később új bíró kijelölésével folytatódott az ügy, amelyben az alperes a keresetet teljes egészében elutasító álláspontja a kormányváltást és az MVM teljes menedzsmentjének cseréjét követően sem változott. Annak ellenére sem, hogy a Fidesz ellenzékben még elszámoltatást ígért ebben a rendkívül korrupciógyanús ügyben (lásd Bodoky Tamás: Az MVM alkotmányos költsége, Élet és Irodalom, 2010/36., szept. 10. - a szerk.).
A Nemzeti Nyomozó Iroda több mint két éve teljesen eredménytelenül nyomoz az állami áramszolgáltatónak sok milliárd forintos kárt okozó, szövevényes offshore-ügyekben. A bírócserét követően az MVM jogi képviselője azt indítványozta, hogy a bíróság függessze fel az eljárást a nyomozás befejeződéséig, illetve vonjon be újabb szakértőket. Az LMP-t képviselő Schiffer András ügyvéd, a párt parlamenti frakcióvezetője blöffnek és időhúzásnak minősítette ezeket az indítványokat, hiszen az MVM-nek másfél év alatt bőven lett volna ideje bizonyítani kifogásait, ám ez nem történt meg. A Fővárosi Bíróság első fokon teljes egészében helyt adott a zöld párt keresetének, az indoklásban azt hangsúlyozva, hogy állami tulajdonú, közfeladatot ellátó cégként az MVM az adatvédelmi törvény hatálya alá tartozik, ezért a gazdálkodására vonatkozó adatok közérdekből nyilvánosak. Az MVM fellebbezett a döntés ellen, de a zöld párt az ügyet április végén másodfokon, jogerősen is megnyerte.
A Vértesi Erőműtől Paksig
Schiffer szerint ilyen esetekben nem lehet arra hivatkozni, hogy a kért dokumentumok egy büntetőeljárás részét képezik, hiszen a kért anyag nem a büntetőeljárásban, hanem azt megelőzően keletkezett. Hasonló következtetésre jutott a Tatabányai Városi Bíróság is abban az adatigényléses perben, amelyet e sorok szerzője indított a Vértesi Erőmű Zrt. ellen. Az MVM-leányvállalat tavaly októberben megtagadta az erőművet csődközeli helyzetbe sodró 2008-as System Consulting-ügyletet dokumentáló szerződések és belső vizsgálati anyagok kiadását. Magyari József vezérigazgató arra hivatkozott, hogy a Vértesi Erőmű vagyona nem minősül állami vagyonnak, ezért nem vonatkoznak rá az adatvédelmi törvénynek a közérdekű adatokra vonatkozó rendelkezései. Ez az érv az MVM leányvállalatai részéről más ügyekben is rendszeresen előkerül.
A Tatabányai Városi Bíróság ezzel szemben úgy látta, hogy az állami tulajdonú vállalatok átláthatóságáról szóló törvények szabályai alkalmazandóak a közvetett állami tulajdonban álló gazdasági társaságokra, így az MVM leányvállalatára is. Idézem: „hiszen egyébként az adatvédelmi törvényt könnyen ki lehetne játszani az állami vagyon különböző állami tulajdonban álló gazdasági társaságokba való kiszervezésével". Nem fogadta el a bíróság a Vértesi Erőmű azon érvét sem, hogy a kért anyagok egy büntetőeljárás részét képezik, mert azok nem a büntetőeljárás során keletkeztek. Ehhez hasonlóan egy választottbírósági eljárás sem vezethet az adatmegismerés korlátozásához - áll a mindössze négy hónap alatt megszületett elsőfokú ítéletben, amely az alperest az általam kért dokumentumok teljes körének kiadására kötelezte. A Vértesi Erőmű természetesen fellebbezett a döntés ellen.
Egy ehhez hasonló ügyben a Tatabányai Városi Bíróság ítéletével homlokegyenest ellentétes következtetésre jutott februári ítéletében a Szekszárdi Városi Bíróság, amikor azt mondta ki, hogy nem lehet állami vagyonnal gazdálkodó cégnek tekinteni egy MVM-leányvállalatot. Az adatigényléses pert az Energiaklub indította a Paksi Atomerőmű Zrt. ellen, az atomerőmű bővítésére irányuló Teller-projektre vonatkozó dokumentumok és a projekt költségeinek nyilvánosságáért. A Szekszárdi Városi Bíróság viszont úgy látta, hogy bár állami tulajdonú MVM-leányvállalat, mégsem tartozik az állami vagyon átláthatóságát biztosító jogszabályok hatálya alá a Paksi Atomerőmű, ezért elutasította az Energiaklub keresetét. „Ha a Paksi Atomerőmű nem közfeladatot ellátó gazdasági társaság, akkor nyugodtan kimondhatjuk, hogy egyetlen közfeladatot ellátó állami cég sem létezik" - kommentálta az ítéletet Baltay Levente, a felperes jogi képviseletét ellátó Társaság a Szabadságjogokért ügyvédje.
Másodfokon ebben az ügyben fordult a kocka, az április végén megszületett jogerős ítélet az adatkérőnek kedvez: a Tolna Megyei Bíróság kimondta, hogy a közvetett állami tulajdonban álló atomerőmű közvagyonnal gazdálkodik, ezért köteles tűrni az állampolgárok ellenőrzését, csak a műszaki ismereteket és a technológiai eljárásokat lehet - kitakarással - titkolni.
Az MVM-leányvállalatok státusa azért is kulcsfontosságú a közérdekű adatigénylések szempontjából, mert az anyavállalat gyakran hivatkozik arra, hogy nem ő az adatkezelő, hanem valamelyik leányvállalata. Az Energiaklub peresített adatigénylései során többször is előfordult, hogy az MVM előbb más indokra hivatkozva utasította el az adatigénylést, majd hónapok múlva, a bírósági szakaszban közölte, hogy nem is ő az adatkezelő, hanem valamelyik MVM-tagvállalat. Ez történt a Teller-projekt már említett esetében, és korábban az MVM és az erőművek közötti áramvásárlásról szóló kereskedelmi szerződések kiadásáért indult perben is. Ilyenkor a per megszűnik, és az adatigénylőnek más adatkezelővel szemben kell újrakezdenie a hercehurcát.
Ez történt abban az eljárásban is, amelyben a Figyelő újságírója szerette volna megtudni, hogy az MVM Zrt. által irányított cégcsoport kiket és milyen intézményeket mennyivel támogat, szponzorál. Az MVM a bíróságon először a sporttörvényre hivatkozott, azután pedig arra, hogy nem kezeli a cégcsoport ilyen jellegű adatait. Az elsőfokú bíróság ítélete szerint jogszerűtlenül titkolta az állami áramszolgáltató, hogy kiknek és milyen összegben nyújtott az MVM Csoport szponzori támogatást az elmúlt években, és az adatok kiadására kötelezte a céget. A másodfokon eljáró Fővárosi Ítélőtábla viszont elfogadta a leányvállalatok adatkezelői mivoltára hivatkozó érvelést, és kimondta ugyan, hogy a szponzori megállapodásokkal kapcsolatos adatok a nyilvánosság számára megismerhetőek kellene hogy legyenek, ám még az MVM Zrt.-t sem kötelezte az általa kötött támogatási szerződések közzétételére.
Az MVM a bírák ellen
Az MVM Zrt. írásos jogi állásfoglalásban válaszolt a cégcsoport ellen indított adatigényléses perekkel kapcsolatos kérdéseinkre. Az MVM álláspontja szerint „a jelenlegi jogszabályi környezet és az azt tévesen értelmező bírói gyakorlat a köztulajdonban álló gazdasági társaságok számára olyan közzétételi kötelezettségeket hozott létre, amelyek alkalmasak arra, hogy ezen társaságok által a piaci verseny feltételei között végzett tevékenységeket jelentősen akadályozzák, estenként ellehetetlenítsék".
A bírói gyakorlat alapján ugyanis, állítja az MVM, a köztulajdonban álló gazdasági társaságok kivétel nélkül kötelezhetők a nyilvánosság számára közzétenni a társaság által kötött valamennyi szerződést, a társaság vezető állású alkalmazottai munkaviszonyára vonatkozó adatokat, továbbá a célzott adatkérések következtében bármely egyéb adatot is át kell adniuk.
Az MVM ugyanakkor a befejezett és a jelenleg folyamatban lévő peres eljárásokban is kitart amellett, hogy csak az állami vagyonról szóló törvényben tételesen felsorolt állami vagyonnal gazdálkodó személyekre vonatkoznak a törvényben előírt közzétételi kötelezettségek. A cégcsoport szerint a bírósági gyakorlat a törvény szövegével és céljával ellentétesen kiterjesztette az állami vagyonról szóló törvény értelmezését, amikor a Legfelsőbb Bíróság 2009-ben hozott ítélete megállapította: a tartós állami tulajdonú társasági részesedéssel működő társaságok közfeladatot ellátó szervnek minősülnek. Ez az MVM szerint aggályos bírósági értelmezés azt mondja ki, hogy valamennyi köztulajdonban álló gazdasági társaság közfeladatot lát el, és így a tevékenységére vonatkozó valamennyi adat közérdekű adatnak minősül.
Az MVM szerint a bírói gyakorlat egyfajta precedensként tekint a Legfelsőbb Bíróság általuk elfogadhatatlannak érzett döntésére, ezért nagyon valószínű, hogy a bíróságok az ilyen ügyekben a továbbiakban is az adatkérőknek fognak kedvezni - amit a közelmúltban meghozott ítéletek is alátámasztanak. Ez a gyakorlat pedig „kiszolgáltatottá teszi a társaságot a legtöbbször külföldi tulajdonban álló konkurenseivel szemben", amelyeknek nincsenek ilyen adatszolgáltatási kötelezettségeik. Az MVM vezetése továbbra is kitart amellett, hogy a vagyontörvény jelenlegi, „a bíróságokon elterjedt kirekesztő értelmezése" helytelen, és úgy véli, hogy az MVM-et és a köztulajdonban álló gazdasági társaságok versenypiaci körülmények között tevékenykedő csoportját célszerű lenne kivenni ezen bírói gyakorlat alól.
Nem lobbiznak törvénymódosításért
„Jelenleg az összehangolatlan és a bírói jogalkotás által kiterjesztett szabályozás hatása az, hogy valamennyi köztulajdonban álló gazdasági társaság egy csoportként kezelendő, amely csoport valamennyi tevékenysége a közvélemény által korlátlanul megismerhető" - panaszolja az MVM. Az állami áramszolgáltató szerint ez indokolatlan, sőt kifejezetten káros szabályozás, mert a köztulajdonban álló gazdasági társaságok egy része a tevékenységét tisztán piaci versenyfeltételek között fejti ki, és működésével kapcsolatban a magáncégekhez képest semmilyen többletjogosítvánnyal nem rendelkezik. „Ezen társaságoknál a parttalan nyilvánosság üzleti titkok, szellemi alkotások közzétételét eredményezheti, ami hátrány az állami vállalatnak, előny a versenytársnak." Az MVM szerint a jelenleg érvényes bírósági gyakorlat torzítja a piaci versenyt, és közérdeket is sért, hiszen a hátrány az állami tulajdonú vállalat hatékonyságát, piaci pozícióit, ezáltal értékét, bevételét, illetve az állam mint tulajdonos felé fizetendő osztalék mértékét csökkenti.
Februárban három korrupcióellenes civil szervezet, a Társaság a Szabadságjogokért, a K-Monitor Közhasznú Egyesület és a Transparency International Magyarország nyílt levélben fordult Fellegi Tamás nemzeti fejlesztési miniszterhez, mert értesüléseik szerint az MVM kezdeményezni fogja az állami vagyonról szóló törvény olyan irányú módosítását, hogy az információszabadság érvényesülését biztosító rendelkezéseket eltöröljék. Ezzel kapcsolatos érdeklődésünkre az MVM most azt közölte, hogy bár szakmai álláspontja az információszabadság tekintetében nem egyezik a fent említett civil szervezetekével, a közelmúltban semmilyen formában nem kezdeményezte a vagyontörvény módosítását. Ugyanakkor az MVM úgy véli, hogy indokolt lenne a jogalkalmazási ellentmondások kiküszöbölése, mert jelenleg egyes magántulajdonban lévő konkurens vállalatok - közvetve, civil szervezetek útján - a saját üzleti érdekeiket érvényesítik a köztulajdonban álló gazdasági társaságokkal szemben.
Arra a kérdésünkre, hogy konkrétan melyik adatigényléses ügy, melyik per szolgált volna ilyen burkolt célokat, és az miért érintette hátrányosan az MVM-et üzletileg, nem kaptunk választ az állami áramszolgáltató illetékeseitől. Szellemi termék eltulajdonítása miatt egy folyamatban lévő perről tudunk az energiaszektorban, az viszont az MVM ellen folyik: egy magáncég, a Nád MPS-H Kft. azzal vádolja az állami tulajdonú áramtársaságot, hogy törvénytelen módszerrel megszerezte és felhasználta a cég energianád-programját. Az MVM befektetési tárgyalásokat kezdett a céggel, és hárommillió eurót invesztált egy offshore cégen keresztül a programba, majd az MVM ERBE Zrt. és egy másik magáncég olyan tanulmányt készített, ami fényképeiben, gépelési hibáiban és több más részletében szó szerint megegyezik a Nád MPS-H Kft. által korában az MVM-nek átadott anyagokkal.
A közvagyon felprédálói
Majtényi László alkotmányjogász, volt adatvédelmi ombudsman szerint az nem lehet vita tárgya, hogy az állami vagyonnal rendelkező, gazdálkodó szervezetek kötelesek eltűrni a nyilvánosság kontrollját. Arról lehet elméleti, illetve az MVM esetében, mint a mellékelt ábra mutatja, gyakorlati vitát is folytatni, hogy ez a kontroll az állami tulajdonú vállalatok teljes tevékenységére kiterjedhet-e, ám az messzemenően indokolt, hogy minden olyan szerződéses kapcsolat, amely a közvagyon megőrzése és gyarapítása, illetve esetleges megkárosítása szempontjából releváns, nyilvánosan ellenőrizhető legyen.
„Magyarországon a kiegyezés óta folyamatos probléma, és a szépirodalom is megörökíti azt a vérlázító gyakorlatot, hogy a politikai elitek háttéremberei és a politikai barátok a közvagyon dézsmálásával gazdagodnak" - mondja Majtényi. Az információszabadságról szóló törvények a tényfeltáró újságírókat, a civil szervezeteket és „a harácsolásból kiszorult mindenkori ellenzéket" is támogatják abban, hogy számon kérjék ezeket a visszásságokat, mert ez az egész társadalom eminens érdeke is.
Majtényi szerint „a bűnüldöző szervek látásélessége" időnként döbbenetesen rossz az ilyen, a közvagyon felprédálásával kapcsolatos ügyekben. „Az állam züllésének ha nem is a végső, de előrehaladott stádiuma", hogy filléres vétségek esetében úgy járnak el a hatóságok, mintha a világ legpuritánabb országában élnénk, és a törvény teljes szigorával csapnak le, miközben „a politika védelmét élvező nagy halak büntetlenül élvezhetik az ebül szerzett jószág hasznait". Ebben a helyzetben az oknyomozó újságírás támogatása és az információszabadság-párti jogkörnyezet kiemelkedően fontos. A perbeli időhúzás viszont a jogi élet természetes velejárója: legitim védekezés lehet, hogy rossz alperest választott a felperes, és az is, hogy az adatkérő nem volt elég precíz a kérdésfeltevésben. „Az Egyesült Államokban erről könyvtárakat írtak tele, hogy az információszabadság-törvények az oknyomozó újságírók számára nem igazán használhatók éppen az időtényező miatt: a titkárnőtől hamarabb be lehet szerezni az iratokat, mint a bíróságtól, mert az utóbbi lehet, hogy négy évig is eltart".
Álszentség a piaci versenyre hivatkozni
Ami az MVM-leányvállalatokat illeti, Majtényi szerint az állami tulajdon közvetetten is érvényesül, vagyis ha az állami tulajdonrész meghatározó súlyú a leányvállalatokban, akkor ugyanaz a jogi helyzet vonatkozik rájuk, mint az anyavállalatra. Ellenkező esetben nagyon egyszerű lenne egy irányító holding alá, a tagvállalatokhoz kiszervezni a teljes üzleti tevékenységet, ezzel pedig értelmét veszítené az információszabadsággal kapcsolatos jogalkotás. Az alkotmányjogász szerint álságos az MVM érvelése, amikor a piaci versenyre hivatkozik, hiszen bizonyos iparágakban nincs valódi verseny a monopol- vagy oligopol piac miatt, és ez Magyarországon a villamosenergia-termelésre is jelentős mértékben igaz. Ráadásul, míg egy magáncég célja a nyereséges gazdálkodás, egy állami tulajdonú cég sokszor a veszteség termelésében érdekelt, mert így pénzszivattyúként tud működni az állami költségvetésen.
Majtényi szerint az MVM-et közérdekű adatokért perlő civil szervezetek és újságírók valódi közügyekre kíváncsiak, azt pedig kizártnak tartja, hogy őket egy konkurens cég akár a tudtuk nélkül is felhasználhatná üzleti érdekei érvényesítésére. Ugyanakkor az információszabadsággal foglalkozó irodalomban nem ismeretlen ez a dilemma, például egy erőmű emissziója üzleti szempontból is érdekes lehet, de fontos társadalmi érdek is, hogy a környezetszennyezés mértékével tisztában legyünk, vagy hogy a villamos energia árának összetevőit a fogyasztók is megismerhessék. „Az alkotmány az információszabadság érdekét igen magas polcra helyezi, tehát ha ez a két érdek valóban ütközik, akkor az üzleti érdekeknek engedniük kell a közérdekű adatok nyilvánosságához fűződő jogokkal szemben" - vélekedik a volt ombudsman, aki a jövőt tekintve sötéten látja a helyzetet, mert „a független adatvédelmi biztosi tisztség megszüntetésével a kormánytöbbség éppen most szünteti meg az információszabadság intézményi hátterét."
Rosszhiszemű pervitel
Az MVM Csoport ellen indult közérdekű adatigényléses perek többségében a Társaság a Szabadságjogokért (TASZ) civil jogvédő szervezet biztosít jogi képviseletet az adatkérőknek. Hüttl Tivadar, a TASZ információszabadság programvezetője szerint az MVM Csoport sajátos szervezeti struktúrában működik, és ezt a meglehetősen bonyolult felépítést kihasználva igyekeznek a cégcsoporthoz tartozó gazdasági társaságok jogi képviselői megakadályozni, hogy a közérdekű adatok megismeréséhez fűződő, alkotmányban biztosított jogot érvényesíteni lehessen. Az MVM Csoporthoz tizenhat cég tartozik, az uralkodó tag az MVM Zrt., amely minden esetben döntő befolyással bíró többségi tulajdonnal rendelkezik a többi tagvállalatban. „Az állami vagyonról szóló törvény kizárólag az uralkodó tagot nevesíti, ezért a cégcsoport többi tagja nemes egyszerűséggel azt mondja, hogy rájuk ez a törvény nem vonatkozik."
Hüttl szerint a közelmúltban két kiváló döntés is született két alávetett társaság vonatkozásában: a Vértesi Erőműről első fokon, a Paksi Atomerőműről jogerősen mondta ki a bíróság, hogy az átláthatóságot biztosító jogszabályokat alkalmazni kell a működésük során, függetlenül attól, hogy közvetett állami tulajdonban vannak. „A bírói gyakorlat most már jogerős döntésben is megállapította, hogy nem lehet szűkítően értelmezve kizárni a transzparencia köréből a cégcsoport tagjait. Nyilvánvaló, hogy ezzel ellentétes jogértelmezés megengedhetetlen teret biztosítana a korrupciónak, hiszen a közvetlen állami tulajdonú cég a tevékenységének kiszervezésével, leányvállalatok alapításával teljesen átláthatatlanná válhatna" - érvel az információszabadság-jogász.
Alkotmányos leckék
A TASZ peres tapasztalatai szerint maga az MVM Zrt. a következetes bírói gyakorlat és az egyértelmű jogszabályi helyzet ellenére folyamatosan azt az álláspontot képviseli, hogy nem lát el közfeladatot. Az MVM Zrt. egy visszatérő, ám jogerős ítéletben szintén megalapozatlannak találtatott érve, hogy ugyan nevesítve vannak az állami vagyontörvényben, de az információszabadság kizárólag az állam tulajdonában álló részvénypakett értékesítésével összefüggő adatok vonatkozásában érvényesülhet. „Az MVM-es jogászok nem tesznek mást, mint egy Legfelsőbb Bírósági ítéletnek folyamatosan ellentmondva rosszhiszeműen képviselnek egy jogellenes álláspontot, és így szabotálják alkotmányos jogok érvényesítését. Mi a TASZ-nál alapvetően türelmesek vagyunk, és jobban szeretjük polgári peres úton biztosítani a szabadságjogok érvényesülését, de az MVM esetében lassan azt gondoljuk, hogy felmerül a közérdekű adattal való visszaélés büntető törvénykönyvi tényállásának alkalmazhatósága is."
Hüttl szerint a rosszhiszemű pervitelre és a per elhúzására rengeteg lehetőség van. A legextrémebb példa, amikor az adatigénylésre az a válasz érkezik, hogy nem lehet teljesíteni, mert üzleti titok, majd a bíróságon már letagadják az adat létezését. „Volt azonban olyan eset is az MVM szponzori tevékenységével kapcsolatos perben, hogy az ellenérdekű fél tagadása után eredményesen bizonyítottuk az adatok létezését. Tehát egyszerűen hazudott az alperes." Az ilyen magatartás szankcionálására van a bíróságnak eszközrendszere, de nem élnek vele. A TASZ szerint a megoldást a jogszabályok helyes értelmezésének tudatosítása jelenti, ezért fontos, hogy minél több eljárás induljon, minél több jogerős ítélet szülessen. „A kívánatos persze az lenne, ha nem a civileknek kellene folyamatos pereskedéssel oktatni alapvető alkotmányos szabályokról a legnagyobb állami cégcsoportot" - mondja Hüttl Tivadar.
Az adatvédelmi biztos beavatkozna
Jóri András adatvédelmi biztos szakmai meggyőződése szerint mind az MVM-re, mind leányvállalataira kiterjednek a közérdekű vagy közérdekből nyilvános adatok nyilvánosságára vonatkozó szabályok. „Fontos azonban, hogy adatvédelmi biztosként csak akkor lehetek szereplője az ügyeknek, ha az adatkérő még a bírósági eljárás megindítása előtt hozzám fordul. Ha már egyszer megindult a bírósági eljárás, akkor az adatvédelmi biztosi állásfoglalás kiadása kizárt, ezért az nem is használható a későbbi eljárásban. Mindenkit arra biztatok tehát, hogy első körben hozzám forduljon a hasonló ügyekben" - válaszolta megkeresésünkre.
Az ellentmondásos ítélkezési gyakorlatról szólva Jóri szükségszerűnek tartja, hogy a jogszabályok alapjára több koherens értelmezés építhető fel: maga a jogászi tevékenység ilyen értelmezések konstruálására és védelmére irányul. Ezen értelmezések közül a bíróság belső meggyőződése szerint választ, néha egyes bírák eltérő módon. A többfokú ítélkezés vagy például a jogegységi határozatok szolgálják, hogy a gyakorlat végső soron egységes legyen. Gyorsítható a folyamat, ha a jogalkotó egyértelművé teszi a nyilvánosság melletti elkötelezettségét, csökkentve a bírói mérlegelés lehetőségét. „Sajnos információszabadság-ügyekben itt is visszalépést látok: egyértelműen ilyen például az államháztartási törvény 2010-es módosítása, amely kizárta az önkormányzati többségi tulajdonú cégeket a közfeladatot ellátó szervek köréből. Akkor még a parlament Alkotmányügyi Bizottságába is ellátogattam emiatt, eredménytelenül. Azóta is volt olyan konkrét eset, amelyben adatok nyilvánosságát nem tudtuk megállapítani e módosítás miatt."
Az adatigényléses perek Jóri szerint azért húzódhatnak el évekig, mert a bírósági szervezet alulfinanszírozott, és kapacitáshiánnyal küzd. Ugyanakkor ez a helyzet valóban fenyegeti a jogok gyakorlati érvényesülését. „Véleményem szerint e körben - a minősített adatok felügyeletéhez hasonlóan - az adatvédelmi biztosnak kellene olyan hatáskört adni, hogy első körben közigazgatási jogerővel eldönthesse, hogy egy adat közérdekű-e vagy sem, majd ha ezzel nem ért egyet, akkor az adatkezelőnek kellene megtámadnia ezt a határozatot a bíróságon. Ehhez persze az intézmény függetlenségének a fenntartása kell, egyébként csak tovább romlik a helyzet" - utalt a független adatvédelmi biztosi tisztség küszöbön álló megszüntetésének és egy a kormány alá rendelt adatvédelmi hivatal felállításának tervére az ombudsman.
Az LMP nem szankcionálhat
Schiffer András ügyvéd, az LMP frakcióvezetője több közérdekű adatigényléses perben is pástra lépett az MVM ellen, az Energiaklub és az LMP pereiben képviselte az adatigénylőket. Schiffer szerint az MVM a villamos energia törvényben előírt közfeladatot lát el, és ez a leányvállalatokra is érvényes. Az állami tulajdonban lévő cégek átláthatósága azonban a köztulajdonra való tekintettel az állami vagyonról szóló törvény alapján is kikényszeríthető, tehát elvileg akkor is biztosított, ha nem látnak el közfeladatot.
„Az ellentmondásos ítélkezési gyakorlat oka az, hogy még mindig relatíve kevés adatkérési per zárult le az elmúlt tizennyolc évben - ellentmondások elsősorban ott tapasztalhatók, ahol még kevéssé bejáratott az ítélkezési gyakorlat. Ebből következően az elvi iránymutatások, jogegységi döntések is hiányoznak." A közérdekű adatigénylésekhez való kormányzati hozzáállásról az LMP frakcióvezetője azt mondta, hogy a Fidesz egyelőre látványosan kerüli a korábbi évek jogvitáit információszabadság-ügyekben, „ugyanakkor a jogalkotás szintjén folyamatosan lépegetnek az átláthatóság ellen". Nem tárgyalták a zöld párt azon törvénymódosító javaslatát sem, amely a közérdekű adatok közzétételi kötelezettségének elmulasztását szankcionálta volna. Emlékezetes, hogy a Fidesz 2007-es közpénzügyi javaslatcsomagja még tartalmazott hasonló elképzelést, a mai kormánypárt ellenzékben három évre emelte volna a közérdekű adatok eltitkolása miatt kiszabható szabadságvesztés mértékét.
Május elején bírósághoz fordult Jávor Benedek, az Országgyűlés Fenntartható Fejlődés Bizottságának LMP s elnöke is, mert az MVM üzleti titokra hivatkozva nem adta ki neki a paksi atomerőmű jövőjét meghatározó Lévai-projekt iratait. Jávor szerint az atomerőművet érintő döntések a környezet állapotára vonatkozó közérdekű információknak minősülnek, és nemhogy egy parlamenti képviselőnek, de bárki számára hozzáférhetővé kellene tenni. Jávor szerint az erőmű sorsáról az energetikai kormányzatnak magától kellene széles körű társadalmi vitát kezdeményeznie, ehelyett az illetékesek az alapvető információkat is visszatartják, és az ország háta mögött hoznak a jövőnket alapvetően befolyásoló döntéseket.
Villamosítás és szovjethatalom
Földes Ádám jogász, a Transparency International Magyarország korrupcióellenes civil szervezet ügyvezető igazgatója szerint az MVM egyrészt közfeladatot lát el, másrészt pedig köztulajdonban áll, ezért kétszeresen is vonatkoznak a közérdekű adatok nyilvánosságát biztosító jogszabályok a vállalatcsoportra. Az ellentmondásos ítélkezési gyakorlat oka az, hogy továbbra is igen kevés per folyik a közérdekű adatok nyilvánosságáért, alig egy-két tucat újságíró és civil szervezet gyakorolja az információszabadsághoz való jogát, ezért a bírák ritkán találkoznak ilyen ügyekkel. „A több peren túl biztosan segítene az is, ha a bíróképzésben nagyobb hangsúlyt kapnának az ilyen perek, és természetesen a felsőbb bíróságok szerepe sem mellékes, amelyek nemcsak egymástól, hanem más országok bíróságaitól, és a nemzetközi információszabadság ügyekből is tanulhatnának."
A Transparency szerint az MVM-nek - az összes többi állami és önkormányzati tulajdonú vállalattal együtt - közzé kellene tennie az interneten teljes terjedelmében valamennyi ötmillió forint feletti szerződését. „Ma már nem írógépen írják a szerződéseket, nem túl bonyolult kitenni a honlapra - sőt, egyenesen polgári jogi érvénytelenségi ok kellene hogy legyen, ha bizonyos értékhatár feletti, bármely állami szervvel vagy állami, önkormányzati tulajdonú céggel kötött szerződés az aláírás napján nem kerül ki az internetre".
Földes szerint az információszabadságot garantáló jogszabályok szerinti közzétételi kötelezettségeket ki kellene kényszeríteni, és ez leginkább az adott szervezet vezetőjén múlik. Ami az üzleti titkot illeti, Földes szerint minden esetben konkrétan meg kell mondani, hogy az állami cégnek pontosan milyen jogszerű pénzügyi, gazdasági vagy piaci érdeke sérülne - különösen, hogy Magyarországon az MVM-nek nincs versenytársa. „2011-ben nem elég azt állítani, hogy szabotőrök, imperialista kémek elől kell rejtegetni a népgazdaság információit. Már rá lehet kérdezni a villamosítás mikéntjére, sőt a szovjethatalomra is, egy demokratikus rendszerbe ez bele kell, hogy férjen."
Megjelent: ÉS, LV. évfolyam 20. szám, 2011. május 20.

matches: bíróság Bíróság bíróság bíróság Bíróság bíróság Bíróság Bíróság Bíróság bíróság Bíróság Bíróság Bíróság bíróság Bíróság Bíróság bíróság


text:
Mesterházynak adott igazat a bíróság - mszp.hu
nol.hu | Belföld | koncepciós eljárás Népszabadság
2014. május 28. 13:19
A szocialista pártelnököt jobboldali ellenlábasai citálták bíróság elé, amiért nem jelent meg a nemzetbiztonsági bizottság előtt, de lyukra futottak.
Mesterházy Attila facebookon reagált:
Most már nekem is van papírom arról, hogy a fideszes többség visszaél kétharmadával. Megszüntette ellenem a szabálysértési eljárást a Pesti Központi Kerületi Bíróság. Bebizonyosodott, hogy minden jogalap nélkül indítottak ellenem politikai és jogi eljárást, mert nem voltam köteles megjelenni a Nemzetbiztonsági Bizottság előtt Simon Gábor ügyében. Az igazságszolgáltatás nem nekik, hanem nekem adott igazat.
Molnár Gyula ügyében hozott verdikt után ez a második olyan bírósági döntés, amely azt üzeni az igaztalanul, politikai alapon megvádoltaknak, van még remény arra, hogy az ártatlanul meghurcoltaknak igazságot szolgáltatnak.
Megszüntette a Mesterházy Attila ellen indított szabálysértési eljárást a Pesti Központi Kerületi Bíróság szerdán. Az MSZP elnökét a nemzetbiztonsági bizottság kormánypárti és jobbikos tagjai jelentették fel, amiért szerintük akadályozta a testület ténymegállapító vizsgálatát a Simon-ügyben. A bíróság viszont Mesterházynak adott igazat.
Radácsyné Karsai Zsuzsanna bíró lényegében minden ponton elfogadta a pártelnök és védője, Czeglédy Csaba védekezését, és megállapította, hogy Mesterházy nem követett el szabálysértést. Mesterházynak nem volt megjelenési kötelezettsége a bizottság előtt, mivel nem volt titkosszolgálat tagja, irányítója vagy felügyelője, márpedig a nemzetbiztonsági törvény ezt csak számukra írja elő.
A pártelnök mindazonáltal írásban válaszolt a megkeresésre, vagyis nem akadályozta a bizottság munkáját. A bírónő szerint a levél, amelyet az MSZP elnöke küldött a testületnek, elfogadható választ adott arra a kérdésre, amit – az ülés jegyzőkönyve szerint – feltettek volna neki, vagyis közölte: nem tud arról, hogy a szocialista frakcióból bárkinek is lenne a magyar mellett másik állampolgársága. Ez Simon Gábor egykori MSZP-elnökhelyettes állítólagos bissau-guineai papírja miatt foglalkoztatta a bizottságot.
A bíróság azt is megállapította, hogy Mesterházy a szabálytalan idézés ellenére válaszolt a bizottságnak. Az idézést ugyanis nem postai úton, a lakcímére küldték, hanem a képviselői irodaházba kézbesítették, ahol olyanok vették át – a szocialista frakció egyik titkárnője és egy postázói alkalmazott –, akiknek erre nem volt meghatalmazásuk. A bíróság szerint az idézést az MSZP székházába vagy Mesterházy lakcímére kellett volna küldeni. Ráadásul az a követelmény sem teljesült, hogy az idézés és a meghallgatás között legalább nyolc napnak kell eltelnie (Mesterházyt a nyolcadik napra idézték be). A bíróság szerint a pártelnök arra is joggal hivatkozott, hogy a kérdéses időpontban kampánykörúton volt. A nemzetbiztonsági bizottság ugyanis a parlamenti választás előtt három nappal, április 3-án akarta meghallgatni az MSZP elnökét.
A pártelnök egyébként azzal is érvelt a bíróságon, hogy a testület elé idézése a Fidesz kampányának része volt. Nem tudott volna többet mondani annál, amiről levélben tájékoztatta a bizottságot, azaz hogy tudomása szerint az összes szocialista képviselő kizárólag magyar állampolgárságú, ám ennek kivizsgálására nincs jogköre. Ugyanakkor – emlékeztetett – benyújtottak egy törvényjavaslatot, amely arra kötelezte volna az országgyűlési képviselőket, hogy vagyonnyilatkozatukban hozzák nyilvánosságra állampolgárságukat, ezt azonban a Fidesz nem vette napirendre.
Mesterházy a végzés ismeretében újságíróknak azt mondta: a kormánypárt a bizottsági többségével visszaélve meg akarta hurcolni, be akarta sározni a kampány hajrájában. Azt is nehezményezte, hogy a bizottság jobboldali tagjai nem mellékelték a feljelentésükhöz azt a levelet, amelyet a testületnek küldött.
Most először került egyébként bíróság elé olyan ügy, amely a nemzetbiztonsági bizottság munkájának akadályozása miatt indult, ez ugyanis csak január óta számít szabálysértésnek.
mszp.hu » Hírek » Mesterházynak adott igazat a bíróság

matches: bíróság bíróság Bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság