text:
Jogorvoslat a 98 százalékos különadóval szemben
Az alábbiakban dr. Kovárik Erzsébet jogász írását olvashatjuk, aki vállalta, hogy a PSZ azon tagjainak, akiket hátrányosan érintett a különadóról szóló döntés, különadó mgefizetésére kényszerültek, ingyenes jogi képviseletet biztosít. Az írás végén megtalálható a jogásznõ elérhetõsége!
Jogorvoslatok a 98 %-os különadóval szemben
I. Most itt tartunk....
1) A bevallások és befizetések megtörténtek, a NAV a méltányossági kérelmeket tudomásom szerint mindenhol elutasította, és ahol csak a bevallás történt meg, ott a végrehajtási eljárást is megindította.
Ugyanakkor a mai napig nincs elbírálva azoknak az önellenõrzési kérelme, akik a bevallásukat még azon a nyomtatványon tették meg, amelyhez a NAV a bevalláshoz csatolta az adóigazgatás rendjérõl szóló 2003. XCII. törvény (Art.) 124/B §-a szerinti nyilatkozatot, mely szerint az adózási kötelezettség alkotmánysértõ, vagy uniós jogba ütközõ jogszabályon alapul.
Az Art. 124/B § szerint az adóhatóság az önellenõrzéstõl számított 15 napon belül - ellenõrzés lefolytatása nélkül -határozattal bírálja el az adózó önellenõrzését, ha az adózó kizárólag arra hivatkozással terjeszti elõ, hogy az adókötelezettséget megállapító jogszabály alkotmányellenes, vagy uniós jogszabályba ütközik. Az önellenõrzést elbíráló határozat ellen fellebbezésnek, illetve bírósági felülvizsgálatnak van helye.
Az Art. 124/B. §-a kifejezetten azért került be a törvénybe - az indoklás erre külön hivatkozik -, hogy megteremtse a bírói jogorvoslat lehetõségét, és ezzel az Európai Bírósághoz fordulás feltételét.
Ezért a legegyszerűbb és a legolcsóbb jogorvoslati út, az Art. 124/B. §-a szerinti önellenõrzés, amelynek feltételei:
- írásban kell nyilatkozni arról, hogy az adókötelezettséget megállapító jogszabály alkotmányellenes, vagy uniós jogba ütközõ,
- 15 napon belül a NAV-nak határozatot kell hoznia, ami ellen fellebbezésnek van helye, majd bírósághoz lehet fordulni,
- az Art. 51. §-a szerint az adózó javára mutatkozó helyesbítés esetén önellenõrzési pótlékot sem felszámítani, sem megfizetni nem kell. Ha azonban a NAV mégis ragaszkodik az önellenõrzési pótlék megfizetéséhez, ez akkor sem lehet több, mint 1000 Ft, mert a pótlék összege természetes személy adózó esetén ennyi, ha az adót az esedékességkor az adózó befizette (Art. 168. § (3) bekezdés), vagyis ha pótlólagos adófizetési kötelezettség nem keletkezik.
- a fellebbezési illeték 10.000.- Ft, ugyanakkor a bírósági felülvizsgálat esetében illetékfeljegyzési jog van (csak a per elvesztése után kell az illetéket megfizetni).
A per során a bíró kezdeményezheti az Alkotmánybíróság felülvizsgálatát, amelyre azonban ugyanazok a korlátok vonatkoznak, mint a költségvetéssel, központi adónemekkel kapcsolatos jogszabályok esetén (élethez és emberi méltósághoz való jog, a személyes adatok védelméhez való jog, a gondolat, lelkiismeret és vallás szabadsága, vagy a magyar állampolgársághoz kapcsolódó jogok sérelme alapján vizsgálhatja felül az AB és az nem tartalmaz egyéb okot!)
Ennek az eljárásnak az elõnye, hogy nem kerül sokba, hátránya viszont, hogy nagyon lassú. Különösen akkor, ha az Európai Bíróságtól elõzetes döntéshozatalt kér a bíró, vagy az AB felülvizsgálatát.
2) Néhányan közvetlenül fordultak a Strasbourgi Bírósághoz, és ezeket a kereseteket lajstromozták, remélhetõleg viszonylag gyorsan születik döntés, s amennyiben elfogadják azt az érvet, hogy nincs a hazai jog szerint hatékony jogorvoslat az adó megállapításával szemben, akkor a döntés biztos, hogy kedvezõ lesz számunkra, és ez megkönnyíti az itthoni pernyertességet is. (Az Emberi Jogi Bíróság az ügyeket az utóbbi idõben nem idõrend szerint tárgyalja, hanem a jogsérelmet, politikai vonzatait is figyelembe véve súlyoz, ebbõl a szempontból az országban született jogszabályok, és jogsértések száma is segíthet a gyorsabb elbírálásban.)
Nem hiszem ugyanakkor, hogy a Kormány, pervesztés esetén valamennyi 98 %-kal adózó helyzetét jogszabállyal rendezné, ezért mindenképpen célszerű perben állni.
II. Hogyan tovább....
1) Javaslatom, hogy mindenki, aki még nem adta fel, hogy visszakapja a 98 % befizetett büntetõ adóját, önellenõrzés keretében kérje a NAV-tól, hogy vizsgálja meg az adókötelezettséget megállapító törvény alkotmánysértõ voltát.
(Az AB indítványban egyéb okra nem lehet hivatkozni, mint ami az Alkotmány 32/A.§-ában szerepel. Ezek közül is csak az emberi méltóság sérelme maradt, mert az AB az AB 1747/B/2010. számú határozatában megállapította, hogy a törvény nem sérti a jóhírnévhez való jogot, nem diszkriminatív, függetlenül attól, hogy jogszabály alapján jár a végkielégítés, vagy az Mt. szerint a felek maguk állapíthatták meg a juttatás mértékét, és nem sérti a gondolat, lelkiismeret és vallás szabadságát.) Természetesen az önellenõrzésben továbbra is hivatkozhatunk egyéb okokra, - jogbiztonság sérelme, a tulajdonjog sérelme -, de a módosított Alkotmány és AB-ra vonatkozó törvényszöveg miatt az Alkotmánybíróság kizárólag az említett 4 alapjog sérelme esetén vizsgálhatja felül - bírói kérelemre is - az indítványt és az nem tartalmazhat egyéb okot.
Ha a bíróság nem kezdeményezi az AB alkotmányossági vizsgálatát, akkor a per hamarabb véget érhet, és hamarabb lehet a Strasbourgi Bírósághoz fordulni.
2) A magyar bíróságok elõtt sem teljesen reménytelen a per megnyerése,
2.1. mert ha mégis sor kerül az AB elõtt felülvizsgálatra, akkor az alkotmányellenességet megalapozza az is, hogy az AB legutóbbi döntése szerint a 2010. évre visszamenõ hatályú adókivetés két feltétellel alkotmányos:
- a jövedelem nem visszaélésszerűen megszerzett jövedelem,
- bevallással még le nem zárt adóévre vonatkozhat. (Azoknak, akik utólag kerültek be az adózói körbe - országgyűlési képviselõk, európai parlamenti képviselõk - még ez a feltétel sem teljesül, mert a törvény a bevallási határidejüket, szintén nem alkotmányosan kitolta.)
Az Alkotmánybíróság ezért nyitva hagyta annak a kérdésnek a vizsgálatát - indítvány hiányában -, hogy a törvény az állami források védelmét valósítja meg, vagy ezen túlterjeszkedik. Amennyiben az Alkotmánybíróság (akár alkotmányjogi panasz alapján, akár bírói indítványra) elé kerül ez az indítvány, az AB 1747/B/2010. számú határozatának III. 4.2.5. pontja szerint az alkotmánysértést meg kell állapítania, hiszen a nem visszaélésszerűen szerzett jövedelmek esetén, a 98 %-os büntetõadó nem az állami források védelmét, hanem fõleg azoknak a vezetõ köztisztviselõknek, állami vezetõknek a büntetését szolgálja, akik a kormányváltás miatt vesztették el állásukat. A 2010. évre visszaható hatállyal meghozott adójogi szabályozás "az egyén autonómiájába való oly mértékű közhatalmi beavatkozás, amelynek nincs elfogadható alkotmányos indoka, ezért az sérti az adófizetõk emberi méltóságát." (AB 1747/B/2010. III.4.2.5.) Tekintettel arra, hogy a2011. évi XLVI. törvény továbbra is a jogszerűen, törvény által elõírt, vagy törvény által engedélyezett jogszerű megállapodás alapján szerzett jövedelmeket adóztatja, ezért jogilag az a lehetõség is fennáll, hogy ezeket a pereket a hazai bíróság elõtt is meg lehet nyerni.
2.2. Az Egbtv. 10 §-a sérti az Alkotmány 13. § (1) bekezdését, mely szerint a Magyar Köztársaság biztosítja a tulajdonhoz való jogot.
(2) A tulajdont kisajátítani csak kivételesen közérdekbõl, törvényben szabályozott esetekben és módon, azonnali kártalanítás mellett lehet.
Sérti az 1993. évi XXXI. törvénnyel kihirdetett Emberi jogok és alapvetõ szabadságok védelmérõl szóló Egyezmény Kiegészítõ jegyzõkönyv 1. Cikkét, mely szerint: Minden természetes vagy jogi személynek joga van a javai tiszteletben tartásához. Senkit nem lehet a tulajdonától megfosztani, kivéve, ha ezt közérdekbõl és a törvényben meghatározott feltételek, valamint a nemzetközi jog általános elvei szerint történik.
Az Alkotmánybíróság 1747/B/2010. AB határozata utal arra, hogy a nemzetközi szerzõdésbe ütközés vizsgálatára irányuló indítvány elbírálása folyamatban van (de akár alkotmányjogi panasz, vagy bírósági indítványra), tehát még elvileg az is elképzelhetõ lenne, hogy ennek vizsgálata során az AB az Európai Bíróság ítélkezésével összhangban megállapítaná, hogy a 98 %-os adó a nemzetközi jog általános elveivel, de az Emberi jogok és alapvetõ szabadságok védelmérõl szóló Egyezménnyel is ellentétes, diszkriminatív, s mint ilyen sérti az adózók emberi méltóságát.
Az Európai Bíróság következetes gyakorlata alapján az Egyezménybe ütközik a magánszemélyek különadója az alábbiak miatt:
Az adózás beavatkozás a tulajdoni viszonyokba, ebbõl következõen a jogszabálynak egyensúlyt kell találnia a közérdek és az alapvetõ egyéni jogok védelme között (arányossági teszt). Az adó nem jelenthet túlzott terhet az egyénre nézve, és anyagi helyzetét nem lehetetlenítheti el.
Önmagában az állam pénzügyi szükséglete nem igazolja egy visszaható hatályú törvény bevezetését.
A tulajdon magában foglalja a már felvett jövedelmeket és a jogszabályon alapuló jogos várományt is.
A szabályozás e mellett diszkriminatív is, s mint ilyen nem lehet közérdekű. A diszkrimináció miatt a költségvetési forrásokból finanszírozott és a magánszférában elért jövedelmeket, mint tulajdont nem egyformán érinti. (Ráadásul az alkotmány módosítások, és 2011. évi XLVI. törvénnyel módosított a 2010. évi XC. törvény szemérmesen hallgat a közérdekrõl, ami a 98 %-os adó bevezetését alátámasztaná. A különadóból beszedett adó nagysága még akkor sem indokolná az állam pénzügyi szükségletét, ha elfogadnánk, hogy ez közérdek lehet.)
3) Lehet próbálkozni egyéb perekkel is (pl. megállapítási per, kártérítési per, nem vagyoni kár iránti per), tudomásom szerint néhányan próbaként ezt meg is indítják. Ezek elõnye, hogy viszonylag gyorsan elutasíthatja a bíróság, perelhetõség hiánya miatt, de nagyon sokba kerülnek (a perérték 6 %-a az illeték). Így ugyan gyorsabban el lehet jutni Strasbourgig, de valószínűleg a Magyar Állam arra fog hivatkozni, hogy az Art. 124/B. § szerinti önellenõrzéssel teremtették meg a hatékony jogorvoslat lehetõségét, így ennek az Emberi Jogi Bíróság elõtti megítélése bizonytalan.
4) Mindenkinek célszerű perben állnia (Az Art. 124/B §-a alapján), mert ha idõközben mások beadványa alapján születne Strasbourgban ítélet, akkor ezt már a bíróság elõtt lehetne érvényesíteni.
III. Az önellenõrzési nyilatkozatban az alkotmányellenesség azt alábbi érvekkel támasztható alá:
A magánszemélyek különadóját meghatározó 2010. évi XC. törvény (Egptv.) 8-12. §-a alkotmánysértõ, mert
sérti az Alkotmány 54. § (1) bekezdését, mely szerint a Magyar Köztársaságban minden embernek vele született joga van az élethez és az emberi méltósághoz, amelyektõl senkit nem lehet önkényesen megfosztani.
sérti jóhírnévhez, a magánlakás sérthetetlenségéhez, valamint a magántitok és a személyes adatok védelméhez való jog.
- a jövedelem szinte teljes egészét elvonó adó, büntetõ jellegű adó, törvényben meghatározott juttatások elvonására szolgál, olyan magatartást szankcionál, amely a magyar jog szabályai szerint jogszerű, ugyanakkor alkalmas arra, hogy a társadalomban azt a hitet keltse, hogy az adó hatálya alá esõk visszaéléssel jutottak ehhez a jövedelemhez. Ezzel a közigazgatásban, közszférában dolgozó állami vezetõk és vezetõk megítélése a társadalomban rendkívül negatív, amely sérti a jóhírnévhez való alkotmányos jogot, valamint az emberi méltóságot.
- a 98 %-os adó büntetõ jellegű adó, alanyi jogon szerzett jövedelemtõl fosztja meg az embereket,
- törvényben meghatározott jogcímen és mértékben visszaélés nélkül megszerzett bevételnek a visszaható hatályú adóztatása az egyén autonómiájába való olyan mértékű közhatalmi beavatkozás, amelynek nincs elfogadható indoka, ezért az sérti az adófizetõk emberi méltóságát,
- az adott adóévben is csak akkor lehet visszamenõlegesen az adójogszabályokat hozni, ha annak alkotmányosan elfogadható indoka van, pl. a visszaélések megakadályozása, ezzel szemben a törvényben meghatározott jövedelmek jogszerűen, alanyi jogon járó jövedelmek.
A nyilatkozatban senki ne felejtsen el hivatkozni az Art. 124/B. §-ára!
Bár az Alkotmánybíróság csak négy alapjog sérelme esetén (és ha nincs más ok) vizsgálhatja felül az érintett törvényt, ettõl még a NAV-nak küldendõ nyilatkozatban más okra is lehet hivatkozni, de tulajdonképpen az a cél, hogy eljussunk a bírósági felülvizsgálatig, ott pedig már korlátként jelenik meg az AB korlátozott hatásköre, ezért nem igazán kell ennél részletesebb indoklással ellátni a nyilatkozatot. Az Emberi Jogi Bíróság gyakorlata alapján azonban jól látható, hogy Strasbourgban nem lehet elveszíteni az ügyet, ha van jogerõs bírói döntésünk.
IV. Praktikus tudnivalók
Aki már bevallotta és befizette a 2010. évre szóló különadóját, bármikor beadhatja a NAV-nak az Art. 124/B. § szerinti nyilatkozatot. Bár nincs határidõhöz kötve, most már célszerű a nyilatkozat beadása, mert a NAV szóvivõje szerint, néhány száz bevallást leszámítva feldolgozták a különadó bevallásokat. Tehát lesz kapacitásuk 15 napon belül határozatot hozni.
Akinek a felmentése áthúzódott 2011-re, és a juttatásainak egy részét már meg sem kapta, eldöntheti, hogy megvárja a 2011. év bevallását és utána nyilatkozik, vagy a részben elvont jövedelme miatt már most elkezdi a peres eljárást.
Aki a 2011. évi XLVI. törvény kihirdetése (2011. május 14.) elõtt bevallották a személyi jövedelem adójukkal együtt a különadót, és nyilatkoztak a nyomtatványhoz csatolt "K" lapon az alkotmánysértésrõl, ne várjanak határozatot, mert ezt követõen döntött az Alkotmánybíróság a törvény alkotmányosságáról, az Art. 124/B. §-a pedig egyértelműen arról az esetrõl szól, amikor az AB, vagy az Európai Bíróság döntése még nem született meg.
Tehát újra be kell adni a nyilatkozatukat, azzal, hogy a 2010. évi XC. törvényt módosító 2011. évi XLVI. törvény alkotmányosságát vitatják.
Természetesen a nyilatkozatot ajánlott, tértivevénnyel kell feladni, s ha az átvételtõl számított 15 napon belül nem születik meg a határozat, akkor a felettes szervtõl intézkedést kell kérni.
Ha megérkeznek a határozatok, a fellebbezés típus szövegét elkészítem, vagy egyéni konzultációval segítem a beadásukat. Ugyanez vonatkozik a bírósági felülvizsgálathoz szükséges keresetlevélre is.
Budapest, 2011. szeptember 21.
Kovárik Erzsébet
Elérhetõségek: erzsebetkovarik@gmail.com
Telefon: 30/749 5522

matches: Bíróság bíróság bíróság Bíróság Bíróság Bíróság bíróság Bíróság Bíróság


text:
IV/02046/2019
. IV/02046/2019
Az ügy tárgya: A Kúria Kfv.IV.37.752/2018/8. számú ítélete elleni alkotmányjogi panasz (közigazgatási határozat bírósági felülvizsgálata)
Az indítványozó - az Abtv. 27. §-a alapján - a Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság 21.K.32.049/2017/8. számú ítélete, valamint a Kúria Kfv.IV.37.752/2018/8. számú ítélete alaptörvény-ellenességének megállapítását és megsemmisítését kérte az Alkotmánybíróságtól.
Az indítványozó - a Magyar Munkáspárt - eredeti határozat kézbesítése iránti kérelmet nyújtott be a Budapest Főváros Kormányhivatalához, amelyben egy budapesti ingatlan tulajdonjoga törléséről és bejegyzéséről rendelkező határozat kézbesítését kérte. A tárgyi határozattal az MSZMP Központ Bizottságának tulajdonjogát a kérdéses ingatlan felett törölték, és a Magyar Szocialista Párt tulajdonjogát bejegyezték. A hatóság az indítványozó kérelmét elutasította arra hivatkozva, hogy az indítványozó ügyféli minősége nem volt megállapítható, így a kért határozat a részére nem kézbesíthető. Az indítványozó bírósághoz fordult közigazgatási határozat bírósági felülvizsgálata iránt. Keresetét az elsőfokú bíróság elutasította, felülvizsgálati kérelme nyomán a Kúria a bíróság ítéletét hatályában fenntartotta. Az indítványozó érvelése szerint az MSZMP KB, mint korábbi tulajdonosnak nem lehet jogutódja a Magyar Szocialista Párt, amelyet 1989 novemberében alapított 28 magánszemély, így új társadalmi szervezetként nem lehet szervezeti jogutódja semmilyen jogi személynek. Ezzel szemben, a Magyar Munkáspárt - még az egyesülési jogról szóló 1989. évi II. törvény (Etv.) hatálybalépése előtt - is már Magyar Szocialista Munkáspártként kérte nyilvántartásba vételét a Fővárosi Bíróságtól, mint 1956-tól MSZMP névvel működő jogalany, külön kiemelve, hogy tagsággal rendelkező, nem új jogalany bírósági bejegyzéséről van szó. A bíróság a bejegyzési kérelmének eleget tett.
Mindezek alapján - különösen pedig az Etv. kógens rendelkezései és a közhiteles nyilvántartási adatok összevetésével bizonyított személyazonossága miatt - őt a kért határozat kiadása iránti kérelmében ügyféli jog illette meg, az eljárás megindításához szükséges jogi érdeke igazolt volt. A bizonyítottan valótlan tényállás miatt tévesen állított ügyféli joga hiánya alapjogsértő, az Alaptörvény V. cikkében biztosított jogtalan támadás elhárítása, a XV. cikk szerinti törvény előtti egyenlőség, valamint a XXV. cikkben a közhatalmat gyakorló szervhez fordulás körében biztosított joggyakorlást elvonja. Mindez az Alaptörvény XXIV. cikk (1) bekezdése szerinti tisztességes eljárás kötelezettség sérelmét is okozza..
a Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság 21.K.32.049/2017/8. számú ítélete, valamint a Kúria Kfv.IV.37.752/2018/8. számú ítélete
IV_2046_0_2019_inditvany_anonim.pdf
A határozat száma: 3291/2020. (VII. 17.) AB végzés
3291_2020 AB végzés.pdf
Az Alkotmánybíróság a Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság 21.K.32.049/2017/8. számú ítélete, valamint a Kúria Kfv.IV.37.752/2018/8. számú ítélete alaptörvény-ellenességének megállapítására és megsemmisítésére irányuló alkotmányjogi panaszt visszautasítja.
[1]	1. Az indítványozó jogi személy (Magyar Munkáspárt) – jogi képviselője (dr. Bodor Péter ügyvéd) útján – 2019. december 20-án az Alkotmánybíróságról szóló 2011. évi CLI. törvény (a továbbiakban: Abtv.) 27. §-a szerinti alkotmányjogi panaszt nyújtott be az Alkotmánybírósághoz, melyben kérte a Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság 21.K.32.049/2017/8. számú ítélete, valamint a Kúria Kfv.IV.37.752/2018/8. számú ítélete alaptörvény-ellenességének megállapítását és megsemmisítését, mivel azok véleménye szerint ellentétesek az Alaptörvény I. cikk (3) bekezdésével, V. cikkével, VI. cikk (1) bekezdésével, XIII. cikk (1) bekezdésével, XV. cikk (1) bekezdésével, XXIV. cikk (1) bekezdésével, XXV. cikkével, XXVIII. cikk (1) és (7) bekezdésével, valamint 28. cikkével.
[2]	2. Az indítványozó a Magyar Munkáspárt, amely egy ingatlan-nyilvántartási ügyben hozott közigazgatási határozat felülvizsgálata iránti közigazgatási per felperese volt. Az alapügy tényállása szerint a Magyar Munkáspárt 2016-ban egy budapesti ingatlannal kapcsolatos földhivatali határozat eredeti példányának megküldését kérte az illetékes földhivataltól. A határozat 1993-ban született, mellyel a földhivatal az érintett ingatlan korábbi bejegyzett tulajdonosának, a Magyar Szocialista Munkáspárt (a továbbiakban: MSZMP) Központi Bizottságának tulajdonjogát törölte, egyúttal jogutódlás jogcímén a Magyar Szocialista Párt (a továbbiakban: MSZP) tulajdonjogát bejegyezte. A Magyar Munkáspárt kérte ügyféli minőségének megállapítását és ez alapján az érintett végzés eredeti példányának számára való hivatalos megküldését, arra hivatkozással, hogy ő mint jogi személy azonos a tulajdoni lapról törölt MSZMP-vel, így a földhivatali határozat érinti a tulajdonjogát. A földhivatal, majd a fellebbezés folytán másodfokon eljáró Budapest Főváros Kormányhivatala a kérelmet elutasította, azon az alapon, hogy a földhivatal regisztratív hatóság, és kötik az ingatlan-nyilvántartás adatai, melyektől nem térhet el. Mivel eszerint a Magyar Munkáspárt nem tulajdonos, és nem is volt az, ezért ügyfélkénti kezelése nem lehetséges, tehát az érintett határozat eredeti példányát – melyre az indítványozónak egy polgári perben folytatott tulajdoni vitában lett volna szüksége, melyben az ügyféli minősége alapján hivatkozhatott volna arra, hogy a földhivatal szerint ő azonos a korábbi tulajdonosként bejegyzett MSZMP-vel – nem lehet számára kézbesíteni.
[3]	A másodfokú, közigazgatásilag jogerős kormányhivatali határozattal szemben az indítványozó közigazgatási pert indított; a bírósági felülvizsgálati kérelmében kérte az az első- és másodfokú alperesi határozatok hatályon kívül helyezését, és az alperes kötelezését az érintett határozat részére történő szabályszerű kézbesítésére. A Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság első fokon jogerős, 21.K.32.049/2017/8. számú ítéletével a keresetet elutasította. Megállapította, hogy a bejegyző határozatot az ingatlan-nyilvántartási adatok alapján nem a Magyar Munkáspártnak, hanem az MSZMP Központi Bizottságának kellett (volna) kézbesíteni; a felperes az ingatlan-nyilvántartás adatai szerint nem volt tulajdonos, így a bejegyző határozat kézbesítésének és a felperes ügyféli minősége elismerésének megtagadása az alperes részéről jogszerű volt. Kimondta a bíróság, hogy az alperes regisztratív funkciót ellátó hatóság, ezért a tulajdoni lap tartalmából kiindulva kellett eldöntenie, hogy a kérelmező jogosult-e arra, hogy a tárgyi határozat kézbesítését kérje, melynek során jogszerűen foglalt állást abban a kérdésben, hogy a felperes nem minősült a tárgyi ügyben ügyfélnek, tehát részére a határozat nem volt kézbesíthető.
[4]	A közigazgatási és munkaügyi bíróság ítéletével szemben a felperes indítványozó felülvizsgálati kérelmet nyújtott be a Kúriához, különböző eljárási jogszabálysértésekre hivatkozva, melyek lényege, hogy a bíróságnak érdemben kellett volna döntenie arról, hogy a felperes azonos az érintett ingatlan tulajdoni lapjáról törölt MSZMP-vel, és ez alapján hatályon kívül kellett volna helyeznie az alperesi első- és másodfokú határozatot. Ismételten kérte annak megállapítását, hogy a felperes azonos az MSZMP-vel, vagyis a kérdéses ingatlan tulajdonosának minősül. A Kúria Kfv.IV.37.752/2018/8. számú ítéletével a jogerős ítéletet hatályában fenntartotta. Indokolásában kimondta, hogy a Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság a felülvizsgálati kérelemben írt egyik eljárási jogsértést sem valósította meg, és jogszerűen foglalt állást abban a kérdésben, hogy egy közigazgatási perben nem dönthet semmilyen tulajdonjogi igényről, ahogyan arra a közigazgatási hatóság sem jogosult. A földhivatal mint regisztratív szerv kötve van az ingatlan-nyilvántartásban mint közhiteles nyilvántartásban foglalt adatokhoz; az adatok helytelenségének megállapítására, így a tulajdoni igény megalapozottságáról való döntésre, illetve ennek előkérdéseként a jogutódlás megállapítására vagy meg nem állapítására polgári bíróság jogosult. E tulajdoni per egyébként jelenleg is folyamatban van; a közigazgatási per felperese ebben a polgári perben tudja előadni érveit arra nézve, hogy miért ő a tulajdonos. Ennek eldöntése nem tartozik sem egy közigazgatási hatóság, sem egy közigazgatási perben eljáró bíróság hatáskörébe; erre tekintettel a Kúria a jogerős elsőfokú ítéletet hatályában fenntartotta.
[5]	3. Az indítványozó, a per korábbi felperese, mind a Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság 21.K.32.049/2017/8. számú ítéletével, mind a Kúria Kfv.IV.37.752/2018/8. számú ítéletével szemben az Abtv. 27. §-a szerinti alkotmányjogi panaszt nyújtott be az Alkotmánybírósághoz, melyben kérte a támadott ítéletek alaptörvény-ellenességének megállapítását és megsemmisítését, mivel azok véleménye szerint ellentétesek az Alaptörvény I. cikk (3) bekezdésével, V. cikkével, VI. cikk (1) bekezdésével, XIII. cikk (1) bekezdésével, XV. cikk (1) bekezdésével, XXIV. cikk (1) bekezdésével, XXV. cikkével, XXVIII. cikk (1) és (7) bekezdésével, valamint 28. cikkével.
[6]	Érvelése több alaptörvényi rendelkezés vonatkozásában sem tartalmazott semmilyen konkrét indokot az alaptörvény-ellenesség megállapíthatóságára; egyebekben pedig érvelése összességében a többi hivatkozott alaptörvényi rendelkezés vonatkozásában is pusztán abból áll, hogy sérelmezte a közigazgatási hatóságok és a bíróságok jogértelmezését, vagyis azt, hogy nem mondták ki, hogy a Magyar Munkáspárt azonos az MSZMP-vel, és ez alapján nem ismerték el az adott ingatlan vonatkozásában egykori tulajdonosi minőségét, azaz alkotmányjogilag releváns érvelést a panasz e vonatkozásokban sem tartalmazott. Az indítványozó szerint az 1956 óta e néven létező MSZMP tekintetében semmilyen jogutódlás nem történt, csak egyszerű névváltozás, melyre tekintettel a mai Magyar Munkáspárt néven működő párt – többszöri névváltoztatást követően – azonos az egykor MSZMP néven létező “társadalmi szervezettel”, a mai MSZP-t pedig 28 magánszemély tag alapította, új pártként, így az nem lehet jogutódja senkinek, tehát az MSZMP-nek sem. Az egyes hivatkozott Alaptörvényben biztosított jogok és más alaptörvényi rendelkezések vonatkozásában ezen érvelés alapján véli úgy az indítványozó, hogy azokat a támadott bírósági ítéletek sértik; alkotmányjogilag értékelhető érvelést azonban az indítvány nem tartalmaz. Bár az indítványozó számos alkotmánybírósági határozatot is hosszan idéz, nem fejti ki, hogy az ezekben megállapított alkotmányos szempontok és kritériumok miért és mennyiben sértik a hivatkozott jogokat és egyéb alaptörvényi rendelkezéseket.
[8]	Az indítvány egyik hivatkozott alaptörvényi rendelkezés vonatkozásában sem felel meg az Abtv. 52. § (1b) bekezdés e) pontjában foglalt azon feltételnek, mely szerint az indítványnak tartalmaznia kell érdemi indokolást arra nézve, hogy a sérelmezett bírói döntések miért ellentétesek az Alaptörvény megjelölt rendelkezéseivel. Az Alaptörvény I. cikk (3) bekezdése, valamint 28. cikke továbbá nem tartalmaz Alaptörvényben biztosított jogot, így a panasz e tekintetben nem meríti ki az érdemi elbíráláshoz szükséges, az Abtv. 27. § (1) bekezdés a) pontja szerinti tartalmi követelményt sem. Összességében pedig az indítványozó alkotmányjogi panaszában a bírói döntések alapjául szolgáló jogértelmezést támadja; a panasz érdemi alkotmányjogi okfejtést nem tartalmaz. Mivel az indítvány a bírósági döntések tartalmi kritikáját foglalja magában, ezért az nem veti fel annak a lehetőségét sem, hogy a bírói döntést érdemben befolyásoló alaptörvény-ellenesség történt volna, illetve hogy alapvető alkotmányjogi jelentőségű kérdésről volna szó, így a panasz nem felel meg az Abtv. 29. §-ában meghatározott feltételnek sem.
[10]	5. A fentiekre tekintettel az Alkotmánybíróság a Budapest Környéki Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság 42.K.27.814/2018/24. számú ítélete, valamint a Kúria Kfv.II.37.829/2019/2. számú végzése alaptörvény-ellenességének megállapítására és megsemmisítésére irányuló alkotmányjogi panaszt az Ügyrend 30. § (2) bekezdés a) és h) pontja alapján visszautasította.
. 12/20/2019
. Constitutional complaint against the judgement No. Kfv.IV.37.752/2018/8 of the Curia (judicial review of administrative decision)
. 3291/2020. (VII. 17.)

matches: Kúria Bíróság Kúria bíróság Kúria bíróság bíróság Bíróság Kúria Bíróság Kúria Bíróság Kúria Bíróság bíróság Kúria Bíróság bíróság bíróság Kúria Bíróság Kúria Bíróság Kúria