text:
IV/01431/2019
. IV/01431/2019
Első irat érkezett: 09/06/2019
Az ügy tárgya: A Kúria Kfv.V.35.321/2018/7. számú ítélete elleni alkotmányjogi panasz (adóhatósági határozat)
Az indítványozó − az Abtv. 27. § alapján − a Kúria Kfv.V.35.321/2018/7. számú ítélete, és a Budapest Környéki Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság 4.K.27.106/2016/25. számú ítélete alaptörvény-ellenességének megállapítását és megsemmisítését kérte az Alkotmánybíróságtól.
Az elsőfokú adóhatóság ellenőrzést folytatott le az indítványozó gazdasági társaságnál, amely során adókülönbözet miatt 3.838.000,-Ft adóbírság és 1.763.000,-Ft késedelmi pótlék, valamint 50.000,-Ft értékű mulasztási bírság megfizetésére kötelezte. A másodfokú hatóság az elsőfokú határozatot helybenhagyta. Az indítványozó az adóhatóságok határozatának hatályon kívül helyezése iránt indított bírósági pert. Az indítványozó szerint az adóhatóság nem tárta fel és nem tisztázta teljes mértékben a tényállást, a becslés alkalmazásának feltétele, a becslés jogalapja nem áll fenn, a határozat iratellenes megállapításokat tartalmaz, nem kellő és megfelelő adatokat, dokumentumokat szolgáltatott. A Budapest Környéki Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság az indítványozó keresetét elutasította. A Kúria mint felülvizsgálati bíróság a jogerős elsőfokú ítéletet hatályában fenntartotta, a felperes felülvizsgálati kérelmét elutasította.
Az indítványozó előadta, hogy az eljáró bíróságok ítéletei sértik az Alaptörvény XV. cikk (1) bekezdésében foglalt törvény előtti egyenlőséghez való jogát, a XXVIII. cikk (1) bekezdés szerinti tisztességes eljáráshoz való jogát, valamint a XXVIII. cikk (7) bekezdés alapján a jogorvoslathoz való jogát, továbbá a XIII. cikk (1) bekezdésében foglalt tulajdonhoz való jogát. Szignálásra bemutatható..
A Kúria Kfv.V.35.321/2018/7. számú ítélete, a Budapest Környéki Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság 4.K.27.106/2016/25. számú ítélete
IV_1431_0_2019_indítvány.anonim.pdf
A határozat száma: 3362/2019. (XII. 16.) AB végzés
3362_2019 AB végzés.pdf
Az Alkotmánybíróság a Budapest Környéki Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság 4.K.27.106/2016/25. számú ítélete és a Kúria Kfv.V.35.321/2018/7. számú ítélete ellen benyújtott alkotmányjogi panaszt visszautasítja.
[1]	1. A dr. Szepesházi Péter egyéni ügyvéd által képviselt gazdasági társaság indítványozó 2019. július 26-án az Alkotmánybíróságról szóló 2011. évi CLI. törvény (a továbbiakban: Abtv.) 27. §-a alapján alkotmányjogi panaszt nyújtott be a Budapest Környéki Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság 4.K.27.106/2016/25. számú ítélete és a Kúria Kfv.V.35.321/2018/7. számú ítélete ellen. A Kúria ítéletét az indítványozónak 2019. május 27-én kézbesítették.
[2]	Az alkotmányjogi panaszt az Alkotmánybíróság a tartalma szerint bírálta el. Az alkotmányjogi panasz értelmében a bírói döntések az Alaptörvény XV. cikk (1) bekezdésébe (törvény előtti egyenlőség, diszkrimináció tilalma), továbbá a XXVIII. cikk (1) bekezdésébe (tisztességes tárgyaláshoz való jog, fegyveregyenlőség követelménye megsértése, önkényes mérlegelés tilalma, észszerű időn belüli befejezéshez való jog) és (7) bekezdésébe (jogorvoslathoz való jog), valamint XIII. cikkének (1) bekezdésébe (tulajdonhoz való jog) ütköznek.
[3]	1.1. Az indítványra okot adó ügyben a beadvány szerint az elsőfokú adóhatóság, a Nemzeti Adó- és Vámhivatal Pest Megyei Adóigazgatósága a 2010. évre általános forgalmi adó bevallások utólagos vizsgálatára irányuló ellenőrzést folytatott le az indítványozónál, amelynek eredményeként a 2015. február 5-én kelt 3873414350 számú határozatával becslés útján az indítványozó terhére 5.118.000 forint és adóhiánynak minősülő adókülönbözetet, valamint jogkövetkezményként adóbírságot késedelmi pótlékot állapított meg, valamint nyilvántartások hiányos vezetése miatt mulasztási bírságot szabott ki. Az indítványozó fellebbezése folytán a NAV Fellebviteli Igazgatósága a 2015. július 16-án kelt 2928617838. számú határozattal az elsőfokú határozatot helybenhagyta. Az adóhatóság megállapítása szerint az indítványozó bútorokat rendelt meg és vásárolt, amelyeket tovább értékesített, a beszerzésről és az értékesítésről a felek nem állítottak ki számlákat, az indítványozó az adásvételeket könyvelésében nem szerepeltette, utánuk bevallási és adófizetési kötelezettségének nem tett eleget. Minthogy az indítványozó bevételeit nem teljeskörűen mutatta ki nyilvántartásaiban, nem a ténylegesen befolyt árbevételek alapján vallotta be bevételeit, iratai nem voltak alkalmasak a valós adó alapjának megállapítására, ezért az ÁFA alapját becsléssel állapította meg az adóhatóság. Az adóhatóság döntését – a határozatokban részletesen ismertetett anyagi jogi előírások mellett – az adózás rendjéről szóló 2003. évi XCII. törvény (továbbiakban Art.) 108. § (1)–(2) bekezdésére, 108. § (3) bekezdése c) pontjára, a 170. § (1) bekezdésére, a 171. § (2) bekezdésére, a 172. § (1) bekezdés e) pontjára és a (21) bekezdésére, valamint 165. §-ára alapította.
[4]	Az indítványozó az adóügyben hozott közigazgatási határozat bírósági felülvizsgálatát kezdeményezte. A bíróság a keresetet elutasította (Budapest Környéki Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság 4.K.27.106/2016/25. számú ítélete). Az indítványozó felülvizsgálati kérelme alapján eljárt Kúria az ítéletet hatályában fenntartotta (Kúria Kfv.V.35.321/2018/7. számú ítélete).
[5]	1.2. Az alkotmányjogi panasz az adóhatósági és bírósági eljárások, valamint döntések, továbbá a megállapított tényállás és az alkalmazott jogértelmezés részletes ismertetését és kritikáját tartalmazza. A panasz szerint a bírói döntést érdemben befolyásoló alaptörvény-ellenesség – az Alaptörvény XXVIII. cikk (1) és (7) bekezdése és a XV. cikk (1) bekezdése sérelme – abban áll, hogy „az önkényes mérlegelés tilalma megszegése fogalmilag, minden esetben […] a bírói döntést érdemben befolyásoló alaptörvény-ellenesség, hiszen maga az önkényes mérlegelés vezet önkényes döntésekhez”. A panasz értelmében „az önkényes mérlegelés tilalmán és az érdemi indokoláshoz való jog, mint a bírósághoz fordulás joga részelemén túlmenően a hátrányos megkülönböztetés tilalma is sérült, mert az ítéletekben írt indokolásokban semmilyen súlyt nem kapott az [az indítványozó által] felhozott körülmény, hogy a más illetékességi területen elvégzett adóellenőrzés teljes egészében más eredménnyel zárult, azzal, hogy az adóalany, mint a […] Kft. szerződéses partnere más gyakorlatot követett volna és ennek következtében másként kellene megítélni az adott jogviszonyt. A diszkrimináció hiányában az azonos bánásmód a jogszerű adózói felperesi magatartás rögzítéséhez vezetett volna legkésőbb a felülvizsgálati eljárásban.” Az indítvány szerint „annak bírósági figyelmen kívül hagyása, hogy a készlet elnevezése és a számlatétel megnevezése nem feltétlenül esik egybe (pl.: fantázianév márkájú székek a készletben és »5 db szék« a számlán) mint hétköznapi tapasztalat által is belátható következtetés sem kapott jelentőséget az eljárt bíróságok (s korábban az adóhatóság) támadott határozataiban. Ez elmaradt bizonyításhoz vezetett, így felperesi pervesztességéhez, az ítéletet befolyásoló jelleg megállapításához […] az is elegendő, hogy az esélyt nem kapta meg az indítványozó a bizonyításra.” A panasz szerint mindegyik bírósági ítélet értelemszerűen sértette az Alaptörvény XIII. cikkének (1) bekezdését (tulajdonhoz való jog), hiszen a pervesztesség befolyásolta az adózói kötelezettségből és nagyságából fakadó fizetési kötelezettséget, ideértve a perköltségteljesítési kötelezettséget, ezek végrehajthatóságát, a vagyoni hátrány pedig sérti a tulajdonhoz való jogot.
[6]	2. Az Abtv. 56. § (1) bekezdése szerint az Alkotmánybíróság az ügyrendjében meghatározottak szerinti tanácsban eljárva dönt az alkotmányjogi panasz befogadásáról. A (2) bekezdés alapján a tanács mérlegelési jogkörében vizsgálja az alkotmányjogi panasz befogadhatóságának törvényben előírt tartalmi feltételeit, ezek között a 26–27. § szerinti érintettséget, az Alaptörvényben biztosított jogok sérelmét, valamint a 29–31. § szerinti feltételeket. A (3) bekezdés úgy szól, hogy a befogadás visszautasítása esetén a tanács rövidített indokolással ellátott végzést hoz, amelyben megjelöli a visszautasítás indokát.
[7]	Az Abtv. 29. §-a szerint az Alkotmánybíróság az alkotmányjogi panaszt a bírói döntést érdemben befolyásoló alaptörvény-ellenesség, vagy alapvető alkotmányjogi jelentőségű kérdés esetén fogadja be.
[8]	2.1. Az alkotmányjogi panasz alapjául szolgáló ügyben az indítványozó érintett, felperesként vett részt a bírósági eljárásban és a sérelmezett bírói döntéseket egyértelműen megjelölte [Abtv. 52. § (1b) bekezdés c) pont], indítványa továbbá kifejezett kérelmet tartalmaz az ítéletek megsemmisítésére [Abtv. 52. § (1b) bekezdés f) pont]. Az indítványozó alkotmányjogi panasza megjelöli azt a törvényi rendelkezést, mely megállapítja az Alkotmánybíróság hatáskörét az indítvány elbírálására [Abtv. 52. § (1b) bekezdés a) pont]. Az Alkotmánybíróság rendelkezésére álló iratokból megállapítható, hogy az indítványozó alkotmányjogi panaszát határidőben nyújtotta be a bírósághoz. Az indítványozó alkotmányjogi panaszában az Abtv. 52. § (1b) bekezdés d) pontjában meghatározottak szerint az Alaptörvény szerinte megsértett rendelkezéseit egyértelműen megjelölte. Az indítványozó jogorvoslati lehetőségeit kimerítette, így beadványa az Abtv. 27. §-ában ezzel összefüggésben megfogalmazott feltételnek is eleget tesz.
[9]	2.2. Az Alkotmánybíróság megállapította, hogy az alkotmányjogi panasz a befogadhatóság tartalmi feltételeinek (Abtv. 29. §) nem felel meg; az Alaptörvénynek a panaszban felhívott szabályaival összefüggően az indítvány olyan alkotmányjogi kérdést, amely a panasz befogadását eredményezhetné, nem vet fel az alábbiak szerint.
[10]	3. Az Alkotmánybíróság mindenekelőtt rámutat, hogy az Abtv. 27. §-ából következően nem tekinthető általános felülbírálati fórumnak, és valójában e hatásköre is – az indítványozó Alaptörvényben biztosított jogának védelmén keresztül – az Alaptörvény védelmét biztosítja [Alaptörvény 24. cikk (1) bekezdés]. A rendes bíróságok által elkövetett vélt vagy valós jogszabálysértések ezért önmagukban nem adhatnak alapot alkotmányjogi panasz előterjesztésére {lásd: 3268/2012. (X. 4.) AB végzés, Indokolás [28]}.
[11]	Az Alkotmánybíróság jogköre – a fentiekben hivatkozottak szerint – az Alaptörvény 24. cikk (2) bekezdés d) pontja és az Abtv. 27. §-a értelmében arra terjed ki, hogy kiküszöbölje a bírói döntést érdemben befolyásoló alaptörvény-ellenességet. Következésképpen a bizonyítékok bírói mérlegelésének, és a bírósági eljárás teljes egészének ismételt felülbírálatára nem rendelkezik hatáskörrel {lásd: 3231/2012. (IX. 28.) AB végzés, Indokolás [4]; 3325/2012. (XI. 12.) AB végzés, Indokolás [13]}.
[12]	3.1. Bár az indítványozó az Abtv. 27. §-ára alapítottan terjesztette elő a bíróság és a Kúria alaptörvény-ellenesnek vélt jogszabály-értelmezését tartalmazó döntéseit támadó panaszát, az indítvány valójában alkotmányossági érvet nem, hanem kizárólag a jogalkalmazó jogszabály-értelmezésére vonatkozó cáfolatot tartalmaz, a bírósági bizonyítást, valamint a polgári perrendtartásról szóló 1952. évi III. törvény egyes rendelkezéseinek a közigazgatási és munkaügyi bíróság, valamint a Kúria általi értelmezését vitatja.
[13]	Az Alkotmánybíróság ezzel összefüggésben az alábbiakat kívánja hangsúlyozni: önmagában a jogszabályok értelmezése, valamint a bírósági joggyakorlat egységének biztosítása nem az Alkotmánybíróság, hanem a bíróságok, kiemelten pedig a Kúria feladata [Alaptörvény 26. cikk (3) bekezdése, a bíróságok szervezetéről és igazgatásáról szóló 2011. évi CLXI. törvény III. fejezete], ezt az Alkotmánybíróság a jogbiztonságra és az alapjogokra figyelemmel sem vonhatja magához {lásd: 3325/2012. (XI. 12.) AB végzés, Indokolás [14]}. Kirívó jogértelmezési hibák megvalósulásának hiányában a jogszabályokat a bíróságok önállóan értelmezik, és az Alkotmánybíróság csak az értelmezési tartomány alkotmányos kereteit jelölheti ki {3325/2012. (XI. 12.) AB végzés, Indokolás [13]}.
[14]	3.2. Az Alkotmánybíróság a 30/2014. (IX. 30.) AB határozatában kiemelte, hogy a bizonyítékok mérlegelése (felülmérlegelése) olyan, a bizonyítás körébe tartozó eljárási cselekmény, amelynek alanya kizárólag a bíróság (eljáró bírák). Míg a bizonyítás körébe tartozó egyéb eljárási cselekmények (indítványozás, bizonyítási eszközök megvizsgálása) a felek aktív részvételével folynak, addig a mérlegelés a bíró tevékenysége (Indokolás [91]). Az Alkotmánybíróság több, korábbi döntésében kifejtette, hogy „[a]z Alaptörvény XXVIII. cikkének (1) bekezdése nem rögzít semmilyen elvárást a bizonyítás rendszerét, szabályait illetően, beleértve azt is, hogy melyik jogorvoslati fórum mennyiben mérlegelheti (mérlegelheti felül) a bizonyítékokat.” {3104/2014. (IV. 11.) AB végzés, Indokolás [17]; 30/2014. (IX. 30.) AB határozat, Indokolás [83]; 3195/2015. (X. 14.) AB határozat, Indokolás [25]}
[15]	3.3. A bíróság – az Art. és az általános forgalmi adóról szóló 2007. évi CXXVII. törvény (a továbbiakban: Áfa tv.), valamint a számvitelről szóló 2000. évi C. törvény (a továbbiakban Sztv.) egyes szabályait értelmezve és alkalmazva – ítélete indokolásában kiemelte, hogy az adóhatóság (alperes) a bizonyítékok okszerű értékelésével jutott arra a következtetésre, hogy az indítványozó az általa megrendelt és az Ny. Kft.-nél fellelt indítványozói megrendeléshez kapcsolódó, indítványozó nevére kiállított „Raktári Kiadási Bizonylatokon” átvett, számla nélküli tételeket beszerezte és értékesítette. Minthogy a felperes könyvelési iratanyaga ezeket a tételeket nem tartalmazta, iratai nem lehettek alkalmasak a valós adó alapjának megállapítására sem, ennél fogva a becslés alkalmazásának az Art. 108. § (3) bekezdésének c) pontja szerinti feltétele fennállt. A bíróság utalt arra ítélete indokolásában, hogy az ellenőrzési jegyzőkönyv megállapításainak ismeretében utóbb csatolt „visszavételező bizonylatok” a gazdasági eseményeket hitelesen igazoló okiratnak nem tekinthetők, mert egyrészt az indítványozó (felperes) vevőinek egyedi igényei szerint a felperes megrendelése alapján az Ny. Kft. által legyártott, a felperes által „Raktári Kiadási Bizonylatokon” átvett és több esetben kifizetett bútorok „bemutató” bútornak nem minősíthetők, másrészt nincs gazdasági okszerűsége „bemutató” bútorok havi rendszerességgel történő cserélgetésének, majd a „visszavételező bizonylatok” kiállítását követő nyom nélküli eltűnésének, harmadrészt a „visszavételező bizonylatokkal” összefüggésben nincs dokumentált nyoma a felperes által korábban megfizetett ellenérték elszámolásának, a pénzmozgásnak és visszaszállításnak sem.
[16]	A bíróság az Áfa tv. és az adózás rendjéről szóló 2013. évi XCII törvény (a továbbiakban: régi Art.) rendelkezéseinek [régi Art. 97. § (6) bekezdése, 108. § (3) bekezdése] jogalkalmazói értelmezésével, a konkrét ügy sajátosságaira tekintettel hozta meg döntését. A bizonyítás körébe tartozó kérdés az, hogy értékesítés történt-e, és arról számlát állítottak-e ki, továbbá a számlákat csatolták-e az eljárásban. A bíróság indokolta azt is, hogy az adóhatósági határozat jogellenességét a konkrét esetben miért nem lehetett megállapítani; eszerint az indítványozó (felperes) keresetlevelében a bíróság által érdemben vizsgálható előadást, tényállítást nem terjesztett elő, konkrét okok, tények vagy körülmények megjelölése vagy közlése nélkül pusztán az adóhatósági határozatokban szereplő jogszabályi előírások megsértésének állítása az alperesi határozat jogellenességének megállapítására nem alkalmas.
[17]	A bíróság részletesen megindokolta azt is, hogy keresetindítási határidő lejártát követően előterjesztett kérelemről érdemben miért nem lehetett dönteni. Figyelemmel arra is, hogy az Alkotmánybíróság alapvetően tartózkodik jogági dogmatikához tartozó kérdések helytállóságáról, illetve törvényességéről, avagy kizárólag törvényértelmezési problémáról való állásfoglalástól, az alkotmányjogi panaszban előadott érvek alapján kirívó jogértelmezési hiba vizsgálatának szükségességét sem találta megalapozottnak. Az a körülmény pedig, hogy a bíróság az indítványozó által irányadónak tartott értelmezéstől eltérően alkalmazott jogi normákat, önmagában nem veti fel a támadott bírói döntést érdemben befolyásoló alaptörvény-ellenesség kételyét, és nem tekinthető alapvető alkotmányjogi jelentőségű kérdésnek sem. Mindezekre figyelemmel az Alkotmánybíróság az ítélet elleni panaszt az Ügyrend 30. § (2) bekezdés a) pontja alapján, az Abtv. 56. § (3) bekezdése alkalmazásával visszautasította.
[18]	3.4. A Kúria döntésével kapcsolatban a jelen ügyben az indítványozó azt kifogásolja, hogy nézete szerint az abban foglalt egyes megállapítások önkényesek, semmiféle indokolást nem tartalmaznak. A tisztességes eljárás alkotmányos követelménye a bírói döntésekkel szemben azt a minimális elvárást mindenképpen megfogalmazza, hogy a bíróság az eljárásban szereplő feleknek az ügy lényegi részeire vonatkozó észrevételeit kellő alapossággal megvizsgálja, és ennek értékeléséről határozatában számot adjon {7/2013. (III. 1.) AB határozat, Indokolás [34]}. Mindezt kiegészítik a 30/2014. (IX. 30.) AB határozatban megállapítottak, miszerint a bíróságok indokolási kötelezettségéből nem következik az indítványozó szubjektív elvárásait kielégítő mélységű érvrendszer bemutatása (Indokolás [89]). A Kúria részletesen kifejtette, hogy a bíróság ítéletéről miért állapítható meg, hogy az teljeskörűen elbírálta a keresetet, miért helytállóak a bíróság ítéletének a megállapításai (kúriai ítélet [25]–[34]). Nincs kellő következtetési alap az indítványban foglalt érvek alapján annak megállapítására, hogy a kúriai döntés olyan hibában szenvedne, amely a panasz befogadását indokolná.
[19]	4. Mindezekre figyelemmel az Alkotmánybíróság a panaszt a Kúria ítélete tekintetében is az Ügyrend 30. § (2) bekezdés a) pontja alapján, az Abtv. 56. § (3) bekezdése alkalmazásával visszautasította.
. 09/06/2019
. Constitutional complaint against judgement No. Kfv.V.35.321/2018/7 of the Curia (tax authority decision)
. 3362/2019. (XII. 16.)

matches: Kúria Kúria Bíróság Bíróság Kúria bíróság Kúria Bíróság Bíróság Kúria Bíróság Kúria Kúria bíróság Bíróság Kúria bíróság Kúria Kúria Kúria bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság Kúria bíróság Kúria bíróság bíróság Kúria


text:
A házasság megszűnése (házasság felbontása)
A gyermek elhelyezése
A szülői felügyelet megszüntetése és szünetelése
A gyermektartásdíj mértéke
A lakáshasználati jog
A lakáshasználat megosztása
A lakáshasználati jog ellenértéke
A házasság az egyik házastárs halálával, vagy bírósági felbontással szűnhet meg. Bírósági felbontás esetében a házasság a felbontást kimondó ítélet jogerőre emelkedésének napján szűnik meg.
A házasság felbontásának – eljárási szabályok szempontjából – két típusa van:
-közös megegyezéssel való bontás (házastársak közös kérelmére)
-és az úgynevezett „tényállásos bontás”
A házasság felbontásának feltétele a házastársak a házaséletének teljes és helyrehozhatatlan megromlása. A házasság felbontásánál a közös kiskorú gyermek érdekét figyelembe kell venni.
Házasság felbontása iránti perekben az eljáró bíróságnak ítéletében – függetlenül attól, hogy az közös megegyezése, vagy tényállásos bontás – az alábbi kérdésekben kell dönteni:
-házastársak a közös gyermek elhelyezése és tartása,
-a szülő és gyermek közötti kapcsolattartás,
-a házastársi tartás,
-a közös lakás használata,
-valamint az ingóságok megosztása kérdésében.
A közös megegyezéssel lefolytatott bontóper jogerős befejezése után az egyezség megváltoztatását az egyezség jóváhagyásától számított két éven belül a bíróságtól csak akkor lehet kérni, ha az a felek kiskorú gyermekének érdekét szolgálja, illetve, ha a körülmények változása folytán a megállapodás valamelyik fél érdekét súlyosan sérti.
A házasság felbontása iránt a házastársnak a pert személyesen kell megindítania
A gyermek elhelyezésének megváltoztatását abban az esetben lehet kérni, ha azok a körülmények, amelyekre a bíróság a döntését alapította, utóbb lényegesen megváltoztak, és ennek következtében az elhelyezés megváltoztatása a gyermek érdekében áll. Kérelem alapján a bíróság bizonyítási eljárást folytat le. Ha a gyermek a tizennegyedik életévét betöltötte, az elhelyezésére vonatkozó döntés csak egyetértésével hozható, kivéve, ha az általa választott elhelyezés fejlődését veszélyezteti.
A szülői felügyelet a kiskorú gyermek gondozásának, nevelésének, vagyona kezelésének, valamint törvényes képviseletének jogát és kötelességét foglalja magában. A szülői felügyeletet a kiskorú gyermek érdekeinek megfelelően kell gyakorolni. A szülőknek biztosítaniuk kell, hogy az ítélőképessége birtokában lévő gyermekük az őt érintő döntések előkészítése során véleményt nyilváníthasson. A gyermek véleményét – korára, érettségére figyelemmel – tekintetbe kell venni.
A szülői felügyeletet a szülők együttesen gyakorolják – ellentétes megállapodásuk hiányában – akkor is, ha már nem élnek együtt.
Ha a házasság felbontása vagy a gyermek elhelyezése iránti perben a gyermeket a szülők megegyezése vagy a bíróság döntése alapján valamelyik szülőnél elhelyezték, a felügyeletet ez a szülő gyakorolja, kivéve, ha a szülők kérelmére a bíróság a gyermekelhelyezéssel egyidejűleg közös szülői felügyeletet rendelt el, illetve a szülőknek a közös szülői felügyeletre vonatkozó egyezségét jóváhagyta.
Ha a közös szülői felügyelet gyakorlása során a szülők már nem tudnak együttműködni, a közös szülői felügyeletet a bíróság bármelyik szülő kérelmére megszünteti, feltéve, hogy a megszüntetés a gyermek fejlődése szempontjából is indokolt.
A bíróság megszünteti a szülői felügyeletet, ha a szülő felróható magatartásával gyermeke javát, különösen testi jólétét, értelmi vagy erkölcsi fejlődését súlyosan sérti vagy veszélyezteti. Ugyancsak megszünteti a bíróság a szülői felügyeletet, ha a gyermeket más személynél helyezték el, vagy átmeneti nevelésbe vették és a szülő felróhatóan gyermeke érdekét súlyosan sértő módon nem működik együtt a gyermekét gondozó nevelőszülővel vagy intézménnyel, gyermekével nem tart kapcsolatot, továbbá magatartásán, életvitelén, körülményein az átmeneti nevelés megszüntetése céljából nem változtat, illetve ha a szülőt a bíróság valamelyik gyermeke személye ellen elkövetett szándékos bűncselekmény miatt szabadságvesztésre ítélte.
A bíróság a szülői felügyeletet abból az okból is megszüntetheti, hogy a szülő életközösségben él a felügyelettől megfosztott másik szülővel és ezért alaposan tartani lehet attól, hogy a felügyeletet nem fogja a gyermek érdekének megfelelően ellátni. Ha a bíróság, a szülői felügyeletet a szülő mindegyik gyermeke tekintetében megszüntette, a megszüntető határozat hatálya kihat a később született gyermekre is. A bíróság a jövőre nézve visszaállítja a szülői felügyeletet, ha az az ok, amely miatt azt megszüntették, már nem áll fenn, és nincs egyéb olyan ok sem, amely a megszüntetésre alapul szolgálna.
A szülői felügyeleti jog megszüntetése iránti perben a bíróság soron kívül jár el. Ha a gyermek súlyos veszélyeztetése miatt a szülői felügyelet sürgős megszüntetése szükséges, arról a bíróság a szülői felügyelet megszüntetése iránti perben ideiglenesen hivatalból is határozhat.
A szülő a saját szükséges tartásának rovására is köteles megosztani kiskorú gyermekével azt, ami közös eltartásukra rendelkezésre áll. A gyermeket gondozó szülő a tartást természetben, a különélő szülő elsősorban pénzben – gyermektartásdíj formájában – szolgáltatja.
A tartásra kötelezett személy akkor is kötelezhető gyermektartásdíj fizetésére, ha a gyermek az ő háztartásában él ugyan, de tartásáról nem gondoskodik.
Ha a gyermek szülei nem élnek együtt, az apa – amennyiben azt a társadalombiztosítás nem fedezi – köteles megtéríteni az anyának a szüléssel járó költségeket, valamint a külön jogszabályban meghatározott időre szükséges tartást.
A gyermektartásdíjról a szülők megegyezésének hiányában a bíróság dönt. A tartásdíj összegét gyermekenként általában a kötelezett átlagos jövedelmének 15-25%-ában állapítja meg a bíróság. A gyermektartásdíj meghatározásánál figyelemmel kell lenni a gyermek tényleges szükségleteire, mindkét szülő jövedelmi és vagyoni viszonyaira, a szülők háztartásában eltartott más – saját, illetőleg mostoha – gyermekekre és a gyermek saját jövedelmére is.
A kötelezettel szemben érvényesíthető összes tartási igény a jövedelme 50%-át nem haladhatja meg. Ha a szülők két vagy több gyermek tartására kötelesek, a tartásdíjat úgy kell megállapítani, hogy egyik gyermek se kerüljön a másiknál kedvezőtlenebb helyzetbe, különösen akkor, ha nem egy háztartásban nevelkednek. A tartásdíjat százalékos arányban, vagy határozott összegben, vagy határozott összegben és bizonyos jövedelmek százalékában kell meghatározni. A tartásdíj százalékos megállapítása esetében meg kell jelölni a tartásdíj alapösszegét is.
A tartásdíj megállapításához a bíróság beszerzi mindkét szülő jövedelmi és vagyoni viszonyaira vonatkozó adatokat.
A gyermeknek joga, hogy különélő szülőjével személyes és közvetlen kapcsolatot tartson fenn. A gyermekétől különélő szülő joga és kötelessége, hogy gyermekével kapcsolatot tartson fenn, vele rendszeresen érintkezzen (a kapcsolattartás joga). A gyermeket nevelő szülő vagy más személy köteles a zavartalan kapcsolattartást biztosítani. A szülőnek joga van gyermekével kapcsolatot tartani akkor is, ha szülői felügyeleti joga szünetel. Kivételesen indokolt esetben, a gyermek érdekében azt a szülőt is fel lehet jogosítani a gyermekkel való kapcsolattartásra, akinek a szülői felügyeleti jogát a bíróság megszüntette. Erről a szülői felügyeletet megszüntető bíróság vagy a gyámhivatal dönt.
Ha házassági, vagy gyermekelhelyezési per van folyamatban, a szülők megegyezésének hiányában a kapcsolattartásról a bíróság dönt. A bíróság a felróható magatartást tanúsító szülő kapcsolattartási jogát a gyermek érdekében korlátozhatja vagy megvonhatja, illetőleg e jog gyakorlásának szünetelését rendelheti el. Ha a kapcsolattartás kérdésében a bíróság döntött, ennek megváltoztatását a határozat jogerőre emelkedésétől számított két éven belül csak a bíróságnál lehet kérni. A kapcsolattartásra vonatkozó bírósági határozat végrehajtásáról a gyámhatóság gondoskodik.
A házasság felbontása esetén volt házastársától tartást követelhet az, aki arra hibáján kívül rászorul, kivéve, ha arra a házasság fennállása alatt tanúsított magatartása miatt érdemtelenné vált. Tartást csak olyan mértékben lehet követelni, hogy az ne veszélyeztesse a volt házastársnak és annak megélhetését, akinek eltartására a volt házastárs a tartást igénylővel egysorban köteles.
A tartást határozott időtartamra is meg lehet állapítani, ha feltehető, hogy a tartásra jogosult rászorultsága a meghatározott idő elteltével megszűnik. Ha a közös egyetértéssel vagy bírósági ítélettel megállapított tartás megállapításának alapjául szolgáló körülményekben lényeges változás állott be, a tartás mértékének megváltoztatását lehet kérni. A tartásra való jog megszűnik, ha az arra jogosult újból házasságot köt, vagy a tartásra magatartása miatt utóbb érdemtelenné válik, valamint akkor is, ha a jogosult a további tartásra nem szorul rá. Az utóbbi esetben azonban a tartásra való jog újból feléled, ha a korábbi jogosult a tartásra ismét rászorul. Ha a volt házastárs a tartásra a házasság felbontását követő öt év eltelte után válik rászorulttá, volt házastársától csak különös méltánylást érdemlő esetben követelhet tartást.
A házasulók a házasságkötés előtt, valamint a házastársak a házasság felbontása esetére rendezhetik a közös lakás további használatát, így megállapodhatnak abban is, hogy az egyik házastárs a lakást elhelyezési és térítési igény nélkül elhagyja. A házasság felbontása esetén a bíróság csak a kiskorú gyermek lakáshasználati jogára figyelemmel rendezheti a lakás használatát a házastársak megállapodásától eltérően. Ha a lakásban a házastársak egyikőjük vagy mindkettőjük tulajdonjoga vagy bérleti joga alapján laknak, a házasság felbontása esetén – kérelemre – a bíróság dönt a lakás használata felől.
A házastársak kiskorú gyermekének lakáshasználati jogát – életkörülményeinek megfelelően – általában a volt közös lakásban kell biztosítani, kivéve, ha más állandó lakása van. Ha a közös lakás valamelyik házastárs különvagyona vagy önálló bérlete, a lakáshasználati jog ezt a házastársat illeti meg. A bíróság a másik házastársat kivételesen, és csak abban az esetben jogosíthatja fel a lakás megosztott vagy kizárólagos használatára, ha a lakáshasználatra jogosult gyermek nála van elhelyezve.
A bíróság a házastársak közös tulajdonában vagy közös bérletében levő lakásának használatát megosztja, ha azt a lakás alapterülete, alaprajzi beosztása és helyiségeinek száma lehetővé teszi. Nem osztható meg a lakás használata, ha a házastárs korábbi magatartására figyelemmel a közös használat a másik házastárs vagy a kiskorú gyermek érdekeinek súlyos sérelmével jár.
A lakásból távozó házastárs a lakáshasználati jog ellenértékének rá eső részére jogosult. Közös tulajdonban vagy valamelyik házastárs tulajdonában álló lakás esetén a lakáshasználati jog ellenértéke, a lakás beköltözhető és lakott forgalmi értékének különbözete. Bérlakás esetén a lakáshasználati jog ellenértéke legalább a hasonló önkormányzati bérlakásra – a szerződés közös megegyezéssel történő megszüntetése esetére – az önkormányzat rendeletében meghatározott pénzbeli térítés mértékének megfelelő összeg, függetlenül attól, hogy a távozó házastárs milyen lakásba költözik.
A távozó házastárs a használati jog ellenértékének arra a részére tarthat igényt, amely őt a visszamaradt volt házastársra és a lakáshasználatra jogosult gyermekek számára figyelemmel arányosan megilleti. A távozó házastárs igényelheti az értéknövelő – meg nem térült – ráfordítások költségét is, ha a ráfordítás a használati jog ellenértékében nem fejeződik ki. A jogosultnak járó összeg – különös méltánylást érdemlő esetet kivéve – a használati jog ellenértékének egyharmadánál kevesebb nem lehet, kivéve, ha a bíróság az egyik házastárs különvagyonában levő lakás vagy szolgálati lakás elhagyására kötelezte a másik házastársat, vagy ha a lakásnak a házasságkötést megelőzően önálló bérlője a lakásban maradó házastárs volt.
Ha a lakásban maradó házastárs az ellenérték megfizetésére nem képes, illetőleg erre a célra felhasználható különvagyona nincsen, vagy egyébként, ha kéri, a házastársi közös vagyon rá eső részét az ellenérték összegével csökkenteni kell. A használati jog ellenértéke a lakás elhagyásával egyidejűleg esedékes.
A házastársi közös-, és külön-vagyon
a.) a házasságkötéskor megvolt vagyontárgy,
b.) a házasság fennállása alatt öröklés jogcímén szerzett vagy ajándékba kapott vagyontárgy,
c.) a személyes használatra szolgáló és szokásos mértékű, illetőleg mennyiségű vagyontárgy,
d.) a különvagyon értékén szerzett vagyontárgy.
A házassági életközösség megszűnésekor a vagyonközösség véget ér, és bármelyik házastárs követelheti a közös vagyon megosztását. Ennek során igényelni lehet a közös vagyonból a különvagyonba, illetőleg a különvagyonból a közös vagyonba történt beruházások, továbbá a kezelési és a fenntartási költségek megtérítését is. Nincs helye megtérítésnek, ha a kiadás a lemondás szándékával történt. A közös életvitel körében elhasznált vagy felélt különvagyon megtérítésének csak különösen indokolt esetben van helye. A házastársak vagyonrészét a házassági életközösség megszűnésekor meglevő közös vagyonból lehetőleg természetben kell kiadni. Ugyancsak természetben kell kiadni a házassági életközösség megszűnésekor meglevő különvagyont is. Amennyiben ez bármely okból nem lehetséges, vagy számottevő értékcsökkenéssel járna, a megosztás módját vita esetében a bíróság állapítja meg.
A házasulók a házasságkötés előtt, valamint a házastársak az egymás közötti vagyoni viszonyaikat – a házassági életközösség tartamára – szerződéssel rendezhetik. A szerződésben e törvény rendelkezéseitől eltérően határozhatják meg, hogy mely vagyon kerül a közös-, illetőleg a különvagyonba. A szerződés érvényességéhez annak jogi képviselő által ellenjegyzett okiratba foglalása szükséges.
Tekintettel arra, hogy a polgári jog halmazán belül családjog az egyik legszerteágazóbb jogterület, annak teljes bemutatására és ismertetésére jelen oldalunk nincs lehetőség. Azonban figyelemmel széleskörű tapasztalatainkra, természetesen mind az élettársi, apasági, örökbefogadási, mind pedig egyéb családjogot érintő ügyekben is vállaljuk Ügyfeleink jogi képviseletét.
Ügyvéd pécs, ügyvéd pécs, ügyvéd Pécs, ÜGYVÉD PÉCS,Szabálysértés, parkolási ügyek, fogyasztóvédelem, kártérítés, vadkár, társadalombiztosítás,
építésügyi hatósági ügyek, gazdasági jog, cégjog, egyesület, munkajog, ingatlanjog, társasházi ügyintézés, családjog, polgárjog, büntetőjogg, válóper, pécs, baranya, tartozás, kártérítés, per, cégalapítás, adásvétel, gyerektartás, bírság, parkolás, eladás, kárigény, házastárs, kölcsön, büntetés, fogda, ittas vezetés, cégmódosítás, cég, gyermekelhelyezés, jótállás, követelés, garázdaság, ingatlan..Ügyvéd PÉCS Bodnár Emese Ügyvédi Iroda PÉCS Hungária u 47 Tel: 0620 5340200 válóper cégmódosítás vállalkozásalapítás kártérítés tartozás érvényesítés pénzkövetelés lakáseladás termőföld vásárlás végrendelet öröklés bérleti szerződés kölcsönszerződés gyors kft,bt, cégalapítás ,cgazdasági társaság,kft, bt,pécs,cégalapítás,kft alapítás, bt alapítás,okiratszerkesztés,gazdasági társaságok alapítása, cégbejegyzés, cégbejegyzői végzés, alapító okirat, gazdasági jog, gazdaságjog, gazdasáig jog ügyvéd, jog, válóper, pécs, baranya, tartozás, kártérítés, per, cégalapítás, adásvétel, gyerektartás, bírság, parkolás, eladás, kárigény, házastárs, kölcsön, adásvétel,okirat, okiratszerkesztés, társasház,öröklés, hagyaték, végrendelet, fogda, ittas vezetés, cégmódosítás, cég, gyermekelhelyezés, jótállás, követelés,fogyasztóvédelem, garázdaság, ingatlan, Ügyvéd PÉCS, Bodnár Emese Ügyvédi Iroda pécs, válóper cégmódosítás vállalkozásalapítás,vadkár, kártérítés tartozás érvényesítés pénzkövetelés gyerektartás,gyerektartás pécs,gyermektartás, gyerekeke,gyerek,gyermek, pécs gyerek tartás,Pécs gyerektartás,gyermektartás Pécs,válóper,válóperes ügyvéd,ügyvéd válóper,ugyved valoper,ugyved pecs,ügyvéd pécs,házasság bontás,házasság megszűnése,házaság,házasság vége,házassági szerződés,vagyonmegosztás,vagyon megosztás,váloperes ügyvéd,válás,vállás,vállóperes ügyvéd,válloperes ugyved,elvált,gyere elhelyezés,gyerek elhejezés,gyermek elhelyezés,gyermek elhelyezési per,gyerek elhejezési per,vagyon megosztás,elvált lakás,lakásom elváltam,ellváltam és lakásom,izettem válás,válás gyerek,válás lakás,gyerektartás fizet,fizetett gyerektartás,fizetett gyermektartás,pénz gyerek,gyermek pénz,eladtam válás,gyerek pénz válás,házasság lakás pénz fizetett,fizetett válás,lakás gyerek,

matches: bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság