text:
Galamus - Bíró D. Péter sajtószemléje - 2011. 04. 04.
Bíró D. Péter sajtószemléje - 2011. 04. 04.
2011. április 04. hétfő, 04:03
Para-Kovács Imre: Nemkívánatos évszak és egyéb idiotizmusok
„Amikor megindul a csúcsról a hülyeség lefelé, nagy ünnep van a szerkesztőségben, mert nincs annál gyönyörűbb látvány, mint a hülyeség gördülő lavinája, ahogy görög-görög a kormánytól a képviselői szolgabirodalmon és a tollforgatói szolgairodalmon át egészen Gyöngyössolymosig, és ott egy kicsit megpihen.”
„…elsősorban szórakoztatóipari minőségében érdemes szemlélni azt az önkormányzati határozatot, amely szerint két újságírót és négy civil személyt ’nemkívánatosnak’ minősített a település képviselő-testülete, és ezt a helyi újságban közzé is tették, nehogy az a vád érje őket, hogy nem szóltak előre. Tökéletesen érthető a helyzet, képzeljük csak el, polgármesterek vagyunk, kétharmad mögöttünk, és akkor mindenféle szaros újságírók szutyongatnak minket, kiteregetik a szennyest, megírják, hogy lökdösődés volt, és hogy nemrégiben vizsgálat indult! Így azért nehéz levezényelni a nemzeti együttműködés Gyöngyössolymosra eső részét, meg a kucsmagombaszezon is hamarosan indul, alkotmány is készül - érthető a hevület.”
„Tehát, a nemkívánatos személyekre lesújt a képviselő-testület átka.”
„Messziről kezdeném, egészen a vármegyéktől, mert vármegyék kétségtelenül voltak Magyarországon, a Fidesz pedig - részben - úgy döntött, hogy legyenek megint. Ennek oka van. Egy átlagos fideszes, akit egyáltalán ne úgy képzeljünk el, ahogy a pártarchívum lefesti, hanem inkább agyament kádáristának, akit nem érdekel, hogy mit mond a nemzetközi filozófia a jobboldal és baloldal viszonyáról, hanem egyetlen dolgot szeretne: mondják meg neki, hogy mit csináljon, és adjanak ezért fizetést.”
„Jöjjön a fizetés minden hónap első hetében, legyen a kenyér és a benzin olcsó, legyen az asszony hűséges, legyenek szép zenék a rádióban és a tévében jó filmek, amelyek kalandosak, de nem félelmetesek, mint ahogy az iskolában is tanítsanak a gyereknek szép dolgokat, nehogy már úgy jöjjön haza a hülyegyerek esténként, hogy internet van a fejében.”
„Szóval, ezek a neobolsik azért szeretik a horthysta szlenget, mert …képtelenek elhelyezkedni az időben, legszívesebben úttörők lennének megint, csak az gáz, tehát visszanyúlnak oda, ahová a kezüket terelik. A jelent nem értik, a jövőtől rettegnek, maradnak tehát a múltban: pallosjog, vármegye, nemkívánatos személy, mintha Mikszáth speedet tolt volna, és Beszterce ostromát kellene eljátszanunk minden jeles napon, de rohadt gyorsan, másfél perc alatt, rezzenéstelen arccal.”
„A töketlenség régi/új nemzedéke végre hatalomra került, és ha kiröhögjük őket, nemkívánatos személyek leszünk. Kinyilváníttatik, hogy értelmes ember ezentúl nem léphet a vármegye területére, illetve aki jelenleg ott tartózkodik, az haladéktalanul hagyja el a területet.
Meg fog történni.”
Kőbányai János: A magyar történelem mélypontja, amelyről mindenkinek tudnia kell
„Noha nem derül ki a Népszabadság cikkéből – ’Átrendeznék a holokauszt kiállítást’ (2011. márc. 25.) –, s Gál András Levente államtitkár (közigazgatási és igazságügyi tárca) öninterjújából (ilyen műfaj is létezik), hogy a Holokauszt Emlékközpont (HDKE) jelenlegi kiállítása kikben kelt ’felesleges feszültséget’ – egy feszültségforrásról nyomban beszámolhatok. Jómagaméról, akiből ez a megnyilatkozás többrendbeli feszültséget hívott elő.”
„Nem először írok (feszültségemet levezetendő) – többfajta minőségben is a HDKE-ról. …Mivel úgy gondolom, hogy csak a trauma kultúrába feloldása (’Holokauszt mint kultúra’ –Kertész Imre szép és nagy gondolata) nélkül zsidók és magyarok együttélése lehetetlen. E gyászmunka ügye – sajnos – az elmúlt 20 évben, sok pozitív esemény, kezdeményezés ellenére sem vált meghatározóvá.”
„Az államtitkár önmagát megkettőző elmélkedésében elsősorban az a feszültség, hogy államigazgatási funkciójában beavatkozik egy intézmény tartalmi tevékenységébe. Ez a hétköznapi demokrácia kérdése. Egyetlen publikációval, tudományos minősítéssel sem rendelkezik a témában, amelyben most meg(ki)nyilatkozott, így magánemberi véleménynyilvánítóként sem releváns. Politikai akaratnak rendelné alá a történelmet – mint az egyiptomi fáraók, akik átvésették az előző dinasztia hieroglifáit? Vissza – nem a közép, de – az ókorba?”
„Annál is inkább feszültségkeltő e jelenség, mert nemcsak a történész szakma, de a mindennapi emlékezet is pontosan tudja, hogy az erdélyi zsidók sorsát – akik a magyarság eszmei és kulturális terjesztői voltak a kisebbségi területen Trianon előtt és után – a bécsi döntés, s nyomán a visszacsatolás pecsételte meg. Ezért, ha lehet, tragédiájuk még mélyebb és fájóbb, mint anyaországi társaiké. Példa rá erre a dél-erdélyi (a Románia kezén maradt) zsidók sorsa. A hajuk szála sem görbült. Leszámítva a Románia kiugrását követő néhány hetet, amikor a területre behatoló magyar egységek és mögötte a csendőrség a zsidók felkutatásával és gyilkolásával foglalatoskodott. Nagysármás esete – Sütő András is megírta – a magyar történelemnek, erkölcsi értelemben legalábbis, a szimbolikus értelmű mélypontja. Történetéről éppúgy illene tudni minden magyar embernek, éppúgy, mint Auschwitzról.
A Hitlerrel szintén szövetséges Románia, s az antiszemitizmussal a magyarénál nem kevésbé átitatott román társadalom, a dél-erdélyi magyar zsidókat miért nem bántotta?”
„…Azért, mert a Magyarországtól elvett területeket meg kívánták tartani. E céltól vezérelve a e területek szerves társadalmi és kulturális erejét nem hangolták maguk ellen – noha a saját zsidóságukat saját kezűleg pusztították el.”
„Bizony Trianon megmásíthatatlanul az 1940–1944-es periódusban lett beírva a történelem nagykönyvébe. S mégpedig nem a rossz igazságosztóval, Hitlerrel, (hiszen Romániának is ő osztott), hanem azzal a cselekedetsorozattal, amit a magyar közigazgatás (a Horthy-rendszer) vitt ott végbe – többek között az Erdély társadalmához szervesen hozzátartozó magyar zsidóság kiszántásával.”
„Az önmegismerés – elismerem – feszültségforrás. S talán elkövetői oldalán még inkább, vagy másképpen, mint az elszenvedőin. Azonban a fesztültség erőszakos elfojtása csak újabb frusztrációkhoz és idült betegségekhez vezet.”
Nika György beszélget Kó Józseffel és Kabódi Csabával
Az Este, M1
„Mv: Bekerül az alkotmányba az önvédelem és a tulajdon jogának védelme. Ezeket a jogokat jelenleg is védi a törvény, ezentúl azonban alkotmányos alapjog lehet. A részleteket és a szükséges jogszabályokat az alkotmányozás után, még az idén kidolgozzák. A Fidesz frakcióvezetője szerint ehhez nem szükségszerű a fegyvertartás szabályainak enyhítése.”
”Bilkei Pál, kriminálpszichológus: ’Nem lehet úgy védekezni, hogy te vagy túlerőben.
Riporter: A kriminálpszichológus azt mondja, eddig ez, tehát az arányosság volt a fő szabály az önvédelem megítélésében. A szakember azt reméli, hogy az önvédelmi jog alkotmányba emelésével nem lesz könnyebb fegyverhez jutni.’”
„Bilkei Pál: Maga a fegyver, ha az otthon van, rengeteg sok mindenre adhat okot, alkalmat, eszközt. Egy hirtelen indulati felborulásnál sokkal könnyebben döbben rá, hogy hiszen ott van a kezemben az eszköz, és én élhetek vele.”
”Kabódi Csaba, ELTE Büntetőeljárás-jogi Tanszékének vezetője: 2009 óta van egy törvény, tehát a büntetőjogot módosította egy törvény, amely ezt a megelőző jogos védelmi helyzetet is szabályozta. Kicsivel ettől eltérően, mert azt mondta, hogy csak olyan eszközt lehet alkalmazni, amely a jogsértő életére nem tör. Amely előre látható és előre figyelmeztetést tartalmaz és előre láthatók annak a következményei. Tehát, hogy mindent megtett annak érdekében, aki ezt a védelmi eszközt alkalmazza, hogy másnak az élete ne kerüljön közvetlen veszélybe.
Mv.: Próbáljunk kiindulni a számokból, Magyarországon a bűncselekmények között mekkora az aránya azoknak, ahol önvédelemre vagy tulajdonvédelemre kényszerülhet valaki?
Kó József, szociológus, kriminológus: - Hát azért minden bűncselekménynél előfordulhat, hogy védekezni próbál vagy védekezésre kényszerül az áldozat, már amikor jelen van. De olyan bűncselekmény, amikor ebből bűncselekmény lesz a sértett részéről, olyan nagyon kevés, néhány ilyen eset fordul elő évente. De ez az egész vita, ami ennek a témakörnek a felmerülése, ez arra utal, hogy az állam nem látja jól el a feladatát, hiszen azért félnek az emberek, azért szeretnék megvédeni önmagukat, mert bizonytalanok, úgy érzik, hogy félniük kell a bűnözéstől.
Mv.: Akkor itt lehet, hogy két dologról beszélünk, mert ha az alkotmányba belefoglaljuk az önvédelem és a magántulajdon védelmének a jogát, ettől még mi a garancia arra, hogy az állam megfelel ennek. Ez nem arra utal. Vagy, amikor esetleg tartalommal megtöltik ezt a két fogalmat, akkor benne lesz az, hogy az államnak kötelessége valamilyen módon szavatolni az állampolgárok biztonságát? Csak az nem önvédelem.
Kabódi Csaba: - Az nem önvédelem, tehát biztos valahol másutt van. Tehát ez nem egy ilyen határmezsgye, amit én legalábbis érzek, tehát addig, hogy ez a 2009-es törvény azt mutatja, hogy az állam egy darabon visszavonult, és azt mondta, hogy itt a jogos védelem határai kiterjesztődtek ezzel a megelőző védelemmel, de egyébként maga a jogos védelem fogalma is átalakult. Amikor én még tanultam annak idején, akkor nagyon erősen vizsgálták az arányosságot és a szükségességet. Jelen pillanatban is természetesen van arányosság a jogsértő és a jogos védelemben lévő cselekedetek között, de a szabályok azok lazábbak lettek. Na a lazákra mindjárt egyet mondok, amikor régebbi szabály szerint mindenkinek volt hozzátartozóval szemben, felmenővel szemben kitérési kötelezettsége. Ma ellent lehet állni.
Mv.: Sokan pedzegetik azt, hogy a fegyverviselés enyhülését, enyhítését jelentené, vagy a szabályok enyhítését jelentené az önvédelem vagy a magántulajdon joga. De, ha egyrészt ugye ezt nem tudjuk, sőt részben cáfolták ezt a politikusok, milyen szerep hárulhat akkor az államra? Az állampolgár elvileg nem képes megítélni azt, hogy ha valaki rátámad vagy valamilyen veszélyhelyzetbe kerül, akkor meddig jogos, amit ő ellenállásként tanúsít. Tehát erre mondják önök azt, hogy az államnak kellene akkor ezt a biztonságot megadnia, de akkor hogyan?
Kó József: Hát nem feltétlen személyi védelemre gondolunk, hanem a biztonságérzetre általában. Viszont azt mutatják a közvélemény-kutatások ebben a témakörben, hogy nagyon érdekes módon nem azok félnek legjobban a bűnözéstől, akik leginkább veszélyeztetettek. Hiszen a tipikus áldozat a statisztika szerint az a középkorú férfi, és ők azok, akik legkevésbé félnek. Akik legjobban félnek, azok a kiszolgáltatott helyzetben lévő főleg idős emberek, egyedülállók, gyermeküket egyedül nevelő hölgyek. Ők számolnak be a legintenzívebb félelemérzetről. Holott a statisztikák szerint azért ők nem túlságosan gyakran válnak áldozattá, szerencsére… a bűnelkövetői társadalom is rétegzett, tehát vannak alkalmi elkövetők, akik legfeljebb egyszer követnek el vagy először követtek el bűncselekményt. És vannak a professzionális bűnözők, akik visszaesőként már többször felkészülve esetleg bűnszövetségben követik el a különböző bűncselekményeket.
Kabódi Csaba: Arra gondoltam, hogy az alkotmányba, ha úgyis alkotmányozás van, akkor biztos be lehet foglalni azt, hogy az állam kötelezettséget vállal arra, hogy az állampolgárok jogait, személyét, egészségét, testi épségét és vagyonát is megvédi, és akkor a másik oldalon lehet ezt a határvonalat úgy meghúzni, hogy nagyobb szabadsága van a betörővel szemben otthon lakónak. …itt is van egy arányosság, tehát, hogy a hasonló jellegű támadásra, hasonló jellegű az elhárítást… Tehát egy jogtalan támadásra hasonló jellegű, tehát ököllel, ököllel szemben. De ha valaki, a beteg, nem tud annyira védekezni, akkor valami eszközt is igénybe vehet. A saját életének, testi épségének és vagyonának megóvása érdekében. Tehát azért ez nem annyira nehezen kitalálható dolog, de nyilvánvalóan ágyúval még a betörő verébre se, ahogy ez most hirtelen jutott eszemben, ez a szörnyű hasonlat”.
”Mv.: Nézzük akkor a büntetéseket. Úgy tűnik, hogy a tényleges életfogytiglani büntetés lehetőségét az alkotmányba is beemelnék a kormánypártok. Ez évtizedes jogászi vitát dönthet el, vagy legalábbis pontot tehet a végére. A Büntető törvénykönyvben 1999 óta szerepel a büntetési tétel, de csak nagyon ritkán szabják ki. Az alkotmányba kerülés után a tényleges életfogytiglan szabályait is módosítani kell. Szijjártó Péter, a miniszterelnök szóvivője azt mondta, még az év végéig elvégzik a kapcsolódó törvények módosítását.”
Riporter: - 1985-ben a Legfelsőbb Bíróság mentette fel Magda Jánost. Azóta is ez az egyik legvitatottabb bírósági döntés. A Szolnoki Bíróság az akkori törvények szerint halálra ítélte egy kislány meggyilkolásáért. Ezt az ítéletet bírálta felül a Legfelsőbb Bíróság. Magda János, miután kiszabadult, brutálisan megölte élettársát. 1989-ig a halálbüntetés volt a legsúlyosabb kiszabható büntetés, most a tényleges életfogytiglan. Jogászok az 1999-es bevezetése óta vitatkoznak az alkotmányosságáról.
Lövétei István, alkotmányjogász: A Btk-ban kell igazából elhelyezni annak a körülményeit, hogy mikor van helye ilyen ítélet kiszabásának.
”Kabódi Csaba: Szimbolikus jellege biztos van, van egy gyakorlati haszna is, ha úgy vesszük, mert a tényleges életfogytiglan ellen több alkotmányossági panasz van az Alkotmánybíróság előtt, abban a pillanatban alkotmányossá válik ezek a panaszoknak az okafogyottá válnak. Ha cinikus akarok lenni, tehát ez egy nagyon nagy haszon. A bíróságokat nyilvánvalóan nem az alkotmányban való rögzítés fogja befolyásolni, hanem azok a büntetéskiszabási elvek, amelyek ma is ismertek, tehát amikor ma kiszabnak tényleges életfogytiglant ettől nem lesz nagyobb kedve a bíróságoknak kiszabni.
Kó József: Így van, vita van róla, ez kétségtelen, vannak támogatói, vannak ellenzői. Én meg azt gondolom, hogy vannak olyan bűnelkövetők, akik sajnos nem tudnak együtt élni a többiekkel, tehát el kell őket valamilyen módon különíteni. Hogy ez most börtönben történik vagy valamilyen egészségügyi intézményben, agy bármilyen más módon, az egy más kérdés, de biztos, hogy ezt a problémát valamilyen módon kezelni, megoldani kell. Hogy a tényleges életfogytiglan egyébként okoz-e valamilyen változást a bűnelkövetés mondjuk nagyságrendjében, ezt nem nagyon hiszem, azt mutatják a nemzetközi tapasztalatok, hogy ott, ahol eltörölték a halálbüntetést és helyette mondjuk tényleges életfogytiglan került bevezetésre, ott valamennyivel növekedett a súlyos bűncselekményeknek a száma. De ez csak néhány évig tartott. Utána visszaállt kb. az előző szintre, és Magyarországon is ezt tapasztalhattuk, amikor a halálbüntetést megszüntették, akkor hirtelen a következő két évben kb. 40-50 esttel több emberölés, szándékos emberölés történt. De utána 4-5 évvel később visszaállt gyakorlatilag a korábbi szintre és most is ott tartózkodik.”
Mwangi S. Kimenyi: Az arab tavasz természetrajza
Metazin, Brookings portál
„’A közel-keleti forradalmak váratlanul érték a világ politikusait és elemzőit. Többségük még utólag is az elmaradottsággal magyarázza a felkeléseket – tévesen. Valójában egy régi tétel igazolódott be: a társadalmi fejlődést előbb-utóbb demokratizáció követi.’… „Mwangi S. Kimenyi Afrika-szakértő közgazdász” elemzése szerint.
„’A megmondóemberek leginkább három okra vezették vissza az elégedetlenséget: az átláthatóság, a demokrácia és a munkalehetőségek hiányára.’”
„Kimenyi elismeri, hogy a közkeletű magyarázatokban van némi igazság.”
„A térség az elmúlt ötven év során rendkívüli gazdasági fejlődésen ment keresztül. Igaz, ez elsősorban nem a GDP-növekedése, hanem a szélesebb értelemben vett társadalmi fejlődés tekintetében értendő. Az észak-afrikai országokban 1970 óta 20 évvel nőtt a várható élettartam. Az iskolázottság 37 százalékról 70-re emelkedett. Más, hasonló szintről induló országok átlagos fejlődése jóval elmarad az afrikai arab országokétól.”
„…Seymour Martin Lipset amerikai politológus már több mint fél évszázada kifejtette, a fejlődéssel előbb-utóbb megjelenik a demokrácia iránti igény is. Leginkább az iskolázottságnak van szerepe: minél tanultabb a nép, annál kevésbé tűri az autoritárius kormányzást és a politikai elit visszaéléseit.”
„Vagyis – véli Kimenyi – az átmenet sikere nagyrészt azon múlik, hogy sikerül-e demokratikus eszközökkel is folytatni a korábbi autoritárius rezsimek idején elkezdődött fejlődést. Ha nem, akkor félő, hogy a jelenleg demokrácia-párti nép hamar visszasírja az elzavart diktátorokat.”
Dr. Antal Attila: Egy a biztos?
„Az új Alkotmány (pontosabban alaptörvény) egyik koncepcionális változása az egybiztosi modellre való visszatérés lehet.”
„Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának intézménye 1989-ben került be közjogunkba.”
„A következő állomás, a személyes adatok védelméről és a közérdekű adatok nyilvánosságáról szóló 1992. évi LXIII. törvény (Avtv.) volt, amely egy különbiztos, az adatvédelmi biztos megválasztásáról, feladat ás hatásköréről rendelkezett.”
„A második különbiztosi intézményt a nemzeti és etnikai kisebbségek jogairól szóló 1993. évi LXXVII. törvény hozta létre.”
„Végül a harmadik különbiztos intézményét a 2007. évi XXXVII. törvény hozta létre az Obtv. módosításával: ez a jövő nemzedékek országgyűlési biztosa.”
„Az új Alkotmányra vonatkozó javaslat … kivenné a különbiztosokat a rendszerből a tematikus helyettesek egyelőre kissé lakonikus bevezetésével.”
„A nevében immáron alapvető jogok biztosának – az indokolás szerint – az Országgyűléshez való viszonya nem elnevezésében, hanem az Országgyűlés általi megválasztásában és beszámolási kötelezettségében nyilvánulna meg. Az alapvető jogok biztosa alapjogvédelmi tevékenységet látna el, eljárását továbbra is bárki kezdeményezhetné… Feladatait a helyetteseivel való munkamegosztásban látja el, akiket maga nevez ki.”
„Az indokolás hozzáteszi: ’Az alapvető jogok biztosának és helyetteseinek megbízatási ideje változatlanul hat év.’”
„Ahogyan a Jogi Fórum által megkérdezett szakjogász szakértők egybehangzóan elmondták: az egybiztosi rendszer határozott és döntő visszalépés a hazai – viszonylag magas –alapjogvédelmi standard tekintetében.”
„Külön kockázati tényező, hogy csak az indokolás szól arról, hogy az eddig ombudsmani szinten képviselt alapjogok védelmét hogyan oldja meg a helyettesi rendszer, hiszen az alaptörvény jelen formája szerint a ’szuperombudsmannak’ nem kell feltétlenül pl. a nemzeti és etnikai kisebbségekkel foglalkozó helyettest választania.”
„’Felvethető a kérdés, hogy nem elég, ha a – mai nevén ismert – állampolgári jogok országgyűlési biztosa (az új Alkotmány tervezete szerint az alapvető jogok biztosa) felel a környezetvédelemért is? Nos, szerintünk nem. A fő ok, ami erre a meggyőződésre vezetett minket, az, hogy az alapvető jogok biztosa az összes alapvető jog védelmében jár el, adott esetben egy időben, egy ügyben. Márpedig ezen jogok között ott a tulajdon és a vállalkozás szabadsága is. Esetenként tehát a biztosnak mérlegelnie kell az egyes ütköző jogok súlya és fontossága között, ami eredményezheti azt, hogy a környezetvédelem érdekei alulmaradnak…’ – mondta el lapunknak dr. Kiss Csaba, az EMLA Környezeti Management és Jog Egyesület igazgatója, környezetvédelmi szakjogász.”
„’…A különbiztosok speciális szakértelmükkel és speciális szempontjaikkal voltak képesek a rájuk bízott alapjogok védelmére, akár akkor is, ha azok más alapjogokkal kollízióba kerültek. Az egybiztosos modellben a ma még különbiztosokkal védett alapjogok önálló hangja, a speciális szakértelem és a sajátos szempont egyszerűen elvész. …Külön szomorú az, ami az adatvédelmi biztossal történik. Az ombudsmani jogállású alkotmányos intézményt egy hatóság váltja fel, ami nem lehet az ombudsmanhoz hasonló mértékben független, és amely ennélfogva nem is lesz képes ugyanazt az alapjogvédelmi funkciót ellátni, mint az adatvédelmi biztos. Az információ szabadságát e hatóságnak a mindig a titkolózásban érdekelt kormányzattal szemben kellene megvédenie, ez pedig a kormányzattól jogállási értelemben függő hatóságtól nem várható el….’ – fejtette ki a Jogi Fórum kérdésére Szabó Máté Dániel, az Eötvös Károly Intézet munkatársa, adatvédelmi szakértő.”
Tóta W. Árpád: A gólkirály beszéde
„Európa elnöke a Nemzeti Múzeum lépcsőjén arról beszél, hogy Európa nekünk nem diktálhat.”
„Közönségéről nemcsak a lokális, hanem az időbeli elszigeteltséget is feltételezi. Úgy magyaráz a függetlenségről, hogy még meg se száradt a tinta a Brüsszel kívánalmainak megfelelően kiherélt médiatörvényen. Megvédtük hazánkat az alantas támadástól... és ööö, és hát közben bátran visszavonultunk…”
„Megeszik, szó se róla. A fizetett közönség mindig jókor tapsol, de van még elég jobbágy, aki magától is megteszi. Hülyének lenni büszke gyönyörűség. Nagy a lelkesedés, amikor beveti a végső érvet: nekünk a németek ne ugassanak, hiszen ők találták ki a nácizmust. Igen, Angela, neked szól, te náci ribanc.
Mérhetetlen távlatokat nyit meg a diplomáciában ez a színvonal.”
„Egyre nyílik az agrárolló. Egyre nagyobb a távolság aközött, amennyire buta parasztnak hiszi a magyarokat Orbán, és amennyire tényleg azok. …már most többen tüntettek névleg a sajtószabadságért, valójában Orbán ellen, mint ahányan elmentek beszopni a totál értelmetlen baromságait. A miniszterelnök a kegyelmi állapotban lubickol: nem alakult még meg az az ellenzéki intézmény, amely összefogná a vele szemben álló megvetést. Azokat, akik látják, hogy önmagát cáfolja minden beszédében, akik látják a seggszájat, a megtagadott ígéreteket, a hazugságokat, az ásító ostobaságot, ami ezekből a szövegekből árad. Akik látják benne a nadrágban járó felhőt. Ha ez a párt létrejön, a butasággal szemben fogja meghatározni magát, és onnantól a lavina megállíthatatlan, mert mindenki szeret az okosokhoz tartozni, még akkor is, ha esetleg nem az.”
„Omlásában súlyos a légvár.”
„Megnyugtató lesz, ha végre egyszer az aktuális miniszterelnök azzal kezdi a március 15-i beszédét, hogy ő nem érzi magát sem Kossuthnak, sem Széchenyinek, sem Petőfinek, pláne nem mindezek hibridjének. És ezért nem is akar háborúzni az egész világgal, függetlenül attól, hogy mi történt százhatvan éve ilyenkor. Legalább arról biztosítana, hogy nem egy személyiségzavaros, közveszélyes pojáca. Ez holnap még nem adatik meg, de nem kell erről a szerény álomról lemondanunk.”
Minél többet lop a politikus, annál biztosabb, hogy megússza
Nagy József interjúja Bócz Endrével és Tóth Mihállyal
„Határozott hatalomváltás zajlik. …Az igazságszolgáltatás célkeresztjébe került a korábbi kormánypártok számos politikusa, köztük olyanok, akikből akár Orbán kihívói vagy legalábbis a kihívó segítői lehetnek: Bajnai, Gyurcsány, Oszkó, Veres, sorolhatnánk. A sajtóban hónapok óta téma Sukoró, hetek óta a moszkvai Magyar Kereskedelmi Központ eladása, pár napja beszélnek a Honvédelmi Minisztériumban zajlott vesztegetésekről, alapzajnak pedig már a választások előtti időktől hallani Zuschlagot, Hunvaldot, Hagyót. Biztosra vehető, hogy lesznek további jól időzített, és zömmel nem is alaptalan, baloldali és liberális politikusokat köztörvényesítő botrányok – ezt maga a miniszterelnök ígérte meg, amikor országértékelőjében odaszólt az elszámoltatási kormánybiztosnak: igyekezzék, mert van igény a munkájára. Önök szerint pontosan mit takar ez az igény?
Tóth Mihály: Sejtéseket, tendenciákat nehéz egzakt módon értékelni. Mindenesetre a történelemben nem számít nóvumnak, hogy az új hatalom megpróbálja akár jogi eszközökkel is háttérbe szorítani az elődeit, a riválisait. Gondoljunk, mondjuk, a templomosok perére a 14. században! Azt még eltűrte az uralkodó, hogy gazdasági hatalomra tettek szert, és úgy működtek, mint állam az államban, de amikor kezdett politikai hatalom is koncentrálódni a kezükben, letartóztatta őket, elkobozta mindenüket. Vagyis a büntetőjog már hétszáz éve is remek eszköze volt a politikai ellenfelek diszkreditálásának.
Bócz Endre: Közben a bíróságon sorra futnak zátonyra olyan ügyészségi indítványok, amelyek mögött sokan politikai hátszelet vélelmeztek. Ott volt például a vörösiszapos vezérigazgató őrizetbe vétele és letartóztatási indítványa, amit a nyomozási bíró elutasított. Említhetjük a West-Balkán-ügy érintettjeit is, akik ugyan végképp nem politikai szereplők, de ettől még tény, hogy az ügyész sorra indítványozta letartóztatásukat, a bíróság meg sorra szabadon engedte mindet.”
„Talán a bíróság volt túl engedékeny.
„Bócz Endre: Ki van zárva. Az említett két esetben egyértelmű, hogy az ügyészségi indítványt sem törvényes eredetű bizonyíték, sem kriminalisztikai tapasztalatból levonható olyan tény nem támasztotta alá, amit eljárásjogi szempontból letartóztatási oknak lehetett volna értelmezni…Kérdés, hogy az igazságszolgáltatást – és most értsük ide civil módra az ügyészséget is, bár az a hatalmi ágak demokratikus megosztása értelmében elvileg máshová tartozik – befolyásolja-e a politikai sugalmazás, vagy lepattan róla a körülírt elvárás.
Tóth Mihály: Most lepattanni látszik. Hiszen Kolontár és a West-Balkán után a moszkvai ingatlan kapcsán is azt dörgölte a bíróság az ügyészség orra alá, hogy hiányzik az alapos gyanú.”
„Bócz Endre: Nem értem, miért fut bele az ügyészség ezekbe a pofonokba. Bár nem ismerem a teljes tényanyagot, de az jogi evidencia, hogy egy állami tulajdonban álló épületet nem a nagykövet ad el. Ha lehet egyáltalán hűtlen kezelésről beszélni, akkor a vagyonkezelő a felelős, nem pedig az, aki az adásvételi szerződést aláírta, hiszen a bűncselekmény elkövetési magatartása nem a döntés technikai kivitelezése, hanem maga a döntés. A döntéshozó viszont kétségtelenül nem azok közül való, akiket bevittek. Egyébként úgy általában parasztvakításnak tartom a hűtlen kezelés miatt ismeretlen tettes ellen induló eljárásokat. Ezzel a szöveggel csak a kívülállókat lehet bepalizni, akik nem tudják, hogy a hűtlen kezelés gyanúja csak akkor tekinthető megalapozottnak, ha ok van hinni, hogy egy bizonyos vagyonban vagyonvesztés történt. És ha ezt ok van hinni, nem lehet más a felelős, csak az, aki a vagyont kezelte. És hogy egy vagyont ki kezel, az mindig tudható…”
„Bócz Endre: Nem tudom eldönteni, melyik a rosszabb: ha vélt vagy valóságos politikai sugallatra dolgozik az ügyészség, vagy ha szimpla szakmai tudatlanságból fakadnak a hibák. Az biztos: vagy tudatlan, vagy gerinctelen a jogász.”
„Bócz Endre: Tíz évig voltam fővárosi főügyész-helyettes büntetőügyekben, további tíz évig voltam fővárosi főügyész, ahol szintén a hatáskörömbe tartoztak büntetőügyek. De én sosem kaptam se direkt, se indirekt politikai utasítást, még csak sugallatot sem. Mindig a szakmai meggyőződésem szerint járhattam el, sosem teljesítettem megrendelést. Ezt meg lehetett tenni az 1980-as években, Budapesten, amikor pártirányítás érvényesült. Persze akadtak hajlékonyabb vezetők, egyes megyei főügyészek a pártbizottságra jártak beszámolni.
„Ma mi a helyzet?
Bócz Endre: Bő tíz éve csuktam be magam mögött a hivatal kapuját, azóta nem járok ügyészségi épületek tájára sem. De nincs kétségem, hogy a hierarchia minden szintjén találni olyat, aki elébe megy a vélt vagy valós elvárásoknak. Mindenesetre az, hogy a bíróságok elutasítják a légből kapott indítványokat, jelzi, az igazságszolgáltatás őrzi sokszor kétségbe vont függetlenségét.”
„Tóth Mihály: Természetesen a közvélekedés is erősítheti az elvárásoknak való megfelelési kényszert, formálja az igazságszolgáltatásban dolgozók szemléletét, és lehet szerepe egyes mérlegelések során. Az ügyészség és a bíróság munkatársai is követik a politikában zajló eseményeket, bizonyára meghallgatták a miniszterelnök országértékelő beszédét, felfigyeltek az elszámolási kormánybiztoshoz intézett mondatokra. Mégis hiszem, hogy ezek nem befolyásolják lényegesen a konkrét döntéseket, és remélem, egyetlen ügyész, egyetlen bíró sem fogja egyetlen ügyben sem másképpen értékelni a bizonyítékokat, mint tenné egyébként.”
„Némely politikus szerint a sajtó és a társadalom eltúlozza a pártkorrupció mértékét, jelentőségét…
Tóth Mihály: Nem kell normális jelenségnek tartani, hogy egy orvos a kórház infrastruktúráját a sajátjaként használva műt, mégis kevésbé érzem problémásnak, mint amikor egy politikus párt- és magáncélra, a közpénz terhére próbál anyagi bázist teremteni. Az orvos szakmai munkát végez, a pártok viszont pusztán hatalomépítési mechanizmusukat finanszírozzák a mi forintjainkból. Legföljebb az titulálja a jéghegy csúcsának a pártfinanszírozást, aki szeretné megkerülni a kérdést.
Bócz Endre: Nagyobb baj, hogy a pártfinanszírozás jelen helyzete az állandó zsarolás és zsarolhatóság légkörét teremti meg.”
„Tóth Mihály: Persze, ezek csupán egy konzervatív büntetőpolitika olykor vitatható jogi eszközökben megnyilvánuló törekvései. Abban viszont lehetett politikai hátsó szándék, hogy még az első Orbán-kormány idején a bíróságokon több éven át nem volt egyetlen fillér pluszjuttatás, nem történt egyetlen előbbre sorolás sem. Sokan azt feltételezték, a politika így jelzi fennhatóságát, így próbál nyomást gyakorolni a testületekre: így üzeni, hogy kegyeken múlik a bírói kar tagjainak jóléte, karrierje.
Bócz Endre: Sokan figyelmeztetésként fogták fel azt, hogy 1998-ban, az országos igazságszolgáltatási tanács Héderváron tartott ülésén váratlanul megjelent Orbán Viktor miniszterelnök, és kijelentette: az ítélőtáblákból – amelyekért a legfelsőbb bíróság akkori vezetőivel az élén a bírói kar közel egy évtizeden át küzdött – nem lesz semmi. Azt is sokan üzenetnek értelmezték, hogy miután a legfelsőbb bíróság négyes metró ügyben a kormánynak adott igazat a fővárossal szemben, az igazságszolgáltatási tanács kapott egy halom pénzt. Összekapcsolták a két eseményt, bár valójában senki nem igazolta, hogy ok-okozati kapcsolat volt közöttük.”
„Tóth Mihály: …olyan társadalmi közegben, ahol a frekventált ügyek ismertté vált részleteit azonnal feldolgozza a sajtó. Szerintem nincs az a magára valamit adó ügyész, aki hajlandó a tényekkel szemben álló nyilvánvaló otrombaságot képviselni, hiszen abban a pillanatban ellehetetlenítené magát, diszkvalifikálnák a művelt jogi társadalomból.”
„Bócz Endre: Tudni kell, hogy rendkívül kockázatos vállalkozás büntetőügyet kreálni azokból az igazán ütős visszaélésekből. Például a Margit híd sokat kritizált felújítása olyan hatalmas anyag, amit szakértők légióival kellene megvizsgáltatni. Méghozzá úgy, hogy egyszerre csupán egy vagy két ember dolgozhatna, hiszen mindnek ugyanazokból a dokumentumokból kellene levezetnie az álláspontját. A töméntelen szakértői kérdés megvizsgálása rengeteg időbe és pénzbe kerülne, és mire évek múlva véget érne az eljárás, az egész senkit nem érdekelne. Nagy eséllyel már a nyomozást megszüntetnék, és ha valami csoda folytán a bíróságig jutna az ügy, nagy az esély, hogy a védőbeszédben elhangzana: olyan sokba került az eljárás, hogy az a hűtlen kezelő, aki a büntetőügyet elindította.
– Magyarán minél nagyobb a pakk, annál kevésbé merik felvenni azok, akiknek a dolguk volna a takarítás. Minél többet lop a politikus, annál biztosabb, hogy megússza.
Bócz Endre: Így igaz.”
„ Megáll hát, amit a „kisember” mond: ha én áthajtok a sárgán, lemeszelnek, ha bliccelek, megbüntetnek, ha rákésem tíz percet a parkolójegyemre, ott a csekk ötezerről. De aki százmillió felett lop, az büntetlen marad.”
„Tóth Mihály: A büntetőjog csupán tüneti kezelés a politikai visszaélésekre, és természetéből fakadóan a kisebb volumenű ügyekben hatékony.”
„Beszélgetésünk vége felé közeledve talán azt is kimondhatjuk: szó nincs arról, hogy az ellenzék köztörvényesítése zajlana. Halad minden a maga medrében, csak most kicsit erőteljesebbek a hangsúlyok.
Bócz Endre: Nincs boszorkányüldözés. A szokottnál nagyobb vehemenciát az indokolja, hogy nyolcévnyi heves érzelmeket felszínre hozó politikai küzdelem van a szereplők mögött, és ez rengeteg személyes indíték forrása lehet.
Tóth Mihály: Törekvések vannak ugyan rá, hogy a Fidesz a büntetőjog eszközeit is felhasználva számoljon le politikai ellenfeleivel, de prognosztizálható, hogy ezek – a korábbiakhoz hasonlóan – kis számban vezetnek majd számottevő eredményre. Nyilvánvaló, hogy modern jogállami keretek között a büntetőjog nem lehet az eszköze általános politikai leszámolásnak.
Bócz Endre: Azt a politikai törekvést, hogy Magyarország ne legyen a következménynélküliség országa, nem szolgálja hitelesen, ha kizárólag a másik táborból állítanak bíróság elé amúgy zömmel valóban büntetendő cselekményeket elkövető politikusokat; ez politikai bosszúállásnak hat, azzal a latens következménnyel, hogy ha fordul a kerék, ugyanez ismétlődik majd fordított szereposztással.”

matches: Bíróság Bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság


text:
3/2010. számú PJE határozat | K Ú R I A
3/2010. számú PJE határozat
3/2010. PJE. szám
A Magyar Köztársaság Legfelsőbb Bíróságának Polgári Jogegységi Tanácsa a Legfelsőbb Bíróság Gfv.X. tanácsa által indítványozott jogegységi eljárásban meghozta a következő
Nincs akadálya annak, hogy a teljesítési segéd igénybevétele folytán felmerült kiadásnak a felszámolási költségek között történő jogszabálysértő elszámolása miatt az arra jogosultak kifogást terjesszenek elő. A kifogás megalapozottsága esetén a bíróság az intézkedést megsemmisítve kötelezi a felszámolót a kiadásnak a felszámolási költségek köréből való mellőzésére és - az eredeti állapot helyreállításaként - az adós felszámolás hatálya alá tartozó vagyonába történő befizetésére.
A Legfelsőbb Bíróság Gfv.X. tanácsa a bíróságok szervezetéről és igazgatásáról szóló 1997. évi LXVII. törvény (Bsz.) 29. § (1) bekezdésének b) pontja és 29. § (2) bekezdése alapján - miután jogkérdésben el kívánt térni a Legfelsőbb Bíróság másik ítélkező tanácsának határozatától - jogegységi eljárást kezdeményezett, és az előtte Gfv.X.30.224/2009. szám alatt folyamatban lévő felülvizsgálati eljárást a jogegységi határozat meghozataláig felfüggesztette.
A jogegységi eljárást indítványozó tanács előtt elbírálásra váró ügyben az adós gazdálkodó szervezet ellen 2005. január 12. napjától kezdődően folyamatban lévő felszámolási eljárás során a hitelező az adott eljárásra irányadó, lényegesen az 1993. évi LXXXI. törvénnyel, az 1997. évi XXVII. törvénnyel, a 2000. évi CXXXVII. törvénnyel és a 2004. évi XXVII. törvénnyel módosított 1991. évi XLIX. törvény (Cstv.) 51. § (1) bekezdése alapján kifogást terjesztett elő. Sérelmezte, hogy a felszámoló kellő indok nélkül alkalmazott munkavállalókat a termelő tevékenységet már nem folytató adós gazdálkodó szervezetnél, így az erre hivatkozással kifizetett munkabérek és költségek indokolatlanul csökkentették az adós vagyonát. Kérte a felszámoló sérelmezett intézkedésének megsemmisítését, és az eredeti állapot helyreállítását.
A felszámolási eljárást lefolytató bíróság jogerős végzésével a kifogásnak - a felülvizsgálati kérelemmel érintett részében - helyt adva a felszámolót a Cstv. 51. § (3) bekezdésének alkalmazásával arra kötelezte, hogy törölje az adósnál felmerült kiadások köréből az érintett munkavállalókkal összefüggésben elszámolt költségeket, és tegye meg az ennek kapcsán szükséges további intézkedéseket. A határozat indokolása szerint a kifogásban említett munkavállalók - egy kivételével - a felszámoló feladatkörébe tartozó tevékenységet láttak el. Ezért a foglalkoztatásuk kapcsán felmerült kiadások felszámolási költségként külön nem számíthatók fel, hanem ezeket a felszámolónak a Cstv. 57. § (2) bekezdésének g) pontjából következően a saját díjából kell fedeznie. Erre figyelemmel a bíróság a felszámolót az érintett munkavállalókkal összefüggésben elszámolt költségeknek a kiadások köréből történő törlésére és a szükséges további intézkedések megtételére kötelezte.
A jogerős végzés indokolása összhangban áll a Legfelsőbb Bíróság más ügyben korábban Gfv.XI.30.477/2008/5. szám alatt meghozott határozatában megfogalmazott jogi állásponttal. E határozatában ugyanis a Legfelsőbb Bíróság kifejtette, hogy a felszámoló csak a törvényben előírt feladatai teljesítése esetén jogosult felszámolói díjra. Ha a tevékenysége során bizonyos kiadásokat a felszámolói díjon felül jogosulatlanul felszámolási költségként számol el, az ezt sérelmező kifogás alapján őt az érintett kiadásnak a felszámolási költségek köréből való kivezetésére kell kötelezni. Emellett úgy kell tekinteni, mintha a felszámolói díj kifizetése ebből a hiányzó vagyonból történt volna, ezért az indokolatlan költségeket a felszámolói díj terhére kell elszámolni, vagyis e részében a felszámoló a díjához nem jut hozzá. Ha pedig a vagyonhiány meghaladja a felszámolói díj összegét, és ezért a jogosulatlanul számításba vett kiadást a díj terhére nem lehet elszámolni, nincs akadálya annak sem, hogy a bíróság a felszámolót a hiány összegének az adós vagyonába való befizetésére kötelezze. Ha a felszámoló a jogerős kötelezésnek nem tesz eleget, a Cstv. 51. § (5) bekezdése alapján a felmentésének van helye. Kiemelte a Legfelsőbb Bíróság azt is, hogy a felszámoló jogszabálysértő intézkedésének következményeit alapvetően a felszámolási eljárás keretein belül kell orvosolni. A felszámoló Cstv. 54. §-a szerinti kártérítési felelősségének vizsgálata akkor merülhet fel, ha az általa elkövetett szabálytalanságok következményei a felszámolási eljárás keretében nem háríthatók el.
A Legfelsőbb Bíróság jogegységi eljárást indítványozó tanácsa a Gfv.XI.30.477/2008/5. számú végzésben kifejtett jogi állásponttól való eltérés indokaként azzal érvelt, hogy a bíróság azon rendelkezése, melynek alapján a felszámolónak az elszámolt költségeket törölnie kell az adósnál felmerült kiadások köréből, és ezzel összefüggésben meg kell tennie a szükséges intézkedéseket, tartalmilag a felszámoló kártérítés megfizetésére való kötelezését jelenti. Az adós nevében kötött szerződésekkel foglalkoztatottak részére kifizetett munkabér és az ahhoz kapcsolódó közterhek ugyanis a felszámolás számviteli feladatairól szóló 225/2000. (XII.19.) Kormány rendelet 6. § (1) bekezdésének a) és b) pontja, valamint a számvitelről szóló 2000. évi C. törvény 79. § (1) bekezdése értelmében felszámolási költségnek minősülnek. Ha ezeket a kifizetéseket a felszámoló nem számolhatja el felszámolási költségként, akkor ennek következményeként a munkabér jogcímén a dolgozók, és járulékként az adóhatóság részére kifizetett összegnek megfelelő nagyságú pénzösszeget be kell fizetnie az adós vagyonába, mert a bíróság által előírtakat egyébként nem tudja teljesíteni. Ez pedig csak úgy történhet meg, hogy a felszámoló a saját vagyonából fizeti be a hiányzó összeget (sem a munkabért, sem a munkabér után kifizetett járulékokat nem kérheti ugyanis vissza az érvényes jogcímmel rendelkező jogosultaktól, hiszen azok annak ellenében már munkát végeztek).
A jogegységi eljárást kezdeményező tanács álláspontja szerint nincs törvényes lehetőség arra, hogy a felszámolási eljárást lefolytató bíróság kifogás alapján a felszámolót az adós vagyonába történő befizetésre kötelezze. A Cstv. 51. § (1) bekezdése szerint ugyanis csak a felszámoló jogszabálysértő intézkedése vagy mulasztása ellen lehet kifogással élni. A kifogás megalapozottsága esetén pedig a Cstv. 51. § (3) bekezdése szerint a bíróság a felszámoló intézkedését megsemmisítheti, és az eredeti állapotot helyreállíthatja, vagy a felszámoló részére új intézkedés megtételét írhatja elő. Kifogással azonban csak a felszámoló egyoldalú intézkedése vagy mulasztása támadható; ha a felszámoló szerződést kötött, e szerződés felülbírálata nem képezheti a nemperes kifogásolási eljárás tárgyát. Ebből következően a Cstv. 51. § (3) bekezdése alapján nincs jogi lehetőség a felszámoló intézkedésének megsemmisítésére akkor, amikor az adós vagyonából valamely szerződés alapján már kifizetést teljesített. Ebben az esetben az eredeti állapot helyreállítása, mint jogkövetkezmény sem alkalmazható, és nem kerülhet sor a Cstv. 51. § (3) bekezdésében megállapított másik jogkövetkezmény, az új intézkedés megtételének az előírására sem. Az új intézkedés fogalma alatt ugyanis az adós vagyonával kapcsolatos intézkedést kell érteni. Az a bírósági rendelkezés pedig, amely a felszámoló szervezetet a saját vagyona terhére kötelezi valamely pénzösszegnek az adós vagyonába történő befizetésére, nem tartozik ebbe a körbe. A felszámoló egyébként is az adóstól elkülönült, önálló jogalany, amely a bíróság rendelkezése alapján az adós képviselőjeként jár el, tevékenységét ebben a körben lehet a Cstv. 51. §-a alapján kifogással támadni. A felszámoló jogszabálysértő tevékenységének eredményeként az adós vagyonában mutatkozó vagyonhiány a hitelezők szempontjából kárként jelentkezik. A Cstv. felhatalmazó rendelkezése hiányában azonban a felszámolási eljárást lefolytató bíróság a Cstv. 51. § (3) bekezdése alapján nem állapíthatja meg a felszámolónak a szakértői minőségével összefüggésben elkövetett jogszabálysértésen alapuló kártérítési felelősségét. A felszámoló a Cstv. 54. §-a értelmében a kötelezettségei megszegésével okozott kárért a polgári jogi felelősség általános szabályai szerint felel, és e felelősség megállapítására csak peres eljárásban kerülhet sor.
A legfőbb ügyész álláspontja szerint a felszámoló intézkedésének következményeként kötött szerződés harmadik személyre is kiható felülvizsgálatára a felszámolási eljárás keretei között nem kerülhet sor. Annak azonban nincs akadálya, hogy az ilyen szerződésekkel kapcsolatos költségek elszámolásának jogszerűségét a felszámolási eljárást lefolytató bíróság a hitelezők kifogása alapján felülvizsgálja. A kifogás megalapozottsága esetében a bíróság döntésének kereteit az határozza meg, hogy a felszámoló jogszabálysértő intézkedése az adós vagyonában átmeneti vagy végleges hiányt idéz-e elő. A felszámoló ugyanis a saját vagyona terhére a felszámolás hatálya alá tartozó vagyonba, a hitelezők javára történő befizetésre semmilyen esetben sem kötelezhető. Ezért akkor, ha a jogellenes intézkedés folytán az adós gazdálkodó szervezet teljes vagyona bizonyíthatóan kisebb lesz, mint a tartozásállománya, vagyis a vagyonhiány végleges, a szabálytalanság következményei a felszámolási eljárás során nem szűntethetők meg. Ilyenkor a vagyonhiány következtében kielégíthetetlenné vált követeléseik miatt elszenvedett kárukat a hitelezők csak a Cstv. 54. §-a alapján indítható perben érvényesíthetik. Ha viszont végleges vagyonhiány nem következett be, a felszámoló jogszabálysértésének következményei alapvetően a felszámolási eljárás keretei között, a Cstv. 51. §-a szerinti kifogásolási eljárás során orvosolhatók. Ebben az esetben ugyanis nincs akadálya annak, hogy a felszámolási eljárást lefolytató bíróság a felszámolót az indokolatlanul elszámolt költségek törlésére kötelezze. Ez a rendelkezés a Cstv. 51. § (3) bekezdése alkalmazásával a jogellenes felszámolói intézkedés megsemmisítését jelenti. Az eredeti állapot helyreállítása pedig az indokolatlan kiadásnak a felszámolói díj terhére történő elszámolásával valósul meg.
A jogegységi eljárást indítványozó tanács előtt folyamatban lévő ügy elbírálása során a Cstv-nek az adós gazdálkodó szervezet felszámolása kezdeményezésének időpontjában hatályban volt, lényegesen az 1993. évi LXXXI. törvénnyel, az 1997. évi XXVII. törvénnyel, a 2000. évi CXXXVII. törvénnyel és a 2004. évi XXVII. törvénnyel módosított rendelkezéseit kell alkalmazni.
E szabályok szerint a felszámolási eljárás lefolytatása - így különösen az adós vagyoni helyzetének és a vele szemben támasztott követeléseknek a felmérése, a nyitó felszámolási mérleg elkészítése, a felszámolás végrehajtásához szükséges költségek megtervezése, ütemterv készítése, a bejelentett hitelezői igények felülvizsgálata, az adós követeléseinek behajtása, igényeinek érvényesítése, az adós vagyonának megóvásáról, megőrzéséről való gondoskodás, a vagyon értékesítése, a közbenső, illetve a zárómérleg elkészítése - a bíróság által a Cstv. 27/A. § (1) bekezdése alapján kijelölt felszámoló feladata. A felszámolási eljárás lefolytatását a felszámoló - a Cstv. 27/A. § (9) bekezdése szerint - másnak nem engedheti át, és teljesítési segédet is csak az őt kirendelő bíróság előzetes engedélyével vehet igénybe, kivéve, ha a teljesítési segéd feladatának ellátásához különleges szakértelem szükséges. Tevékenységéért a felszámolót a Cstv. 59. § szerint megállapítandó, a Cstv. 57. § (1) bekezdésének a) pontjába tartozó, a (2) bekezdés g) pontjának megfelelően felszámolási költségnek minősülő díj illeti meg, mely tartalmazza a felszámoló által az őt terhelő feladatok elvégzése körében igénybe vett teljesítési segéd közreműködésével összefüggésben felmerült kiadásokat is.
Ennek megfelelően abban az esetben, ha a felszámoló az általa elvégzendő feladatok ellátásához teljesítési segédet vesz igénybe, ennek költségeit magának kell viselnie; az őt terhelő feladatok teljesítése érdekében kötött szerződésekből eredő kiadások - miután a Cstv. 27/A. § (9) bekezdése és 57. § (2) bekezdésének g) pontja speciális előírást tartalmaznak a Cstv. 57. § (2) bekezdésének egyéb rendelkezéseihez képest - felszámolási költségként külön nem számolhatók el.
Azt, hogy valamely ténylegesen felmerült kiadás ebbe a körbe tartozik-e, az adott kiadás ellenében nyújtott szolgáltatás tartalma alapján kell megítélni. A felszámolás számviteli feladatairól szóló 225/2000. (XII.19.) Kormány rendelet 6. § (1) bekezdésének a) és b) pontjában, valamint a számvitelről szóló 2000. évi C. törvény 79. § (1) bekezdésében foglaltak e vonatkozásban nem irányadók, e szabályok ugyanis nem a felszámolási eljárás lefolytatása során felmerült kiadások jogi minősítéséről, hanem a velük kapcsolatos számviteli feladatokról rendelkeznek.
Ha az állapítható meg, hogy a felszámoló az őt terhelő feladatok elvégzéséhez igénybevett teljesítési segéd költségeit a Cstv. 57. § (2) bekezdése g) pontjának kógens előírása ellenére felszámolási költségként külön elszámolta, az elkövetett jogszabálysértés következményei a felszámolási eljárás keretében, a Cstv.51. §-ában szabályozott kifogás alapján orvosolhatók. A kifogás ugyanis a felszámoló jogszabálysértő intézkedése vagy mulasztása ellen igénybe vehető jogvédelmi eszköz; a felszámoló által a felszámolási eljárás lefolytatása során a Cstv-ben meghatározott kötelezettségei megszegésével elkövetett szabálytalanságok alapvetően kifogás alapján szüntethetők meg. A kifogás előterjesztésére csupán akkor nem kerülhet sor, ha a törvény a felszámoló valamely intézkedésével szemben más jogorvoslat igénybevételének lehetőségét írja elő, vagy a kifogás nem a felszámoló egyoldalú intézkedése, illetve mulasztása ellen irányul, hanem elbírálása harmadik személy jogait vagy kötelezettségeit érintené, illetőleg a szabálytalanság következményei a Cstv. 51. § (3) bekezdésében meghatározott intézkedésekkel nem küszöbölhetők ki. A Cstv. 51. § (3) bekezdése alapján ugyanis a bíróság a kifogás megalapozottsága esetében megsemmisíti a felszámoló intézkedését, és helyreállítja az eredeti állapotot, vagy a felszámoló részére új intézkedés megtételét írja elő. Önmagában a felszámoló által elkövetett jogszabálysértés tényének megállapítására a kifogás nem irányulhat.
A teljesítési segéd közreműködésével összefüggésben felmerült kiadásnak a felszámolási költségek körében történő jogszabálysértő elszámolása esetében fennállnak a Cstv. 51. §-ában szabályozott kifogás előterjesztésének feltételei. A felszámoló ezen intézkedése ugyanis nem csupán a tőle általában elvárható gondosság követelményének nem felel meg, hanem a Cstv. konkrét előírásának, az 57. § (2) bekezdése g) pontjának megsértését jelenti.
Nem zárják ki a kifogás előterjesztését és az abban foglaltak teljesítését a felszámolót terhelő feladatot ténylegesen ellátó harmadik személy jogai sem.
A kifogás elbírálása során ugyanis a bíróságnak az érintett szerződés alapján azt kell vizsgálnia, hogy a szerződés a felszámoló saját feladatainak ellátására irányul-e, illetve, hogy az ebből eredő kiadásokat a felszámoló felszámolási költségként külön elszámolta-e. Mindezeket pedig a teljesítési segéd jogai nem akadályozzák, önmagában a vele kötött szerződés vizsgálata ugyanis e jogokra nincs kihatással.
A kifogás megalapozottsága esetében a bíróság a felszámolót az intézkedését megsemmisítve a kiadásnak a felszámolási költségek köréből való mellőzésére és - az eredeti állapot helyreállításaként - az adós felszámolás hatálya alá tartozó vagyonába történő befizetésére kötelezi. Ez a rendelkezés a teljesítési segéd jogait és kötelezettségeit szintén nem érinti, tehát a felszámoló által elkövetett szabálytalanság következményei a felszámolási eljárás során harmadik személyek jogainak sérelme nélkül orvosolhatók.
A Cstv. 57. § (2) bekezdése g) pontjának megsértése miatt előterjesztett kifogás elbírálása során a felszámoló Cstv. 54. § szerinti kártérítési felelőssége feltételeinek vizsgálatára nem kerül sor. Ha a felszámoló a saját feladatai ellátásához igénybe vett teljesítési segéd közreműködése kapcsán felmerült költségeket nem maga viseli, hanem a felszámolás hatálya alá tartozó vagyonból egyenlíti ki azokat, az e kiadásoknak megfelelő összeggel valójában jogalap nélkül gazdagodik. A felszámoló intézkedésének a jogszabálysértés kiküszöbölésének érdekében történő megsemmisítése, és az eredeti állapot helyreállítása ezért tartalmilag sem a felszámoló kártérítés fizetésére kötelezését, hanem e gazdagodás kiküszöbölését jelenti.
A jogalkotó időközben újraszabályozta a Cstv-nek a teljesítési segéd igénybevételének lehetőségére és a felszámolási költségekre vonatkozó szabályait. A Cstv. jelenleg hatályos 27/A. § (12) bekezdése a korábbi szabályozással egyezően kimondja, hogy a kijelölt felszámoló nem engedheti át másnak a felszámolási eljárás lefolytatását. A (13) bekezdés akként rendelkezik, hogy a felszámolónak a feladatait elsősorban az adós munkaszervezete, illetve saját munkaszervezete igénybevételével kell ellátnia, ideértve a jogszabályban meghatározott szakképzettségű, kötelezően foglalkoztatandó személyek polgári jogi jogviszonyban történő alkalmazását is. A felszámoló a feladatai ellátása érdekében polgári jogi jogviszonyt létesíthet továbbá: a) külön jogszabályban a felszámolási tevékenység végzésének feltételeként meghatározott szakképzettségen kívüli szakértelmet igénylő feladat ellátására, b) a felszámolási tevékenység végzéséhez általában nem szükséges, vagy a szükségest meghaladó mértékű tevékenység elvégzésére, c) jogszabály által kötelezően előírt esetben, d) ha azt az a)-c) pontokban nem szabályozott esetben a bíróság a felszámoló kérésére előzetesen engedélyezi. A Cstv. 57. § (2) bekezdés g) pontja értelmében a felszámolási költségek közé tartozik a felszámoló díja, amely tartalmazza a felszámoló által nem a 27/A. § (13) bekezdésében meghatározottak szerint létesített polgári jogi jogviszonnyal összefüggésben felmerült kiadásokat is.
E szabályok szerint a Cstv. 27/A. § (13) bekezdésében foglaltaknak megfelelően létesített jogviszonyokkal kapcsolatban keletkezett költségek a felszámolási költségek részét képezik, ha pedig a felszámoló egyéb esetekben vesz igénybe teljesítési segédet, annak költségeit saját díja terhére kell elszámolnia.
A jogegységi határozat megállapításai ezért a jelenleg hatályos Cstv. előírásai szerint folyamatban lévő felszámolási eljárásokban is irányadók akkor, ha a felszámoló a nem a Cstv. 27/A. § (13) bekezdésében meghatározott feltételek szerint igénybevett teljesítési segéd költségeit a saját díján felül, a felszámolási költségek körében kívánja elszámolni.
A kifejtett indokok alapján a jogegységi tanács a Bsz. 27. §-ában foglaltak értelmében - a bírósági jogalkalmazás egységének biztosítása érdekében - a rendelkező részben foglaltak szerint határozott, és e határozatát a Bsz. 32. § (4) bekezdése alapján a Magyar Közlönyben közzéteszi.
Dr. Farkas Attila s.k. előadó bíró

matches: Bíróság bíróság Bíróság Bíróság bíróság bíróság Bíróság Bíróság bíróság Bíróság Bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság


BEADÁSI HATÁRIDÕ VÁLTOZÁS!!
Az Országos Tûzmegelõzési Bizottság alkotói pályázatot hirdet óvodások és iskolások részére, melyre a 6-10 éves, a 11-14 éves, valamint a 15-18 éves korcsoportban tanulók küldhetnek be alkotásokat. A pályázat felmenõ rendszerû, elsõ körben területi szinten bírálják el a beérkezett mûveket. A területi szinten nyertes alkotások az országos versenyben vesznek részt.
Az országos pályázat fõvédnöke dr. Góra Zoltán tû. vezérõrnagy, a BM Országos Katasztrófavédelmi Fõigazgatóság fõigazgatója, az Országos Tûzmegelõzési Bizottság elnöke. Az országos bírálóbizottság elnöke dr. Bérczi László tû. dandártábornok, országos tûzoltósági fõfelügyelõ. A fõvárosi/megyei pályázat védnöke: (fõvárosi/megyei katasztrófavédelmi igazgató, a területi tûzmegelõzési bizottság elnöke), a fõvárosi/megyei bírálóbizottság elnöke: ( a katasztrófavédelmi igazgató által felkért, és a fõvárosban/megyében tevékenykedõ mûvész, múzeumigazgató, stb.).
A pályázat célja, hogy az óvodások és az iskolások a kreatív alkotásokon keresztül mutassák be a tûzvédelem fontosságát, a tûzoltók izgalmas és egyben kihívásokkal teli világát. A pályázaton az alkotások központi témája a tûzmegelõzés. Ezt a tûzoltó hivatás megjelenítésével, a tûzesetek, káresemények megelõzésének fontosságát kiemelõ alkotással, vagy bármilyen más, ötletesen elkészített, a tûzvédelem jelentõségét hangsúlyozó mûvel lehet bemutatni.
Az óvodások a pályázatra egyénileg szabadkézi rajz kategóriában pályázhatnak A/3-as vagy A/4-es méretû alkotásokkal vagy csoportosan egyéb kézmûves alkotással.
− szabadkézi rajz (A/3-as vagy A/4-as méretû ceruza, toll, tus, kréta, akvarell, pasztell kép vagy bármely más szabadkézi technikával készített alkotás)
− egyéb kézmûves alkotás (bármilyen anyagból készített pl. papír, gyurma, agyag alkotás, legfeljebb 30×30×20 cm méretben)
− irodalmi alkotás (vers vagy mese, legfeljebb két A/4-es oldal terjedelmû költemény vagy tanulságos történet)
− számítógépes program (játék, alkalmazás vagy legfeljebb 60 másodperc hosszúságú film)
Benyújtás módja: alkotástól függõen személyesen, postai úton vagy e-mailen, a korcsoport és kategória megjelöléssel a katasztrófavédelmi igazgatóság részére. Az alkotás leadásakor a letölthetõ adatlap/hozzájáruló nyilatkozatot is le kell adni az alkotáshoz rögzítve az alábbi adatok pontos kitöltésével: pályázó neve, életkora (a pályázat beérkezési határidõ napján betöltött életkor), kapcsolattartási e-mail cím, telefonos elérhetõség.
Beérkezési határidõ: 2020. szeptember 30.
Díjazás: a fõvárosi/megyei bírálóbizottság az iskolások pályázatai közül korcsoportonként, kategóriánként 3-3 alkotást díjaz, az elsõ helyezett alkotások automatikusan részt vesznek az országos döntõben is! Az országos verseny nyertesei külön díjazásban részesülnek.
Az az óvoda, illetve iskola, ahonnan országosan a legtöbb pályázatot nyújtják be, elnyeri a „Legkreatívabb óvoda/iskola 2020” címet, amely együtt jár a tûzoltóság egyszeri, az intézményben tartandó bemutatójával (füstsátor, tálcatûzoltás, olajtûzoltás, roncsvágás) és tûzvédelmi oktatás megtartásával.
Eredményhirdetés: 2020. április 24-ig (fõvárosi/megyei)
További információ: területi tûzmegelõzési bizottságok mellékelt elérhetõségén
A területi tûzmegelõzési bizottságok (katasztrófavédelmi igazgatóságok) elérhetõségei
bacs.titkarsag@katved.gov.hu
7602 Pécs, Pf. 326.
baranya.titkarsag@katved.gov.hu
5602 Békéscsaba, Pf. 60
bekes.titkarsag@katved.gov.hu
3501 Miskolc, Pf. 18.
borsod.titkarsag@katved.gov.hu
6701 Szeged, Pf. 414
8001 Székesfehérvár, Pf. 947.
1443 Budapest, Pf. 154
fkititkarsag@katved.gov.hu
9021 Gyõr, Munkácsy Mihály u. 4.
4001 Debrecen, Pf.: 155.
hajdu.titkarsag@katved.gov.hu
3300 Eger, Klapka György u. 11.
heves.titkarsag@katved.gov.hu
5001 Szolnok, Pf. 110.
jasz.titkarsag@katved.gov.hu
2800 Tatabánya, Ságvári Endre út 18.
komarom.titkarsag@katved.gov.hu
nograd.titkarsag@katved.gov.hu
pest.mki@katved.gov.hu
somogy.titkarsag@katved.gov.hu
4400 Nyíregyháza, Erdõ sor 5.
szabolcs.titkarsag@katved.gov.hu
7102 Szekszárd, Pf. 501.
tolna.titkarsag@katved.gov.hu
8201 Veszprém, Pf.: 403.
veszprem.mki@katved.gov.hu
8900 Zalaegerszeg, Mártírok útja 54.
zala.titkarsag@katved.gov.hu


text:
2. § (1) Az Országgyűlés a Jegyzőkönyv 1. mellékletének az Egyezmény módosítására vonatkozó határozatát e törvénnyel kihirdeti.
(2) Az Országgyűlés a Jegyzőkönyv 2. mellékletének az Egyezmény D Függelékének módosítására vonatkozó határozatát e törvénnyel kihirdeti.
(3) Az Országgyűlés a Jegyzőkönyv 3. mellékletének az Egyezmény F Függelékének módosítására vonatkozó határozatát e törvénnyel kihirdeti.
(4) Az Országgyűlés a Jegyzőkönyv 4. mellékletének az Egyezmény G Függelékének módosítására vonatkozó határozatát e törvénnyel kihirdeti.
3. § (1) A Jegyzőkönyv 1. mellékletének az Egyezmény módosítására vonatkozó határozatának hiteles angol nyelvű szövegét és annak hivatalos magyar nyelvű fordítását az 1. melléklet tartalmazza.
(2) A Jegyzőkönyv 2. mellékletének az Egyezmény D Függeléke módosítására vonatkozó határozatának hiteles angol nyelvű szövegét és annak hivatalos magyar nyelvű fordítását a 2. melléklet tartalmazza.
(3) A Jegyzőkönyv 3. mellékletének az Egyezmény F Függeléke módosítására vonatkozó határozatának hiteles angol nyelvű szövegét és annak hivatalos magyar nyelvű fordítását a 3. melléklet tartalmazza.
(4) A Jegyzőkönyv 4. mellékletének az Egyezmény G Függeléke módosítására vonatkozó határozatának hiteles angol nyelvű szövegét és annak hivatalos magyar nyelvű fordítását a 4. melléklet tartalmazza.
1. melléklet a 2017. évi XXX. törvényhez
A Jegyzőkönyv 1. mellékletének az Egyezmény módosítására vonatkozó határozatának hiteles angol nyelvű szövege és annak hivatalos magyar nyelvű fordítása
Articles 3 § 2, 12 § 5, 14 § 2 letter e), 14 § 6, 15 § 5 letter g), 20, 24 § 5, 25, 26 §§ 5 to 7 and 33 § 4, letter a) of the Convention concerning International Carriage by Rail (COTIF) of 9 May 1980 in the version of the Protocol of 3 June 1999 (Vilnius Protocol) and with amendments adopted by the Revision Committee at its 24th and 25th sessions read as follows:
Execution of judgements. Attachment
§ 5 Railway vehicles may only be seized on a territory other than that of the Member State in which the keeper has its registered office, under a judgement given by the judicial authority of that State. The term „keeper” means the person or entity that, being the owner of a vehicle or having the right to use it, exploits the vehicle as a means of transport.
§ 6 The General Assembly shall take its decisions by the majority of the Member States represented at the time of the vote, save in the case of § 2, letters e), f), g), h), l) and p) as well as of Article 34 § 6, for which the majority shall be two-thirds. However, in the case of § 2, letter l) the majority shall be two-thirds only in the case of proposals aiming to modify the Convention itself, with the exception of Articles 9 and 27 §§ 2 to 4 and the Protocol referred to in Article 1 § 4.
a) take decisions, in accordance with Article 5 of the APTU Uniform Rules, about the validation of a technical standard relating to railway material intended to be used in international traffic; when taking such decisions, the technical standards or certain specific parts of these standards may either be validated or rejected; they may not under any circumstances be modified;
§ 5 Carriage on the maritime and inland waterway services referred to in § 1 and carriage on the railway lines referred to in § 2 shall be subject to the provisions of the Convention on the expiration of one month running from the date of the notification of their inclusion by the Secretary General. Such a service or line shall cease to be subject to the provisions of the Convention on the expiration of one month running from the date of the notification of the deletion by the Secretary General, save in respect of carriage underway which must be finished.
Work Programme. Budget. Accounts. Annual Report
§ 3 The total amount of expenditure of the Organisation shall be fixed, for each budgetary period, by the Administrative Committee on a proposal by the Secretary General.
§ 7 After the 31 December of the year the notification is made by the Secretary General in accordance with § 6, the amounts due for the last calendar year shall bear interest at the rate of five per cent per annum. If, two years after that date, a Member State has not paid its contribution, its right to vote shall be suspended until it has fulfilled its obligation to pay. On expiry of a further period of two years, the General Assembly shall consider whether the attitude of that State should be regarded as a tacit denunciation of the Convention and, where necessary, shall determine the effective date thereof.
a) Articles 9 and 27 §§ 2 to 4;”
A Bernben, 1980. május 9-én kelt, Nemzetközi Vasúti Fuvarozási Egyezmény (COTIF) Vilniusban elfogadott, 1999. június 3-án kelt Jegyzőkönyv szerinti verziójának a Felülvizsgáló Bizottság 24-25. ülésein elfogadott módosítások szerint módosított 3. cikk 2. §-ának, 12. cikk 5. §-ának, 14. cikk 2. § e) pontjának, 14. cikk 6. §-ának, 15. cikk 5. § g) pontjának, 20. cikkének, 24. cikk 5. §-ának, 25. cikkének, 26. cikk 5-7. §-ának és 33. cikk 4. § a) pontjának szövege a következő:
2. § Az 1. §-ból adódó kötelezettségek azoknak a tagállamoknak az esetében, amelyek egyben az Európai Uniónak is tagjai, illetve az Európai Gazdasági Térségről szóló Egyezménynek is részesei, nem érintik azokat a kötelezettségeket, amelyek a tagállamokat mint az Európai Unió tagjait vagy mint az Európai Gazdasági Térségről szóló Egyezmény részeseit terhelik.
5. § A vasúti járművek más területen, mint amelyben az üzembentartó székhelye van, csak a székhely szerinti tagállamnak a bírósága által hozott ítélet alapján foglalhatók le. „Üzembentartó” alatt értendő az a személy vagy szervezet, amely a vasúti kocsit, mint szállítóeszközt üzemelteti, akár a tulajdonosa, akárcsak használati joga van felette.
2. § A Közgyűlés:
e) hároméves időszakokra megállapítja azt a legmagasabb összeget, amelyet a Szervezet kiadásai költségvetési időszakonként elérhetnek (25. cikk); ellenkező esetben irányelveket ad ki ezeknek a költségeknek a korlátozására, legfeljebb hároméves időszakra;
6. § A Közgyűlés a szavazásban részt vevő tagállamok szavazatainak egyszerű többségével hozza meg határozatait, kivéve a 2. § e), f), g), h), l) és p) pontjaiban, valamint a 34. cikk 6. §-ában foglaltakat, amelyekben kétharmados többség szükséges. A 2. § l) pontjában foglaltaknál a kétharmados többség azonban csak akkor szükséges, ha a módosító javaslat - a 9. cikk, a 27. cikk 2-4. §-ára, valamint az 1. cikk 4. §-ában említett jegyzőkönyvre vonatkozó módosítási javaslatokat kivéve - magára az Egyezményre vonatkozik.
5. § A Bizottság:
g) a jóváhagyott zárszámadás alapján meghatározza - a 26. cikk szerint - az előző naptári évre a tagállamok végleges hozzájárulását, valamint - a 26. cikk 5. §-a szerint - a tagállamok pénztári előleg-befizetési kötelezettségét a folyó évre;
1. § A Műszaki Szakértői Bizottság:
a) az APTU Egységes Szabályok 5. cikkének megfelelően dönt a nemzetközi forgalomra szolgáló vasúti berendezésekre vonatkozó műszaki szabványok engedélyezéséről; a döntés meghozatalakor a műszaki szabványok vagy a szabványok meghatározott részei jóváhagyásra vagy elutasításra kerülhetnek; módosításuk semmilyen körülmények között nem lehetséges;
b) az APTU Egységes Szabályok 6. cikkének megfelelően dönt a nemzetközi forgalomra szolgáló vasúti berendezések gyártására, működtetésére, karbantartására vagy azokkal kapcsolatos más eljárásokra vonatkozó egységes műszaki előírások elfogadásáról vagy módosításáról;
c) figyelemmel kíséri a nemzetközi forgalomra szolgáló vasúti berendezésekre vonatkozó műszaki szabványok és egységes műszaki előírások alkalmazását, és megvizsgálja fejlesztésüket, az APTU Egységes Szabályok 5. és 6. cikkeiben előírt eljárásoknak megfelelően történő engedélyezésük vagy elfogadásuk céljából;
d) dönt az Egyezmény módosítását célzó javaslatokról a 33. cikk 6. §-a alapján;
e) foglalkozik minden olyan egyéb üggyel, amellyel az APTU Egységes Szabályok vagy az ATMF Egységes Szabályok alapján megbízzák.
2. § A Műszaki Szakértői Bizottság határozatképes (13. cikk 3. §), ha - a 16. cikk 1. §-át figyelembe véve - a tagállamok fele jelen van. Ha az APTU Egységes Szabályok Mellékletére vonatkozó javaslatról döntenek, nem rendelkeznek szavazati joggal azok a tagállamok, amelyek arra a 35. cikk 4. §-a értelmében kifogást emeltek vagy az APTU Egységes Szabályok 9. cikkének 1. §-a értelmében nyilatkozatot tettek.
5. § Az 1. §-ban említett tengeri és belvízi hajóutakon és a 2. §-ban említett vasútvonalakon folyó szállítás attól a naptól számított egy hónap elteltével kerül az Egyezmény hatálya alá, amelyeken a Főtitkár a hajóút, illetve a vasútvonal bevezetését írásban közölte. A hajóút vagy a vasútvonal a Főtitkárnak a törlésről szóló közlése napjától számított egy hónap elteltével szűnik meg az Egyezmény hatálya alá tartozni, kivéve a folyamatban lévő fuvarozásokat, amelyeket az Egyezmény szerint kell befejezni.
Munkaprogram. Költségvetés. Zárszámadás. Éves jelentés
1. § A Szervezet költségvetése és a zárszámadás egyéves időszakra vonatkozik. A munkaprogram kétéves időszakra vonatkozik.
2. § A Szervezet évente üzleti jelentést készít.
3. § Az Intéző Bizottság az egyes költségvetési időszakokra a Főtitkár javaslata alapján hagyja jóvá a Szervezet kiadásait.
5. § A tagállamok a Szervezet költségeinek fedezéséhez a hozzájárulásukat kincstári előlegként legkésőbb a költségvetési időszakot képező év október 31. napjáig fizetik be. A kincstári előleg mértékét az előző év véglegesen rögzített befizetései alapján határozzák meg.
6. § A Főtitkár az üzleti jelentéssel és a zárszámadással egy időben közli a tagállamokkal az előző naptári évre vonatkozó végleges hozzájárulásuk összegét, valamint az elkövetkező naptári évre vonatkozó kincstári előleg összegét.
7. § A Főtitkár által a 6. § értelmében tett közlés évének december 31. napját követően, az előző naptári évre esedékes összegek után évi öt százalék kamatot számolnak. Amennyiben valamely tagállam a fenti időpontot követő két éven belül nem fizeti meg a hozzájárulását, szavazati jogát mindaddig felfüggesztik, amíg a fizetési kötelezettségének nem tesz eleget. További két év eltelte után a Közgyűlés megvizsgálja, hogy a tagállam magatartása tekinthető-e az Egyezmény hallgatólagos felmondásának és szükség esetén meghatározza azt az időpontot is, amikor a felmondás hatályba lép.
4. § a) 9. cikk és a 27. cikk 2-4. §-ai;”
2. melléklet a 2017. évi XXX. törvényhez
A Jegyzőkönyv 2. mellékletének az Egyezmény D Függeléke módosítására vonatkozó határozatának hiteles angol nyelvű szövege és annak hivatalos magyar nyelvű fordítása
„Article 1a
These Uniform Rules govern only the rights and obligations of the parties which arise from a contract concerning the use of railway vehicles as means of transport for carriage in accordance with the CIV Uniform Rules and in accordance with the CIM Uniform Rules. Public law prescriptions applicable to the use of railway vehicles, in particular those prescriptions relating to the technical admission of vehicles, to maintenance and to operational safety, shall remain unaffected.”
§ 3 The entity in charge of maintenance (ECM) as defined in Article 15 § 2 of the ATMF Uniform Rules shall be considered as a person whose services the keeper makes use of. The contract defined in Article 1 shall contain the relevant provisions to ensure the exchange of information as defined in Article 15 § 3 of the ATMF Uniform Rules between the ECM and the railway undertaking.
§ 4 §§ 1, 2 and 3 shall also apply in the case of subrogation in accordance with Article 8.”
1. A Bernben, 1980. május 9-én kelt, Nemzetközi Vasúti Fuvarozási Egyezmény (COTIF) Vilniusban elfogadott, 1999. június 3-án kelt Jegyzőkönyv szerinti verziójának a Felülvizsgáló Bizottság 25. ülésén elfogadott módosítások szerint módosított Egységes Szabályok a nemzetközi vasúti forgalomban engedélyezett járművekre vonatkozó szerződésekre (CUV), D Függelék 1. cikkét követően egy új 1a. cikk kerül beszúrásra, melynek szövege a következő:
Szabályozott területek
Az Egységes Szabályok csak a felek azon jogait és kötelezettségeit szabályozzák, melyek a vasúti járművek fuvarozási célú használatára vonatkozó olyan szerződésekből fakadnak, amelyek összhangban vannak a CIV és CIM Egységes Szabályaival. A vasúti járművek használatára, különös tekintettel a vasúti járművek műszaki engedélyezésére, karbantartásra, illetve az üzembiztonságra vonatkozó közjogi előírások alkalmazása nem sérülhet.”
2. A, Bernben, 1980. május 9-én kelt, Nemzetközi Vasúti Fuvarozási Egyezmény (COTIF) Vilniusban elfogadott, 1999. június 3-án kelt Jegyzőkönyv szerinti verziójának a Felülvizsgáló Bizottság 25. ülésén elfogadott módosítások szerint módosított Egységes Szabályok a nemzetközi vasúti forgalomban engedélyezett járművekre vonatkozó szerződésekre (CUV), D Függelék 9. cikkének szövege a következő:
1. § A szerződő felek felelősek alkalmazottaikért és más személyekért, akiknek a szolgáltatását a fuvarozás teljesítésénél igénybe veszik, ha ezek az alkalmazottak és más személyek feladatkörükben járnak el azok funkciói gyakorlása közben.
2. § Ha a szerződő felek másképp nem állapodnak meg, annak a vasúti infrastruktúrának az üzemben tartói, amelyen a vasúti közlekedési vállalat a járművet szállítóeszközként használja, olyan személyeknek tekintendők, akiknek a szolgáltatását a vasúti közlekedési vállalat igénybe veszi.
3. § A karbantartásért felelős szervezetet az ATMF Egységes Szabályokról szóló 15. cikk 2. §-ában meghatározottak szerint olyan személynek kell tekinteni, akinek a szolgáltatásait az üzembentartó igénybe veszi. Az 1. cikkben meghatározott szerződésnek tartalmaznia kell a releváns rendelkezéseket annak érdekében, hogy biztosítva legyen a karbantartásért felelős szervezet és a vasúttársaság közötti információcsere az ATMF Egységes Szabályokról szóló 15. cikk 3. §-ában leírtak szerint.
4. § Az 1-3. § rendelkezéseit a 8. cikk szerinti helytállás esetére is alkalmazni kell.”
3. melléklet a 2017. évi XXX. törvényhez
A Jegyzőkönyv 3. mellékletének az Egyezmény F Függeléke módosítására vonatkozó határozatának hiteles angol nyelvű szövege és annak hivatalos magyar nyelvű fordítása
b) technical standards and UTP shall be performance related; if appropriate, they shall include variants.”
A Bernben, 1980. május 9-én kelt, Nemzetközi Vasúti Fuvarozási Egyezmény (COTIF) Vilniusban elfogadott, 1999. június 3-án kelt Jegyzőkönyv szerinti verziójának a Felülvizsgáló Bizottság 24-25. ülésén elfogadott módosítások által módosított Egységes Szabályok a nemzetközi forgalomban használni tervezett vasúti berendezésekre vonatkozó műszaki szabványok érvényesítésére és egységes műszaki előírások elfogadására (APTU), F Függelék 3. cikkének szövege a következő:
1. § A vasúti berendezésre vonatkozó műszaki szabványok érvényesítése és az egységes műszaki előírások elfogadása azzal a céllal történik, hogy
a) elősegítse a járművek szabad közlekedését a nemzetközi forgalomban;
b) hozzájáruljon a nemzetközi forgalom biztonságossá, megbízhatóvá, és elérhetővé tételéhez;
c) a környezetvédelem és közegészségügy kérdéseit figyelembe vegye.
2. § A vasúti járművekre vonatkozó műszaki szabványok érvényesítésénél és az egységes műszaki előírások elfogadásánál kizárólag a nemzetközi szinten kidolgozott szabványok és eljárások vehetők figyelembe.
3. § Amennyire csak lehetséges
a) biztosítani kell műszaki rendszerek és a nemzetközi forgalomhoz szükséges alkatrészek kölcsönös alkalmazhatóságát;
b) a műszaki szabványoknak és az egységes műszaki előírásoknak - indokolt esetben változatokkal is - a megvalósíthatóságot kell szolgálnia.”
4. melléklet a 2017. évi XXX. törvényhez
A Jegyzőkönyv 4. mellékletének az Egyezmény G Függeléke módosítására vonatkozó határozatának hiteles angol nyelvű szövege és annak hivatalos magyar nyelvű fordítása
§ 3 §§ 1 and 2 as well as the following articles shall apply mutatis mutandis to the technical admission of elements of construction.”
A Bernben, 1980. május 9-én kelt, Nemzetközi Vasúti Fuvarozási Egyezmény (COTIF) Vilniusban elfogadott, 1999. június 3-án kelt Jegyzőkönyv szerinti verziójának Felülvizsgáló Bizottság 24-25. ülésén elfogadott módosítások szerint módosított Egységes Szabályok a nemzetközi forgalomban használt vasúti berendezések műszaki engedélyezésére (ATMF), G Függelék 1. és 3. cikkének szövege a következő:
A jelen Egységes Szabályok azt az eljárást rögzítik, amellyel a vasúti járműveket a nemzetközi forgalom és használat számára engedélyezik.
1. § A nemzetközi forgalomban való részvétel céljából minden vasúti járművet a jelen Egységes Szabályokkal összhangban engedélyeztetni kell.
2. § A műszaki engedélyezés célja azt ellenőrizni, hogy a vasúti jármű megfelel-e az alábbi feltételeknek:
a) az egységes műszaki előírásokban meghatározott szerkezeti előírásoknak,
b) az RID-ben meghatározott, gyártásra és szerelvényekre vonatkozó előírásoknak,
c) a 7a. cikkben meghatározott különleges engedélyezési feltételeknek.
3. § Az 1. és 2. §, valamint az azt követő cikkek az egyes szerkezeti elemek műszaki engedélyezésére értelemszerűen érvényesek.”

matches:
§ 2
§ 5
§ 2
§ 6
§ 5
§ 5
§ 4
§ 5
§ 6
§ 2
§ 6
§ 2
§ 4
§ 5
§ 1
§ 2
§ 3
§ 7
§ 6
§ 3
§ 2
§ 3
§ 4
§ 3