text:
24/2018. számú büntető elvi határozat | K Ú R I A
24/2018. számú büntető elvi határozat
I. Végszükség miatt nem valósítja meg az állatkínzás bűntettét, aki az emberek testi épségét, egészségét közvetlen támadással fenyegető kutyát lelövi [Btk. 15. § f) pont, 23. § (1) bek., 244. § (1) bek. a) pont, (2) bek. b) pont].
II. A támadás élőlény általi, más ellen irányuló ártó vagy veszélyeztető erőkifejtés, amellyel szemben helye van védekezésnek. Az állat általi támadással szembeni védekezés lehetősége pedig nem szűkebb, mint amikor a támadást ember hajtja végre [Btk. 22. § (1) bek., 23.§].
[1] A járásbíróság a 2016. március 31-én kelt ítéletében a terheltet állatkínzás bűntettében [2012. évi C. tv. – a továbbiakban: Btk. – 244. § (1) bek., valamint (2) bek. a) pontja] mondta ki bűnösnek, és ezért 120 napi tétel, napi tételenként 1500 forint, összesen 180 000 forint pénzbüntetésre ítélte.
[2] Kétirányú fellebbezések alapján eljárva a törvényszék a 2017. július 13-án kihirdetett ítéletével a terhelt cselekményét állatkínzás vétségének [1978. évi IV. tv. – a továbbiakban: korábbi Btk. – 266/B. § (1) bek. a) pont] minősítette, és – a terhelt büntetését intézkedésre változtatva – 1 évi időtartamra próbára bocsátotta. Egyebekben azonban az elsőfokú ítéletet helybenhagyta.
[3] A bíróság jogerős ítéletében megállapított tényállás lényege szerint 2012. szeptember 19-én 14 és 16 óra között G.-n, az F. utca 7. számú, az önkormányzat által használt ház udvarán egy 10,5 kg súlyú, kb. 40 cm magasságú, kistestű terrier jellegű keverék kutya megmorogta az ott dolgozó H.-né H. D. és T. F.-né dolgozókat. A kutya morogva ment feléjük, ezért a két nő bement a házba, és telefonon értesítették a terheltet. A terhelt – G. község polgármestere – nem sokkal később a helyszínre érkezett, és magához vette a gépkocsijában lévő íjat. Az ebet az udvaron találták, a terheltet követte H.-né H. D. és T. F.-né. Megpróbálták elzavarni a kutyát, a kutya vicsorgott és habzott a szája, de nem futott el. A terhelt ekkor előbbre lépett, és az ugató kutyát 3,5-4 méter távolságból nyílvesszővel oldalról meglőtte. Az alumíniumból készült, kb. 7 mm átmérőjű nyílvessző 55 mm-es penge nélküli vadászheggyel volt felszerelve, és a kutya bal 9. bordaközi tájékába fúródott.
[4] A kutya a nyíllal az oldalában elmenekült a lövés helyszínéről, majd a lövést követően 10-12 percen belül elpusztult. A rendelkezésre álló adatok alapján nem lehetett kétséget kizáróan megállapítani, hogy a kutya pontosan hol pusztult el, illetve azt sem, hogy a pusztulásához vezető, a rekeszizmot perforáló és bélfodri erek sérülését okozó hasi bevérzéssel járó sérülést a terhelt által kilőtt nyílvessző okozta-e. Azt sem lehetett kétséget kizáró módon megállapítani, hogy a kutya röviddel a halála előtt szerzett, bal alkarján és haskorci redőjén rögzített sérülései mitől keletkeztek, ezen sérülések azonban egyenként és összességükben sem voltak alkalmasak a kutya pusztulásához vezető sérülés előidézésére.
[5] A terhelt által kilőtt és az állat testébe fúródott nyílvessző ugyanakkor alkalmas volt arra, hogy a kutya maradandó egészségkárosodását vagy pusztulását okozza.
[6] A bíróság jogerős ügydöntő határozata ellen a terhelt védője terjesztett elő felülvizsgálati indítványt, annak törvényi okaként elsődlegesen a Be. 416. § (1) bekezdés a) és b) pontját, másodlagosan a hivatkozott törvényhely c) pontját megjelölve. Érdemben elsődlegesen a jogerős ítélet megváltoztatását és a terhelt felmentését, másodlagosan a jogerős ítélet hatályon kívül helyezését, és az elsőfokú bíróság új eljárásra utasítását kérte.
[7] Indokai szerint a bíróság jogerős ítéletében tévesen vont következtetést a végszükség – mint büntethetőséget kizáró ok – hiányára, és nem indokolta meg a terhelt erre vonatkozó védekezésének elvetését. Állattámadás alkalmas lehet végszükség előidézésére, a kutya által okozott veszély valós és okszerű volt, az erre vonatkozó feltevésre a terheltnek alapos oka volt. A kutya viselkedése közvetlen veszélyt jelentett a két tanúra és a terheltre is, ám ennek hiányában sem lenne büntethető a terhelt, mert okkal feltételezte, hogy cselekménye a társadalomra nem veszélyes. A kutya már többször rátámadt a tanúkra, az sem egyértelmű, hogy nem veszett kutya-e. A veszély közvetlen volt, másként el nem hárítható, és a terhelt vétlen volt e veszély előidézésében. A nyílvessző használata sem alapozza meg önmagában a terhelt büntetőjogi felelősségét.
[8] A terhelt cselekménye megfelel a szükségesség-arányosság mércéjének is, ha mégis átlépte, akkor ijedtsége, menthető felindulása miatt lépte túl annak mértékét, hiszen felelősséggel tartozott a tanúk testi épsége iránt is. Az erre vonatkozó indokolása a jogerős ítéletnek oly mértékben hiányos, hogy amiatt az ítélet érdemi felülbírálatra alkalmatlan.
[9] Az indítvány szerint a terhelt büntetőjogi felelőssége azért is a büntetőjog szabályainak megsértése miatt került megállapítására, mert az állatkínzás törvényi tényállásának eleme a bántalmazás indokolatlansága is, márpedig jelen esetben az agresszív és megvadult állattal szemben a terhelt fellépése a tanúk és saját testi épségének védelme érdekében indokolt volt. Ezen túlmenően a tompa végű nyílvesszőnek a gyakorlóíjból történő kilövése nem volt alkalmas a gerinces állatnál maradandó egészségkárosodás vagy pusztulás előidézésére. A kutya a lövést követően elszaladt, az sem bizonyított, hogy a megtalált állat azonos a terhelt által meglőtt ebbel. A másodfokú eljárásban bevont szakértő előadása alapján az is kétséges, valójában mi szúrta át az állatot, az állat pusztulását okozó szúrt seb jóval hosszabb és mélyebb, mint amennyire a nyílvessző az állatot megsebesíthette, semmi nem támasztja alá, hogy a kutya pusztulását a nyílvessző okozta-e, illetve a megtalált nyílvessző a terhelté lenne. A meglőtt kutya vonatkozásában tehát a cselekmény tényállásszerűsége nem áll fenn, a megtalált kutya tekintetében pedig bizonyítatlan a terhelt bűnössége.
[10] A Legfőbb Ügyészség átiratában a felülvizsgálati indítványt alaptalannak tartotta, és a megtámadott határozatok hatályában fenntartására tett indítványt.
[11] Indokai szerint az indítvány túlnyomó részében a tényállás megalapozottságát vitatja, és a bíróságok bizonyítékértékelő tevékenységét támadja, ezért e részeiben a felülvizsgálat törvényben kizárt. A jogerős ítéletben megállapított tények alapulvételével a terhelt bűnösségének megállapítása állatkínzás vétségében törvényes, a végszükségre való hivatkozás pedig alaptalan. Az ügyészi álláspont szerint ugyancsak alaptalan az indokolási kötelezettség elmulasztásának kifogásolása is, a bíróságok határozataiból megállapítható, hogy jogi álláspontjukat mire alapozták, a bizonyítékok értékelése körében levont következtetések helyessége pedig kívül esik a feltétlen eljárási szabálysértések körén.
[12] A Legfőbb Ügyészség átiratára tett írásbeli észrevételében a védő fenntartotta az indítványában foglaltakat és vitatta, hogy abban a tényállás megállapítását támadta volna; ezzel szemben az ítélet jogi fogyatékosságaira mutatott rá. A tényállás alkalmas a végszükség megállapítására, másodlagosan pedig az ítélet az indokolási kötelezettség elmulasztása miatt felülbírálatra alkalmatlan. Nem kétséget kizáróan bizonyított az sem, hogy a terhelt által használt nyílvessző okozta az állat pusztulását, a nem bizonyított tényekből levont következtetések pedig megalapozatlanok a terhelttel szemben.
[13] A Kúria a felülvizsgálati indítványt a Be. 424. § (2) bekezdése alapján nyilvános ülésen bírálta el.
[14] A nyilvános ülésen a terhelt védője a felülvizsgálati indítványában foglaltakat változatlan tartalommal tartotta fenn. Hangsúlyozta, hogy indítványa nem a jogerős ítéletben megállapított tényállást támadja, hanem a végszükség tekintetében az indokolási kötelezettség megsértését sérelmezi. A terhelt a cselekmény elkövetésekor munkaidejét töltötte, és a kutya által megtámadott asszonyok a terheltet, mint a munkáltatói jogkör gyakorlóját hívták fel. A terhelt pedig a végszükségi helyzetben a lehető leggyorsabb döntést hozta meg annak érdekében, hogy a nők testi épsége és egészsége ne sérüljön.
[15] A védő álláspontja szerint az indokolási kötelezettség megsértése abban is testet ölt, hogy a bíróságok nem vették figyelembe az arra vonatkozó bizonyítékokat, miszerint a terhelt cselekménye nem az állat életének kioltására, hanem az ember testi épségének, egészségének megóvására irányult.
[16] A Legfőbb Ügyészség képviselője ugyancsak fenntartotta az átiratukban foglaltakat. Álláspontja szerint a felülvizsgálati indítvány és a védő felszólalása is túlnyomórészt a megállapított tényállást vitatja, más tényállást lát megállapíthatónak, mint ami a jogerős ítéleti tényállásban le van írva, és ehhez a más tényálláshoz képest látja megállapíthatónak a végszükséget. Jelen esetben az irányadó tényállás egyértelműen tartalmazza, hogy a kis testű kutya nem akarta megtámadni a feléje közeledőket, csupán morgással jelezte azt, hogy a szűk helyről menekülni próbált. Az a támadás, az a veszélyhelyzet, amelyet a felülvizsgálati indítvány alapul vesz, mely szerint a kutya fenyegette az embereket, és megtámadta őket, ellentétes a tényállásban leírtakkal.
[17] Ezért – az ügyészi álláspont szerint – a felülvizsgálati indítvány nagyobb részében kizárt, hiszen a tényállást támadja. Ugyanerre irányul az indokolási kötelezettség megsértésére vonatkozó része is, hiszen az valójában egy más tényállás megállapítását célozza, és azért állítja az indokolási kötelezettség megsértését, mert a bíróság nem az általuk kívánt tényállást állapította meg. A jogerős ítéleti tényállást alapul véve azonban a bűnösség megállapítása, illetőleg a cselekmény minősítése is törvényes.
[18] A védő viszontválaszában megerősítette, hogy semmilyen vonatkozásban nem a tényállás megállapítását támadta, hanem elsődlegesen a végszükség meg nem állapítását, másodlagosan – a rendelkezésre álló bizonyítékok tükrében – a bűnösség megállapítását sérelmezi.
[19] A terhelt felszólalásában az eljárás során elsőként kirendelt szakértő személyét, és szakvéleményének tartalmát kifogásolta, és vitatta, hogy az állat az általa kilőtt nyíl következtében pusztult volna el.
[20] A felülvizsgálati indítvány a következők szerint alapos.
[21] A felülvizsgálat rendkívüli jogorvoslat, amely jogerős ítélettel szembeni jogi kifogás lehetőségét biztosítja. E jogorvoslat kizárólag a Be. 416. § (1) bekezdés a)-g) pontjában megjelölt anyagi és eljárásjogi okokból vehető igénybe, a felülvizsgálati okok törvényi köre nem bővíthető.
[22] A védő az indítvány törvényes okaként elsődlegesen a Be. 416. § (1) bekezdés a) és b) pontját, másodlagosan e törvényhely c) pontját jelölte meg.
[23] A Be. 416. § (1) bekezdés b) pontja alapján felülvizsgálatnak akkor van helye, ha a bíróság jogerős ítéletében a bűncselekmény törvénysértő minősítése, a büntetőjog más szabályának megsértése miatt törvénysértő büntetést szabott ki, vagy törvénysértő intézkedést alkalmazott, illetve a büntetés végrehajtását a Btk. 86. § (1) bekezdésében foglalt kizáró ok ellenére függesztette fel, célja pedig a minősítés helyesbítése, avagy a törvénysértés kiküszöbölése mellett a törvénynek megfelelő nemű és mértékű joghátrány alkalmazása.
[24] A fentieknek megfelelő hivatkozást azonban az indítvány nem tartalmaz, és nem is célozza pusztán a jogerős ítéletben alkalmazott joghátrány megváltoztatását. Ekként az nem tekinthető a Be. 416. § (1) bekezdés b) pontja alapján benyújtottnak.
[25] A Be. 416. § (1) bekezdés a) pontja alapján valóban felülvizsgálati ok, ha – egyebek mellett – a terhelt büntetőjogi felelősségének megállapítására a büntető anyagi jog megsértése miatt került sor. Ugyanakkor a felülvizsgálati indítvány elbírálása során a jogerős ítéletben megállapított tényállás az irányadó, ami a felülvizsgálati indítvánnyal nem támadható [Be. 423. § (1) bek.]; a felülvizsgálati eljárásban bizonyításnak sincs helye [Be. 388. § (2) bek., Be. 419. § (1) bek.].
[26] Jelen esetben kétségtelen, hogy az indítvány több vonatkozásban is a bíróság által megállapított tényállást vitatta. Ide tartozik a tényállás bizonyítatlanságára vonatkozó védői érvelés egésze. A bíróság jogerős ítéletében tényként rögzítette, hogy a terhelt által meglőtt, és az utóbb elpusztult kutya azonos, és ugyanaz a terhelt által kilőtt, illetve az állatban megtalált nyílvessző. Ugyancsak rögzítette azt is, hogy a terhelt által kilőtt, és az állat testébe fúródó nyílvessző alkalmas volt a kutya maradandó egészségkárosodásának vagy pusztulásának előidézésére. E tények a felülvizsgálati eljárásban vitássá nem tehetők, megalapozottságuk vizsgálata a felülvizsgálat tárgya nem lehet; éppen ezt zárja ki a Be. 423. § (1) bekezdésében írt törvényi rendelkezés.
[27] Ugyanakkor az indítványban feltett jogkérdések – a terhelt büntetőjogi felelősségének büntethetőséget kizáró ok ellenében való megállapítása, illetve a cselekmény tényállásszerűsége – a jogerős ítéletben megállapított tények alapján elbírálhatók, mert megfelelnek a felülvizsgálat Be. 416. § (1) bekezdés a) pontjában írt feltételeinek.
[28] Erre tekintettel a Kúria előrebocsátja, hogy következetes gyakorlata szerint az irányadó tényálláshoz tartozik az ítéletszerkesztésből adódóan az indokolás más részében lévő ténymegállapítás is (BH 2006.392.). Az elsőfokú bíróság ítéletében idézte T. F.-né tanúvallomását, miszerint a kutyát a terhelt és a tanú megpróbálta elzavarni, azonban a kutya vicsorgott, és habzott a szája, nem szaladt el. Ezzel kapcsolatban – tartalmi korlátozás nélkül – rögzítette azt is, hogy a bíróság a tanú vallomását elfogadta; az a kitétel, miszerint a tanú szubjektív riadalma nem adott alapot a terhelt vádban írt módon való közbeavatkozásra, már a jogi értékelés része, és ekként a felülvizsgálat tárgya lehet. A bíróság által elfogadott tanúvallomásban szereplő, fent idézett tények viszont bírói ténymegállapítások, a tényállás részei, melyek a felülvizsgálat alapját képezik. Ezért azokat a Kúria is ennek megfelelően tüntette fel az irányadó tényállás leírásában, és a jogi értékelés során is alapul vette.
[29] A végszükség a Btk. 15. § f) pontja szerinti büntethetőséget kizáró vagy korlátozó ok. A Btk. 23. § (1) bekezdése szerint nem büntetendő annak a cselekménye, aki saját, illetve más személyét vagy javait közvetlen és másként el nem hárítható veszélyből menti, vagy a közérdek védelme érdekében így jár el, feltéve, hogy a cselekmény nem okoz nagyobb sérelmet, mint amelynek elhárítására törekedett.
[30] Jelen ügyben tévedett az első- és a másodfokú ítéletet hozó bíróság, amikor a terhelt javára a végszükséget – mint büntethetőséget kizáró okot – nem állapította meg, noha ennek ténybeli alapjai a jogerős ítéletben megállapított tényállásból kitűnnek. Ellenben nincs ténybeli alapja annak rögzítésének, miszerint az állatnak nem volt támadó szándéka. A jogerős ítéletben megállapított tények – a morgás, a vicsorgás, a habzó száj – ennek az ellenkezőjére adnak következtetési alapot. A végszükség pedig alapvetően a két megtámadott nő oldaláról vizsgálandó, akik bezárkóztak és segítséget hívtak; ekként a részükről fennálló félelemre – a kutya szándékára vont következtetéssel szemben – van ténybeli következtetési alap. Ehhez képest pedig a végszükség fennállt, a terhelt – a veszélyben lévők testi épségének megóvása végett – ennek elhárítására törekedett.
[31] A bíróság jogerős ítéletében a „kutya tudattartalmából” indult ki, noha ilyen következtetés csak az ember tekintetében lehetséges. Élőlény ártó szándékú közeledése ellen a védekezés szabad; a támadás élőlény aktív cselekvősége, más ellen irányuló ártó vagy veszélyeztető erőkifejtés. A támadás elleni védekezésnek nem feltétele a támadó bűnössége sem; így állat ellen is helye van védekezésnek, a védekezés lehetősége pedig nem lehet szűkebb, mint az emberrel szemben. A terhelti fellépés tehát a két nő segélykérésére megfelel a végszükség törvényi feltételeinek; e tanúk valóban közvetlen veszélyben voltak, e veszély a testi épségüket, egészségüket fenyegette, és nem hárult el, hiszen a kutya még akkor is a helyszínen volt, és támadólag lépett fel, amikor a terhelt a veszélyben lévők hívására oda megérkezett.
[32] A kutya elzavarása sem járt eredménnyel, ezért a kutya olyan módon való elijesztése – és ezzel a veszélyhelyzet megszüntetése – ami alkalmas volt arra, hogy az állat maradandó egészségkárosodását vagy pusztulását eredményezze, nem tekinthető nagyobb sérelemnek, mint amivel a kutya támadása fenyegetett. A végszükségnek mint büntethetőséget kizáró oknak a Btk. 23. § (1) bekezdésében meghatározott feltételei ezért jelen esetben maradéktalanul megvalósultak.
[33] A kifejtettekből az is következik, hogy az ügyben nem valósult meg olyan feltétlen hatályon kívül helyezést eredményező eljárási szabálysértés, ami egyúttal a Be. 416. § (1) bekezdés c) pontja alapján felülvizsgálati ok; így az indokolási kötelezettség felülbírálatra alkalmatlanságot eredményező megsértése [Be. 373. § (1) bek. III. pont a) alpont] sem. A hivatkozott eljárási szabálysértés – és egyúttal felülvizsgálati ok – csak akkor valósul meg, ha a támadott határozat indokolása tény- vagy jogkérdés kapcsán olyan mértékben hiányos, hogy abból nem állapítható meg, mire alapozta a bíróság a döntését (BH 2010.117.).
[34] A védő indítványában maga is utalt rá, hogy az eljárt bíróság – ugyan röviden, de – foglalkozott a végszükség kérdésével, az e körben elfoglalt álláspontja az ítéletből egyértelműen kitűnt. Az indokolási kötelesség felülvizsgálati eljárásra okot adó megsértése nem állapítható meg, ha az ügydöntő határozatokból kitűnik az eljárt bíróságoknak a tényállás megállapításával összefüggő tényfeltáró és értékelő tevékenysége, továbbá az, hogy az érdemi döntésben kifejeződő jogi álláspontját – a bűnösséggel, a minősítéssel, a büntetéssel és/vagy intézkedéssel kapcsolatban – mire alapozta. A bizonyítékok értékelése körében levont következtetések helyessége, az értékelés eredménye kívül esik a feltétlen eljárási szabálysértések körén, az tartalmilag az ügydöntő határozat megalapozottságának a felülvizsgálati eljárásban meg nem engedett támadása (BH 2013.10.).
[35] Jelen esetben az indítvány e címen (is) a bíróságnak a bűnösség (a végszükség hiánya) kapcsán elfoglalt álláspontját támadta, a bíróság azonban indokolási kötelezettségének annak kapcsán is eleget tett; éppen ezért tudott dönteni a Kúria érdemben az indítványban felvetett jogkérdésben, és nem volt szükség a jogerős ítélet hatályon kívül helyezésére.
[36] Ekként a Kúria a megtámadott határozatot a Be. 427. § (1) bekezdés a) pontja alapján megváltoztatta, s a terheltet az ellene állatkínzás bűntette [Btk. 244. § (1) bek., és (2) bek. a) pont] miatt emelt vád alól, a Be. 6. § (3) bekezdés c) pont első fordulata alapján – a Btk. 15. § f) pontjában írt büntethetőséget kizáró okból –, a Be. 331. § (1) bekezdése szerint felmentette.
[37] A felmentésre tekintettel úgy rendelkezett, hogy az eljárás során felmerült bűnügyi költséget a Be. 339. § (1) bekezdése alapján az állam viseli, és a Be. 585. § (1) és (3) bekezdése szerint elrendelte a terhelt által eddig megfizetett bűnügyi költség törvényes kamatokkal emelt mértékű visszatérítését.
(Kúria Bfv. III. 1.745/2017.)

matches: bíróság bíróság bíróság bíróság Kúria bíróság bíróság bíróság bíróság Kúria bíróság bíróság bíróság Kúria bíróság bíróság bíróság bíróság Kúria Kúria


text:
Válás - Anglia és Wales
Valamely házasfélnek írásos keresetet (kérelmet) kell benyújtania a bírósághoz. A házasság felbontása iránti kereseteket a Family Court (családjogi bíróság) intézi, és a házasfeleknek e bírósághoz kell folyamodniuk a válás érdekében. A felperesnek kell bizonyítania, hogy a házasság helyrehozhatatlanul megromlott, és bizonyítékot kell szolgáltatnia az alább felsorolt öt tény egyikére.
Nem lehet kérni a házasság felbontását a házasság megkötésétől számított legalább egy év eltelte előtt, a házasság érvénytelenítése ugyanakkor a házasságkötést követően bármikor kérhető. A házasság helyrehozhatatlan megromlásának bizonyítására azonban felhasználható olyan bizonyíték, ami a házasság megkötése óta eltelt egy éven belül keletkezett.
2014 márciusa óta az azonos nemű párok is összeházasodhatnak Angliában és Walesben. A házasság felbontását illetően ugyanazok a feltételek vonatkoznak az azonos és az ellenkező nemű párokra.
Az Egyesült Királyságban az azonos nemű pároknak 2005 óta lehetőségük van arra, hogy bejegyzett élettársi kapcsolat létesítésével jogilag hivatalossá tegyék párkapcsolatukat. Az ilyen élettársi kapcsolatban élők a kapcsolat megromlása esetén kérhetik annak felbontását vagy a különválást kimondó határozat meghozatalát. Az erre vonatkozó eljárások hasonlóak az alábbiakban ismertetett válási, bírósági különválási és házasságérvénytelenítési eljárásokhoz. Bővebb információk a kormányzati honlapon találhatók.
Azonos neműek házasságában mindkét házasfél elnevezése férfiak esetében férj, nők esetében feleség.
A házasság felbontásának egyetlen oka a házasság helyrehozhatatlan megromlása. A házasság helyrehozhatatlan megromlásának bizonyítására az alábbiak közül egy vagy több, a házasságot befolyásoló „tényre” kell bizonyítékot szolgáltatni:
az egyik házastárs ellenkező nemű személlyel házasságtörést követett el, és a felperes a továbbiakban elviselhetetlennek tartja a vele való együttélést;
elfogadhatatlan magatartás, ami annyit jelent, hogy a házastárs olyan módon viselkedett, hogy a felperestől ésszerűen nem várható el, hogy továbbra is vele éljen;
elhagyás, ami annyit jelent, hogy a házastársa a házasság felbontása iránti kereset benyújtása előtt két évvel elhagyta a felperest;
a felek a házasság felbontása iránti kereset benyújtása előtt két éven át különváltan élnek (kölcsönös egyetértéssel);
a felek a házasság felbontása iránti kereset benyújtása előtt öt éven át különváltan élnek (kölcsönös egyetértés nélkül);
A bíróságnak a lehető legalaposabban meg kell vizsgálnia a felperes és az alperes által előterjesztett állításokat. Ha a bíróság meggyőződött arról, hogy a házasság helyrehozhatatlanul megromlott, a Family Court bírája meghozza a házasságot felbontó határozatot.
Ha a bíróság meggyőződött arról, hogy a házasság helyrehozhatatlanul megromlott, a bíró először nem jogerős bontóítéletet hoz. A házasság felbontását kérő fél hat hét elteltével kérheti a bíróságtól a jogerős bontóítélet meghozatalát. Kivételes esetektől eltekintve nincs határidő arra vonatkozóan, hogy mennyi ideig lehet benyújtani a határozat jogerőre emelésére vonatkozó kérelmet.
Azonban ha a jogerőre emelés iránti kérelmet a nem jogerős bontóítélet követő 12 hónapon túl nyújtják be, a kérelmezőnek írásbeli magyarázatot kell ahhoz csatolnia a következő tartalommal:
a késedelem indokolása;
nyilatkozat arról, hogy a nem jogerős bontóítélet óta együtt élt-e a házastárssal, és ha igen, milyen hosszan; és
nyilatkozat arról, hogy a feleség – aki azonos neműek házassága esetén bármely nőnemű házasfél lehet – a nem jogerős bontóítélet óta ténylegesen vagy feltételezhetően adott-e gyermeknek életet, amennyiben igen, nyilatkozat arról, hogy a gyermek ténylegesen vagy valószínűsíthetően a családé-e.
A Family Court bírája eskü alatti nyilatkozatot kérhet a felperestől az adott magyarázat igazolására, és a kérelemmel kapcsolatban saját belátása szerint hozhat határozatot.
A felek saját belátásuk szerint, szabadon újraházasodhatnak (vagy bejegyzett élettársi kapcsolatot létesíthetnek). Dönthetnek úgy, hogy megtartják a házasságkötés utáni vezetéknevüket, vagy újra felvehetik a házasság vagy bejegyzett élettársi kapcsolat előtti vezetéknevüket.
A bíróság a válást, az érvénytelenítést vagy bírósági különválást kimondó határozat meghozatalakor vagy azt követően elrendelheti, hogy az egyik házasfél valamely tulajdonát adja át a másik házasfélnek vagy a család gyermekének, vagy a család gyermeke javára más személynek.
A bíróság jogosult időszakos fizetési kötelezettség, ingatlan eladása, nyugdíj-hozzájárulás fizetése, egyösszegű kifizetések elrendelésére vonatkozó és más határozatok meghozatalára. A bíróság mérlegelésére tartozik az, hogy egy adott esetben milyen határozatot hoz, hogy az az adott körülményeknek megfelelően megfeleljen az eset sajátos kívánalmainak.
Mérlegelési jogkörének gyakorlásakor a bíróságnak figyelembe kell vennie a családban élő bármely 18 év alatti gyermek jólétét, további az alábbi szempontokat:
az a jövedelem, keresőképesség, ingatlan és egyéb bevételi forrás, amellyel az egyes házastársak rendelkeznek, vagy az előre látható jövőben rendelkezni fognak;
a házastársak által az otthonteremtéshez és a gyermekneveléshez adott pénzügyi és egyéb hozzájárulás;
az egyes házastársak meglévő vagy az előre látható jövőben keletkező pénzügyi szükségletei, kötelezettségei és felelőssége;
a család házasság felbomlása előtti életszínvonala;
a felek életkora és a házasság időtartama;
azon testi vagy szellemi fogyaték, amelyben bármelyik fél szenved;
a család jólétének biztosításához bármelyik fél által teljesített, vagy az előre látható jövőben valószínűleg teljesítésre kerülő hozzájárulás;
a házastársak magatartása, amennyiben a vagyonmegosztáskor méltánytalan lenne azt figyelmen kívül hagyni;
mindkét házastárs vonatkozásában az az érték, amelynek megszerzésére a házasság felbomlása vagy érvénytelenítése miatt elveszíti a lehetőséget.
A válást követően továbbra is fennmarad mindkét szülő felelőssége a házasságból született gyermekek vonatkozásában. Mindegyik szülő továbbra is felelős azon más kapcsolatokból született gyermekekért, akiknek vonatkozásában szülői felelőssége a válás idején fennállt. Mindkét szülőt folyamatos kötelezettség fogja terhelni mindazon kiskorú gyermekek eltartásáért, akik a családban éltek.
A másik házastárs eltartásának kötelezettsége az esetek többségében a válás jogerőre emelkedésekor (a jogerős bontóítélet meghozatalakor) megszűnik, kivéve, ha a bontóper keretében határozat született a házastársi tartásról. Emellett a meglévő (például házastársi tartásról szóló) bírósági határozaton alapuló kötelezettség fennmarad, és lehetőség van a meglévő határozat későbbi módosítására, amennyiben az eredeti bírósági határozat alapjául szolgáló tényállásban jelentős változás következne be.
Angliában és Walesben a különválás „bírósági különválásként” ismert. Az erre vonatkozó bírósági határozat meghozatalát követően a továbbiakban nem várható el az ezt kérelmező féltől, hogy együtt éljen a férjével vagy feleségével. Nem házasodhat azonban újra. Lényegében a bírósági különválás azon házastársak számára fennálló választási lehetőség, akiknek házassága megromlott, de nem kívánnak újraházasodni. A bírósági különválást kérelmező fél nem köteles bizonyítani, hogy a házasság helyrehozhatatlanul megromlott. A bírósági különválás elrendelését követően lehet kérni a válás kimondását.
A bejegyzett élettársi kapcsolatban élők különválást kimondó határozat meghozatalát kérhetik, amely azonos joghatással rendelkezik.
A kérelmezőnek bizonyítékot kell szolgáltatnia a házasság megromlásának bizonyításához szükséges egy vagy több tény fennállására, azonban a válni kívánó házasfelekkel ellentétben nem kell a házasság megkötésének időpontjától számított legalább egy évet várnia a keresetével.
Ha a bírósági különválással érintett valamely fél végintézkedés hátrahagyása nélkül huny el, vagyonát a törvényes öröklés szabályai szerint osztják fel, a bírósági különválásra vonatkozó határozat pedig a bontóítélettel azonos joghatással bír. Ezért egyik házasfél sem formálhat jogot a végintézkedés nélkül elhunyt fél vagyonára. Ha a bírósági különválással érintett valamely fél végintézkedés hátrahagyásával huny el, a bírósági különválás nem érinti a végintézkedés szerinti jogosultságot, amennyiben például a bíróságilag különvált túlélő fél a végintézkedés kedvezményezettje.
A bírósági különválásnál a vagyonmegosztásra a váláskori vagyonmegosztásnál tárgyalt lehetőségek állnak rendelkezésre.
A házasság érvénytelenítésének két formája létezik. A házasságot „semmisnek” lehet nyilvánítani, ami annyit jelent, hogy a házasság soha nem volt érvényes és nem állt fenn. Más körülmények között a házasság „megtámadható” lehet, ami annyit jelent, hogy a házastársak egyike kérheti a házasság érvénytelenítését. Lehetséges a házasság fennmaradása is, ha azzal mindkét házastárs egyetért.
A házasság semmis és érvénytelen, ha:
nem felel meg az 1949–1986. évi házasságkötési törvényeknek amiatt, hogy:
a felek túl közeli rokonságban állnak;
az egyik házasfél nem töltötte be a 16. életévét;
nem teljesült a házasság minden alaki előírása;
a házasságkötés idején a felek egyike már törvényesen házas volt, vagy bejegyzett élettársi kapcsolatban élt;
Anglia és Wales területén kívül kötött poligám házasság esetében, ha a házasságkötés idején a házasfelek egyike Angliában és Walesben élt.
A házasságot a következő esetekben lehet megtámadni:
a házasságot az egyik házastársnak a házasság elhálására való képtelensége miatt nem hálták el. Ez kizárólag az ellenkező neműek házasságára vonatkozik;
a házasságot nem hálták el, mert az alperes szándékosan megtagadta a házasság elhálását. Ez kizárólag az ellenkező neműek házasságára vonatkozik;
hiányzott az egyik házasfél egyetértése a házassághoz, mert kényszer vagy fenyegetés hatására egyezett abba bele, vagy tévedésben volt a házasság joghatályát illetően, vagy értelmi képességei hiányoztak ahhoz, hogy felfogja a házasság megkötésének hatásait;
a házasság megkötésének időpontjában az egyik házasfél házasságra alkalmatlanná tevő elmebetegségben vagy fertőző nemi betegségben szenvedett, és a felperesnek erről akkor nem volt tudomása;
a házasságkötés idején az alperes már várandós volt úgy, hogy a gyermek apja nem a felperes, és a felperesnek erről akkor nem volt tudomása.
a házasságkötést követően ideiglenes el nem ismerési igazolást állítottak ki valamely házasfél részére;
az alperes házasságkötéskori neme a nem elismeréséről szóló 2004. évi törvény értelmében vált a szerzett nemévé, és a felperesnek erről a házasságkötéskor nem volt tudomása.
A házasság semmissége esetén az teljesen érvénytelen, és úgy kell kezelni, mintha soha nem létezett volna. Ez nem érinti az esetleges gyermekek jogállását.
Ha a házasság megtámadható, azt a házasság érvénytelenítését elrendelő határozat véglegesítésének napjától kell érvénytelennek tekinteni. A házasságot eddig az időpontig érvényesnek kell tekinteni.
Mind a semmis, mind a megtámadható házasságok esetében a bíróság a válással megegyező módon rendelkezhet a vagyonmegosztásról.
A kormány megfelelő esetekben ösztönzi a családjogi mediáció (közvetítés) igénybevételét a viták megoldására. A mediáció helyénvaló lehet a gyermekekkel, vagyonmegosztással és pénzügyekkel kapcsolatos jogviták esetén. Néhány területen a Gyermekelhelyezési és Családjogi Bírósági Tanácsadó és Támogató Szolgálat, a CAFCASS (Anglia) vagy a CAFCASS Cymru (Wales) tisztviselői lehetőséget biztosítanak a gyermekekkel kapcsolatban bíróságra került jogviták rendezésében. A bíróság a jogvita ilyen módon történő elintézéséig felfüggesztheti az ügyet.
A keresetlevél bármely Family Court hivatalában beadható, és meg kell jelölni benne, hogy válásra, bírósági különválásra vagy házasságérvénytelenítésre irányul-e. A bíróságok adatai és a szükséges formanyomtatványok megtalálhatók az Igazságügyi Minisztérium honlapján.
Kérelem benyújtásakor rendszerint illetéket kell fizetni, de ez alól mentesülnek az állami juttatásban részesülők, vagy azok, akik bizonyítják, hogy az illeték megfizetése aránytalan nehézséget okozna. További tudnivalók találhatók az Igazságügyi Minisztérium honlapján.
A kérelmezőnek a D8 számú kérelmi formanyomtatványt kell használnia, és az alábbiakat kell megküldenie a bíróságnak:
a kérelmi formanyomtatvány 3 példányban,
további példány az esetleg házasságtörésben érintett, megnevezett személy számára,
az esetleg 18 éven aluli gyermekek vonatkozásában kötött megállapodásról szóló nyilatkozat,
házassági anyakönyvi kivonat (nem fénymásolatban), szükség esetén annak hiteles fordításával,
illetékmentességi formanyomtatvány.
Válás, illetve gyermekekkel vagy vagyonnal kapcsolatos jogvita esetén rendszerint nem igényelhető költségmentesség; ez alól csak a családon belüli erőszak esete képez kivételt. A költségmentesség emellett anyagi helyzet és a rászorultság vizsgálatához van kötve. Bővebb információk a kormányzati honlapon találhatók.
Amennyiben nem jogerős határozat meghozatalára került sor, a házastársak egyikének lehetősége van a bíróság elé bizonyítékokat terjeszteni annak alátámasztására, hogy miért nem szabad a határozatot jogerőre emelni. A bíróság hatályon kívül helyezheti a határozatot, elrendelheti annak jogerőre emelését, további vizsgálatok lefolytatását, vagy megteheti az ügyben általa legjobbnak ítélt intézkedést.
A határozat jogerőre emelkedését követően – kivételes esetektől eltekintve – nincs lehetőség további fellebbezésre.
A bírósági különválást kimondó határozat ellen nem lehet fellebbezni, de a felek közös megegyezése esetén a határozat hatályon kívül helyezhető.
Az Európai Unió 2201/2003/EK rendelete kimondja, hogy a válásra, különválásra (bírósági különválásra), vagy házasság érvénytelenítésére egyik tagállamban hozott határozatokat a többi tagállamban el lehet ismerni. A szükséges iratok a határozatot hozó bíróságtól szerezhetők be, majd ezeket a High Courthoz kell benyújtani.
E rendelet nem érinti a vétkességi kérdéseket, a házasság vagyoni következményeit, a tartást vagy egyéb más kiegészítő kérdéseket. Az érintett fél és a joghatóságot gyakorló tagállam között valós kapcsolatnak kell fennállnia.
Az elismerést meg lehet tagadni, ha a határozat a közrendbe ütközik, ha azt a tárgyaláson való megjelenés elmulasztása miatt hozták, ha az alperesnek nem kézbesítették az ügyhöz kapcsolódó iratokat megfelelő időben, ha az nem összeegyeztethető az ugyanazon felek között Angliában és Walesben folyó eljárásban hozott ítélettel vagy egy másik országban hozott korábbi ítélettel, feltéve, hogy a korábbi ítélet Angliában és Walesben elismerhető.
Bármely érdekelt fél kérheti az ítélet elismerését vagy elismerésének megtagadását. A High Court felfüggesztheti az eljárást, ha fellebbezést nyújtottak be azon ítélet ellen, amelynek elismerését kérik.
Ha a határozatot nem lehet e rendelet értelmében elismerni, a házasság külföldön történt felbontásának elismerésére az 1986. évi családjogi törvény rendelkezései vonatkoznak. A törvény 46. szakasza a következőképpen rendelkezik:
A házasság külföldi eljárásban történt felbontását, érvénytelenítését vagy az így elrendelt különválást el kell ismerni, ha:
a házasság felbontása, érvénytelenítése és a különválás érvényes azon ország joga szerint, amelyben a határozatot meghozták; és
az adott időpontban (azaz abban az időpontban, amikor a házasság felbontása iránti eljárás megindult) bármelyik házastárs:
szokásos tartózkodási helye abban az országban volt, amelyben a házasság felbontását, érvénytelenítését vagy a különválást kimondták; vagy
lakóhelye ebben az országban volt; vagy
ezen ország állampolgára volt.
A házasság külföldi eljárásban történt felbontását, érvénytelenítését vagy az így elrendelt bírósági különválást egyéb esetekben is el kell ismerni, ha:
a házasság felbontása, érvénytelenítése és a bírósági különválás érvényes azon ország joga szerint, amelyben a határozatot meghozták;
az adott időpontban (azaz abban az időpontban, amikor a házasság felbontása iránti eljárás megindult):
mindkét házastárs lakóhelye ebben az országban volt; vagy
bármelyik házastárs lakóhelye ebben az országban, a másik házastárs lakóhelye pedig olyan országban volt, amelynek joga szerint a házasság felbontása, érvénytelenítése vagy a különválás érvényes; és
Az ezen időpontot közvetlenül megelőző egy éven keresztül egyik házastárs szokásos tartózkodási helye sem volt az Egyesült Királyságban.
Bárki kérheti a bíróságtól annak megállapítását, hogy a házasság Anglián és Walesen kívül elrendelt felbontását, érvénytelenítését és a bírósági különválást Angliában és Walesben el kell ismerni. A bíróság akkor foglalkozhat a kérelemmel, ha a kérelmező:
az eljárás megindulásakor Angliában és Walesben rendelkezik lakóhellyel; vagy
az ezen időpontot közvetlenül megelőző egy éven keresztül szokásos tartózkodási helye Angliában és Walesben volt.
A fent ismertetett feltételek mellett bárki kérheti a Family Courttól annak megállapítását, hogy a házasság felbontásának, érvénytelenítésének és a bírósági különválásnak Angliában és Walesben történő elismerését meg kell tagadni.
Az uniós rendelet szerinti elismerés iránti kérelmet a High Courthoz kell benyújtani. A felperesnek kell az alperest a kérelemről értesítenie, és az iratok megküldésével lehetőséget kell számára biztosítania, hogy kifogást emeljen a határozat elismerése ellen, kivéve, ha a bíróság azt állapítja meg, hogy az alperes visszavonhatatlanul elfogadta az ítéletet.
A rendelet előírja, hogy bármely érdekelt fél kérheti az ítélet elismerését vagy elismerésének megtagadását. A High Court felfüggesztheti az eljárást, ha az ítélet meghozatalának helye szerinti tagállamban fellebbezést nyújtottak be azon ítélet ellen, amelynek elismerését kérik.
Anglia és Wales bíróságai az előttük indított eljárásokban minden esetben Anglia és Wales jogát alkalmazzák. A bíróság hatáskörrel rendelkezik a külföldön megkötött házasság felbontására, ha bármelyik házastárs:
Házasság felbontása, különválás és a kapcsolat megromlása
Utolsó frissítés: 20/02/2019

matches: bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság


Társasházi törvény | Rezon Ingatlan Kft.
(3)11 A települési (Budapesten a kerületi) önkormányzat városképi vagy kereskedelmi szempontok alapján – az építésügyi, illetve a kereskedelmi jogszabályokkal összhangban – rendeletben meghatározhatja a nem lakás céljára szolgáló helyiség használatának, hasznosításának, illetve ezek megváltoztatásának módját, feltételeit.
45. § (1)49 A közös képviselő (az intézőbizottság elnöke) a külön tulajdont érintő tulajdonosváltozás esetén – a szerződő felek kérésére, részükre – köteles a Közgyűlési Határozatok Könyvét, illetőleg az elidegenítéssel érintett ingatlanra vonatkozó határozatokat bemutatni.
a)50 a tervezett és tényleges kiadásokat költségnemenként és a közös költség megosztásának a szervezeti-működési szabályzatban megállapított szabálya szerinti bontásban, ezen belül az üzemeltetési kiadásokat, valamint a karbantartásokat és a felújításokat az elvégzett munkák részletezésében,
49. §51 (1) Nem lehet közös képviselő vagy az intézőbizottság elnöke, tagja (a továbbiakban együtt: tisztségviselő), és nem láthat el társasház-kezelői, ingatlankezelői tevékenységet:
a közgyűlés által erre kijelölt szerv (a továbbiakban: kijelölt szerv) részére hatósági bizonyítvánnyal igazolja.52
50. §53 (1) A közös képviselő (az intézőbizottság elnöke) – a (2) bekezdés rendelkezésének kivételével – jogosult a közösség képviseletének ellátására a bíróság és más hatóság előtt is. E jogkörének korlátozása harmadik személlyel szemben hatálytalan.
(2)54 Építésügyi hatósági eljárásban – amennyiben a társasház közössége ügyfélnek minősül – annak képviseletére az (1) bekezdésnek megfelelően a közös képviselő (az intézőbizottság elnöke) jogosult, azonban az új építmény építésére, valamint a meglévő építmény tömegének megváltoztatására jogosító, továbbá a társasház kérelmére hozott építési engedélyt valamennyi tulajdonostársnak kézbesíteni kell.
b)55 véleményezi a közgyűlés elé terjesztett javaslatot, így különösen a számviteli szabályok szerinti könyvvezetés és beszámoló alapján elkészített éves elszámolást és a következő évi költségvetést, valamint a szervezeti-működési szabályzat által meghatározott értékhatár felett a bemutatott számlákat,
(4)56 A számvizsgáló bizottsággal nem rendelkező társasház közösségének ellenőrzési jogkörét és feladatait a szervezeti-működési szabályzatban az (1) bekezdés rendelkezéseinek figyelembevételével kell megállapítani; a szabályzat előírhatja, hogy e feladatokat évente a közgyűlés határozatával felhatalmazott tulajdonostárs látja el.
(5)57 Ha az (1) bekezdés szerinti feladatok ellátása számvizsgáló bizottság vagy a (4) bekezdésben említettek szerint felhatalmazható tulajdonostárs hiánya miatt nem biztosítható, e feladatok ellátásával – a szervezeti-működési szabályzat erről szóló rendelkezése esetén – a számvitelről szóló törvény szerinti könyvviteli szolgáltatás végzésére jogosult szolgáltató vagy okleveles könyvvizsgálói képesítéssel rendelkező és a számvitelről szóló törvény szerinti nyilvántartásban szereplő (a továbbiakban: regisztrált) személy vagy olyan gazdálkodó szervezet is megbízható, amelynek van ilyen tagja vagy alkalmazottja.
III/A. Fejezet58
A GAZDASÁGI ELLENŐRZÉS SEGÍTÉSE59
A gazdasági ellenőrzést segítő személy60
51/A. §61 (1) Ha a közösség éves pénzforgalma meghaladja a húszmillió forintot vagy az alapító okirat szerint külön tulajdonban lévő lakások és nem lakás céljára szolgáló helyiségek száma meghaladja az ötvenet, a számvizsgáló bizottság, illetőleg az ellenőrzési jogkör gyakorlója (a továbbiakban együtt: számvizsgáló bizottság) feladatellátásának segítésére – a számviteli szabályok szerinti könyvvezetés és beszámoló alapján elkészített éves elszámolás és a következő évi költségvetési javaslat előzetes vizsgálatára és véleményezésére – gazdasági ellenőrzést segítő személyt kell igénybe venni. Gazdasági ellenőrzést segítő személy a számvitelről szóló törvény szerinti könyvviteli szolgáltatás végzésére jogosult szolgáltató vagy okleveles könyvvizsgálói képesítéssel rendelkező és regisztrált személy lehet.
A gazdasági ellenőrzést segítő személy jogai és kötelezettségei62
51/B. §63 (1) A gazdasági ellenőrzést segítő személy feladata a számviteli szabályok szerinti könyvvezetés és beszámoló alapján elkészített éves elszámolás és a következő évi költségvetési javaslat – éves közgyűlés elé terjesztett – tervezetének előzetes vizsgálata és véleményezése.
52. § (1)64 Aki üzletszerűen kíván társasház-kezelői tevékenységet folytatni, köteles az erre irányuló szándékát az ingatlanvállalkozás-felügyeleti hatóságnak bejelenteni.
53. § (1)65 Aki üzletszerűen kíván ingatlankezelői tevékenységet folytatni, köteles az erre irányuló szándékát az ingatlanvállalkozás-felügyeleti hatóságnak bejelenteni.
(3)66 A 49. §-ban meghatározott feltételek az üzletszerűen végzett társasház-kezelői és ingatlanközvetítői tevékenységet folytató szolgáltatókra is megfelelően alkalmazandók.
54. §67 (1) Üzletszerűen végzett társasház-kezelői, illetőleg üzletszerűen végzett ingatlankezelői tevékenységet az folytathat, aki rendelkezik az e törvény felhatalmazása alapján kiadott jogszabályban meghatározott szakmai képesítéssel, és megfelel az ott meghatározott egyéb feltételeknek.
(4)68 Az ingatlanvállalkozás-felügyeleti hatóság az üzletszerűen végzett társasház-kezelői vagy ingatlankezelői tevékenység gyakorlásának időtartama alatt lefolytatott hatósági ellenőrzés keretében ellenőrzi azt is, hogy a nyilvántartásba vett üzletszerűen végzett társasház-kezelői vagy ingatlankezelői tevékenységet végző személy büntetlen előéletű, és nem áll társasház-kezelői, illetve ingatlankezelői tevékenység folytatását kizáró foglalkozástól eltiltás hatálya alatt. A hatósági ellenőrzés céljából az ingatlanvállalkozás-felügyeleti hatóság adatot igényelhet a bűnügyi nyilvántartási rendszerből. Az adatigénylés kizárólag azon adatra irányulhat, hogy a társasház-kezelő vagy az ingatlankezelő büntetlen előéletű-e, és társasház-kezelői, illetve ingatlankezelői tevékenység folytatását kizáró foglalkozástól eltiltás hatálya alatt áll-e.
(5)69 A (4) bekezdés alapján megismert személyes adatokat az ingatlanvállalkozás-felügyeleti hatóság
2.3.3.70 korszerűsítés: meglévő épület, épületrész, épületberendezés rendeltetésszerű és biztonságos használatra alkalmasságát javító, használati értékét, teljesítőképességét, üzembiztonságát növelő építési-szerelési munka. Korszerűsítésnek kell tekinteni a megújuló energiaforrások (napenergia, szél, geotermikus energia stb.) alkalmazására, a központi fűtő- és melegvíz-ellátó berendezésnek az energiaracionalizálással, a levegőtisztaság-védelemmel összefüggő átalakítására vagy cseréjére vonatkozó, továbbá az épület energiahatékonyságát szolgáló épületszerkezeteken végzett építési-szerelési munkát is.
3.71 Rendes gazdálkodás körét meghaladó kiadások: az állagvédelmet meghaladó, a fenntartás (az üzemeltetés, a karbantartás és a felújítás) körébe nem tartozó olyan munkálattal összefüggő kiadások, amelyek az alapító okirat szerint közös tulajdonban lévő épület, épületrész bővítésével, átalakításával vagy közös tulajdonba kerülő új épület, épületrész, illetőleg épületberendezés létesítésével járnak.
6.72 Üzletszerűen végzett társasház-kezelői, illetve üzletszerűen végzett ingatlankezelő tevékenység: társasház-kezelői, illetve ingatlankezelői szolgáltatás, mely a szolgáltatási tevékenység megkezdésének és folytatásának általános szabályairól szóló törvényben meghatározottak szerint önálló, üzletszerűen – nyereség elérése érdekében rendszeresen, gazdasági kockázatvállalás mellett – végzett gazdasági tevékenység.
7.73 A közösség éves pénzforgalma: a gazdálkodási évben, készpénzben és bankszámlán befolyt összes bevétel és kifizetett összes kiadás együttes összege.
59. §75 Felhatalmazást kap a Kormány, hogy az e törvényben szabályozott közigazgatási hatósági eljárásokban rendeletben közreműködő hatóságot jelöljön ki.76
62. § (1)-(2)79
64/A. §81
65. §82 Felhatalmazást kap a Kormány, hogy az ingatlanvállalkozás-felügyeleti hatóságot rendeletben kijelölje.83
66. §84 Felhatalmazást kap a lakásgazdálkodásért és lakáspolitikáért felelős miniszter, hogy az e törvény szerinti üzletszerűen végzett társasház-kezelői, illetőleg üzletszerűen végzett ingatlankezelői tevékenység folytatásának részletes feltételeit, a tevékenység bejelentésének és a tevékenységet folytatókról vezetett nyilvántartásnak a személyes adatot nem tartalmazó adattartalmát, valamint a bejelentésre és a nyilvántartás vezetésére vonatkozó részletes eljárási szabályokat, továbbá a tevékenységre jogszabályban vagy hatósági határozatban előírt kötelezettségek be nem tartása esetén alkalmazandó jogkövetkezményeket rendeletben szabályozza.85
67. §86 Felhatalmazást kap a települési (Budapesten a kerületi) önkormányzat képviselő-testülete, hogy városképi vagy kereskedelmi szempontok alapján – az építésügyi, illetve a kereskedelmi jogszabályokkal összhangban – rendeletben határozhassa meg a nem lakás céljára szolgáló helyiség használatának, hasznosításának, illetve ezek megváltoztatásának módját, feltételeit.