text:
24/2017. (XII. 22.) IM rendelet a polgári és közigazgatási bírósági eljárás anyagát rögzítő felvétel alkalmazásának részletes szabályairól - Hatályos Jogszabályok Gyűjteménye
A polgári perrendtartásról szóló 2016. évi CXXX. törvény 628. § (2) bekezdés n) pontjában kapott felhatalmazás alapján, a Kormány tagjainak feladat- és hatásköréről szóló 152/2014. (VI. 6.) Korm. rendelet 79. § 1. pontjában meghatározott feladatkörömben eljárva a következőket rendelem el:
1. § E rendelet hatálya a polgári és közigazgatási bírósági eljárásban alkalmazott, az eljárás anyagát rögzítő felvételekre terjed ki.
a) folyamatos felvétel: az adott eljárási cselekmény során történteket megszakítás nélkül rögzítő digitális kép- és hangfelvétel, amely hitelesítést követően jegyzőkönyvnek minősülő elektronikus közokirat,
b) hangfelvétel: az írásbeli jegyzőkönyv elkészítése céljából az adott eljárási cselekménnyel egyidejűleg - az eljáró bíróság által rögzített -, a jegyzőkönyvi tartalmat összefoglaló hanganyag.
3. § Ha a folyamatos felvétel a 4. és 5. §-ban meghatározott módon rögzítésre kerül, a bíróság azt - az adott eljárási cselekmény befejeződését követően haladéktalanul, de legkésőbb három munkanapon belül - elektronikus bélyegző alkalmazásával hitelesíti.
4. § (1) Az eljárási cselekmény helyszínén a folyamatos felvételt rögzítő berendezést vagy berendezéseket úgy kell elhelyezni, valamint az eljárási cselekményt úgy kell lefolytatni, hogy a folyamatos felvételen az eljárási cselekmény szempontjából jelentős valamennyi körülmény és nyilatkozat visszaidézhető módon észlelhető, valamint a nyilatkozatot tevő személye - az 5. § (3) bekezdésében foglalt kivétellel - azonosítható legyen.
(2) A folyamatos felvétel rögzítése során a képfelvételen folyamatosan fel kell tüntetni a készítés pontos idejét.
(3) A folyamatos felvétel rögzítése során olyan berendezés is alkalmazható, amelyet az eljárási cselekmény foganatosításakor a bíróság nevében eljáró személy közvetlenül vagy közvetve irányíthat. Az irányítható berendezéssel biztosítható a meghallgatandó személy, továbbá azon személyek közvetlen figyelemmel kísérése, akiknek jelenlétét a meghallgatásra kerülő személyhez kapcsolódóan törvény lehetővé vagy kötelezővé teszi.
5. § (1) A felvételt rögzítő berendezés meghibásodásának észlelése esetén azonnal gondoskodni kell a hiba elhárításáról, vagy ha ez nem lehetséges, az eljárási cselekmény anyagát más módon kell rögzíteni.
(2) A felvételt rögzítő berendezés meghibásodása vagy a jogszabályi rendelkezéseknek meg nem felelő működtetése mellett végzett eljárási cselekményt a szükséges mértékben meg kell ismételni.
(3) Ha törvény a meghallgatandó személy védelme érdekében e személy azonosítását korlátozó intézkedést ír elő vagy tesz lehetővé - és e törvényi rendelkezés alkalmazása szükségessé teszi - a bíróság a folyamatos felvétel rögzítése során a kép- és hangfelvétel torzításával, illetve más alkalmas módon gondoskodik arról, hogy a személyazonosság megállapítására alkalmas egyedi tulajdonságok a meghallgatandó személy vonatkozásában a folyamatos felvételen ne legyenek felismerhetőek.
6. § A polgári perrendtartásról szóló törvény alapján iratbetekintésre jogosult személy a folyamatos felvételt - annak hitelesítését követően - a bíróság e célra rendelt helyiségében, ügyfélfogadási időben tekintheti meg, illetve hallgathatja meg. A folyamatos felvétel lejátszásakor biztosítani kell, hogy a folyamatos felvételt arra nem jogosult személy ne ismerhesse meg, a tartalmát ne változtathassa vagy semmisíthesse meg, illetve ne másolhassa le.
7. § Az iratbetekintésre jogosult a folyamatos felvétellel kapcsolatos másolatkészítési jogát - annak hitelesítését követően -
a) a polgári perrendtartásról szóló törvénynek az elektronikus formátumban rendelkezésre álló irat továbbítására vonatkozó rendelkezései alapján, valamint
b) a bíróság kezelőirodájánál, az általa biztosított adathordozóra történő átjátszás útján készített másolat kiadásának kezdeményezésével
8. § (1) A bíróság a folyamatos felvételt az ügyirat részeként elektronikusan tárolja, és az ügy iratainak selejtezéséig vagy levéltárba adásáig kezeli az Országos Bírósági Hivatal elnöke által kiadott iratkezelési szabályzat alapján.
(2) Ha az írásbeli jegyzőkönyv hangfelvétel alapján készül, a bíróság a hangfelvételt az írásbeli jegyzőkönyv kijavítására, illetve kiegészítésére irányuló kérelem előterjesztésére - valamennyi jogosult tekintetében - nyitva álló határidő elteltét, illetve a határidőben előterjesztett esetleges kérelmek elintézését követően törli.

matches:
§ 1
bíróság
bíróság
bíróság
bíróság
bíróság
bíróság
bíróság
bíróság


text:
Csökken az eljárások időtartama – az EUB igazságügyi statisztikái szerint | Ügyvédfórum - 2017.02.22
Csökken az eljárások időtartama – az EUB igazságügyi statisztikái szerint
Az előzetes döntéshozatal céljából a Bíróság elé terjesztett rekordszámú kérdés a nemzeti bíróságok bizalmáról tanúskodik, miközben a Törvényszéken megvalósul az EU igazságszolgáltatási szervezetrendszerének reformja – közölte az Európai Unió Bírósága.
Az elmúlt évet az Európai Unió Bíróságán folytatott nagyon élénk tevékenység jellemezte. Így a 2016-ban befejezett ügyek összesített száma továbbra is magas (1628 ügy). A 2016-os év egyben az Európai Unió Közszolgálati Törvényszéke fennállásának utolsó éve.
Mindenekelőtt, a Bíróság 2016-ban 704 ügyet tudott befejezni (14%-kal többet, mint 2015-ben). Így a Bíróság több ügyet zárt le, mint amennyi az elmúlt év során érkezett hozzá (692). Olyan számadatokról van szó, amelyek figyelemreméltó eredményességről tanúskodnak, és amelyek a 2016. december 31-én folyamatban maradt ügyek számának (872) enyhe csökkenését eredményezték.
Ami a 2016-ban érkezett ügyeket illeti, 470 ügy kapcsolódik a nemzeti bíróságoktól származó előzetes döntéshozatal iránti kérelmekhez. Ez a Bíróság történetében olyan rekordszámot jelent, amely egyszerre érzékelteti mind az előzetes döntéshozatali eljárásnak az európai uniós jog alakításában betöltött jelentőségét, mind pedig a nemzeti bíróságoknak az e jog egységes értelmezése és alkalmazása érdekében folytatott ilyen formájú igazságügyi együttműködésbe vetett bizalmát.
Az elmúlt év másik szembetűnő tendenciája a Bíróság előtti eljárások átlagos időtartamához kapcsolódik. Az előzetes döntéshozatali eljárásokat illetően ez az átlagos időtartam 2016-ban 15 hónap volt. Ez több mint harminc év óta a legrövidebb rögzített időtartam. Ez az adat azzal magyarázható, hogy a Bíróság folyamatosan ügyel a hatékonyságának javítására, észszerűen kihasználva az eljárási szabályok által e tekintetben részére biztosított valamennyi lehetőséget.
Ami a fellebbezéseket illeti, azok elbírálásának átlagos időtartama 12,9 hónap volt. A Törvényszék étrehozatala óta ez a legrövidebb időtartam. Valamennyi tárgykörben együttvéve az eljárások összesített időtartama 14,7 hónap.
Az EU Törvényszéke
A Törvényszék igazságügyi statisztikáinak elemzése lényegében kettős jelenséget tár fel, vagyis egyrészt az érkezett ügyek és a folyamatban maradt ügyek számának növekedését, másrészt pedig az eljárás időtartamának érzékelhető csökkenését.
Az érkezett ügyek száma 17%-kal emelkedett, a 2015-ös 831 ügyről 2016-ban 974 ügyre, igen nagy részben az uniós közszolgálati jogviták elsőfokú elbírálásával kapcsolatos hatáskör átruházása miatt (e jogviták önmagukban 163 ügyet tesznek ki). A folyamatban maradt ügyek száma hasonló arányban nőtt, a 2015-ös 1267 ügyről 2016-ban 1486 ügyre.
Az igazságszolgáltatási fórum eredményessége a 2013 óta elért teljesítmény szerves folyományának tekinthető, olyan számú befejezett üggyel, amely az igazságszolgáltatási fórum létrehozása óta mért három legjobb érték között van (755 befejezett ügy). A 2015-ös és 2014-es évekhez képest tapasztalt visszaesés az ügyhátralék ledolgozásának (különösen 2015-ben), a bírói kar háromévenkénti megújításának és az igazságszolgáltatási fórum azon belső átszervezésének együttes hatásával magyarázható, amely az új bírák csatlakozása folytán vált szükségessé, akik a megbízatásuk első hónapjaiban még nem tudnak érzékelhetően és jelentősen hozzájárulni az igazságszolgáltatási fórum eredményességéhez.
Ezzel párhuzamosan továbbra is kedvező tendenciát mutat a teljesítmény azon fő jelzőszáma, amely az eljárás időtartamát méri. Az eljárások időtartamában 2013 óta tapasztalt csökkenés dinamikája újabb megerősítést nyer, összesített átlagban (ítélettel vagy végzéssel befejezett ügyek, valamennyi tárgykörben együttvéve) 18,7 hónappal, ami a 2015-ös értékhez képest 1,9 hónappal, a 2013-as értékhez képest pedig 8,2 hónappal rövidebb időtartam.
Másfelől, különösen a Törvényszék átszervezése és az EU bírósági szervezetrendszere reformjának végrehajtásával megnyíló új lehetőségek folytán az öt bíróval eljáró ítélkező testületek elé utalt ügyek száma 2016-ban 29 volt, míg az ilyen utalások 2010 és 2015 között tapasztalt éves átlaga 9 ügy alatt maradt.
Végül a jogviták alakulását a következők jellemezték: a szellemi tulajdonnal kapcsolatos ügyek számának növekedése (+ 11%), az uniós közszolgálati ügyek elsőfokú elbírálásával kapcsolatos hatáskör átruházása (2016. szeptember 1-jén 123 ügyet tettek át a Közszolgálati Törvényszékről a Törvényszékre, 2016. december 31-ig pedig 40 ügy érkezett újonnan, vagyis összesen 163 ügyről van szó, ami az érkezett ügyeknek közel 17%-át teszi ki), a korlátozó intézkedésekkel kapcsolatos ügyek számának viszonylagos csökkenése (2016-ban 28 érkezett ügy), az állami támogatásokkal kapcsolatos ügyek továbbra is magas száma (76 ügy), különösen a tagállami adóügyi kérdéseket illetően, valamint a hitelintézetek tekintetében a prudenciális felügyeleti szabályok alkalmazásával kapcsolatos új jogvitaforrás megjelenése.
Innováció- és szellemitulajdon-védelmi szakjogász képzé...
Ügyvédnélküli világ? - Eszmecsere Zágrábban
Továbbra is nehezek a bizonyítás lehetőségei a nemi bün...
NAV szankciókat, bírságokat magával hozó EKÁER
Mondjanak le, mivel végérvényesen megszűnt közjogi hite...

matches: Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság


text:
Tájékoztató az Equality Law Equinet-munkacsoport megbeszélésről, Brüsszel, 2019. április 24. | Egyenlő Bánásmód Hatóság
A résztvevők bemutatkozását követően az Európai Unió szintjén, illetve az Equinet-en belüli, az anti-diszkriminációs jogalkotás, illetve jogalkalmazás területét érintő legújabb fejlemények ismertetésére került sor, amelyek közül kiemelkedő fontosságú az Unió Tanácsa által elfogadott, a fogyatékos személyek egyenlő esélyű hozzáférésének biztosításáról szóló jogszabály (European Accessibility Act). A Tanács által az idei év április 9-én elfogadott jogi dokumentum a digitális árukhoz és szolgáltatásokhoz (például számítógépek, okostelefonok, ATM terminálok, e-könyvek, weboldalak, mobilapplikációk, jegyautomaták) való egyenlő esélyű hozzáférés követelményeit határozza meg.
Az előzőeket követően az albán, a norvég és a szlovén tagszervezet képviselője osztott meg egy-egy általa relevánsnak tartott jogesetet a munkacsoport tagjaival. A szlovén tagszervezet (Advocate of the Principle of Equality) jogásza egy etnikai profilalkotással kapcsolatos esetet ismertetett. A fekete bőrű kérelmező körülbelül 25 percet tartózkodott egy szupermarketben, a fizetést és a pénztártól való távozást követően azonban megállították a biztonsági őrök annak gyanújával, hogy ellopott valamit. Miután a biztonsági személyzet tagjai nem találtak a kérelmezőnél semmilyen eltulajdonított árucikket, felszólították, hogy igazolja magát. A kérelmező nem tudott személyazonosító okmányt felmutatni, ezért a biztonsági őrök feltartóztatták és kihívták a rendőrséget. A szlovén egyenlő bánásmóddal foglalkozó szervezet az eljárását a biztonsági személyzetet foglalkoztató céggel szemben folytatta, amelynek során kiemelt jelentőséget tulajdonított az üzletben rögzített videó felvételnek, illetve a rendőrségi telefonhívásról készült hangfelvételnek. A videó felvétel alapján a kérelmező nem viselkedett gyanúsan, semmilyen, az átlagostól eltérő dolgot nem tett, illetve egyértelműen megállapítható volt, hogy az egyetlen tárgy, amit a zsebébe tett, a saját mobiltelefonja volt (a készülék jól láthatóan kék színnel világított, ami a panaszos ruházatán keresztül is jól kivehető volt). A rendőrségi telefonhívást rögzítő hangfelvétel alapján pedig megállapítható volt, hogy a biztonsági őrök nem közöltek lopással kapcsolatos gyanút a rendőrséggel, ellenben úgy fogalmaztak, hogy „itt van egy gyanús fekete bőrű külföldi koszos tréningruhában, aki nem tudja igazolni magát”. Mindezek alapján a szlovén szervezet megállapította a jogsértést és döntését felterjesztette a felettes hatósághoz, hogy szabjon ki bírságot a jogsértő - biztonsági őröket foglalkoztató - céggel szemben.
A megbeszélés fő témaköre az Equinet részéről idén megvalósítani tervezett, a strasbourgi Emberi Jogok Európai Bírósága (European Court of Human Rights – ECHR) előtti harmadik félként történő beavatkozás (third-party intervention) volt.
E témába vágóan elsőként Arpi Avetisyan, az ILGA-Europe pervitelért felelős munkatársa osztotta meg a szervezet stratégiai pervitellel, illetve harmadik félként történő beavatkozással kapcsolatos gyakorlati tapasztalatait. Az ILGA több esetben eredményesen beavatkozott az ECHR által vizsgált, LMBTI embereket érintő ügyekbe, évente átlagosan tíz ügyben terjesztenek a bíróság elé harmadik félként történő beavatkozást. A szervezet, amely 2000 óta avatkozik be rendszeresen a bírósági eljárásokba, 2010-ben ismerte fel, hogy szervezettebb megközelítés, illetve fellépés szükséges az ECHR LMBTI embereket érintő esetjogában a hiányosságok kitöltéséhez, illetve orvoslásához. Beavatkozásaiban az ILGA az általa kiválasztott ügyekben (például a szivárványcsaládok tagjait érintő családjogi kérdéseket felvető esetekben) az adott ügy szempontjából releváns nemzetközi és összehasonlító jogi kutatásokat tár a bíróság elé, és ezzel segíti a bíróságot például annak meghatározásában, hogy a vizsgált konkrét ügyben pontosan mire és meddig terjedhet ki a bepanaszolt tagállam mérlegelési mozgástere (margin of appreciation). Ezen túl a beavatkozás elkészítéséhez az ILGA gyakran bevon egy, a bepanaszolt tagállamban működő partnerszervezetet, mivel az eljárással érintett tagállamban működő szervezet rendelkezik a szóban forgó tagállamban érvényesülő helyzetről, illetve jogi és egyéb megközelítésmódról konkrét ismeretekkel. Beavatkozásaival az ILGA ösztönözni is kívánja a bíróságot arra, hogy az olyan ügyekben, amelyekben felmerülhet az Egyezmény diszkriminációt tiltó 14. cikkének a sérelme, ne hagyja figyelmen kívül ezt az aspektust és az adott ügy vizsgálatát diszkriminációs szempontból is végezze el. Az előzőekkel összefüggésben új irányt jelent a szervezet tevékenységében, hogy elkezdtek az ECHR által hozott ítéletek végrehajtásával, az abban való részvétellel is foglalkozni annak érdekében, hogy a bíróság LMBTI ügyekben hozott ítéleteiben foglaltak a gyakorlatban, azaz ténylegesen is érvényesüljenek.
Az ILGA-Europe képviselőjének prezentációját követően kiscsoportos megbeszélésekre került sor. A munkacsoport tagjai - az Equinet által még az idén megvalósítani kívánt, sikeres harmadik félként történő beavatkozás véghez vitele érdekében - két alcsoportra oszlottak. Egyrészt azért, hogy megtalálják a bíróság által kommunikált ügyek közül azt, amelybe az Equinet-nek érdemes beavatkoznia, másrészt pedig, hogy a bírósági vonatkozó joggyakorlattal kapcsolatban megfelelő információval rendelkezzenek a beavatkozóként előterjesztendő beadvány elkészítéséhez. A munkacsoport első alcsoportja a bíróság által kommunikált ügyek monitorozását végzi folyamatosan a beavatkozásra alkalmas ügyek azonosítása érdekében. A második - amelynek a hatóság munkacsoportba delegált képviselője is tagja - információt gyűjt a bíróság által már eldöntött, diszkriminációt érintő ügyekkel kapcsolatban. Az alcsoport tagjai három éves időszakot (2016. március – 2019. február) felölelően elemzik majd a bíróság által hozott diszkriminációs tárgyú ítéleteket. Az elemzéshez a tagok kidolgoztak egy kritériumrendszert, amelynek mentén először 2019. május 31-ig elvégzik a jogesetek előzetes elemzését, június közepén pedig megbeszélést folytatnak az előzetes elemzés tapasztalatai alapján arról, hogy melyek azok a releváns témák, illetve kritériumok, amelyek mentén a jogesetek (ítéletek) végleges elemzését elkészítik. Az elemzésekből létrejövő átfogó dokumentum - amelynek elsődleges célja az első, vagyis a kommunikált ügyeket monitorozó alcsoport munkájának a segítése, illetve a kapacitásbővítés, akár az Equinet, akár más, a témával foglalkozó szakemberek számára - első változatának elkészítésére szeptember közepi határidőben állapodtak meg a második alcsoport tagjai.
A megbeszélés a 2020-as évre való előretekintéssel zárult: a munkacsoport tagjai spontán ötleteiket osztották meg azzal kapcsolatban, hogy milyen témával foglalkoznának szívesen a következő évben. A felvetett témák között túlnyomó többségben voltak a fogyatékossággal kapcsolatos problémák, illetve esetek. Végül a résztvevők rögzítették, hogy az idei év második megbeszélésére októberben kerül sor Cipruson, a ciprusi egyenlő bánásmóddal foglalkozó szervezet szervezésében.

matches: bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság


text:
A bíróság ítélete szerint titokban tarthatja a miniszter az új Alkotmány tervezetét |TASZ
A Fővárosi Ítélőtábla megváltoztatta az elsőfokú bíróság döntését: Petrétei József Igazságügyi- és Rendészeti Miniszter jogi képviselőinek érvelését fogadta el és elutasította a TASZ keresetét, amelyben az új alkotmány tervezetét, mint közérdekű adatot kérte nyilvánosságra hozni.
Az alperes képviselője a mai tárgyaláson először eljárási kétségeinek adott hangot, ezt követően kifejtette álláspontját, miszerint az első fokú bíróság nem tisztázta, hogy mi minősül olyan törvény előkészítési eljárási szakasznak melyben fennáll a közérdekű adatigénylés lehetősége. Véleménye szerint nem történt olyan miniszteri rendelkezés, amelynek következtében a törvény tervezetét nyilvánosságra lehetne hozni, vagyis az továbbra is döntés előkészítő anyagnak minősül, és mint ilyet a miniszter nem köteles kiadni.
Schiffer András - a TASZ ügyvivője – előadta, hogy Petrétei József nyilatkozata, mely szerint a szakmai munkát a minisztérium befejezte és a végső döntés a miniszterelnök feladata azt tükrözi, hogy a jogszabály tervezet elkészült és azt az adatvédelmi törvény alapján nyilvánosságra kell hozni.
A bíróság indokolásában először rendezte az eljárási kérdéseket, majd az ügy érdemére tekintettel kifejtette, hogy az Ítélőtábla nem tudja elfogadni a Fővárosi Bíróság ítéletét, mert az jórészt általános jogelvekre hivatkozott ítéletében, holott konkrét jogszabályokra kellett volna utalnia. A bírói tanács elnöke kifejtette, hogy a jogvita eldöntése során az a fő kérdés, hogy mi minősül olyan rendelkezésnek, melynek során fennáll a miniszter részéről az adatközlési kötelezettség. Sajnos az ítélet szóbeli indokolásából nem derült ki, hogy mely miniszteri döntéstől ismerhet meg a nyilvánosság egy törvénytervezetet, csak annyi derült ki, hogy jelen esetben, a miniszter semmilyen formában nem döntött arról, hogy az anyag nyilvános vitára terjeszthető-e. A bíróság kifejtette, hogy a jogvita alapjául egy „szerencsétlen alperesi nyilatkozat” szolgált, melyben Petrétei József egy a kérdésben kompetenciával nem rendelkező szerv (a miniszterelnök) döntésétől tette függővé a tervezet nyilvánosságra hozatalának lehetőségét.
A TASZ a mai ítéletből azt a következtetést vonja le, hogy a miniszter sajtónak adott nyilatkozata sajnos semmilyen jogi relevanciával nem bír, az, hogy a szakmai munkával elkészültek nem jelenti, hogy az eredményt a nyilvánosság is megismerhetné.

matches: bíróság bíróság bíróság bíróság Bíróság bíróság


text:
 PTK Negyedik könyv: Családjog / XII. cím: A szülői felügyelet /XVIII. Fejezet: A szülői felügyelet gyakorlása
PTK Negyedik könyv: Családjog / XII. cím: A szülői felügyelet /XVIII. Fejezet: A szülői felügyelet gyakorlása
3.2. A szülői felügyelet gyakorlásának bírósági rendezése
mindkét törvénykönyv szerint a szülői felügyeletet a szülők együttesen gyakorolják – ellentétes megállapodásuk hiányában – akkor is, ha már nem élnek együtt; a [Ptk.] a bíróság és a gyámhatóság eltérő döntésének lehetőségére is utal e körben;
új rendelkezések a (2)–(3) bekezdésben foglaltak.” (Gadó G., Németh A., Sáriné Simkó Á.: i. m. 210. o.)
azonos a két szabályozásban, hogy elsődlegesen a különélő szülők megállapodása az irányadó a szülői felügyelettel kapcsolatos jogok és kötelezettségek tekintetében, ennek hiányában a bíróságnak kell döntenie, ugyanakkor a két törvény szóhasználata eltérő, mivel a [Ptk.] szülői felügyeleti jogok rendezéséről, a Csjt. pedig gyermekelhelyezésről szól;
új rendelkezése, hogy a szülők erre irányuló megállapodására utal, ha a gyermek hosszabb ideje háborítatlanul egyikük háztartásában nevelkedik;
új rendelkezéseket tartalmaz a (2) bekezdés.” (Gadó G., Németh A., Sáriné Simkó Á.: i. m. 210. o.)
„Fontos, hogy amennyiben a gyermek a szülők kifejezett vagy hallgatólagos megállapodásának megfelelően már huzamos ideje a szülők egyikének háztartásában nevelkedik és ennek következtében a szülői felügyeleti jogokat ez a szülő gyakorolja, utóbb a másik szülő a bíróságtól már csak a szülői felügyelet gyakorlásának megváltoztatását kérheti. Ennek keretében pedig nem azt kell bizonyítania, hogy nála biztosítható kedvezőbben a gyermek fejlődése [4:167. § (2) bekezdés], hanem azt, hogy a körülmények lényeges módosulása folytán a megváltoztatás a gyermek érdekében áll [4:170. § (1) bekezdés]. Változatlanul irányadónak tekinthető tehát a Legfelsőbb Bíróság 212. számú Elvi Határozata [EBH 2000.1.], mely kimondja, hogy nem a gyermek elhelyezésre, hanem az elhelyezés megváltoztatására vonatkozó jogszabály alapján kell elbírálni a jogvitát, ha a külön élő szülők közül a gyermek huzamosabb ideje mindkettőjük egyetértésével egyikük háztartásában nevelkedik.
A szülőknek a szülői felügyeletre vonatkozó peren kívüli megállapodása esetén is kiemelt jelentősége van a 4:148. §-ban foglaltaknak, tehát hogy a szülőknek tájékoztatniuk kell gyermeküket az őt érintő döntésekről, biztosítaniuk kell, hogy a döntések előkészítése során véleményt nyilváníthasson, amit korára, érettségére tekintettel megfelelő súllyal figyelembe kell venniük.
Hangsúlyozni szükséges, hogy a 4:164-4:165. §-ok azt az esetet szabályozzák, amikor a szülők akár peren kívül, akár peres eljárásban megállapodnak, közös döntést hoznak a szülői felügyelet közös, megosztott vagy csak az egyikük által történő gyakorlásáról.
A CSJK közös szülői felügyeletre vonatkozó új szabályozása a korábbiakhoz hasonlóan lehetőséget biztosít a közös szülői felügyelet megvalósulására (fennmaradására) a szülők különválását követően is, erre irányuló közös kérelem esetén. A közös kérelem, a közös döntés szükségességét - ugyan még a Csjt. 72. §-ára vonatkozóan - a Legfelsőbb Bíróság 17. számú irányelvének II. pontja is hangsúlyozza, amikor kimondja, hogy a közös szülői felügyelet gyakorlása csak a szülők közötti teljes egyetértés, maximális együttműködési készség esetén lehetséges. A közös szülői felügyelet ugyanis olyan fokú együttműködési készséget feltételez, amely az egyik szülő tiltakozása, elzárkózása esetén nem valósulhat meg. A CSJK-ban tehát nem érvényesül a fenti indokra tekintettel az az Európa számos országában irányadó szabályozás, mely szerint a közös szülői felügyeletet a szülők házasságának felbontása nem érinti, a közös szülői felügyelet fennmarad akkor is, ha azt valamelyik szülő ellenzi, illetve hiányzik az együttműködési készség.
Lényeges változás ugyanakkor a Csjt. szabályozásához képest, hogy a közös szülői felügyeletre irányuló együttes szülői kérelem esetén a bíróságnak nem kell a gyermeket elhelyeznie egyik vagy másik szülőnél ahhoz, hogy a közös szülői felügyeletről döntést hozhasson, tehát nem kell kijelölnie azt a szülőt, aki a közös szülői felügyelet deklarálása mellett ténylegesen a szülői felügyeleti jogok összességét gyakorolja.
Közös szülői felügyelet esetén - értelemszerűen - a kapcsolattartást sem kell szabályozni.
A bíróságnak a közös szülői felügyeletre vonatkozó közös szülői kérelem elbírálása során vizsgálnia kell tehát, hogy a szülők alkalmasak-e a szülői felügyelet (közös) gyakorlására és megállapodásuk biztosítja-e a gyermekük kiegyensúlyozott jövőbeni életvitelét [4:164. § (2) bekezdés], különösen, ha a szülők a gyermek váltott elhelyezését preferálják.
A (2) bekezdés szerint a közös szülői felügyeletre vonatkozó egyezségnek, illetve ítéletnek szerves részét képezi a gyermek lakóhelyének meghatározása. Nem kerülhet sor ugyanis arra, hogy a két szülő között "elvesszen" a gyermek. A stabilitáshoz, állandósághoz fűződő érdeke megköveteli, hogy egyértelműen megállapítható legyen a lakóhelye, illetve az a szülő, aki a gyermek lakhatását háztartásában biztosítja [4:152. § (2) bekezdés]. Ezt nem csupán a (2) bekezdés írja elő, hanem ezzel összhangban a 4:21. § (4) bekezdése is, amikor rögzíti, hogy amennyiben a házasság felbontása során a házastársak közös szülői felügyeletről állapodnak meg, a gyermek lakóhelyét meg kell határozniuk, figyelemmel arra is, hogy a gyermek lakóhelye közös szülői felügyelet esetén is többnyire az egyik szülő otthona.” (Makai K.: i. m., a 4:165. §-hoz fűzött kommentár)
Ha a közös szülői felügyelet gyakorlása során a szülők valamely kérdésben nem tudnak megállapodni -a lelkiismereti és vallásszabadság körébe tartozó kérdés kivételével - a gyámhatóság dönt.
„A [Ptk.] abban tér el a Csjt. rendelkezéseitől, hogy bírói hatáskörről nem rendelkezik a közös szülői felügyelet gyakorlásával kapcsolatos vitában.” (Gadó G., Németh A., Sáriné Simkó Á.: i. m. 210. o.)
„A [Ptk.] abban tér el a Csjt. rendelkezéseitől, hogy gyermekelhelyezés helyett szülői felügyeleti jogok rendezéséről rendelkezik.” (Gadó G., Németh A., Sáriné Simkó Á.: i. m. 210. o.)
„A szülők megállapodásának hiányában a bíróság dönti el, hogy a szülői felügyeletet a továbbiakban melyik szülő gyakorolja. A gyermek kiegyensúlyozott fejlődése érdekében erről a bíróság - szükség esetén - erre irányuló kereseti kérelem hiányában is határoz [Pp. 290. § (1) bekezdés].
Fontos változás ugyanakkor, hogy a szülők viszonylatában a CSJK nem használja a gyermekelhelyezés terminológiát. Helyette a bíróság azt a szülőt jelöli ki, aki a jövőben a szülői felügyeletet ellátja, a szülői felügyeleti jogokat gyakorolja. Ez a változtatás jobban kifejezi a szülői kötelezettség lényegét.
A bíróság a szülők közötti megállapodás hiányában többnyire csak széles körű bizonyítási eljárás lefolytatását követően, a tanúvallomások, az igazságügyi pszichológus szakértői vélemény, környezettanulmányok, nem utolsósorban a gyermek, mint érdekelt véleményének ismeretében kerül döntési helyzetbe, tudja megítélni, hogy melyik szülő biztosíthatja kedvezőbben a gyermek testi, szellemi és erkölcsi fejlődését, figyelemmel arra, hogy az esetek többségében két, a gyermek felügyeletére egyaránt alkalmas szülő között kell választani.
A fentiek eldöntéséhez irányadó szempontrendszert az egységes bírói gyakorlat kialakítása érdekében évtizedek óta a Legfelsőbb Bíróság 24. számú Irányelvvel módosított 17. számú Irányelve határozza meg. Az Irányelv a gyermek elhelyezésével kapcsolatos szempontokat rögzíti, a benne foglaltak túlnyomó része azonban megfelelően irányadó lehet akkor is, amikor a bíróság a CSJK szabályai szerint a szülői felügyeleti jogok gyakorlásáról határoz.” (Makai K.: i. m., a 4:167. §-hoz fűzött kommentár)
új szabályt tartalmaz az (1) bekezdés;
a gyermek sorsát érintő valamely lényeges kérdésben való döntés jogának szüneteltetéséről nem rendelkezik.” (Gadó G., Németh A., Sáriné Simkó Á.: i. m. 211. o.)
„Ha a bíróság az egyik szülőt jogosítja fel a szülői felügyeleti jogok gyakorlására, ez - eltérő bírósági rendelkezés hiányában - értelemszerűen azt jelenti, hogy a másik szülő a felügyeleti jogokat a gyermek sorsát érintő lényeges kérdések kivételek [4:175. § (2) bekezdés] aktuálisan nem gyakorolhatja.
A Csjt. a gyermeknek az egyik szülőnél történő elhelyezése esetén a másik szülő szülői felügyeleti jogának szünetelését mondta ki. A CSJK ezt mellőzi.” (Makai K.: i. m., a 4:168. §-hoz fűzött kommentár)
új rendelkezés, hogy az (1) bekezdésben meghatározott személyt gyámul kell kirendelni;
új rendelkezés a (2) bekezdésben foglalt, a bírói gyakorlatnak megfelelő szabály.” (Gadó G., Németh A., Sáriné Simkó Á.: i. m. 211. o.)
„A CSJK a gyermekelhelyezés kifejezést arra az esetkörre tartotta fenn, amikor a kiskorúra vonatkozó szülői felügyelet gyakorlására egyik szülő sem képes, illetve alkalmas, ugyanakkor van olyan személy (általában hozzátartozó, elsődlegesen nagyszülő), aki szülői felügyeletet helyettesítő gondozást, nevelést tud biztosítani a gyermeknek.
A gyermek harmadik személynél történő elhelyezésének feltétele, hogy a gyermek nevelésére alkalmas személy a nála történő elhelyezést maga is kérje, illetve azzal egyetértsen. Ezért a perben a tanúkénti meghallgatása - értelemszerűen - nem mellőzhető. Ha a bíróság a gyermeket másnál helyezi el, a szülők felügyeleti joga szünetel [4:186. § (1) bekezdés h) pont]. Azt a személyt, akinél a gyermek elhelyezést nyer, gyámul kell rendelni, figyelemmel arra, hogy a kiskorú gyermek szülői felügyelet hiánya esetén a 4:146. § (1) bekezdése alapján gyámság alá tartozik.
A Legfelsőbb Bíróság 17. számú Irányelvének IV. pontja ezzel összefüggésben azt rögzíti, hogy mindaddig, míg a gyermek nevelésére valamelyik szülő és környezete alkalmas, a gyermek más személynél általában nem helyezhető el.
A Legfelsőbb Bíróság számos eseti döntésben mutatott rá arra [BH 1993.3.172., BH 1991.4.152.], hogy a gyermek harmadik személynél történő elhelyezésére csak valóban kivételesen indokolt esetben kerülhet sor, amikor a bíróság a perben egyértelműen bizonyítottnak találja a szülők nevelési alkalmatlanságát.
Az ítélkezési gyakorlat nem tekinti harmadik személynél elhelyezettnek a gyermeket abban az esetben, ha a szülők felhatalmazása folytán a gyermek átmenetileg másnál nevelkedik. A szülők - megállapodásuk alapján, közös döntéssel - ugyanis akadályoztatásuk esetén bevonhatnak más személyt a gyermek nevelésébe, gondozásába, felügyeletébe [PJD.V.260.].” (Makai K.: i. m., a 4:169. §-hoz fűzött kommentár)
a bírói gyakorlatnak megfelelően kiegészíti a szabályozást azzal, hogy nem hivatkozhat a körülmények megváltozása folytán a gyermek érdekére az a szülő, aki a változást felróható magatartásával maga idézte elő, így különösen, ha a gyermeket jogosulatlanul vette magához vagy tartja magánál” (Gadó G., Németh A., Sáriné Simkó Á.: i. m. 211. o.)
„A szülői felügyelet gyakorlására vonatkozóan hozott korábbi bírói döntés ugyan nem jelent a Pp. 229. §-ának (1) bekezdése szerinti ítélt dolgot, anyagi jogerőt, azonban a szülői felügyelet gyakorlásának, illetve a gyermek harmadik személynél történő elhelyezésének megváltoztatására csak akkor kerülhet sor, ha a körülmények lényeges változása miatt a gyermek további megfelelő fejlődése addigi környezetében, annál a szülőnél, aki korábban feljogosítást nyert a gyermekkel kapcsolatos szülői felügyeleti jogok gyakorlására, már nem biztosítható. A körülmények lényeges változását tehát a gyermek érdeke szempontjából kell vizsgálni.
A szülői felügyelet gyakorlásának megváltoztatása iránti döntés során mérlegelni kell, hogy a gyermeknek kiemelkedő érdeke fűződik az állandósághoz, az ebből fakadó biztonsághoz, azonban azt is vizsgálni szükséges, hogy ez az állandóság, amit az egyik szülő háztartásában történő nevelkedés biztosít, a felek megállapodásán, illetve a bíróság döntésén alapul-e vagy sem. Nem hivatkozhat a körülmények megváltozása folytán a gyermek érdekére (ebben a körben az állandóságra) az a szülő, aki a változást felróható magatartásával maga idézte elő, a gyermeket jogtalanul vette magához vagy tartja magánál. Ezt a Legfelsőbb Bíróság több eseti döntése is megerősíti, kimondva, hogy az állandóság nem vehető figyelembe annak a szülőnek a javára, aki azt önkényes, erőszakos magatartásával a másik szülőnek a gyermek életéből való kirekesztés szándékával teremti meg [BH 1998.4.180.]. A szülői felügyeleti jog gyakorlásának (a gyermekelhelyezésnek) a megváltoztatását vonhatja maga után ugyanakkor, ha a gondozó szülő huzamos időn keresztül önhibájából nem biztosítja a másik szülő kapcsolattartását, igyekszik a gyermeknek a külön élő szülővel való vérségi kapcsolatát elhalványítani, őt tőle elzárni és elidegeníteni [BH 1995.10.579.]. A kapcsolattartás akadályozása azonban csak akkor indokolja a szülői felügyeleti jog gyakorlásának (a gyermekelhelyezésnek) a megváltoztatását, ha az - egyéb körülményeket is értékelve - a gyermek érdekében áll. Az adott ügyben megállapítást nyert, hogy bár a gondozó szülő a kapcsolattartást kétségtelenül akadályozza, azonban csupán erre tekintettel indokolatlan a gyermek kiemelése a megszokott környezetéből, mivel az az egyébként is szorongó kiskorú biztonságérzetét, érdekét veszélyeztetné [BH 2005.5.178-I.].
A szülői felügyelet gyakorlásának (a gyermekelhelyezésnek) megváltoztatására vonatkozó szempontokat a Legfelsőbb Bíróság 17. számú Irányelvének továbbra is irányadó V. pontja összegzi.” (Makai K.: i. m., a 4:170. §-hoz fűzött kommentár)
megváltozik a jogintézmény elnevezése, a „szülői felügyelet gyakorlásának rendezéséről” szól; rendelkezése a (4) bekezdés a szülők és a gyermek meghallgatásáról, véleményének figyelembevételéről.
az ügyész számára nem biztosít perindítási jogot;
új rendelkezése az alperesi legitimációról szóló (2)–(3) bekezdés (a Pp. szabályozza);
új rendelkezése a (4) bekezdés a szülők és a gyermek meghallgatásáról, véleményének figyelembe vételéről.” (Gadó G., Németh A., Sáriné Simkó Á.: i. m. 211. o.)
„A 4:171. § eljárásjogi vonatkozású rendelkezéseket tartalmaz a szülői felügyelet gyakorlásával kapcsolatos perekre nézve. Korábban a Csjt. csak azt határozta meg, hogy ki indíthat pert a szülői felügyelet gyakorlásának rendezése (akkori elnevezéssel: a gyermek elhelyezése), annak megváltoztatása, illetve a gyermek harmadik személynél történő elhelyezése, valamint az elhelyezés megváltoztatása iránt. Ehhez képest az (1) bekezdés a felperesi, a (2)-(3) bekezdés pedig az alperesi legitimációt egyaránt rögzíti.
A pert főszabályként a szülőnek a másik szülővel szemben kell megindítania. A szülő a pert személyesen indíthatja meg, feltéve, hogy a cselekvőképességét a bíróság a szülői felügyelet gyakorlására vagy perindítási jogára vonatkozóan részlegesen nem korlátozta [2:19-2:20. §§]. Amennyiben a gyámhatóság a felperes, az alperes a két szülő.
A CSJK nem állapít meg olyan életkort, amelynek betöltését követően a gyermeket mindenképpen meg kell hallgatni. Ez mindig az ügy jellegétől, a gyermek fejlettségétől függ. A bíróság felelőssége, hogy eldöntse: mikor indokolt a gyermek személyes részvétele, meghallgatása, illetve mikor szükséges pszichológus szakértő útján tájékozódni a gyermek véleményéről, kötődéséről.
A CSJK nem tartalmazza a Csjt. azon szabályát, mely szerint a bíróság a gyermeknek az elhelyezésével kapcsolatos álláspontjáról a szülők erre vonatkozó egyező nyilatkozata útján is tájékozódhat.
Korábban, a Csjt. vonatkozó rendelkezésének beiktatásakor kérdésként merült fel, hogy a gyermek perbeli jogállása hogyan értékelhető meghallgatása esetén.
A gyermek érdekeltként történő meghallgatása során felmerült kérdésekkel kapcsolatban, ezért a gyermekbarát igazságszolgáltatás megvalósulásához kapcsolódó egyes törvények módosításáról szóló 2012. évi LXII. törvény 31. §-a hatályon kívül helyezte a Pp. 279. §-ának (4) bekezdését, és 2012. június 29-i hatállyal - fontosságának és súlyának megfelelően - részletesen újraszabályozta, kiegészítette a kiskorú gyermekre mint érdekeltre vonatkozó rendelkezéseket a Pp. 65/A-65/B. §-ban.
Érdemben a Pp. új 65/A. §-ának (1) bekezdése megismétli a Pp. 279. §-ának (4) bekezdését. A bíróság úgy is határozhat, hogy a gyermeket a házastársak távollétében hallgatja meg.
A gyermek érdekeltkénti meghallgatásának megfelelő légkörben, a gyermek számára érthető módon kell megtörténnie.
A Pp. 65/B. §-a ugyanakkor részletesen szabályozza, hogy ki és milyen módon tehet fel kérdéseket a gyermeknek, illetve, hogy a gyermek a válaszadást megtagadhatja, melyről őt előzetesen tájékoztatni kell.” (Makai K.: i. m., a 4:171. §-hoz fűzött kommentár)
„A [Ptk.] új rendelkezése, a Csjt. nem tartalmazza a kötelező mediáció elrendelésének lehetőségét.” (Gadó G., Németh A., Sáriné Simkó Á.: i. m. 212. o.)
„A CSJK a házassági bontóperrel összefüggésben csak lehetőségként említi a vitás kérdések rendezése érdekében a konfliktuskezelő, vitarendező közvetítői eljárás igénybevételét, melynek célja harmadik személy (közvetítő) bevonásával mindkét fél számára elfogadható megoldás kimunkálása. A közvetítésre a felek elhatározásából és a bíróság kezdeményezésére egyaránt sor kerülhet [4:22. §].” (Makai K.: i. m., a 4:172. §-hoz fűzött kommentár)

matches: bíróság Bíróság Bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság Bíróság bíróság bíróság bíróság Bíróság Bíróság bíróság bíróság Bíróság Bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság