text:
DR. KRISTON - ÁLLAMPER" KERESET I/II. RÉSZ - Nemzeti Civil KontrollNemzeti Civil Kontroll
- Tagged: Államper, Devizahitel kereset, Dr.Kriston István	Oszd meg a cikket! Share on Facebook
DR. KRISTON – ÁLLAMPER" KERESET I/II. RÉSZ
Ptk.240. § (1) Ha jogszabály kivételt nem tesz, a felek közös megegyezéssel módosíthatják a szerződés tartalmát, vagy megváltoztathatják kötelezettség-vállalásuk jogcímét.
Ptk.205. § (1) A szerződés a felek akaratának kölcsönös és egybehangzó kifejezésével jön létre. (2) A szerződés létrejöttéhez a feleknek a lényeges, valamint a bármelyikük által lényegesnek minősített kérdésekben való megállapodása szükséges. Nem kell a feleknek megállapodniuk olyan kérdésekben, amelyeket jogszabály rendez.
Ptk. 226.§ (2) Jogszabály a hatályba lépése előtt megkötött szerződések tartalmát csak kivételesen változtathatja meg. Ha a szerződés megváltozott tartalma bármelyik fél lényeges jogos érdekeit sérti, a fél kérheti a bíróságtól a szerződés módosítását, vagy – ha jogszabály másképpen nem rendelkezik – a szerződéstől elállhat.
Ptk.241. § A bíróság módosíthatja a szerződést, ha a felek tartós jogviszonyában a szerződéskötést követően beállott körülmény folytán a szerződés valamelyik fél lényeges jogos érdekét sérti.
Alaptörvény II. cikk Az emberi méltóság sérthetetlen. Minden embernek joga van az élethez és az emberi méltósághoz, a magzat életét a fogantatástól kezdve védelem illeti meg.
Ptk.198. § (1) A szerződésből kötelezettség keletkezik a szolgáltatás teljesítésére, és jogosultság a szolgáltatás követelésére.
(2) Tényalap. Ehelyütt is hivatkozom a I.1.(2)-(3) felvett tényállásra, azt kiegészítem. A felperesi adósok és II.r. alperes tagintézményei között létrejött jelzálogkölcsön-szerződéseket a szerződésen kívül álló II.r. alperes bankszövetségi egyesület és az I.r. alperesi állam (államkincstár, fiscus) a megállapodásuk (F/1) 4. pontjával módosították. A jelzálogkölcsön-szerződések szerződéskötő jogalanyainak (adósok, bankok) szerződésmódosító egybehangzó nyilatkozata hiányzik. Az állam a polgári jogviszonyokban jogi személyként vesz részt [Ptk. 28.§ (1)], jogi személyisége azonban csupán azokra a jogviszonyokra terjed ki, amelyekből eredő jogok és kötelezettségek az államot jogosítják és kötelezik. Más szerződő felek (hitelező és adós) közötti magánjogi jogviszony tekintetében az államnak a polgári jog szabályai szerint jogalanyisága nincs. Az állam harmadik személyek magánjogi jogviszonyára kiható jognyilatkozatokat kizárólag jogszabályi felhatalmazással, törvény által megjelölt és feladatkörének megfelelően kiválasztott szervezet útján tehet (magánjogi jogviszonyban a nemzeti fejlesztési miniszter útján tehet). A megállapodás sérti az Alaptörvényben biztosított önrendelkezési alapjognak a felperesi adós felek magánjogi jogviszonyaikra is kiterjedő privát autonómiáját is azzal, hogy kötelmükkel harmadik személy alperesek rendelkeztek.
(3) Konklúzió. A szerződéseket a szerződő felek [Ptk. 205.§ (1)-(2), Atv. II. Cikk] kölcsönös és egybehangzó akaratnyilvánítása vagy jogszabály [Ptk. 226.§ (2)] avagy bíróság [Ptk. 241.§] módosíthatja. Álláspontom szerint a szerződésen kívül álló alperesek megállapodása a felhívott jogszabályokba ütközik, ezért semmis [Ptk. 200.§ (2)].
(4) Harmadik vagylagos kereseti kérelem. Kérem a t. bíróságot, hogy a fent írt tényállás és megjelölt jogi alapok szerint alperesekkel szemben a 4. pontban foglalt semmis magánjogi megállapodás érvénytelenségét megállapítani szíveskedjen.
NEGYEDIK VAGYLAGOS KERESET
4. SEMMIS MEGÁLLAPODÁS – jóerkölcsbe (társadalom erkölcsítéletébe) ütköző 4. pontban foglalt semmis magánjogi megállapodás érvénytelenségének megállapítása.
(1) Jogalapok [Ptk. 4.§ (1), 5.§ (1)-(2), 200.§ (2)]. A jogalapokhoz tartozó tényalapokat az alábbi tényelőadásom és bizonyítékaim tartalmazzák:
Ptk.4. § (1) A polgári jogok gyakorlása és a kötelezettségek teljesítése során a felek a jóhiszeműség és tisztesség követelményének megfelelően, kölcsönösen együttműködve kötelesek eljárni.
Ptk.5. § (1) A törvény tiltja a joggal való visszaélést. (2) Joggal való visszaélésnek minősül a jog gyakorlása, ha az a jog társadalmi rendeltetésével össze nem férő célra irányul, különösen ha a nemzetgazdaság megkárosítására, a személyek zaklatására, jogaik és törvényes érdekeik csorbítására vagy illetéktelen előnyök szerzésére vezetne.
Ptk. 200.§ (2) Semmis az a szerződés, amely jogszabályba ütközik, vagy amelyet jogszabály megkerülésével kötöttek, kivéve ha ahhoz a jogszabály más jogkövetkezményt fűz. Semmis a szerződés akkor is, ha nyilvánvalóan a jóerkölcsbe ütközik.
EBH2003.956. A jóerkölcs a kialakult értelmezés szerint – polgári jogi értelemben – a társadalom általános értékítéletét, a magánautonómiának a társadalmi közmegegyezés által meghatározott korlátait, az általánosan elvárható magatartás zsinórmértékét fejezi ki. A szerződéses szabadság tehát nem korlátlan, a törvény nem fogadja el érvényesnek azokat a szerződéseket, amelyek nyilvánvalóan sértik az általánosan kialakult erkölcsi normákat. A Ptk. 4. §-a a kódex eszmei alapjaként emelte jogszabályi rangra azt az erkölcsi szabályt, hogy a jóhiszeműség és a tisztesség követelményének megfelelően kell eljárni a polgári jogi jogviszonyokban, és ez a szabály már a szerződéskötést célzó tárgyalások során is irányadó. Mindebből az következik, hogy az üzleti életben a tisztességesen gondolkodó emberek értékrendje az a mérce, amely a jóerkölcs absztrakt fogalmának meghatározásánál irányadó.
(3) Tényalap. Ehelyütt is hivatkozom a megállapodás létrejöttének és körülményeinek I.1.(2)-(3) alatt felvett tényállására, azt kiegészítem. Alperesek a jelzálogkölcsön-szerződések nagyszámú adós jogalanyainak nyilatkozatának beszerzése mellőzésével, a szerződés felperesi adós jogalanyai vagy érdekvédelmi szervezetei jognyilatkozatának beszerzése nélkül kötöttek reájuk nézve árfolyam kötelezettség módosítására vonatkozó megállapodást. Az állam az adósok nyilatkozatának beszerzésére még csak nem is törekedett. Az állam is köteles a polgári jogviszonyokban a jóhiszeműség és tisztesség, kölcsönös együttműködés követelményét betartani. Az állam a legkisebb együttműködést sem tanúsította a felperesi adósok felé. Alperesek a joggal való visszaélés tilalmának sérelmével a felperesi jelzálogkölcsön-szerződések módosítására olyan megállapodást kötöttek, amely az adósok jogait és törvényes érdekeit csorbította (deviza tartozás piaci árfolyamon konvertálása) és I.r. alperesi tagintézményeket e szerződésekben illetéktelen előnyhöz segítette (árfolyamnyereség).
(4) Konklúzió. Álláspontom szerint az együttműködési kötelezettség félre tételével az adósok mellőzése, jogaik és törvényes érdekeik csorbítására vezető hitelezői előnyszerzés olyan magatartás, mely nyilvánvalóan a társadalom rosszallását váltja ki, ezért az ilyen magatartáson alapuló megállapodás nyilvánvalóan a jóerkölcsbe ütközik.
(5) Negyedik vagylagos kereseti kérelem. Kérem a t. bíróságot, hogy a fent írt tényállás és megjelölt jogi alapok szerint alperesekkel szemben a 4. pontban foglalt semmis magánjogi megállapodás (F/1) érvénytelenségét megállapítani szíveskedjen.
ÖTÖDIK VAGYLAGOS KERESET
5. SEMMIS MEGÁLLAPODÁS – lehetetlen szolgáltatásra irányuló 4. pontban foglalt semmis magánjogi megállapodás érvénytelenségének megállapítása.
(1) Jogalapok [Ptk. 227.§ (2)]. A jogalapokhoz tartozó tényalapokat az alábbi tényelőadásom és bizonyítékaim tartalmazzák:
Ptk. 227.§ (2) A lehetetlen szolgáltatásra irányuló szerződés semmis.
Ptk.231. § (1) Pénztartozást – ellenkező kikötés hiányában – a teljesítés helyén érvényben levő pénznemben kell megfizetni. (2) Más pénznemben vagy aranyban meghatározott tartozást a fizetés helyén és idején érvényben levő árfolyam (ár) alapulvételével kell átszámítani.
Ptk.523. § (1) Kölcsönszerződés alapján a pénzintézet vagy más hitelező köteles meghatározott pénzösszeget az adós rendelkezésére bocsátani, az adós pedig köteles a kölcsön összegét a szerződés szerint visszafizetni. (2) Ha a hitelező pénzintézet – jogszabály eltérő rendelkezése hiányában – az adós kamat fizetésére köteles (bankkölcsön).
1996. évi CXII. tv. 2. melléklet 10.2. Pénzkölcsönnyújtás a) a hitelező és az adós között létesített hitel-, illetőleg kölcsönszerződés alapján a pénzösszeg rendelkezésre bocsátása, amelyet az adós a szerződésben megállapított időpontban – kamat ellenében vagy anélkül – köteles visszafizetni;
1044/B/1994. AB határozat a Magyar Nemzeti bankról szóló 1991. évi LX. törvény 10.§-ának (1) bekezdése és 16.§-a, illetve a kötelező jegybanki tartalékról szóló 1/1996.. (PK.1.) MNB rendelkezés 5.§-ának (2) bekezdése alkotmányellenességének vizsgálatáról.
2001. évi LVIII. tv. 4.§ (2) Az MNB kizárólagosan jogosult bankjegy- és érmekibocsátásra. Az MNB által kibocsátott bankjegy és érme – ideértve az emlékbankjegyet és emlékérmét is – a Magyar Köztársaság törvényes fizetőeszköze. 9. § (1) Az MNB elnöke rendeletében előírhatja, hogy pénzügyi intézmények és a befektetési vállalkozások idegen forrásaik meghatározott arányában (tartalékráta) tartalékot helyezzenek el az MNB-nél.
10/2005. (VI.11.) MNB rendelet 2. § (1) A tartalékköteles hitelintézet a (2) bekezdésben meghatározott tartalékköteles források után – a (3) bekezdésben említett kivételekkel – (a továbbiakban: tartalékalap) kötelező jegybanki tartalékot (a továbbiakban: kötelező tartalék) köteles képezni. (2) Tartalékköteles források: e) a tartalékalapba tartozó és az a)–d) pontokban nem említett valamennyi egyéb forrás. 5. § (1) A tartalékköteles hitelintézet a kötelező tartalék-előírást azáltal teljesíti, hogy a 3. § (2) bekezdése szerint kiszámított kötelező tartalék összegét a következő eszközökben tartja: a) az MNB által vezetett forint pénzforgalmi számláján.
11/2005. (VI.11) MNB rendelet 1.§ (2) … az e) pontjában meghatározott forráskategóriára vonatkozó kötelező tartalékráta mértéke 5%.
(2) Tényalap. Ehelyütt is hivatkozom a megállapodás létrejöttének és körülményeinek I.1.(2)-(3) alatt felvett tényállására, azt azonban más tényalappal kiegészítem.
(2.1.) Pénzteremtés. A jogszabály (MNBtv. 4.§ (2)) értelmében az MNB teremti bankjegy és érme formájában a törvényes fizetési eszközt, ez a jegybankpénz. A jegybank és a kereskedelmi bankok hitelnyújtással és devizavásárlással teremthetnek bankszámlapénzt. Ehelyütt a továbbiakban csak a kereskedelmi bankok számlapénz (hitelpénz) teremtésével foglalkozom. A kereskedelmi bank forint hitelnyújtással teremthet forint bankszámlapénzt vagy devizavásárlással (és deviza hitelnyújtással) teremthet deviza bankszámlapénzt. 1044/B/1994. AB határozat levezeti a pénzteremtő hitel, valamint a likvidítási ráta és a tartalékráta összefüggéseit.
(2.2.) Bankszámlapénz. A kereskedelmi bank bankszámlapénz teremtése a következők szerint megy végbe (im Közgazdaságtani bevezetés, Budapest, 1997. 48-49.o.). „A kereskedelmi bank a nála elhelyezett betét egy részét kikölcsönözheti, mert a tapasztalat azt mutatja, hogy a betéttulajdonosok csak a betétek kis hányadát kívánják felvenni. A betétesek védelme érdekében a központi bank előírja, hogy a kereskedelmi bankok a betétállományuk hány százalékát kötelesek a követelések kielégítése érdekében tartalékolni. Ez a kötelező tartalékráta előírás. Ha pl. a kötelező tartalékráta 20% és a betétállomány 1000 Ft-al növekszik, akkor ebből 200 Ft-ot tartalékolni kell, viszont 800 Ft kölcsönözhető. A kölcsönt felvevő egy harmadik fél felé fennálló tartozásának kiegyenlítésére fordítja, s ezért befizeti abba a bankba, ahol a szállító számláját vezetik. A második bank betétállománya ezzel 800 Ft-al növekszik, amiből a kötelező tartalék levonása után 640Ft ismét kölcsönözhető. Ez az összeg egy harmadik bank betétállományát gyarapítja, amiből 128 Ft tartalékolása után 512 Ft ugyancsak kölcsönözhető. Az 512 Ft megjelenik egy negyedik bankban betétállomány növekményként, ahol a kötelező tartalék levonása után ismét kölcsönözhető a betétnövekmény 80%-a. A sor tovább folytatható. Ebből látható, hogy az új betét eredményeként a kereskedelmi bankrendszerben pénz teremtődött, amely az új betét többszörösét teszi ki. Belátható, hogy a teljes betétállomány növekedése a tartalékráta nagyságától függ: magasabb tartalékráta esetén kisebb, alacsonyabb tartalékráta mellett nagyobb. A tartalékráta recipoka (példánk esetében 1/0,2) az ún. pénzmultiplikátor, jele: m. A teljes betétnövekmény a következő képlet segítségével határozható meg: dD=m x dR, ahol dD a teljes betétállomány növekménye, dR pedig a rendszerben megjelent új betét, amelynek nyomán a pénzteremtés folyamata megindult”.
(2.3.) Kötelező tartalékráta. A felperesi kölcsönszerződések keletkezése időszakában a kereskedelmi bankok hitelnyújtását (kibocsátható hitelmennyiségét) a jegybanktörvény és MNB rendeletek szabályozták. A jegybanktörvény előírta, hogy a bankok idegen forrásaik meghatározott hányadában tartalékot kötelesek elhelyezni a jegybanknál. A kötelező tartalékráta 2005-2008 közötti mértéke pl. a deviza alapú hiteleknél jellemző devizaswap (befektetési) ügyletekkel bevont külföldi devizaforrások után 5%, melyet a jegybanknál forint devizanemben vezetett tartalékszámlán kellett elhelyezni. 1044/B/1994. AB határozat levezeti a pénzteremtő hitel, valamint a likvidítási ráta és a tartalékráta összefüggéseit.
(2.4.) Devizaforrás szintetikus előállítása.
http://www.mnb.hu/…/Kiadvany…/mnbhu_mnbtanulmanyok/MT_90.pdf – Deviza alapú kölcsönök devizaforrásának teremtése a linken elérhető MNB tanulmány [Páles Judit – Kuti Zsolt – Csávás Csaba: A devizaswapok szerepe a hazai bankrendszerben és a swappiac válság alatti működésének vizsgálata – MNB tanulmányok 90. 2010.] szerint a következő módon ment végbe: „A devizaforrás szintetikus előállítása a hazai bankrendszer szintjén jelentős részben úgy történt, hogy a lakossági és vállalati forintbetéteket a külföldiekkel kötött, rövid futamidejű devizaswap ügyletek révén devizaforrásokra konvertálták a bankok. … A devizaalapú hitelek esetében a hitel nyújtásakor a forintra váltást, törlesztéskor a devizára váltást a hitelnyújtó bank automatikusan, közvetlenül végrehajtja – vagy a saját, vagy az ügyfél nevében. Ha a kihelyezett devizaösszeget az ügyfél javára egy másik bankkal kötött spotügylet révén váltja forintra, akkor az átváltáshoz használt spotügylet az adott bank mérlegében nem jelenik meg …. Ha a bank saját maga váltja a devizaösszeget forintra az ügyfél számára (belső konverzió), akkor az FX-swap spot lábán szerzett devizát a bank az azonnali devizapiacon (saját nevében) eladja és forintot vesz érte, s ekkor a spotügylet megjelenik a bank mérlegében. Ez a spotügylet ellentétes irányú az FX-swap ügylet spot lábával (ekkor a bank tehát egy spot- és egy swapügyletet is köt). A devizaalapú hitel törlesztése során ezzel ellentétes irányú tranzakciókra kerül sor …..
A két hiteltípus (deviza, illetve devizaalapú) esetében az FX-swappal való fedezés tekintetében összességében az a különbség, hogy a hazai bankok devizahitelek nyújtása esetében a devizalikviditás előállítására és az árfolyamkockázat fedezésére együttesen, devizaalapú hitelek nyújtása esetében – ha a saját nevében váltja át a devizaösszeget forintra – pedig az árfolyamkockázat fedezésére alkalmazzák a devizaswap ügyleteket ….. A rövid futamidejű FX-swapokkal való fedezés esetén a devizaalapú hitelek nyújtásakor és törlesztésekor ugyanazokra a műveletekre kerül sor, mint abban az esetben, amikor az FX- swap és a devizaalapú hitel azonos futamidejű. A különbség abból adódik, hogy a rövidebb lejáratú FX-swap ügyleteket meg kell újítani azok lejáratakor …. Vagyis a devizaalapú hitel árfolyamkockázatának fedezése a futamidő egésze alatt biztosított: az ahhoz kapcsolódó forintlikviditási igények és többletek időben ugyan elosztva jelentkeznek (rövid FX-swapokkal való fedezés esetén), azok összege a teljes futamidő alatt azonban megközelítőleg nullára zár …. A rövid forintforrásokból hosszabb lejáratú, de változó kamatozású devizaalapú hitelek nyújtásának rövid lejáratú FX-swapokkal való fedezése tehát árfolyamkockázatot és kamatkülönbözet-kockázatot nem, de megújítási kockázatot tartalmaz”.
(2.5.) Deviza bankszámlapénz hiánya. MNB tanulmányból következik, hogy a bank a forintbetétjét devizabetétre cseréli, ezzel deviza bankszámlapénzhez jutott, majd ezt automatikusan forintra konvertálja (belső konverzió) és ezt a forintot folyósítja az ügyfélnek. Itt álljunk meg és menjünk vissza. Deviza bankszámlapénz teremtése az ügyfél javára nem történt, mivel deviza bankszámlapénzből újabb deviza bankszámlapénz teremtése csak annak hitelezésével történhet. Azonban a bank deviza bankszámlapénze felett továbbra is a banknál maradt a rendelkezési jog, az ügyfél javára deviza bankszámla-nyitás, ezzel deviza bankszámlapénz (folyószámlapénz) teremtés nem történt. A bank a saját devizaforrását konvertálta saját maga forintra, ezért a deviza bankszámlapénz felett a konvertálás során is a banknál volt a rendelkezési jog. Ezt támasztja alá az MNB tanulmány, hogy a bankok deviza alapú hitelezésnél nem egy kifolyósítandó deviza likviditás előállítására, hanem csak a deviza árfolyamkockázat fedezésére használták az fx-swap ügyleteket. Hitelpénz teremtés feltétele a banknál lévő deviza bankszámlapénznek az MNB kötelező tartalékráta betartásával történő kihitelezése és ezzel újabb deviza bankszámlapénz teremtése. Itt egy releváns kitérőt kell tenni a bankkölcsön [Ptk. 523.§ (1)] és teljesítése [Ptk. 231.§] szabályaira és erre vonatkozó jogirodalmi (Gárdos-féle tanulmány) és azt – szinte szó szerint átvevő – Kúria 6/2013 PJE határozatra, mivel utóbbi a deviza alapú kölcsönt devizakölcsönnek minősítette.
(2.6.) Bankkölcsön. A kölcsön lényeges eleme annak az adós rendelkezésére bocsátása. A devizakölcsön felett csak úgy jöhet létre az adós rendelkezései joga, ha javára deviza folyószámlát nyitnak (deviza bankszámlapénz teremtés) és felette rendelkezési jogot kap (akár korlátozásokkal is). Az így meghatározott és csak az így létrejött deviza pénztartozásra lehet alkalmazni azt a teljesítési szabályt, hogy a devizában így meghatározott pénztartozást a fizetés helyén és idején érvényben lévő árfolyam alapulvételével kell átszámolni forintra (és ezt kifolyósítani, illetőleg törleszteni). A rendelkezési jog azért sem mellőzhető, mert nélküle bankszámlapénz teremtéséről nem is beszélhetünk.
(2.7.) Jogirodalom. Gárdos Péter, Ph.D. [A kölcsönszerződés érvénytelenségének jogkövetkezménye – in Jogtudományi Közlöny – 2014. november 504-514.o.], valamint Gárdos István – Nagy András [A devizahitel jogi alapkérdései, im in Hitelintézeti Szemle. 2013. 5. sz. 371-387., 383.] jogirodalmi koncepciója szerint a pénzkölcsön a pénz időleges használatra történő átengedése, ehhez képest a pénz feletti tulajdonátruházás (rendelkezési jog) az ügylethez tartozó, de nem jellegadó szolgáltatás. Gárdosék „kilúgozott” vegytiszta kölcsönjog tanukban egy valamiben tévednek, nevezetesen abban ami látókörükből – csakúgy mint a Kúriának – kimaradt, ez pedig a deviza bankszámlapénz, vagyis a deviza hitelpénz teremtése, melynek létesítését éppen az hozza létre, hogy a tulajdonjogában változás következik be (a bank számlapénze hitelezéssel alakul át az adós számlapénzévé, a devizának meg kell jelennie akár egy pillanatra is az adós javára nyitott deviza folyószámlán, mert önmagában a deviza nyilvántartása – deviza folyószámla nélkül – nem hozza létre a bankrendszerben a deviza bankszámlapénzt, vagyis az adós deviza hitelpénzét). A magánjog átszámítás tana bankszámlapénzt (hitelpénzt) teremteni nem képes (…).
(2.8.) Kúria 6/2013 PJE. A deviza alapú fogyasztói kölcsönszerződések jogvitájában követendő bírósági joggyakorlatra szóló iránymutatás a kirovó és lerovó „pénzelmélet” alapjaira helyezkedik. A kirovó pénznem a deviza és a lerovó pénznem a forint, eddig nincs ezzel baj.
Azonban amiről a Kúria nem rendelkezett az nem más, mint a deviza hitelpénz teremtés feltétele az, hogy az addig nem minősül hitelpénznek, amíg a bank tulajdonában lévő devizaszámláról nem kerül az ügyfél rendelkezése alá tartozó folyószámlára, tehát a deviza bankszámlapénz teremtést nem lehet elkerülni a kirovó pénzelmélettel. A kirovó pénznem felett az ügyfél amint megkapja a rendelkezési jogot, azzal egyidejűleg lehet forintra konvertálni és kifolyósítani. Kúria ezt a lényeges pénzügytani feltételt a tisztán kirovó (bank és adós is devizában tartozik) és lerovó (bank forintban folyósít és adós forintban törleszt) pénzelméletével kikerülte (iránymutatás a deviza bankszámlapénz teremtés lényege felett a deviza alapú szerződések ügyében nagyvonalúan átsiklik).
(2.9.) Kúria 6/2013 PJE előélete során attól konzekvens lényegesen eltérő álláspontot foglalt el a Fővárosi Ítélőtábla Polgári Kollégiuma (F/5), így a deviza fedezés a portfólió szintjén valósult meg, vagyis a devizaforrások nem kapcsolhatók az egyes kölcsönügyletekhez, a bank és az adós között tényleges devizamozgás nem volt, a deviza alapú kölcsönök kamata lényegesen alacsonyabb volt a forintkölcsönöknél, azonban lényegesen magasabb volt a szerződésre irányadó deviza kamatánál, a kölcsön jellegadó szolgáltatása a pénz tulajdonjogának átruházása és nem a pénz időleges használata.
Kúria 6/2013 PJE utóélete során fogyasztói beadványra a Polgári Kollégiumvezető azt tudta válaszolni (F/6), hogy a MNB szakvéleménye mindössze azt közölte a Kúriával, hogy a kölcsönszerződések mögött banküzemi szinten ténylegesen van deviza (hát ennyire egyszerűen zajlottak az események), a Kúria pedig banküzemi szinten megelégedve (…) és deviza bankszámlapénz létének hiányán felülemelkedve (…) a kirovó-lerovó nemzetközi gyakorlatban ismeretlen hazai fából-vaskarika találmányra kész volt jogegységi határozatával deviza bankszámlapénzt is teremteni (…).
(3) Konklúzió – deviza árfolyam lehetetlen feltétele. Adós deviza bankszámláján kimutatott (jóváírt), tehát meghatározott személyeket illető bankkal szembeni látra szóló devizakövetelés hiányában a deviza alapú kölcsönügyletekben deviza bankszámlapénz nem jött létre. Megállapodás 4. pontja (fenti levezés) alapján a bank forint bankszámlapénze és az adós forint bankszámlapénze között fogalmilag kizárt árfolyam feltétel hiányában az árfolyamra, mint lehetetlen feltételre irányul, ezért semmis feltétel (az adósok deviza piaci árfolyamon átszámítandó árfolyam-különbözetével a bankoknak nem tartoznak.).
(4) Ötödik vagylagos kereseti kérelem. Kérem a t. bíróságot, hogy a fent írt tényállás és megjelölt jogi alapok szerint alperesekkel szemben a 4. pontban foglalt semmis magánjogi megállapodás (F/1) érvénytelenségét megállapítani szíveskedjen.
HATODIK VAGYLAGOS KERESET
6. SEMMIS MEGÁLLAPODÁS – jóerkölcsbe (társadalom erkölcsítéletébe) ütköző 4. pontban foglalt semmis magánjogi megállapodás érvénytelenségének megállapítása.
(1) Tényalap. Ehelyütt is hivatkozom a megállapodás létrejöttének és körülményeinek I.1.(2)-(3) alatt felvett és a deviza szintetikus előállításának V. (2.4.) alatt felvett tényállására, azt azonban más tényalappal kiegészítem.
Prof. Lentner Csaba közgazdász (F/7) szerint „Az a hitelezés, amit svájcifrank-alapúnak mondanak, valójában fedezet nélküli hazárdjáték volt” …. „Merthogy az ügyfelek tíz, tizenöt, húsz évre vették fel a hiteleket, melyek mögött azonban csak rövid lejáratú [hiv. MNB tanulmányban 1-3 hónapos lejáratú …] swapügyletek álltak, Egyszerűbben: a hosszú lejáratú tranzakciókat rövid lejáratú tranzakciókkal fedezték. Azazhogy ezáltal nem fedezték, így a hozzáértők számára elég nyilvánvaló lehetett, hogy nem lehet megúszni a bedőlést. Ezzel a XXI. század első nagy pókerjátszmája ért véget, és vele együtt a kaszinókapitalizmus. Ezért azonban nem a hitelfölvevők felelősek, hanem azok, akik a háttér ismeretében hazardíroztak. A bankok szerencsejátékot űztek és rajtavesztettek, kárukat így maguknak köszönhetik. A rendszer bedőléséért elsődlegesen ők felelősek. Ebből pedig az következik, hogy a következményekért is főként nekik kell vállalni a felelősséget”.
Árfolyamkockázat fedezése. MNB tanulmány [hiv. V. (2.4.) levezeti, hogy a deviza alapú ügyletekben a bankok „csak” a devizakötelezettség árfolyamkockázatának fedezésére használták a devizaswap műveleteket, tehát ügyfél deviza bankszámlapénz likviditási szükséglet fel sem merülhet, mivel a bankok saját maguk leváltják a megszerzett devizát (forint-deviza-forint), de vele deviza bankszámlapénz likviditás (deviza számlapénz átutalása adós deviza számlájára) nem merült fel. Megjegyzem, hogy névleges devizacsere esetén csak fedezési célú kamat-swapok jöttek létre, ami bankszámlapénz teremtésére végképp alkalmatlan devizaforrás és csak fedezésre használható. Deviza csak fedezetül szolgált a forintbetét devizára cseréléséből eredő külföldi devizakövetelésre. Az fx-swap spot lábán szerzett deviza azonnali művelet kockázatmentessége mellett az fx-swap határidős termin lába biztosítja a jövőbeli árfolyamkockázat fedezését, ezért a banknak árfolyamkockázata nem keletkezik.
Kockázat pénzügyjogi telepítése a hitelezőre és díjazása.
Hpt. 2. mell. III. 7. Kamat: az adós által a kölcsönnyújtónak (betételhelyezőnek) az elfogadott betét vagy az igénybe vett kölcsön használatáért, kockázatáért fizetendő, a betét- vagy kölcsönösszeg százalékában meghatározott, időarányosan térítendő (elszámolandó) pénzösszeg vagy egyéb hozadék”.
A törvényi rendelkezésből belátható, hogy a kockázat nem a felek és nem is bírói mérlegelés, hanem törvényi autentikus értelmezés tárgyát képezi, amit felülmérlegelni nem lehet. Kamatban az adós megfizette a kölcsön kockázatát. A törvény semleges arra, hogy a kamat deviza vagy forint kölcsönhöz kapcsolódik és így fogalmaz: a kölcsön használatáért, kockázatáért járó pénzösszeg. A deviza alapú kölcsön Kúria 6/2013 PJE szerinti alacsonyabb kamatában az adós megfizette a kölcsön – ezek szerint alacsony kockázatúként kínált devizakölcsön alacsonyabb – kockázatárt járó pénzösszeget, ezért ezt meghaladó árfolyamkockázati díjprémium a bankot nem illeti meg.
Hpt. 2. mell. III. 10.1. Kockázat, illetőleg kockázatvállalás:
a) „a kölcsön nyújtása, ideértve az adósságra kibocsátott, a hitelviszonyt megtestesítő értékpapír megvásárlását is”.
A fentiekből belátható, hogy a törvény a kölcsön nyújtását kockázatnak, illetőleg kockázatvállalásnak minősíti, és a rendelkezés szövegéből kivehetően ezt a kockázatot a hitelezőhöz telepíti, ezért árfolyamkockázat az adós kötelezettségei szempontjából nem releváns olyan külső körülmény, amely a bankot terheli.
Árfolyamockázat adósra telepítése. Az MNB-tanulmány [V. (2.4.) az fx-swap határidős termin lábával fedezettnek írja le a devizaforrás bevonását, ezért a fedezett devizának nincs (és így a deviza bank által történt automatikus leváltásával nyújtott forintkölcsönnek sincs) árfolyamkockázata.
Kisgergely Kornél: A carry trade [MNB-Szemle – 2010. június – 33.o.] szerint a „A befektető két forrásból szerzi a nyereségét (y–t), az előre ismert kamatkülönbözetből … és a lejáratig megvalósuló (előre nem ismert) árfolyam-elmozdulásból”. A bankok deviza alapú aktivitása mögött nem lehet kizárni, hogy carry traderek is lehettek.
Árfolyam-bevétel rejtése. A bankok az MNB megállapodás (F/4) alapján ország-világ színe előtt az fx-swap fedezeti ügyleteik lezárásához (a forint-deviza visszacseréléséhez) vásároltak a forint bevételeiken devizát, ezzel zárták az fx-swap ügyleteiket. Felvetődik a kérdés, hogy miért kellett devizát vásárolni, amikor a forint-deviza-forint művelet belső konverzója esetén a deviza a bank tulajdonában maradt. Egyetlen válasz lehetséges: az MNB tender az árfolyam elmozdulásából eredő és forintban képződött banki árfolyambevétel realizálása (devizára történő átváltása).
(2) Konklúzió. A bankok deviza fx-swap ügyletekkel fedezett és a belső konverzióval tulajdonukban maradt devizaforrásai árfolyamkockázatot nem keletkeztettek, ezért a kamatban bennefoglalt kockázati díjon felül banki többlet kockázatvállalási szolgáltatással nem ellentételezett és az adóstól szedett árfolyam-különbözet olyan árfolyam-bevétel (nyereség), amellyel szemben ellenszolgáltatás nem áll, ezért a devizatartozás forintosításának a 4. pontban foglalt piaci árfolyam megállapodása olyan illetéktelen előnyszerzést szolgál, amely jóerkölcsbe (társadalom erkölcsítéletébe) ütköző semmis megállapodásra vezet.
(3) Hatodik vagylagos kereseti kérelem. Kérem a t. bíróságot, hogy a fent írt tényállás és megjelölt jogi alapok szerint alperesekkel szemben a 4. pontban foglalt semmis megállapodás (F/1) érvénytelenségét megállapítani szíveskedjen.
VISSZA AZ I/I. RÉSZHEZ.
HA HASZNOSNAK TALÁLTAD A CIKKET, AKKOR OSZD MEG MÁSOKKAL IS! VAN MÉG ÖT PERCED? NEKED AJÁNLOTT CIKKEK :NYÍLT ÜGYVÉDI LEVÉL A KÚRIA POLGÁRI KOLLÉGIUMA SZAKMAI GONDATLANSÁGÁRÓL II. RÉSZ.DR. KRISTON-FELHÍVÁS A KÚRIÁHOZ. KÁRTÉRÍTÉSI PERINDÍTÁS ELŐTT!NYÍLT ÜGYVÉDI LEVÉL A KÚRIA POLGÁRI KOLLÉGIUMA SZAKMAI GONDATLANSÁGÁRÓL I. RÉSZ.KOCKÁZATKEZELÉS? LÁSSUNK TISZTÁN!KÖZÉRDEKŰ – A FIZETÉSI MEGHAGYÁSOS ELJÁRÁS.DEVIZAHITELEK-MOST TÉNYLEG MEGTÖRIK A JÉG?ÁLLAMPER KÖZLEMÉNY – DR. KRISTON ISTVÁN. OSZD MEG!DR. KRISTON-ÁLLAMPER KERESET I/I. RÉSZA KÖLCSÖNNEK VAN KOCKÁZATA?ÚJABB REMÉNYSUGÁR A “DEVIZA”-KÁROSULTAKNAK.
Nemzeti Civil Kontroll Powered by NCK	Nemzeti Civil Kontroll created by Ön a honlap használatával automatikusan hozzájárul a cookie-k használatához, és elfogadja a felhasználási feltételeket.Elfogadom További infoFelhasználási feltételek & Cookie- használat	Read previous post:NA KÉREM! A DEVIZAKÁROSULTAK ÁTVERÉSÉRE ITT A VÉGLEGES BIZONYÍTÉK. OSZD MEG!NA KÉREM! A DEVIZAKÁROSULTAK ÁTVERÉSÉRE ITT A VÉGLEGES BIZONYÍTÉK. OSZD MEG! Ezek után már tényleg nincs miről beszélni! FIGYELEM! Fontos...BANKÁROK! BÖRTÖNBE!BANKÁROK! BÖRTÖNBE! Ilyen is van! Bár hazánkban a bankok szervezetten, folytatólagosan, különösen nagy anyagi kárt okoztak az átvert "deviza"-károsultaknak (tisztességtelenül felszámított...Close

matches: bíróság bíróság Kúria Kúria Kúria Kúria Kúria Kúria Kúria Kúria KÚRIA KÚRIA


text:
Alkotmánybíróság | Alkotmánybíróság 3. öttagú tanácsa...
Alkotmánybíróság 3. öttagú tanácsa 2014. február 18-i tanácsülése
– a Kúria mint felülvizsgálati bíróság Kfv. II. 37.811/2012/6. számú ítélete alaptörvény-ellenességének megállapítására és megsemmisítésére irányuló alkotmányjogi panasz befogadhatóságának vizsgálata (IV/1235/2013.)
– a Kúria mint felülvizsgálati bíróság KfvII.37.076/2012/28. számú ítélete alaptörvény-ellenességének megállapítására és megsemmisítésére irányuló alkotmányjogi panasz befogadhatóságának vizsgálata (IV/1629/2013.)
– a Kúria Pfv.I.21.123/2012/11. számú, a Fővárosi Törvényszék 43.Pf.640.635/2011/7. számú és a Budai Központi Kerületi Bíróság 22.P.XI.20.688/2011/7. számú ítéletei alaptörvény-ellenességének megállapítására és megsemmisítésére irányuló alkotmányjogi panasz befogadhatóságának vizsgálata (IV/1276/2013.)
– a Kúria Kfv.IV.35.475/2013/2. számú végzése alaptörvény-ellenességének megállapítására és megsemmisítésére irányuló alkotmányjogi panasz befogadhatóságának vizsgálata (IV/1910/2013.)
– a nemzeti köznevelésről szóló 2011. évi CXC. törvény 63/A. § (2) bekezdése, 63/I. § (2) és (4) bekezdése, 63/J. § (1) bekezdése, 63/L. § (5) és (6) bekezdése, valamint 99/B. § (9) bekezdése alaptörvény-ellenességének megállapítására és megsemmisítésére irányuló alkotmányjogi panasz befogadhatóságának vizsgálata (IV/1383/2013.)
– a nemzeti köznevelésről szóló 2011. évi CXC. törvény 64. § (2) és (2a) bekezdései, a 65. § (9) bekezdése, valamint a pedagógusok előmeneteli rendszeréről és a közalkalmazottak jogállásáról szóló 1992. évi XXXIII. törvény köznevelési intézményekben történő végrehajtásáról szóló 326/2013. (VIII. 30.) Korm. rendelet 6. §-a, 13-19. §-ai és 36. § (1)-(2) bekezdései alaptörvény-ellenességének megállapítására és megsemmisítésére irányuló alkotmányjogi panasz befogadhatóságának vizsgálata (IV/1489/2013.)

matches: Kúria bíróság Kúria bíróság Kúria Bíróság Kúria


text:
2/2016. számú PJE határozat | Kúria
2/2016. Polgári jogegységi határozat
a végrendelet tanújának aláírásáról és a személyének megállapításáról*
3. A jogegységi tanács az EBH2015.P.10. számon közzétett határozat elvi bírósági határozatként való fenntartását megszünteti.
2. A Kúria mint felülvizsgálati bíróság előtt Pfv.I.20.728/2015. számon indított felülvizsgálati eljárásban az eljárás lefolytatására kijelölt öttagú tanács elnöke 2016. április 6-án a Bszi. 33. § (1) bekezdés b) pontja szerinti jogkörében eljárva a Bszi. 32. § (1) bekezdés b) pontja alapján jogegységi eljárást indítványozott, mert az eljáró tanács el kíván térni az EBH2015.P.10. számon elvi határozatként közzétett Pfv.I.20.133/2013/5. számú határozattól. A Pfv.I.20.728/2015. számú ügyben eljáró tanács a Bszi. 32. § (2) bekezdése alapján az eljárást felfüggesztette.
3. A szaktanács álláspontja szerint az 1959-es Ptk. 629. § (1) bekezdés b) pontjának alkalmazásában a végrendeleti tanú aláírásával szemben az a követelmény, hogy a tanú a rá jellemző, szokásos módon írja alá a nevét. Személyének magából az okiratból, amennyiben ez nem lehetséges, a tanú személyének megállapítására irányuló bizonyítási eljárásból megállapíthatónak kell lennie. Ennek hiányában az öröklési szerződés (végrendelet) alaki okból érvénytelen. Ezzel szemben az EBH2015.P.10. számon közzétett elvi határozatában - a rendelkező részéből is kitűnően - a Kúria arra az álláspontra helyezkedett, hogy a tanú személyének nem feltétlenül az aláírásból, de magából az okiratból - külön bizonyítás nélkül - azonosíthatónak kell lennie.
5. A Polgári Kollégium kollégiumvezető-helyettese rámutatott, hogy a 3/2012. Polgári jogegységi határozat indokolása azt tartalmazza: a tanú személyére nézve bizonyítás nem folytatható le; az aláírásnak legalább olyan mértékben kell olvashatónak lennie, hogy abból kideríthető legyen a személye; az olvashatatlan aláírás akkor fogadható el, ha az okiraton a tanú a nevét olvasható módon is feltünteti. Hangsúlyozta, hogy ehhez képest a jogegységi határozat rendelkező része csak azt a megszorítást tartalmazza, hogy a tanú személyének „magából az okiratból” kell megállapíthatónak lennie. Ez nyilvánvalóan tágabb értelmezést biztosít annál a követelménynél, hogy a tanú személye a kiolvasható aláírásából vagy nevének az „általa” olvasható módon történt „feltüntetéséből” legyen kideríthető. Ez utóbbi - indokolásbeli - követelményt az ügyvédi bélyegző használata ugyan kielégíti, de a nem ügyvédként eljáró tanúknál az így megfogalmazott feltételnek még az az eset sem felel meg, ha maga az örökhagyó tünteti fel a tanú nevét az okiraton; nem szólva arról az esetről, ha az örökhagyó nem névvel, hanem egyéb módon azonosítja a végrendelet szövegében az olvashatatlanul, ám rá jellemző módon aláíró tanú személyét.
8. Mindezek alapján a felülvizsgálni javasolt jogegységi határozat meghozatalát megelőzően elbírált eseteknél jóval tágabb bírói gyakorlat feltárása alapján úgy ítélte meg, hogy a hatályos - változatlan tartalmú - anyagi jogi szabályokból a végrendelet tanújának aláírására nem vezethető le más követelmény, mint az, hogy a bíróság érvényesnek fogadja el a végrendeletet, ha az a tanú nevét olvasható formában nem tartalmazza, de a személye abból vagy - ha az okiratból nem tűnik ki - a bíróság által lefolytatható bizonyítás eredményeként megállapítható. Ezért indítványozta a 3/2012. Polgári jogegységi határozat teljes terjedelmű hatályon kívül helyezését, és az egységes joggyakorlat biztosítása érdekében helyébe lépően - immár a Ptk. 7:17. § (1) bekezdésének értelmezésére is vonatkozó - új jogegységi határozat meghozatalát, szem előtt tartva azt is, hogy annak kötelező iránymutatásai vonatkoznak az 1959-es Ptk. hatálya alatt megalkotott végrendeletekre (öröklési szerződésekre) is.
1. A legfőbb ügyész írásban kifejtett állásfoglalása szerint a természetes személy aláírásának formájával kapcsolatos követelményt sem az 1959-es Ptk. 629. § (1) bekezdés b) pontja, sem a Ptk. 7:17. § (1) bekezdés b) pontja vagy azok alkalmazása során irányadó más jogszabály nem határoz meg.
2. Annak a megállapíthatósága érdekében, hogy a végintézkedés valóban az örökhagyótól származik-e, a polgári jog - ezen belül az öröklési jog - az egyes végintézkedések érvényességéhez alaki követelményeket állít, amelyek hiányában a megtett végintézkedés érvénytelen, az öröklési jogi joghatás kiváltására nem alkalmas. Írásbeli végrendelet esetén ezeknek az alaki kellékeknek az a sajátossága, hogy meglétüknek magából az okiratból ki kell tűnniük. A más által írt (allográf) végrendelet érvényességi feltétele - egyebek mellett - az, hogy két tanú együttes jelenlétében a végrendelkező azt aláírja, vagy ha azt már aláírta, az aláírást két tanú előtt, azok együttes jelenlétében a magáénak ismerje el, és a végrendeletet mindkét esetben a tanúk is - e minőségük feltüntetésével - aláírják [1959-es Ptk. 629. § (1) bekezdés b) pont; Ptk. 7:17. § (1) bekezdés b) pont].
3. Az aláírásnak történetileg kialakult szokásos módja az volt, hogy az aláíró az okiraton többnyire olvasható módon családi és utónevét tüntette fel. Ez azonban nem jelentette azt, hogy a polgári jogi jogviszonyokban a különböző jognyilatkozatokat tartalmazó okiratokon aláírásként csak ez volt elfogadható. A modern társadalomban az életviszonyok összetettebbé váltak, a különböző élethelyzetekben a polgárok igen nagy számban írnak alá különböző okiratokat. Általában az aláíráshoz nem fűződik külön elvárás, annak elfogadott módjára nincs általános szabály, ezért aláírásként a legkülönbözőbb írásképek kerülnek alkalmazásra. Mindamellett, ha egy meghatározott jogviszonyban vagy eljárásban a jogalkotó úgy ítéli meg, hogy csak olvasható aláírás fogadható el, vagy az aláírás módjának valamilyen további követelménynek kell megfelelnie, akkor az aláírással szemben támasztott fokozottabb alaki követelményekre kifejezett jogszabályi előírásokat rögzíthet [109/1999. (XII. 29.) FVM rendelet 69. §, 1992. évi LXVI. törvény 5. § (13) bek.].
4. A Ptk. - egyezően a korábbi szabályozással - azonban nem tartalmaz semmilyen előírást arra nézve, hogy mi minősül aláírásnak és nincs olyan szabály sem, hogy a tanú aláírásának olvashatónak kell lennie. Önmagában abból, hogy a tanúnak a végrendeletet e minősége feltüntetésével alá kell írnia, még nem következik, hogy az érvényesség további feltételeként a tanú aláírása megfeleljen az aláírás általánosan szokásos módjának, az olvasható legyen és így abból a személye kétséget kizáróan megállapítható legyen. A törvény a tanú aláírásával szemben formai követelményt nem támaszt, nem mondja ki, hogy milyen íráskép szükséges ahhoz, hogy a tanú kézjegye alakilag megfeleljen a végrendelet érvényességeként megkívánt feltételeknek. Minden esetre kötelezően alkalmazandó módon ezért nem indokolt tételesen meghatározni az aláírás képére vonatkozó kritériumokat. Tanú esetében elfogadható aláírásként a tanú által alkalmazott, olvashatatlan aláírás is, annak nem kell megfelelnie az aláírás általában szokásos módjának. Ezt erősíti meg az a már említett tapasztalati tény, hogy az emberek a mindennapi életben a legkülönbözőbb aláírásmódokat használnak. Az aláírás rendszeres és viszonylag nagy számú alkalmazása során mind a formai, mind a képi megjelenését illetően kialakulnak bizonyos, az egyénre jellemző, egyedi sajátosságok. Ennek eredményeként mindenki rendelkezik valamilyen rá jellemző szokásos aláírással, amely az általa kialakított egyedi írásformát és írásképet jelenti. A végrendeleti tanú aláírásával szemben tehát nem az a követelmény, hogy az megfeleljen az aláírás - általában - szokásos módjának, hanem az: a tanú olvashatóan vagy a rá jellemző, általa kialakított egyedi írásformát és írásképet tükröző módon írja alá az okiratot.
5. Ha a tanú aláírása nem olvasható, és a tanú neve - és ebből következően a személye - az okiratból sem tűnik ki, vita esetén szükségessé válik annak a felderítése. A fentiekből kitűnően az olvashatatlan aláírás a végrendelet érvényességét nem érinti, az okirat emiatt nem tekinthető alaki szempontból hibásnak. A tanúnak az a szerepe, hogy a végrendelkező személyét és aláírását azonosítani tudja. Ebből a funkcióból - a törvény rendelkezése hiányában - nem vezethető le olyan szigorú jogértelmezés, amely szerint az írásbeli végrendeletnek az is az érvényességi kelléke, hogy a tanú személye magából az okiratból megállapítható legyen. Ez a jogértelmezés ugyanis azt jelentené, hogy akkor sem lenne lehetőség a tanú nevének és személyének a felderítése végett bizonyítási eljárás lefolytatására, ha például az okirat tartalmazza a tanú valamelyik személyazonosító adatát (személyi azonosító igazolvány szám, személyi szám stb.), amely alapján a tanú személye utóbb kétséget kizáró módon azonosítható. A tanú aláírásának az olvasható volta, vagy az, hogy a tanú nevének magából az okiratból kell megállapíthatónak lennie, a más által írt végrendeletnek nem a törvény által előírt alaki kelléke. Ezért vita esetén a tanú nevének (személyének) a megállapítására irányuló bizonyítási indítvány megtételétől a felet nem lehet elzárni, annak anyagi jogi korlátja sincs. A végrendeleti tanú nevének felderítéséhez szükséges bizonyítás lefolytatására, a bizonyítási eszközökre a Pp. megfelelő szabályai [Pp. 3. § (3) bek., 3. § (5) bek., 164. § (1) bek., 166. § (1) bek. stb.] az irányadóak.
2. A Kúria az EBH2015.P.10. számú határozatát a meghozatalakor irányadó 3/2012. Polgári jogegységi határozatban foglaltakra alapította, ezért a Bszi. 42. § (4) bekezdése alapján annak elvi bírósági határozatként való fenntartását megszüntette.
Dr. Pribula László s. k.,

matches: Kúria Kúria bíróság Kúria bíróság bíróság Kúria


text:
Összbírói értekezlet a Szekszárdi Törvényszéken | BÍRÓSÁG
Összbírói értekezlet a Szekszárdi Törvényszéken
2017. már. 23. - 11:08, OBH-Sajto14
Összbírói értekezletnek adott otthont március 21-én a Szekszárdi Törvényszék. A rendezvényen - amelyen a tavalyi év eredményeit foglalták össze és értékelték - jelen voltak dr. Darák Péter, a Kúria elnöke, dr. Gyarmathy Judit, az Országos Bírósági Hivatal elnökhelyettese, dr. Nyakó Zsuzsanna, az Országos Bírói Tanács tagja, valamint dr. Makai Lajos, a Pécsi Ítélőtábla elnöke.
A törvényszék az értekezlet előtt a helyi sajtó képviselői részére sajtótájékoztatót tartott, amelyen dr. Gyarmathy Judit asszony és dr. Nyakó Zsuzsanna asszony mellett dr. Csullag Józsefné, a Szekszárdi Törvényszék elnöke, dr. Imre Zita, a törvényszék bírói tanácsának elnöke, valamint a törvényszék sajtószóvivői és sajtótitkára vett részt.
Elsőként a törvényszék elnöke tájékoztatójában ismertette a Szekszárdi Törvényszék, valamint a törvényszék illetékességi területén működő járásbíróságok, illetve közigazgatási és munkaügyi bíróság 2016. évi ügyforgalmának jelentősebb statisztikai adatait, egyben átnyújtásra került a sajtó képviselői részére a bíróság elmúlt évi működéséről szóló beszámoló egy rövidített kiadvány formájában. Kiemelte a törvényszék aktív részvételét az OBH elnöke által meghirdetett országos programokban, így a mediáció népszerűbbé tételében, a „Nyitott Bíróság”-ban, a tanúgondozásban, a bűnmegelőzési tevékenységben, az áldozatsegítésben, a gyermekközpontú igazságszolgáltatásban, illetőleg a családbarát munkahely kialakítására irányuló kezdeményezésben, továbbá ismertette a bíróságok épületeit érintő főbb beruházások, korszerűsítési programok eredményeit. Végezetül a törvényszék elnöke a bíróság jövőbeli célkitűzéseit fogalmazta meg, így elsődleges követelményként az ítélkezési munka hatékonyságának és időszerűségének biztosítását, továbbá a társhatóságokkal történő együttműködésre törekvést, az instruktor-mentor rendszer kialakítását a fiatalabb bírák munkájának segítése végett, ügyfélcentrum létrehozását, valamint a paksi atomerőmű bővítésével kapcsolatos beruházásra való felkészülés jegyében a személyi és tárgyi feltételek előteremtését.
Dr. Nyakó Zsuzsanna asszony az OBH felügyeleti szerveként működő OBT munkájának főbb irányvonalait mutatta be, kiemelve a Tanács bírói pályázatok elbírálásával kapcsolatos egyetértési, illetve - a pontozási rendszer egységes alkalmazását elősegítvén - az ajánlási jogkörét, egyben utalt a bírák etikai kódexe elfogadásában betöltött szerepére.
A bíróságok központi igazgatásáért felelős OBH képviseletében eljáró dr. Gyarmathy Judit elnökhelyettes asszony tájékoztatójában nagy hangsúlyt fektetett a közeljövőben hatályba lépő három nagy eljárási kódex alkalmazására történő szakmai felkészülésre, ezzel kapcsolatban pedig az OBH részéről mindenki számára hozzáférhető elektronikus tananyag, valamint központi és helyi képzések szervezése formájában megnyilvánuló segítségnyújtásra. Célként jelölte meg az elektronizált ügyintézés kiszélesítésével a bürokrácia csökkentését, továbbá méltatta az európai uniós joganyag megértését, alkalmazását bírák számára megkönnyítő Európai Jogi Szaktanácsadói Hálózat működését. A sajtótájékoztató végén a megjelent újságíróknak lehetősége nyílt kérdések feltevésére és egyéni interjúk készítésére a résztvevőkkel.
Ezt követően került sor az összbírói értekezlet megtartására, ahol dr. Csullag Józsefné elnök asszony a törvényszék bíráit, bírósági titkárait és fogalmazóit is tájékoztatta a törvényszék előző évi működéséről, prezentációval szemléltetve az ügyforgalmi adatairól és azok változásairól, kiemelve, hogy a perek 91%-a egy éven belül befejeződik, a döntések 89%-a pedig első fokon jogerőre emelkedik. Ismertette a bíróság személyi állományában bekövetkezett főbb változásokat, az országos kezdeményezésekben tanúsított szerepvállalást, valamint hangsúlyozta az OBH elnöke által meghirdetett „Fenntartható Fejlődés Program”-ban elért országos 4. helyezést is, amely program eredményeinek megőrzését, kiváltképp az ítélkezés magas színvonalának, időszerűségének fenntartását, továbbá az OBH által biztosított pályázati forrásoknak köszönhetően az infrastrukturális feltételek javítását, korszerűsítését jövőbeli célként határozta meg.
Dr. Imre Zita asszony felszólalásában beszámolt a bírói tanács tavalyi évben végzett munkájáról, közelebbről bemutatva a bírói pályázatok elbírálása kapcsán az objektív és szubjektív pontok meghatározásának eljárási rendjét és elveit.
Dr. Nyakó Zsuzsanna asszonynak az OBT munkásságát értékelő felszólalását követően dr. Makai Lajos elnök úr méltatta az ítélőtábla nevében a törvényszék időszerű és hatékony ítélkezési tevékenységét.
Ezt követően dr. Darák Péter elnök úr – az érdeklődés felkeltése érdekében kis jogbölcseleti kitérőt követően – a bírói munkához nélkülözhetetlen „jó közérzet” fontosságát hangsúlyozta, majd a Kúrián folyamatban lévő joggyakorlati elemzésekből emelt ki néhányat.
Az értekezletet dr. Gyarmathy Judit elnökhelyettes asszony felszólalása zárta, aki – a plénum előtt megismételve a sajtótájékoztatón is elmondottakat – újfent kiemelte az OBH segítségnyújtási törekvését a jogszabályi környezet változásai eredményezte kihívásokat illetően, számadatokkal szemléltette az elektronikus ügyintézés térhódítását a bíróságok életében, továbbá felvázolta a 2018-ban hatályba lépő eljárási rendtartások elsajátítását szolgáló képzési-oktatási folyamat főbb lépéseit, valamint a tárgyalótermi kép- és hangfelvétel készítés és távmeghallgatás rendszerének jövőbeli sarokpontjait.
Az összbírói értekezlet zárásaként az OBH képviselője ajándék átadásával elismerésben részesítette a törvényszék országos munkacsoportokban tevékenykedő bíráit, alkalmazottait.

matches: BÍRÓSÁG Kúria bíróság bíróság bíróság bíróság


text:
Mit kell tudni a végelszámolásról? (I. rész) | Pécs-Baranyai Kereskedelmi és Iparkamara
Mit kell tudni a végelszámolásról? (I. rész)
Szerző: Sörös Dávid | 2014. október 15.
Cimkék: adózás,Szabályozás
A cikksorozatunkban a végelszámolás eljárási és adózási szabályait mutatjuk be részletesen, az első részben a végelszámolás megindításával kapcsolatos eljárási szabályokat ismertetjük.
A gazdasági válság bekövetkezte óta csúcsra jár a társaságok jogutód nélküli megszűnése Magyarországon, hónapról-hónapra rekordokat dönt a becsukott cégek száma. Rosszabb esetben egy hosszadalmas felszámolási eljárás után törli a cégbíróság a társaságot. Felszámolásra abban az esetben kerül sor, ha a jogutód nélkül megszűnő társaság meglévő vagyontárgyai nem nyújtanak fedezetet a fennálló kötelezettségei teljesítésére. Szerencsésebb esetben a társaságok tulajdonosai döntenek arról, hogy jogutód nélkül meg szeretnék szüntetni a céget olyan módon, hogy a fennálló kötelezettségeiknek maradéktalanul eleget kívánnak és tudnak is tenni, a megmaradó vagyontárgyakat pedig egymás között osztják fel. Ezt az eljárást nevezzük végelszámolásnak.
A végelszámolási eljárás lefolytatásának szabályait a cégnyilvánosságról, a bírósági cégeljárásról és végelszámolásról szóló 2006. évi V. törvény (a továbbiakban: Ctv.) VIII. fejezete, az adózás rendjéről szóló 2003. évi XCII. törvény (a továbbiakban: Art.) vonatkozó rendelkezései és a végelszámolás számviteli feladatairól szóló 72/2006. (IV.3.) Korm. rendelet (a továbbiakban: Kormányrendelet) határozzák meg. A végelszámolási eljárás egy olyan nem peres eljárás, amelynek célja az olyan gazdasági társaságok jogutód nélküli megszüntetése, amelyek nem fizetésképtelenek, kötelezettségeiket a végelszámolási eljárás befejezésig teljesíteni tudják.
I. A végelszámolás elhatározása és megindítása
A végelszámolás megindításáról a társaság legfőbb szerve határozatban rendelkezik, amelyben meg kell jelölnie a végelszámolás kezdő napját, amely nem lehet korábbi, mint a határozat kelte. A végelszámolás elrendelésével egyidejűleg a társaság végelszámolóját is meg kell választani, aki lehet a korábbi vezető tisztségviselő (leggyakoribb eset), de lehet más természetes személy vagy akár gazdasági társaság (sok esetben a könyvelő vagy adótanácsadó cég) is, aki megfelel a vezető tisztségviselőkkel szemben támasztott követelményeknek és a végelszámolóvá történő megválasztását elfogadja. A hatóságokkal, bírósággal történő kapcsolattartás biztosítása érdekében a végelszámolónak mindenképpen elérhetőnek kell lennie Magyarországon. Megválasztásával egyidejűleg a legfőbb szervnek dönteni kell a végelszámoló díjazásáról vagy a feladat ellátásának ingyenességéről is. A végelszámolás kezdetével a korábbi vezető tisztségviselő megbízatása megszűnik és az új vezető tisztségviselő a végelszámoló lesz.
A Ctv. 95.§ szakasza bizonyos korlátokat állít fel arra nézve, hogy mikor nem hozhat a társaság legfőbb szerve döntést a végelszámolás megindításáról. Eszerint nem határozható el a végelszámolás, ha:
a büntetőügyben eljáró bíróság vagy ügyész a céget, illetve a cégbíróságot arról értesíti, hogy a céggel szemben büntetőjogi intézkedés alkalmazására kerülhet sor, illetve
a cég fizetésképtelenségét megállapító végzés kézhezvételét követően.
A végelszámolási eljárás lényege, hogy a társaság úgy kerüljön törlésre a cégnyilvántartásból, hogy kötelezettségeit maradéktalanul rendezte, így a végelszámolási eljárás tárgya a társaság vagyona, amellyel a végelszámolás kezdő időpontjában rendelkezik illetve az a vagyon, amelyet a végelszámolási eljárás során szerez.
II. A cég korábbi vezető tisztségviselőjének feladatai a végelszámolás megindításával kapcsolatban
Az előzőekben írtak alapján a korábbi vezető tisztségviselő megbízatása a végelszámolás kezdő időpontjával megszűnik, és innentől a végelszámoló tekintendő a társaság vezető tisztségviselőjének. A vonatkozó jogszabályok azonban a tevékenységzáráshoz kapcsolódóan meghatároznak bizonyos feladatot a korábbi vezető tisztségviselő részére, így a végelszámolás kezdő időpontját követő 30 napon belül köteles:
a végelszámolás kezdő időpontját megelőző nappal, mint mérlegfordulónappal a számviteli törvény alapján a cég tevékenységét lezáró beszámolóját elkészíteni és azt a végelszámolás kezdő időpontjától számított 45 napon belül letétbe helyezni és közzétenni,
a tevékenységzáró adóbevallásokat (2014-ban a leggyakoribbak: 1471-es a társasági adóra, 1465-ös az általános forgalmi adóra, 1408-as a személyi jellegű kifizetésekhez kapcsolódó közterhekre, 1401-es az egyes egyéb adókötelezettségekre) a végelszámolás kezdetére utaló „V1”-es jelzéssel elkészíteni és benyújtani az adóhatósághoz. (pl. ha a végelszámolás kezdő időpontja 2014. október 1., akkor a tevékenységzáró bevallásokat a 2014. január 01. – 2014. szeptember 30. közötti időszakra kell benyújtani)
a tevékenységet lezáró adóbevallásokkal egyidejűleg teljesíteni a tevékenységet lezáró adóbevallás időszakát megelőző azon időszakokra vonatkozó adóbevallási kötelezettségeket is, amelyek teljesítésének határideje a tevékenységet lezáró adóbevallás benyújtásakor még nem járt le. (pl. április 01-i végelszámolási kezdődátum esetén a 71-es bevallás megküldése mellett az előző év társasági adóbevallását is be kell nyújtani, függetlenül attól, hogy annak határideje csak május 31-e lenne)
a társaság iratanyagát átadni a végelszámolónak és tájékoztatni a folyamatban lévő ügyekről.
a végelszámolás megindításáról a munkavállalókat haladéktalanul tájékoztatni.
A korábbi vezető tisztségviselő a feladatainak elmulasztásából vagy nem megfelelő teljesítéséből eredő károkért a polgári jog általános szabályai szerint kártérítési felelősséggel tartozik. A kártérítési felelősség mellett mulasztás esetén a végelszámoló vagy a cég hitelezője kérelmére a cégbíróság törvényességi felügyeleti eljárás keretében 100.000 forinttól 900.000 forintig terjedő, ismételten is kiszabható pénzbírsággal is sújthatja a korábbi vezető tisztségviselőt.
A végelszámolás kezdő időpontját megelőző időszakra vonatkozóan elkövetett Art szerinti mulasztás, jogsértés (pl. a tevékenységzáró bevallások benyújtásának elmulasztása vagy késett beadása stb.) miatt az adóhatóság a mulasztási bírsággal a korábbi vezető tisztségviselőt sújthatja.
III. A végelszámoló legfontosabb feladatai a végelszámolás megindításával kapcsolatban
A végelszámolás megindításához kapcsolódó cégbírósági feladatok során mindenképpen szükséges az ügyvédi képviselet. A végelszámolás megindítását változásbejegyzési kérelemben kell bejelenteni a cégbíróságnak, amelyben a végelszámolónak többek között fel kell tüntetnie
a) a végelszámolás megindítását elrendelő határozat keltét,
b) a végelszámolás kezdő időpontját,
c) a végelszámoló nevét, adóazonosító számát, természetes személy esetén lakóhelyét, születési idejét, anyja születési nevét, jogi személyiség nélküli gazdasági társaság vagy jogi személy esetén székhelyét, és cégjegyzékszámát vagy nyilvántartási számát, valamint a megbízásából eljáró természetes személy nevét, születési idejét, anyja születési nevét, és lakóhelyét is,
d) a korábbi vezető tisztségvisel(ők) jogviszonyának megszűnését.
A változásbejegyzési kérelemhez csatolni kell többek között:
a, a legfőbb szerv határozatát a végelszámolás megkezdéséről, a végelszámoló kijelöléséről,
b, a végelszámoló nyilatkozatát a megbízatás elfogadásáról és az összeférhetetlenség hiányáról,
c, nyilatkozatot arról, hogy a munkavállalói érdekképviseletet a végelszámolás megindításáról az ügyvezetés tájékoztatta.
A cégbíróság a végelszámolás megindításáról végzést hoz, amelyet a Cégközlönyben közzétesz. A közzététel időpontja egyben néhány határidő számításának kezdőnapja is, melyet a későbbiekben részletezünk.
A közleménynek tartalmazza többek között az alábbiakat:
a) a végelszámolás alá került cég nevét, székhelyét, adószámát, cégjegyzékszámát, ha a jogutód nélküli megszűnés elhatározását megelőző két éven belül jogutódlás következett be, a jogelőd(ök) nevét, székhelyét és cégjegyzékszámát,
b) a végelszámolás kezdetére és a végelszámoló személyére vonatkozó adatokat,
A társaság hitelezői követeléseiket a közzétételtől számított negyven napon belül jelenthetik be a végelszámolónak, azonban a bejelentés elmulasztása nem jár jogvesztéssel. A végelszámoló a hitelezői igénybejelentési határidő elteltét követő tizenöt napon belül a követelésekről jegyzéket készít, ezen belül külön kimutatja az elismert és a vitatott hitelezői igényeket. A követelések jegyzékét a végelszámoló további tizenöt napon belül benyújtja a cégbírósághoz a nyilvános cégiratok közé történő elhelyezés céljából. A vitatott hitelezői igények hitelezőit a végelszámoló a követelésük ilyen minősítéséről ugyanezen időtartam alatt értesíti. Az a hitelező, akinek bejelentett követelését a végelszámoló vitatja, igényét a végelszámoló értesítésének kézhezvételétől számított harminc napos határidőn belül a bíróság előtt perben érvényesítheti, ennek megindítását a végelszámolónál igazolnia kell. A végelszámoló a vitatott igények fedezetére köteles lekötött tartalékot képezni.
A cég tagja (részvényese), hitelezője, illetve az, aki a jogi érdekét valószínűsíti, törvényességi felügyeleti eljárást kezdeményezhet a cégbíróságnál, ha azt észleli, hogy a végelszámoló a követelések jegyzékét a cégiratokhoz nem csatolta be. Ilyen esetben a bíróság a végelszámolót határidő tűzésével és pénzbírság terhe mellett felhívja a mulasztás pótlására, vagy ennek eredménytelensége esetén 100 000 forinttól 900 000 forintig terjedő, ismételten is kiróható pénzbírsággal sújtja.
A végelszámoló a végelszámolás közzétételétől számított tizenöt napon belül - szükség szerint - értesíti a végelszámolás megindításáról:
b) ha a cég valamely vagyontárgya országos közhiteles vagy közérdekből vezetett nyilvántartásban szerepel, e nyilvántartást vezető szervezetet,
c) a területileg illetékes állami munkaerőpiaci szervezetet,
d) az illetékes környezetvédelmi felügyelőséget arról, hogy maradtak-e fenn olyan környezeti károsodások, környezeti terhek, melyekből bírságfizetési vagy egyéb fizetési kötelezettség, a károsodások elhárításához, illetve terhek rendezéséhez szükséges kiadás származhat,
e) a cég pénzforgalmi számláit vezető valamennyi pénzforgalmi szolgáltatót,
f) a cég vagyoni részvételével működő jogalanyok vezető tisztségviselőit, illetve a cég részvételével működő egyesületeket, alapítványokat,
g) a cég által vagy ellen indított és folyamatban lévő hatósági és bírósági eljárásokban az eljáró hatóságot vagy bíróságot.
A végelszámoló a tevékenységet lezáró beszámoló mérlegének adataiból végelszámolási nyitó mérleget, majd a hitelezői igénybejelentésre nyitva álló határidő elteltét követő legfeljebb 75 napon belül a hitelezői követelések jegyzékéből kiindulva korrigált végelszámolási nyitó mérleget készít, amelyet a cég legfőbb szerve elé terjeszt. Ennek a társaság valós vagyoni helyzetének felmérése szempontjából van jelentősége. Ha a korrigált végelszámolási nyitómérleg alapján az állapítható meg, hogy a cég vagyona a hitelezők követeléseinek fedezetére nem elegendő, és a tagok a hiányzó összeget 30 napon belül nem fizetik meg, a végelszámoló köteles felszámolási eljárást kezdeményezni az illetékes bíróság előtt. A felszámolás iránti kérelem előterjesztéséhez a legfőbb szerv hozzájárulására nincs szükség, de a végelszámolónak a legfőbb szervet a felszámolás kezdeményezéséről haladéktalanul tájékoztatnia kell. A felszámolás elrendelése esetén a felszámolás kezdő időpontját megelőző napra köteles számviteli beszámolót készíteni azzal, hogy az így készült beszámolót a legfőbb szervnek nem kell elfogadnia.
Ha a végelszámolás alatt álló cég felszámolás alá kerül, és megállapítható, hogy a végelszámoló alapos ok nélkül késlekedett a felszámolási eljárás kezdeményezésével, vagy nem tett meg mindent a hitelezők veszteségeinek csökkentése, illetve a környezeti károk mérséklése a kármentesítés érdekében vagy egyes hitelezőket mások rovására előnyben részesített, a felszámoló vagy a hitelezők keresetére a bíróság arra kötelezi a végelszámolót, hogy a cég vagyonához a károkozás összege mértékéhez igazodó tőke-hozzájárulást teljesítsen. A bíróság ebben az esetben a végelszámoló díját részben vagy egészben megvonhatja.
Cikksorozatunk következő részében a végelszámolási eljárás lefolytatásának és lezárásának eljárásjogi rendelkezéseiről szólunk, majd végezetül az egyes adózási anyagi jogi jogszabályok végelszámoláshoz kapcsolódó előírásait mutatjuk be.

matches: bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság