text:
IV/02111/2017
Ügyszám: IV/02111/2017
Az ügy tárgya: A Kúria Pfv.V.21.393/2016/5. számú ítélete elleni alkotmányjogi panasz (kártérítés, életbiztosítás)
Befogadás dátuma: 03/27/2018
Az indítványozó - az Abtv. 27. §-a alapján - a Kúria Pfv.V.21.393/2016/5. számú ítélete alaptörvény-ellenességének megállapítását és megsemmisítését kérte az Alkotmánybíróságtól.
Az indítványozó előadta, hogy életbiztosítási szerződést kötött, azonban az eljáró biztosítási ügynök a biztosítási összegeket átvette, de a biztosító felé nem számolt el. Az indítványozó kártérítés megfizetése iránti pert kezdeményezett. Az elsőfokú bíróság a keresetének helyt adott és a biztosítót a kártérítés megfizetésére kötelezte. A másodfokú bíróság a tőkemarasztalás összegét leszállította, egyebekben az elsőfokú bíróság ítéletét helybenhagyta. A Kúria a jogerős ítéletet hatályon kívül helyezte, az elsőfokú bíróság ítéletének fellebbezett részét megváltoztatta, és a keresetet teljes egészében elutasította.
Az indítványozó álláspontja szerint a Kúria ítélete sérti az Alaptörvény XXVIII. cikk (1) bekezdése szerinti tisztességes bírósági eljáráshoz való jogát, mivel az ítéletben foglalt megállapítások téves és túlterjeszkedő jogértelmezésen alapulnak. Sérti továbbá az Alaptörvény XIII. cikk (1) bekezdése szerinti tulajdonhoz való jogát, mivel az indítványozó szerint a Kúria a keresetét nem utasíthatta volna el, ha okszerűen mérlegel és helyes megállapításokat tesz, valamint a tényállást feltárja..
Kúria Pfv.V.21.393/2016/5. számú ítélet
IV_2111_0_2017_inditvany_anonim.pdf IV_2111_2_2017_ind_kieg_anonim.pdf
A határozat száma: 3237/2018. (VII. 9.) AB határozat
A határozat kelte: Budapest, 06/19/2018
Az Alkotmánybíróság tanácsa elutasította a Kúria Pfv.V.21.393/2016/5. számú
ítélete alaptörvény-ellenességének megállapítására és megsemmisítésére irányuló
alkotmányjogi panaszt. A panaszra okot adó ügyben a felperes indítványozó
kártérítési pert indított az alperes biztosító ellen. A felperes biztosítást
kötött az alperes munkavállalójával, aki ügynöki tevékenysége keretében átvett
a felperestől több részletben biztosítási díjként meghatározott összegeket, ezt
pedig bizonylatokkal igazolta. Az átadott összegek alperes részére történő
befizetésére azonban nem került sor. A felperes feljelentést tett a
munkavállalója tevékenysége miatt, mert több személytől is átvett különböző
összegeket, melyekkel a biztosító felé nem számolt el. Az alperes elismerte,
hogy a károkozó tevékenysége során okozott kárért a biztosító felelősséggel
tartozik. Az első fokon eljáró Fővárosi Törvényszék megállapította az alperes
kártérítési felelősségét. Az ítélet ellen mindkét fél fellebbezést nyújtott be.
A másodfokon eljáró Fővárosi Ítélőtábla megállapította az alperes kártérítési
kötelezettségét, a tőkemarasztalás összege tekintetében változtatta meg az
elsőfokú ítéletet. A Kúria felülvizsgálati eljárásban hozott ítéletében a
felperes keresetét teljes egészében elutasította. Az indítványozó ezt követően
fordult az Alkotmánybírósághoz. Álláspontja szerint a Kúriai döntés indokolása
rendkívül rövid, valamint a Kúria jogszabálysértésre alapozza a jogerős döntés
hatályon kívül helyezését, de az indokolásból nem tűnik ki, hogy a
felülvizsgálattal támadott döntés mennyiben és miért jogszabálysértő. Az
gyakorlatában a tisztességes eljárás alkotmányos követelménye a bírói
döntésekkel szemben azt a minimális elvárást mindenképpen megfogalmazza, hogy a
bíróság az eljárásban szereplő feleknek az ügy lényegi részeire vonatkozó
észrevételeit kellő alapossággal megvizsgálja, és ennek értékeléséről
határozatában számot adjon. Az ügy eldöntése szempontjából a Kúria elegendőnek
tartotta annak megállapítását, hogy a biztosítási szerződés megkötésének a
ténye nem volt bizonyított, kellőképpen igazolt. Ez a tény önmagában kizárta az
alperes helytállási kötelezettségének megállapítását és kárfelelősségét. A
Kúria indokolásában nem foglalkozott minden, a felek által felvetett, valamint
a másodfokú bíróság által vizsgált kérdéssel. Érdemben foglalkozott azonban az
ügy eldöntése alapjául szolgáló lényeges kérdéssel, a szerződés létezésével,
illetve jellegével, amely döntő volt az alperes kárfelelősségének megállapítása
szempontjából. Az Alkotmánybíróság arra a következtetésre jutott, hogy a Kúria
az Alaptörvény követelményeinek megfelelően járt el, mert az ügy lényeges
körülményeit érintő legfontosabb kérdést megvizsgálta, és a vizsgálat
eredményéről számot adott döntése indokolásában.
2018.03.27 16:00:00 3. öttagú tanács
2018.06.19 16:00:00 3. öttagú tanács
3237_2018 AB határozat.pdf
Az Alkotmánybíróság a Kúria Pfv.V.21.393/2016/5. számú ítélete alaptörvény-ellenességének megállapítására és megsemmisítésére irányuló alkotmányjogi panaszt elutasítja.
[1]	1. Az indítványozó jogi képviselője (dr. Duda Attila, 1115 Budapest, Bartók Béla út 92–94. IV/22.) útján alkotmányjogi panaszt terjesztett elő. Az indítványozó az Alkotmánybíróságról szóló 2011. évi CLI. törvény (a továbbiakban: Abtv.) 27. §-a alapján kérte, hogy az Alkotmánybíróság állapítsa meg, hogy a Kúria Pfv.V.21.393/2016/5. számú ítélete alaptörvény-ellenes, és ezért azt semmisítse meg.
[2]	1.1. Az indítványozó (az alapügyben felperes) kártérítési pert indított egy biztosító gazdasági társaság ellen (a továbbiakban: alperes). A felperes Életbefektetés plusz módozatú biztosítást kötött az alperes munkavállalójával, aki ügynöki tevékenysége keretében átvett a felperestől több részletben biztosítási díjként meghatározott összegeket. Az összegek átvételét az alperes munkavállalója szigorú számadású eredeti bizonylatokkal igazolta a felperes részére. Az átadott összegek alperes részére történő befizetésére azonban nem került sor, azt az alperes munkavállalója ismeretlen célokra felhasználta. Az alperes munkavállalója kezdetben rendszeres jutalékot fizetett a felperesnek, majd egy idő után megszüntette a kifizetéseket és minden kapcsolatot megszakított a felperessel. A felperes az alperestől kért tájékoztatást, aki tudomására hozta, hogy feljelentést tett a munkavállalója tevékenysége miatt, mert több személytől is átvett különböző összegeket, melyekkel a biztosító felé nem számolt el. Az alperes elismerte, hogy a károkozó tevékenysége során okozott kárért a biztosító felelősséggel tartozik.
[3]	Az első fokon eljáró Fővárosi Törvényszék 10.P.24.286/2013/16. számú ítéletében kötelezte az alperest, hogy fizessen a felperesnek meghatározott összegű tőkét, valamint kamatot. Ítéletében a bíróság kifejtette, hogy a munkáltató, az alperes felelőssége fennáll a munkaviszonnyal összefüggésben okozott kárért. A bíróság a konkrét esetben megállapította, hogy nincs annak jelentősége, hogy az alperes ügynöke megbízotti jogkörét túllépve okozta-e a felperes kárát, mivel kétségtelen tény, hogy maga a megbízás volt az, amely a károkozást lehetővé tette. Az alperes kártérítési felelősséggel tartozik a megbízott magatartásáért, ha a megbízott képviseleti jogkörében eljárva, de azzal visszaélve szabályos szerződéskötési magatartást színlelve bűncselekményt is megvalósító felróható károkozó magatartást tanúsított (EBH2005.1208). Mindezek alapján a bíróság megállapította az alperes kártérítési felelősségét, és a kártérítés mértékét.
[4]	Az ítélet ellen mindkét fél fellebbezést nyújtott be. A másodfokon eljáró Fővárosi Ítélőtábla 28.Pf.20.995/2015/11. számú ítéletében megállapította az alperes kártérítési kötelezettségét, a tőkemarasztalás összege tekintetében változtatta meg az elsőfokú ítéletet. A másodfokú bíróság helyesnek tekintette az elsőfokú bíróság azon megállapítását, miszerint a biztosító felelőssége fennáll az ügynöki tevékenység során okozott károkért. Több eseti döntés is megerősíti, hogy a biztosító felelőssége mindazon károkozásra kiterjed, amely a megbízás kereteinek túllépésével, a megbízó által kifejezetten tiltott tevékenységgel, esetleg bűncselekménnyel valósul meg, amennyiben arra a megbízási jogviszony teremtett lehetőséget (EBH2005.1208., EBH2006.1406., BH2008.331.). A bíróság kifejtette, hogy az alperes felelőssége független attól is, hogy az ügynöke eljárásának eredményeként a felek között létrejött-e szerződés, azaz a biztosító ügynöke tevékenységéért szerződésen kívüli károkozás szabályai alapján is felel. A felelősség szempontjából annak a ténynek van jelentősége, hogy ténylegesen a megbízási jogviszony teremtette meg a károkozás lehetőségét a megbízott számára.
[5]	A Fővárosi Ítélőtábla döntése ellen az alperes felülvizsgálati kérelmet nyújtott be. A Kúria felülvizsgálati eljárásban hozott Pfv.V.21.393/2016/5. számú ítéletében hatályon kívül helyezte a jogerős ítéletet és megváltoztatta akként, hogy a felperes keresetét teljes egészében elutasította. A Kúria hivatkozott arra, hogy a tényállás megállapításához rendkívül kevés tényleges bizonyíték állt rendelkezésre (a felperes és az alperes előadása eltért egymástól, okirati bizonyítékként kevés egyszerű okirat, a nyugták szolgáltak). A Kúria álláspontja szerint az első- és a másodfokú bíróság is figyelmen kívül hagyta, hogy a szerződés létrejöttének és tartalmának bizonyítása a felperest terhelte, aki annak – miszerint életbiztosítást kívánt kötni – semmilyen szinten nem tudott eleget tenni. Az üzletkötő a büntetőeljárásban, valamint a perben tanúként is azt adta elő, hogy bár az ügylet az alpereshez kapcsolódott, valójában egy tőzsdei befektetés volt, nem biztosítási termék. A Kúria álláspontja szerint a rendelkezésre álló adatokból nem lehet arra a megállapításra jutni, hogy a felperes biztosítási szerződést kívánt kötni, mert erre nézve nem tett ajánlatot, annak hiányában azt az alperes el sem fogadhatta, így a biztosítási szerződés nem jöhetett létre. Az üzletkötő azonban – akár munkaviszonya, akár megbízási jogviszony keretében rendelkezett felhatalmazással – csak biztosításközvetítői tevékenységi körben járhatott el az alperes nevében, képviseletében, megbízottjaként. Befektetés közvetítésére, általa jogszerűen nem végezhető tevékenységre munkaviszonya, majd a megbízási jogviszony nem jogosította. Az alperes felelőssége kizárólag az üzletkötő biztosításközvetítői tevékenységéért áll fenn, amelynek feltétele a biztosítási szerződés létrejötte. A Kúria megállapította, hogy a konkrét ügyben „a felperes és az alperes között nem jött létre biztosítási szerződés. Pusztán az, hogy az üzletkötő munkaviszonya lehetőséget adott egy hihető fedőtörténetre a jogsértő magatartás megvalósításához, az alperes felelősségét nem alapozza meg.” Mindezekre tekintettel megállapította, hogy a felperes káráért az alperest nem terheli kártérítési felelősség.
[6]	1.2. Az indítványozó az Abtv. 27. §-a alapján kéri a Kúria Pfv.V.21.393/2016/5. számú ítélete alaptörvény-ellenességének megállapítását és megsemmisítését. Álláspontja szerint a Kúria kifogásolt ítélete sérti az Alaptörvény XIII. cikk (1) bekezdését, a XXIV. cikk (1) bekezdését, valamint a XXVIII. cikk (1) bekezdését.
[7]	Az indítványozó a tisztességes eljáráshoz való jog sérelmével összefüggésben hivatkozik arra, hogy a Kúriai döntés indokolása rendkívül rövid, valamint a Kúria jogszabálysértésre alapozza a jogerős döntés hatályon kívül helyezését, de az indokolásból nem tűnik ki, hogy a felülvizsgálattal támadott döntés mennyiben és miért jogszabálysértő. Az indítványozó álláspontja szerint sérül az Alaptörvény XXIV. cikke azáltal, hogy a Kúria nem indokolta meg döntését. A tulajdonhoz való jog sérelmét az indítványozó abban látja, hogy a Kúria ítéletének következtében azzal, hogy a munkáltató felelőssége nem került megállapításra, az okozott kárral sérült az indítványozó tulajdonjoga. Az indítványozó a tisztességes eljáráshoz való jog sérelmére hivatkozik azzal összefüggésben, hogy a Kúria ítélete alaptörvény-ellenes módon téves és túlterjeszkedő jogértelmezésen alapul.
[8]	1. Az Alaptörvénynek az alkotmányjogi panaszban hivatkozott rendelkezései:
[9]	2. A polgári perrendtartásról szóló 1952. évi III. törvény (a továbbiakban: Pp.) érintett rendelkezése:
„206. § (1) A bíróság a tényállást a felek előadásának és a bizonyítási eljárás során felmerült bizonyítékoknak egybevetése alapján állapítja meg; a bizonyítékokat a maguk összességében értékeli és meggyőződése szerint bírálja el.”
[10]	1. Az Alkotmánybíróság elsőként az alkotmányjogi panasz befogadhatóságának feltételeit vizsgálta, és ennek során megállapította: az indítványozó határidőben benyújtott alkotmányjogi panasza határozott kérelmet tartalmaz [Abtv. 30. § (1) bekezdés, 51. § (1) bekezdés, 52. § (1) bekezdés]. Az indítványozó ugyanis egyértelműen megjelölte
– azt a törvényi rendelkezést (Abtv. 27. §), amely megállapítja az Alkotmánybíróság hatáskörét az indítvány elbírálására, és amely az indítványozó jogosultságát megalapozza;
– az alapügy bemutatásával az elszenvedett eljárási szabálysértésekből eredő, az Alaptörvényben biztosított jogai sérelmének lényegét;
– az Alkotmánybíróság által vizsgálandó bírói döntést (Kúria Pfv.V.21.393/2016/5. számú ítélete);
– az Alaptörvény általa megsértettnek vélt rendelkezéseit [Alaptörvény XIII. cikk (1) bekezdés, XXIV. cikk (1) bekezdés, XXVIII. cikk (1) bekezdés];
– az indokolást arra nézve, hogy a sérelmezett bírói döntés miért ellentétes az Alaptörvény megjelölt rendelkezéseivel, valamint
– a kifejezett kérelmet a bírói döntés megsemmisítésére [Abtv. 52. § (1b) bekezdés].
[11]	Az indítványozó érintett az ügyben, mivel alapügyfél, felperes volt a bírósági eljárásban (Abtv. 27. §, Abtv. 51. §), továbbá a rendelkezésre álló jogorvoslati lehetőségeit kimerítette [Abtv. 27. § b) pont].
[12]	2. Az Alkotmánybíróság a befogadás során megállapította, hogy a panasz egyes indítványi elemek tekintetében nem tesz eleget az Abtv. 27. §-ban, valamint az Abtv. 29. §-ban foglalt egyes feltételeknek.
[13]	Az Alaptörvény XIII. cikk (1) bekezdésében foglalt tulajdonjoggal összefüggésben az alkotmányjogi panasz nem vet fel sem alapvető alkotmányjogi jelentőségű kérdést, sem a bírói döntést érdemben befolyásoló alaptörvény-ellenességet. Az Alkotmánybíróság már több ügyben kifejtette, hogy az alkotmányos tulajdonvédelem nem azonosítható az absztrakt polgári jogi védelemmel. Nem vonható az alkotmányos tulajdonvédelem alá az az eset, ha az indítványozó bírósági határozatok eredményeként pervesztes lett és ezzel összefüggésben vagyonvesztést szenvedett el {3120/2017. (V. 30.) AB határozat, Indokolás [40], 3276/2017. (X. 19.) AB végzés, Indokolás [28]}.
[14]	Az Alaptörvény XXIV. cikk (1) bekezdése a tisztességes hatósági eljáráshoz biztosít jogot, ilyen eljárás azonban az indítvány tartalmából megállapíthatóan nem volt folyamatban az ügyben.
[15]	Az indítvány – az Alaptörvény XXVIII. cikk (1) bekezdésében foglalt tisztességes eljáráshoz való jog sérelmére hivatkozással – több ponton kifogásolja a Kúria bizonyítási eljárás során tett megállapításait, arra tekintettel, hogy a Kúria megállapításai nem helyesek, iratellenesek. Az indítvány a befektetési vagy biztosítási termék dilemmájának indokolási hiányosságán túlmenő részében valójában a bírósági döntéssel szembeni kifogásait fogalmazza meg, illetve a bíróság jogértelmezését, jogalkalmazását vonja kritika alá, és a támadott ítéletben foglalt döntést magát, annak hátrányos voltát tekinti alapjogi sérelemnek.
[16]	Az Alkotmánybíróság az Alaptörvény 24. cikk (2) bekezdés d) pontja alapján felülvizsgálja a bírói döntésnek az Alaptörvénnyel való összhangját. A bírói döntésnek azonban kizárólag az alkotmányossági szempontú vizsgálata tartozik a testület hatáskörébe. A bírói döntés elleni alkotmányjogi panasz nem tekinthető a bírósági szervezeten belül jogorvoslattal már nem támadható bírói határozatok által okozott valamennyi jogsérelem orvoslása eszközének. Az Alkotmánybíróság az alkotmányjogi panaszon keresztül is az Alaptörvényt és az abban biztosított jogokat védi. Önmagukban a rendes bíróságok által elkövetett vélt vagy valós jogszabálysértések nem adhatnak alapot alkotmányjogi panasznak. Egyébként az Alkotmánybíróság burkoltan negyedfokú bírósággá válna {3268/2012. (X. 4.) AB végzés, Indokolás [28]; 3325/2012. (XI. 12.) AB végzés, Indokolás [13]}. Ezzel összhangban a bírói döntés alaptörvény-ellenességének vizsgálata során az Alkotmánybíróság tartózkodik attól is, hogy a bíróságok felülbírálati jogköréhez tartozó, szakjogi vagy kizárólag törvényértelmezési kérdésekben állást foglaljon {3003/2012. (VI. 21.) AB végzés, Indokolás [4], 3065/2012. (VII. 26.) AB végzés, Indokolás [5], 3391/2012. (XII. 30.) AB végzés, Indokolás [25], 7/2013. (VIII. 1.) AB határozat, Indokolás [33]}.
[17]	Mindezekre tekintettel az alkotmányjogi panasz a biztosítási szerződés létezése dilemmájának indokolási hiányosságán túlmenő részében nem vet fel sem alapvető alkotmányjogi kérdést, sem a bírói döntést érdemben befolyásoló alaptörvény-ellenességet.
[18]	3. Az Alkotmánybíróság megállapította, hogy az alkotmányjogi panasz befogadásának feltételei az Alaptörvény XXVIII. cikk (1) bekezdésére alapított egyes indítványi elemek tekintetében fennállnak. Az indítványozó abban a kérdésben – a biztosítási szerződés létrejötte – sérelmezi az indokolási kötelezettség elmaradását, illetve hiányos voltát, amely érdemben befolyásolja a bírói döntést, ugyanis a per érdemi kimenetele, a kártérítési felelősség fennállása vagy fenn nem állása éppen ennek a kérdésnek az eldöntésétől függ. Az indítványozó nem a Kúria szakmai érvelését kifogásolja, hanem azt, hogy nem indokolta meg kellően azt, hogy mire alapozza – az első és a másodfokú bírósággal teljesen ellentétesen – azt az állítását, hogy nem jött létre biztosítási szerződés a felek között. Az indokolási kötelezettség nem megfelelő voltát kifogásolja azzal összefüggésben is, hogy a Kúria jogszabálysértésre tekintettel helyezte hatályon kívül a jogerős döntést, azonban az indokolásból nem derül ki, hogy a jogerős döntés miért és mennyiben jogszabálysértő. Az indokolási kötelezettség elmaradása vagy annak hiányos volta a tisztességes eljáráshoz való joggal összefüggésben felvethet a bírói döntést érdemben befolyásoló alaptörvény-ellenességet.
[19]	Az Alkotmánybíróság a fentiekre tekintettel az alkotmányjogi panasz befogadásáról határozott.
[20]	Az alkotmányjogi panasz nem megalapozott.
[21]	1. Az Alaptörvény XXVIII. cikk (1) bekezdésében foglalt tisztességes eljáráshoz való jog mindenki számára biztosítja a bíróság előtti egyenlőséget, valamint a jogot ahhoz, hogy az ellene emelt vádat, vagy perben jogait és kötelességeit a törvény által felállított független és pártatlan bíróság igazságos és nyilvános tárgyaláson bírálja el.
[22]	Az Alkotmánybíróság az Alaptörvény negyedik módosítása során (2013. március 25.), valamint a 13/2013. (VI. 7.) AB határozatában a korábbi alkotmánybírósági határozatokban foglaltak felhasználhatóságát illetően rögzített szempontok figyelembe vétele alapján arra jutott, hogy a tisztességes eljáráshoz való jog követelményével kapcsolatos korábbi megállapításai alkalmazhatóságának a konkrét ügyben nincs akadálya [hasonlóan lásd: 7/2013. (III. 1.) AB határozat]. A 6/1998. (III. 11.) AB határozat úgy foglalta össze a tisztességes eljáráshoz való jog lényegét, hogy az „olyan minőség, amelyet az eljárás egészének és körülményeinek figyelembe vételével lehet csupán megítélni. Ezért egyes részletek hiánya ellenére éppúgy, mint az összes részletszabály betartása dacára lehet az eljárás méltánytalan vagy igazságtalan, avagy nem tisztességes” [ABH 1998, 91, 95]. Ez egyben azt is jelenti, hogy a tisztességes eljáráshoz való jog egyes részelemei korlátozhatóak a szükségesség-arányosság feltételeinek megfelelően {17/2015. (VI. 15.) AB határozat, Indokolás [103]–[109]}.
[23]	A tisztességes eljáráshoz való jognak része az indokolt bírói döntéshez való jog. Az Alkotmánybíróság a 7/2013. (III. 1.) AB határozatában vizsgálta az egyedi bírósági döntések indokolási kötelezettségének minimális, az eljárás tisztességességéhez tartozó követelményeit. Az Alkotmánybíróság irányadónak tekintette az Emberi Jogok Európai Bírósága indokolt bírósági döntéshez fűződő jog tekintetében kialakított gyakorlatát. Mindezek alapján az indokolási kötelezettség az eljárás tisztességességével összefüggő minimális követelményei a következők. Alapvető követelmény, hogy a bíróságok a döntéseik alapjául szolgáló indokokat kellő részletességgel mutassák be, az indokolás szükségességének mélységét azonban az alapul fekvő ügy egyedi körülményei határozzák meg. Az indokolt bírósági döntéshez való jog azonban semmiképpen nem jelenti azt, hogy az ügyben eljáró bíróságot a felek valamennyi érvelése tekintetében részletes indokolási kötelezettség terhelné. Az Alkotmánybíróság elsődlegesen azt vizsgálja, hogy az indokolási kötelezettséget előíró eljárási jogszabályokat a bíróság az Alaptörvény XXVIII. cikk (1) bekezdésében meghatározott követelményeknek megfelelően alkalmazta-e {7/2013. (III. 1.) AB határozat, Indokolás [31]–[33]}.
[24]	Az Alkotmánybíróság gyakorlatában „a tisztességes eljárás alkotmányos követelménye a bírói döntésekkel szemben azt a minimális elvárást mindenképpen megfogalmazza, hogy a bíróság az eljárásban szereplő feleknek az ügy lényegi részeire vonatkozó észrevételeit kellő alapossággal megvizsgálja, és ennek értékeléséről határozatában számot adjon. Ennek megítéléséhez az Alkotmánybíróság vizsgálja a jogvita természetét, az alkalmazandó eljárási törvény rendelkezéseit, a felek által az adott ügyben előterjesztett kérelmeket és észrevételeket, valamint az ügyben választ igénylő lényeges kérdéseket” {7/2013. (III. 1.) AB határozat, Indokolás [34]}. Az Alkotmánybíróság gyakorlata következetes abban a tekintetben, hogy a bizonyítási eljárás eredményének felülmérlegelésére az alkotmányjogi panasz-eljárás nem adhat keretet, mert ebben az eljárásban csak a bírósági döntést érdemben befolyásoló alaptörvény-ellenesség felülvizsgálatára kerülhet sor {3116/2014. (IV. 17.) AB végzés, Indokolás [54]; 3039/2014. (III. 13.) AB végzés, Indokolás [19]; 3027/2014. (II. 17.) AB végzés, Indokolás [20]}.
[25]	2. Az Alkotmánybíróság ezt követően az alkotmányjogi panaszban kifogásolt konkrét bírói döntést vizsgálta meg.
[26]	2.1. Az alkotmányjogi panasz alapjául szolgáló per központi kérdése az volt, hogy az alperes munkavállalója tevékenysége mennyiben tudható be az alperesnek, és ezzel összefüggésben az alperes mennyiben köteles helytállni a munkavállalója jogellenes tevékenységével okozott károkért. Ennek eldöntése szempontjából kulcskérdés annak eldöntése, hogy az ügylet befektetési vagy biztosítási szerződés megkötésére irányult. Az elsőfokú- és a másodfokú bíróság egyetértett abban, hogy jelen ügyben az alperesnek helytállási kötelezettsége van, mivel a per tárgya életbiztosítási szerződéshez kapcsolódó szolgáltatás volt.
[27]	Az elsőfokú bíróság rámutatott arra, hogy a munkáltató felelőssége fennáll a munkaviszonnyal összhangban okozott károkért, akkor is, ha a károkozás a munkáltató által kifejezetten tiltott tevékenységgel vagy bűncselekmény elkövetésével valósul meg. Nincs jelentősége annak, hogy a biztosításközvetítő a megbízott jogkörét túllépve okozta a kárt, mert maga a megbízás volt az, amely a károkozást lehetővé tette. Az elsőfokú bíróság szerint az alperes alaptalanul hivatkozott arra, hogy az üzletkötő nem biztosításközvetítői minőségében, nem a munka- illetve megbízási jogviszonyával összefüggésben, hanem kizárólag a saját kockázatára kötött befektetési ügyletet. Az üzletkötő hosszú éveken át állt alkalmazásban az alperesnél. Bizonylatként pedig az alperes szigorú számadású nyugtáit használta fel. A felperes hosszabb időn keresztül a hozamokat is megkapta, amely tovább növelte bizalmát.
[28]	A másodfokú bíróság egyetértett az elsőfokú bírósággal abban, hogy a felperesben alappal alakulhatott ki az a téves feltevés, hogy egy életbiztosítási szerződéshez kapcsolódó befektetésre vonatkozó szerződést kötött. A másodfokú bíróság döntőnek tekintette, hogy az üzletkötő szigorú számadású, eredeti nyugtákat használt fel a felperes által átadott pénzösszegek átvételének elismerésére. Az alperes működési körében merült fel az az ok, amelynek folytán ilyen nyugtatömbökhöz az üzletkötő hozzájuthatott. A másodfokú bíróság hivatkozott arra az állandó bírósági gyakorlatra, miszerint a biztosító felelőssége fennáll a biztosítás létrejöttének elmaradásából eredő károkért, amennyiben az ügynökének eljárása folytán a felperes alappal feltételezhette, hogy a biztosítási szerződés létrejött, és hatályba is lépett. A felelősség szempontjából annak a ténynek van jelentősége, hogy ténylegesen a megbízási jogviszony teremtette meg a károkozás lehetőségét a megbízott számára.
[29]	A Pp. 206. § (1) bekezdése értelmében a bíróság a tényállást a felek előadásának és a bizonyítási eljárás során felmerült bizonyítékoknak az egybevetése alapján állapítja meg; a bizonyítékokat a maguk összességében értékeli, és meggyőződése szerint bírálja el. A Kúria álláspontja szerint kulcskérdés az ügyben a megkötött szerződés jellege. Álláspontja szerint az első- és a másodfokú bíróság figyelmen kívül hagyta, hogy a szerződés létrejöttének és tartalmának bizonyítása a felperest terhelte, és ennek semmilyen szinten nem tudott eleget tenni. A Kúria leszögezte, hogy a rendelkezésre álló adatok szerint nem lehetett megállapítani, hogy a felperes biztosítási szerződést kívánt kötni, az üzletkötő azonban csak biztosításközvetítői tevékenységi körben járhatott el az alperes nevében. Befektetés közvetítésére munkaviszonya, majd megbízási jogviszonya nem jogosította. Ebből az is következik, hogy amikor az üzletkötő a felperes vonatkozásában járt el, nem biztosítási ügynöki tevékenységet végzett, nem annak kereteit lépte túl, hanem a saját kockázatára ajánlott egy befektetést. Mindezek alapján a Kúria azt állapította meg, hogy a másodfokú bíróság ítélete jogszabálysértő, és a felperes káráért az alperest kártérítési felelősség nem terheli.
[30]	Az alkotmányjogi panaszban előadott kifogás szerint a Kúria döntése rendkívül rövid indokoláson alapul, és nem helyez kellő hangsúlyt arra, hogy a felperes és az alperes közötti szerződés létrejöttének látszatát ténylegesen alátámasztották. Ugyanis az alperesi munkavállaló ténylegesen létező alperesi terméket kínált, alperesi szigorú számadású nyugtákon igazolta a pénzbefizetések átvételét, a pénzösszegek alpereshez történő befizetéséről tájékoztatta a felperest, és rendszeres jutalékot fizetett ki a termékre hivatkozással.
[31]	2.2. Az Alkotmánybíróság a Kúria indokolását értékelve arra a következtetésre jutott, hogy a Kúria nem hagyta figyelmen kívül a felülvizsgálati kérelemben foglalt lényeges kérdések vizsgálatát. A bíróság a Pp. 206. § (1) bekezdése alapján a tényállást a felek előadásának és bizonyítékainak alapján állapítja meg, és arra alapozza döntését. A Kúria elsősorban azt kifogásolta, hogy a felperes nem bizonyította kellőképpen azt, hogy biztosítási szerződést kötött. Álláspontja szerint a felperes elmulasztotta bizonyítási kötelezettségét, amelyet a másodfokú bíróság figyelmen kívül hagyott, ebben áll a másodfokú ítélet jogszabálysértő jellege. A Kúria indokolásában kevesebb hangsúlyt fektet olyan tényekre, amelyeket az elsőfokú, de főként a másodfokú bíróság hangsúlyosnak tekintett, például a szigorú számadású nyugták kérdése. Azt, hogy az üzletkötőnél voltak szigorú számadású nyugták, a másodfokú bíróság döntőnek tekintette annak megítélésekor, hogy az üzletkötő az alperes megbízottjaként járt el. A Kúria annak vizsgálata során, hogy mennyiben volt betudható az üzletkötő magatartása az alperesnek, egyetlen körülményre helyezte a hangsúlyt, arra, hogy a szerződés jellege milyen volt. Ugyanis csak a biztosítási szerződés minősült olyannak, amelyre kiterjedt az alperes tevékenységi köre, a befektetési szerződésre nem. Az ügy eldöntése szempontjából a Kúria elegendőnek tartotta annak megállapítását, hogy a biztosítási szerződés megkötésének a ténye nem volt bizonyított, kellőképpen igazolt. Ez a tény önmagában kizárta az alperes helytállási kötelezettségének megállapítását és kárfelelősségét. A Kúria indokolásában nem foglalkozott minden, a felek által felvetett, valamint a másodfokú bíróság által vizsgált kérdéssel. Érdemben foglalkozott azonban az ügy eldöntése alapjául szolgáló lényeges kérdéssel, a szerződés létezésével, illetve jellegével, amely döntő volt az alperes kárfelelősségének megállapítása szempontjából.
[32]	Az Alkotmánybíróság az érdemi vizsgálatot követően arra a következtetésre jutott, hogy a Kúria az Alaptörvény XXVIII. cikk (1) bekezdéséből fakadó követelményeknek megfelelően járt el, mert az ügy lényeges körülményeit érintő legfontosabb kérdést megvizsgálta, és a vizsgálat eredményéről számot adott döntése indokolásában.
[33]	Az Alkotmánybíróság a fentiekre tekintettel az alkotmányjogi panaszt elutasította.

matches: Kúria Kúria bíróság bíróság bíróság Kúria bíróság Kúria Kúria Kúria Kúria Kúria Kúria bíróság Kúria Kúria bíróság Kúria Kúria Kúria bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság Kúria Kúria Kúria bíróság Kúria Kúria Kúria Kúria Kúria Kúria Kúria Kúria bíróság Kúria Kúria bíróság Kúria Kúria bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság Kúria bíróság Kúria Kúria bíróság Kúria Kúria Kúria bíróság Kúria bíróság Kúria bíróság bíróság Kúria Kúria Kúria bíróság Kúria


text:
Czinege László: Áprilisi tréfa (X. rész) - 16 Augusztus 2014 - IRODALOM - Irodalom Online
Szerda, 2019-06-26, 12:21
CÍMLAP » 2014 » Augusztus » 16 » Czinege László: Áprilisi tréfa (X. rész)
Czinege László: Áprilisi tréfa (X. rész)
Hortobágyi Béla élete visszatért a régi, megszokott ritmusába a rendőrségi és bírósági tortúrák, megpróbáltatások után. Úgy gondolta, mivel az elsőfokú bíróság nagysokára jogerős ítéletet hozott, valószínűleg nem fellebbeztek az ítélet ellen egyik részről sem. Ami azt illeti, logika szerint is így volt kézenfekvő, hiszen a két rendőr röhöghetett a markába, hogy ilyen olcsón megúszta, az ügyésznőtől pedig – aki még őt támadta – semmi jót nem várhatott.
Így aztán kikerekedett a szeme, amikor a nyár elején megkapta a másodfokú tárgyalásra szóló idézését. Szeptember 18-án, 8 órára hívatták a belvárosi Markó utcába, a Legfelsőbb Bíróság épületébe.
Béla – kíváncsi ember lévén –, azon törte a fejét napokig: mégis, ki nyújthatott be ugyan fellebbezést?
Sok idő volt még szeptemberig. Béla már meg attól félhetett, nehogy a napok szürke monotóniájában – az elgondolkodó, merengő íróemberféle eseti időzavarában –, megfeledkezzen majd az elég távoli időpontról.
Végül is a nyár úgy telt el, mintha valami klubdélután lett volna: amikor tetszett, akkor hirtelen, amikor nem annyira, akkor kényelmetlenül nehezen. Így aztán Hortobágyiban a közbeeső idő egyik pillanata sem rögzült igazán.
Hatkor ébredt a kellemesen nyugodt, szeptemberi reggelen. Semmi jele sem volt, hogy aznap bekötött szemmel kelt-e fel Justicia, vagy kifent karddal, és cinkelt mérleggel a kezében. Úgy döntött, a Nagyvárad térig a taxijával megy, mivel a fővárosi tömegközlekedésben nem volt nagy jártassága. A metrójáratokra még csak-csak emlékezett fiatalkorából, amikor gyakran eljárt szórakozni barátaival.
Éjszakásként közepes stresszt érzett az araszoló reggeli forgalomban, és már azon gondolkodott, hogy rossz döntés volt elindulni autóval, amikor egyszerre csak megindult az Üllői út forgalma, mintha kihúzták volna a lefolyóból a dugót. Biztos valami történhetett, és most engedik újra a forgalmat – gondolta.
Az is átfutott az agyán, hogy ebben a városban nem lehet semmiben sem biztos az ember. A büntetések, fenyegetések, elővezetések (7000 forintos tarifával) kiválóan hangzanak, de hogy kiálljon a rend őre az utcára reggel vagy a délutáni csúcsban, és segítse a forgalmat, az nonszensz. Jobb elbújni valahol, és elütni az időt valami ügyeskedéssel, esetleg várni, hogy a „nagyok” szóljanak, mert hát a rendőrség nem a kis földönfutó polgárokért van, hanem inkább a komálósok, az állam és a bankok a fontos kuncsaftjaik.
Nyomasztó gondolatai közben hirtelen meg is érkezett. Nagy lendülettel fordult be a Corso parkolóba, de aztán, mint egy amatőr, úgy igazgatta az autóját, hogy az ideges, nappalos tömegben senkinek se legyen útjában a parkoló eldugott sarkában. Nehogy már rányissák az ajtót, vagy talán – a járdához közel állva – egy gyalogos akár bosszúból is megkarcolja.
Ahogy végiggondolta a fenyegető lehetőséget, rádöbbent ennyivel el is lehetne intézni az „állását”, mert pénze nem lenne a fényezés javítására, tehát ki kellene lépni a fuvarszervező irodától, ahol minden kis sérülésért letiltás dukál. Mezítlábas taxisként pedig felkopna teljesen az álla. Még a rezsire, és a kajára valót sem tudná összehozni a hiénák világában.
Az aluljáróban először összezavarodott, nem érezte, merre kell haladnia, de aztán lassan beugrottak a régi emlékek. Valamikor sokat járt itt, közelben lakott: a Lenhossék utcában.
Felszállt a metróra. Szeretett volna leülni, mivel a lába és dereka gyorsan megfájdult - nem szokott az ácsorgáshoz -, de mint gyakorlatlan utazó, mire látott egy ülőhelyet, arra már rég rámozdult valami rutinosabb közlekedő.
Unalmában nézte a szerelvény belsejét: ugyanaz a vonat, ugyanazok az ülések, a táblák, a rudak, a fogantyúk, a színek. Az állomások sem lettek semmivel szebbek. Valószínűleg az emberek is azok, akikkel harminc éve ugyanitt találkozott.
A Nyugatinál szállt le, bár nem tudta eldönteni gyalogosan melyik lehet közelebb a Markó utcához ez, vagy pedig az Arany János utcai megálló. Kifelé jövet az aluljáróból erősen figyelte a táblákat, nehogy eltévedjen, és az ellenkező oldalon jöjjön fel. Meglepődött, hogy az emlékeihez képest mennyire lerobbant a Nyugati téri környezet, a falak borítása, a telefonfülkék, a kövezet. Néhol, mint a metrószerelvények karosszériája, olyasmi lemezzel voltak az aluljáró oldalai burkolva, de ugyanúgy lemattult és korrodált, mintha kinn állt volna a szabadban egy emberöltő óta. Jól mondják: aminek nincsen gazdája, az veszett iramban tönkremegy.
A Bajcsy Zsilinszky úton szintén megcsodálta a laza elhanyagoltságot, az éjszakai vagy még a előzőnapi szemetet. Kutyamocskot, és vizeletfolyásokat kerülgetve sietett célja felé. Igyekezett minél kisebbeket szippantani a kipufogógázoktól, a felkavart portól és a csatornaszagtól áthatóan büdös levegőből.
A Legfelsőbb Bíróság épülete olyasminek tűnt számára, akár egy főúri palota, a megannyi lerobbant, koszos látvány után. Csillogott-villogott a sok réz és márvány. Minden falborítás eredeti, természetes pácolt faanyagnak látszott.
Amíg a bírákra várt, el is gondolkodott rajta: lehet, hogy ez csak egy blöff? Lehet, hogy csak a rangot mutatja, de az emberek itt is ugyanazok, mint a lepukkant metrón és a bűzös aluljárókban? Lehet, ez csak egy privilegizált kaszt megkülönböztetési módja, a benne létezők hierarchikus ragját mutogatva?
Elnézte – a tárgyalóterem ajtaja mellett ülve – a folyosóőrök munkának vélt, hanyag semmittevését. Azt, hogy ezek az emberek azért vesznek fel súlyos fizetéseket, és az állampolgárok adójából forgatnak vissza foglalkoztatóik – javadalmazásuk után az újraherdálásba – olyan közterheket, amelyek kifizetése teljesen felesleges. Ezekre a széken ücsörgő és egymással traccsoló erős férfiakra az égvilágon semmi szükség nincsen a folyosókon, a mai műszaki-technikai hátteret ismerve.
Néhány kamera és egy központi, portaszolgálatot is ellátó rendészet megoldaná az egészet. Persze könnyű ott spórolni, ahol a civilektől vonnak el kedvezményeket, járandóságokat, de a nomenklatúra, a bürokrácia privilégiumait megnyirbálni – az igen keservesen megy mindig.
A vádlott rendőrök a tárgyalóterem előtt beszélgettek sokadik ügyvédjükkel. Most újra egy hölgyet választottak, vagy közvetítettek ki melléjük.
Amikor végre beinvitálták őket, akkor rendőrök és még az ügyészség képviselője is, mint valami urat előretessékelte Hortobágyit. No, fene – gondolta – a „genius loci”, a hely szelleme mégis munkálkodik.
A szemközt ülő bíróság háromtagú volt, az ügyész itt is csak a pulpitus oldalán kapott helyet. Szószólójuk - minden erősítés nélkül, félig-meddig érthetően - ismertette röviden az ügy állását és rögtön a lényegre is tért.
Elmondta, hogy az ügyészség, és a vádlottak képviselője fellebbezése által került az eset másodfokra, de mivel az ügyészség elkésett a fellebbezéssel – amit az első fokú bíróság nem vett észre, és úgy továbbította feléjük – súlyosbításról szó sem lehet, csak a védő kérésére enyhítésről.
A halk szavú ügyész, szánom-bánom arccal elhadarta azért keményebb ítéletet kérő monológját, ami teljesen nevetséges volt a történtek ismeretében. Erőtlen, egyhangú szövegében – viszont – már nyoma sem volt az eredeti, végrehajtandó büntetés indítványozásának, csak a rendőrségbe vetet hit, és a közbizalom megingatása miatt említette meg a pénzbüntetés napi tételének megemelését. Szóba sem hozta, hogy a sértett helybenhagyása, törvénytelen eszközökkel megvalósított fogvatartása, személyes szabadságának időleges korlátozása, valamint magánlaksértés miatt kívánna súlyosabb büntetési tételt indítványozni.
A rendőrök védője viszont elég derekasan összeszedve magát, minden lehetséges csúsztatást, és kimagyarázást igénybe véve, teljes felmentésért fellebbezett.
A bíróság, mint azt első fokon is tette, itt is szünetet rendelt el, és ítélethozatalig kitessékelt a folyosóra mindenkit.
Uszkve egyórás várakozás után hívták be a feleket és a képviselőket. Ekkorra már végleges, megfellebbezhetetlen formába volt öntve a döntés.
A rendőröket ugyan nem mentette fel a bíróság, alapvetően helybenhagyták az elsőfokú elmarasztaló ítéletet, ám kozmetikáztak rajta némileg. Hogyan mutatna mégis egy gyakorló rendőr kartonja, amin hivatáskörben, csoportosan elkövetett bántalmazás is szerepel? Ezért végül – a halmozott büntetést mellőzve -, belezsúfolták cselekményüket a jogellenes fogvatartás "szimpla" bűntettébe.
Hortobágyi Béla megverésének – szerintük magánvádas – ügyét áttették a kerületi bíróságra. Polgári jogi igényét pedig – úgy döntöttek – „egyéb törvényes útra utasítottnak tekintik”.
Szóval – finoman mondva – lerázták magukról a legfőbb bírák a maradéktalan igazságtétel és kártérítés kínos procedúráját. Az államszolgákat elvégre nem lehet csak úgy – állampolgári érdek, és holmi törvényesség miatt – rendesen elkaszálni. Ügyeltek még arra is, hogy magának az államnak se sokat fizessenek az elítéltek. Az ügyészségi, bírósági eljárás költségének szűk tizedét sem rótták végül - napi ötszáz forintjával rájuk.
Hortobágyi szkeptikusan fogadta a döntést, annyit fűzött csak hozzá, hogy fogvatartása alatt – a két évtől nyolc évig terjedő szabadságvesztéssel büntetendő – sanyargatás bűntettét is elkövették a rendőrségen, és ezért szintén a gyanúsítottak a felelősek, mivel végig ott voltak ez idő alatt a fogda közelében.
A rendőrök tudomásul vették a bíróság ítéletét, nem fűztek hozzá semmilyen észrevételt.
Persze miért is tettek volna akármilyen megjegyzést, hiszen jól tudták, hogy mit úsztak meg:
BTK. 226. § Az a hivatalos személy, aki hivatalos eljárása során mást tettleg bántalmaz, bűntettet követ el, és három évig terjedő szabadságvesztéssel büntetendő.
228. § (1) Az a hivatalos személy, aki eljárása során mást személyi szabadságától jogellenesen megfoszt, bűntettet követ el, és öt évig terjedő szabadságvesztéssel büntetendő.
b) a sértett sanyargatásával követik el.”
A bíróság csicsás épületéből kifelé menet, Hortobágyiban még az is felötlött: A hazudozó, szolgálatban mulasztó, összebeszélő rendőrtanúk, a csúsztató mentőszemélyzet nem lett megdorgálva sem, pedig nyilvánvalóvá vált érdekeltségük miatti összefonódásuk, összebeszélésük, és tények cáfolták meg szavahihetőségüket. Csak a hamis tanúzásért jóval többet kaphattak volna, mint a két elítélt díszpintyőke.
Az egész igazságszolgáltatás csak egy nagy felhajtás. A csodálatos díszletek és színfalak mögött már előre el van döntve minden – gondolta Béla –, akár a Tanúban, Pelikán et. idejében.
Bezzeg egy mezei taxis... Erkölcsi bizonyítvány hiányában kocsit sem cserélhet, nemhogy engedélyt kaphatna. Ezek a mulasztó, verekedő – embert, törvényt, tulajdont, erkölcsöt, egyenes beszédet nem ismerő –, joggal mondva bűnözők, pedig folytathatják ugyanott, mint az „áprilisi tréfájuk” előtt és után: a Magyar Rendőrség kötelékében, ahol – úgy tűnik – nem szempont a büntetlen előélet vagy az igazmondás és az alapvető szaktudás.
Kategória: EPIKA | Megtekintések száma: 1475 | Hozzáadta:: tokio170 | Címkék (kulcsszavak): olvasnivaló, bíróság, rendőri túlkapás, áprilisi tréfa | Helyezés: 0.0/0

matches: bíróság Bíróság Bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság


text:
Az egész büntetőeljárás időtartama a kizárólag fiatalkorú terheltek ellen indult ügyekben - PDF
Download "Az egész büntetőeljárás időtartama a kizárólag fiatalkorú terheltek ellen indult ügyekben"
1 1. sz. táblázat Az egész büntetőeljárás időtartama a kizárólag fiatalkorú terheltek ellen indult ügyekben Ügyészségek A nyomozás elrendelésétől számított A nyomozás elrendelésétől a jogerős bírósági 1 éven túl, I. félévében határozat meghozataláig eltelt idő jogerős bírósági határozattal elbírált kizárólag fiatalkorú terheltekkel szemben folytatott 1-2 év között 2-3 év között 3 év felett (db) Fővárosi Főügyészség Bács-Kiskun Megyei -Főügyészség Baranya Megyei Főügyészség Békés Megyei Főügyészség Borsod-Abaúj-Zemplén Megyei Főügyészség Csongrád Megyei Főügyészség Fejér Megyei Főügyészség Győr-Moson-Sopron Megyei Főügyészség Hajdú-Bihar Megyei Főügyészség Heves Megyei Főügyészség Jász-Nagykun-Szolnok Megyei Főügyészség Komárom-Esztergom Megyei Főügyészség Nógrád Megyei Főügyészség Pest Megyei Főügyészség Somogy Megyei Főügyészség Szabolcs-Szatmár-Bereg Megyei Főügyészség Tolna Megyei Főügyészség Vas Megyei Főügyészség Veszprém Megyei Főügyészség Zala Megyei Főügyészség Összesen: Országos átlag: 100% 60,77% 23,95% 15,28%
2 2. sz. táblázat A nyomozás időtartama Ügyészségek A nyomozás elrendelésétől számított A nyomozás elrendelésétől az iratoknak 1 éven túl, I. félévében az elsőfokú ügyészségre érkezéséig eltelt idő jogerős bírósági határozattal elbírált 2 hónapon 2-6 hó 6-12 hó 1-2 év 2-3 év 3 éven belül között között között között túl (db) Fővárosi Főügyészség Bács-Kiskun Megyei -Főügyészség Baranya Megyei Főügyészség Békés Megyei Főügyészség Borsod-Abaúj-Zemplén Megyei Főügyészség Csongrád Megyei Főügyészség Fejér Megyei Főügyészség Győr-Moson-Sopron Megyei Főügyészség Hajdú-Bihar Megyei Főügyészség Heves Megyei Főügyészség Jász-Nagykun-Szolnok Megyei Főügyészség Komárom-Esztergom Megyei Főügyészség Nógrád Megyei Főügyészség Pest Megyei Főügyészség Somogy Megyei Főügyészség Szabolcs-Szatmár-Bereg Megyei Főügyészség Tolna Megyei Főügyészség Vas Megyei Főügyészség Veszprém Megyei Főügyészség Zala Megyei Főügyészség Összesen: Országos átlag: 100% 8,69% 46,76% 35,12% 7,68% 1,32% 0,43%
3 3. sz. táblázat A nyomozás időtartama a kizárólag fiatalkorú terheltek ellen indult ügyekben Ügyészségek A nyomozás elrendelésétől számított A nyomozás elrendelésétől az iratoknak 1 éven túl, I. félévében az elsőfokú ügyészségre érkezéséig eltelt idő jogerős bírósági határozattal elbírált kizárólag fiatalkorú terheltek ellen 2 hónapon 2-6 hó 6-12 hó 1-2 év 2-3 év 3 éven indult belül között között között között túl (db) Fővárosi Főügyészség Bács-Kiskun Megyei -Főügyészség Baranya Megyei Főügyészség Békés Megyei Főügyészség Borsod-Abaúj-Zemplén Megyei Főügyészség Csongrád Megyei Főügyészség Fejér Megyei Főügyészség Győr-Moson-Sopron Megyei Főügyészség Hajdú-Bihar Megyei Főügyészség Heves Megyei Főügyészség Jász-Nagykun-Szolnok Megyei Főügyészség Komárom-Esztergom Megyei Főügyészség Nógrád Megyei Főügyészség Pest Megyei Főügyészség Somogy Megyei Főügyészség Szabolcs-Szatmár-Bereg Megyei Főügyészség Tolna Megyei Főügyészség Vas Megyei Főügyészség Veszprém Megyei Főügyészség Zala Megyei Főügyészség Összesen: Országos átlag: 100% 11,97% 45,35% 33,83% 6,58% 1,98% 0,29%
4 4. sz. táblázat Az eljárás felfüggesztésének tartamára vonatkozó adatok Ügyészségek A büntetőeljárás nyomozási ügyészi elsőfokú bírósági szakaszában a felfüggesztéssel érintett, valamint a felfüggesztés időtartama hónap hónap hónap év év hónap hónap hónap év év hónap hónap hónap év év alatt között között között között alatt között között között között alatt között között között között Fővárosi Főügyészség Bács-Kiskun Megyei -Főügyészség Baranya Megyei Főügyészség Békés Megyei Főügyészség 2 1 Borsod-Abaúj-Zemplén Megyei Főügyészség 6 1 Csongrád Megyei Főügyészség Fejér Megyei Főügyészség 1 Győr-Moson-Sopron Megyei Főügyészség 2 1 Hajdú-Bihar Megyei Főügyészség Heves Megyei Főügyészség Jász-Nagykun-Szolnok Megyei Főügyészség Komárom-Esztergom Megyei Főügyészség 1 Nógrád Megyei Főügyészség 1 1 Pest Megyei Főügyészség Somogy Megyei Főügyészség Szabolcs-Szatmár-Bereg Megyei Főügyészség Tolna Megyei Főügyészség Vas Megyei Főügyészség 1 Veszprém Megyei Főügyészség Zala Megyei Főügyészség Összesen: Megjegyzés: A másodfokú bírósági eljárásban nem került sor felfüggesztésre.
5 5. sz. táblázat Egy terhelt ellen indult eljárások tartamára vonatkozó adatok Ügyészségek A nyomozás elrendelésétől számított A nyomozás elrendelésétől a jogerős bírósági 1 éven túl, I. félévében határozat meghozataláig eltelt idő jogerős bírósági határozattal elbírált egy terhelt ellen indult 1-2 év között 2-3 év között 3 év felett (db) Fővárosi Főügyészség Bács-Kiskun Megyei -Főügyészség Baranya Megyei Főügyészség Békés Megyei Főügyészség Borsod-Abaúj-Zemplén Megyei Főügyészség Csongrád Megyei Főügyészség Fejér Megyei Főügyészség Győr-Moson-Sopron Megyei Főügyészség Hajdú-Bihar Megyei Főügyészség Heves Megyei Főügyészség Jász-Nagykun-Szolnok Megyei Főügyészség Komárom-Esztergom Megyei Főügyészség Nógrád Megyei Főügyészség Pest Megyei Főügyészség Somogy Megyei Főügyészség Szabolcs-Szatmár-Bereg Megyei Főügyészség Tolna Megyei Főügyészség Vas Megyei Főügyészség 1 1 Veszprém Megyei Főügyészség Zala Megyei Főügyészség 5 5 Összesen: Országos átlag: 100% 60,25% 25,07% 14,68%
6 6. sz. táblázat Ötnél több terhelt ellen indult büntetőeljárások tartamára vonatkozó adatok Ügyészségek A nyomozás elrendelésétől számított A nyomozás elrendelésétől a jogerős bírósági 1 éven túl, I. félévében határozat meghozataláig eltelt idő jogerős bírósági határozattal elbírált ötnél több terhelt ellen indult 1-2 év között 2-3 év között 3 év felett (db) Fővárosi Főügyészség Bács-Kiskun Megyei -Főügyészség Baranya Megyei Főügyészség Békés Megyei Főügyészség 2 2 Borsod-Abaúj-Zemplén Megyei Főügyészség Csongrád Megyei Főügyészség 1 1 Fejér Megyei Főügyészség Győr-Moson-Sopron Megyei Főügyészség Hajdú-Bihar Megyei Főügyészség Heves Megyei Főügyészség 1 1 Jász-Nagykun-Szolnok Megyei Főügyészség Komárom-Esztergom Megyei Főügyészség Nógrád Megyei Főügyészség Pest Megyei Főügyészség Somogy Megyei Főügyészség 2 2 Szabolcs-Szatmár-Bereg Megyei Főügyészség Tolna Megyei Főügyészség 2 2 Vas Megyei Főügyészség Veszprém Megyei Főügyészség 4 4 Zala Megyei Főügyészség Összesen: Országos átlag: 100% 34,31% 33,33% 32,35%
7 7. sz. táblázat Egy bűncselekmény miatt indult büntetőeljárás időtartamára vonatkozó adatok Ügyészségek A nyomozás elrendelésétől számított A nyomozás elrendelésétől a jogerős bírósági 1 éven túl, I. félévében határozat meghozataláig eltelt idő jogerős bírósági határozattal elbírált egy bűncselekmény miatt indult 1-2 év között 2-3 év között 3 év felett (db) Fővárosi Főügyészség Bács-Kiskun Megyei -Főügyészség Baranya Megyei Főügyészség Békés Megyei Főügyészség Borsod-Abaúj-Zemplén Megyei Főügyészség Csongrád Megyei Főügyészség Fejér Megyei Főügyészség Győr-Moson-Sopron Megyei Főügyészség Hajdú-Bihar Megyei Főügyészség Heves Megyei Főügyészség Jász-Nagykun-Szolnok Megyei Főügyészség Komárom-Esztergom Megyei Főügyészség Nógrád Megyei Főügyészség Pest Megyei Főügyészség Somogy Megyei Főügyészség Szabolcs-Szatmár-Bereg Megyei Főügyészség Tolna Megyei Főügyészség Vas Megyei Főügyészség Veszprém Megyei Főügyészség Zala Megyei Főügyészség Összesen: Országos átlag: 100% 63,80% 24,40% 11,80%
8 8. sz. táblázat Ötnél több bűncselekmény miatt indult büntetőeljárások tartamára vonatkozó adatok Ügyészségek A nyomozás elrendelésétől számított A nyomozás elrendelésétől a jogerős bírósági 1 éven túl, I. félévében határozat meghozataláig eltelt idő jogerős bírósági határozattal elbírált ötnél több bűncselekmény miatt indult 1-2 év között 2-3 év között 3 év felett (db) Fővárosi Főügyészség Bács-Kiskun Megyei -Főügyészség Baranya Megyei Főügyészség Békés Megyei Főügyészség Borsod-Abaúj-Zemplén Megyei Főügyészség Csongrád Megyei Főügyészség Fejér Megyei Főügyészség Győr-Moson-Sopron Megyei Főügyészség Hajdú-Bihar Megyei Főügyészség Heves Megyei Főügyészség 4 4 Jász-Nagykun-Szolnok Megyei Főügyészség Komárom-Esztergom Megyei Főügyészség Nógrád Megyei Főügyészség Pest Megyei Főügyészség Somogy Megyei Főügyészség 4 4 Szabolcs-Szatmár-Bereg Megyei Főügyészség Tolna Megyei Főügyészség 7 7 Vas Megyei Főügyészség Veszprém Megyei Főügyészség Zala Megyei Főügyészség Összesen: Országos átlag: 100% 44,75% 27,82% 27,41%
9 9. sz. táblázat A vádemelés időtartamának alakulása az összes ügyben Ügyészségek A nyomozás elrendelésétől számított A iratoknak az elsőfokú ügyészségre érkezésétől a 1 éven túl, vádemelésig eltelt idő I. félévében Ebből jogerős bírósági napon nap nap napon vádemelés elhalasztását határozattal elbírált belül között között túl követte a vádemelés összes 1-2 év között 2 éven túl (db) Fővárosi Főügyészség Bács-Kiskun Megyei -Főügyészség Baranya Megyei Főügyészség * Békés Megyei Főügyészség Borsod-Abaúj-Zemplén Megyei Főügyészség Csongrád Megyei Főügyészség Fejér Megyei Főügyészség * 4 Győr-Moson-Sopron Megyei Főügyészség Hajdú-Bihar Megyei Főügyészség Heves Megyei Főügyészség Jász-Nagykun-Szolnok Megyei Főügyészség * Komárom-Esztergom Megyei Főügyészség Nógrád Megyei Főügyészség Pest Megyei Főügyészség Somogy Megyei Főügyészség Szabolcs-Szatmár-Bereg Megyei Főügyészség Tolna Megyei Főügyészség Vas Megyei Főügyészség Veszprém Megyei Főügyészség Zala Megyei Főügyészség Összesen: Országos átlag: 100% 72,91% 18,46% 1,72% 6,91% 4,95% 1,00% Megjegyzés: A *-gal jelzett esetekben a vádemelésre részben, vagy egészben a vádemelés elhalasztást követő egy éven belül került sor.
10 10. sz. táblázat A vádemelés időtartamának alakulása a kizárólag fiatalkorú terheltek ellen indult ügyekben Ügyészségek A nyomozás elrendelésétől számított A iratoknak az elsőfokú ügyészségre érkezésétől a 1 éven túl, vádemelésig eltelt idő I. félévében Ebből jogerős bírósági határozattal napon nap nap napon vádemelés elhalasztását elbírált kizárólag fiatalkorú terheltek belül között között túl követte a vádemelés ellen indult 1-2 év között 2 éven túl (db) Fővárosi Főügyészség Bács-Kiskun Megyei -Főügyészség Baranya Megyei Főügyészség Békés Megyei Főügyészség Borsod-Abaúj-Zemplén Megyei Főügyészség Csongrád Megyei Főügyészség Fejér Megyei Főügyészség Győr-Moson-Sopron Megyei Főügyészség Hajdú-Bihar Megyei Főügyészség Heves Megyei Főügyészség Jász-Nagykun-Szolnok Megyei Főügyészség Komárom-Esztergom Megyei Főügyészség Nógrád Megyei Főügyészség Pest Megyei Főügyészség Somogy Megyei Főügyészség Szabolcs-Szatmár-Bereg Megyei Főügyészség Tolna Megyei Főügyészség Vas Megyei Főügyészség 6 6 Veszprém Megyei Főügyészség Zala Megyei Főügyészség Összesen: Országos átlag: 100% 69,31% 17,96% 1,79% 10,94% 8,53% 2,09%
11 11. sz. táblázat Az elsőfokú bírósági eljárás időtartama a kizárólag fiatalkorú terheltek ellen indult ügyekben Ügyészségek A nyomozás elrendelésétől számított A vádemeléstől az elsőfokú bírósági határozat 1 éven túl, I. félévében meghozataláig eltelt idő kizárólag fiatalkorú terheltek ellen 1 éven 1-2 év 2-3 év 3 év indult jogerős bírósági határozattal belül között között felett elbírált (db) Fővárosi Főügyészség Bács-Kiskun Megyei -Főügyészség Baranya Megyei Főügyészség Békés Megyei Főügyészség Borsod-Abaúj-Zemplén Megyei Főügyészség Csongrád Megyei Főügyészség Fejér Megyei Főügyészség Győr-Moson-Sopron Megyei Főügyészség Hajdú-Bihar Megyei Főügyészség Heves Megyei Főügyészség Jász-Nagykun-Szolnok Megyei Főügyészség Komárom-Esztergom Megyei Főügyészség Nógrád Megyei Főügyészség Pest Megyei Főügyészség Somogy Megyei Főügyészség Szabolcs-Szatmár-Bereg Megyei Főügyészség Tolna Megyei Főügyészség Vas Megyei Főügyészség Veszprém Megyei Főügyészség Zala Megyei Főügyészség Összesen: Országos átlag: 100% 51,94% 31,73% 11,67% 4,64%
12 12. sz. táblázat A vádirat benyújtása és az első tárgyalási határnap között eltelt idő a kizárólag fiatalkorú terheltek ellen indult ügyekben Ügyészségek A nyomozás elrendelésétől számított A vádirat benyújtása és az első tárgyalási határnap 1 éven túl, I. félévében között eltelt idő kizárólag fiatalkorú terheltek ellen 3 hónapon 3-6 hó 6-12 hó 1-2 év 2 éven indult jogerős bírósági határozattal belül között között között túl elbírált (db) Fővárosi Főügyészség Bács-Kiskun Megyei -Főügyészség Baranya Megyei Főügyészség Békés Megyei Főügyészség Borsod-Abaúj-Zemplén Megyei Főügyészség Csongrád Megyei Főügyészség Fejér Megyei Főügyészség Győr-Moson-Sopron Megyei Főügyészség Hajdú-Bihar Megyei Főügyészség Heves Megyei Főügyészség Jász-Nagykun-Szolnok Megyei Főügyészség Komárom-Esztergom Megyei Főügyészség Nógrád Megyei Főügyészség Pest Megyei Főügyészség Somogy Megyei Főügyészség 9 9 Szabolcs-Szatmár-Bereg Megyei Főügyészség Tolna Megyei Főügyészség Vas Megyei Főügyészség Veszprém Megyei Főügyészség Zala Megyei Főügyészség Összesen: Országos átlag: 100% 12,12% 22,60% 29,64% 27,09% 8,53%
13 13. sz. táblázat Az elsőfokú bíróság határozatának meghozatala és az iratoknak a másodfokú bíróság mellett működő ügyészhez érkezése között eltelt idő Ügyészségek A nyomozás elrendelésétől számított Az elsőfokú bírósági határozat meghozatala 1 éven túl, I. félévében és az iratoknak a másodfokú bíróság mellett jogerős bírósági határozattal elbírált működő ügyészhez történő érkezése között fellebbezéssel érintett eltelt idő (db) 3 hónapon 3-6 hónap 6-12 hónap 1 év belül között között felett Fővárosi Fellebbviteli Főügyészség Debreceni Fellebbviteli Főügyészség 3 3 Győri Fellebbviteli Főügyészség 1 1 Szegedi Fellebbviteli Főügyészség Összesen: Országos átlag: 100% 87,50% 12,50% 0 0 Fővárosi Főügyészség Bács-Kiskun Megyei -Főügyészség Baranya Megyei Főügyészség Békés Megyei Főügyészség Borsod-Abaúj-Zemplén Megyei Főügyészség Csongrád Megyei Főügyészség Fejér Megyei Főügyészség 4 4 Győr-Moson-Sopron Megyei Főügyészség 9 9 Hajdú-Bihar Megyei Főügyészség Heves Megyei Főügyészség 4 4 Jász-Nagykun-Szolnok Megyei Főügyészség Komárom-Esztergom Megyei Főügyészség Nógrád Megyei Főügyészség 6 6 Pest Megyei Főügyészség Somogy Megyei Főügyészség Szabolcs-Szatmár-Bereg Megyei Főügyészség Tolna Megyei Főügyészség 8 8 Vas Megyei Főügyészség Veszprém Megyei Főügyészség 9 9 Zala Megyei Főügyészség 7 7 Összesen: Országos átlag: 100% 91,33% 7,94% 0,72% 0
14 14. sz. táblázat Az elsőfokú bíróság határozatának meghozatala és az iratoknak a másodfokú bíróság mellett működő ügyészhez érkezése között eltelt idő a kizárólag fiatalkorú terheltek ellen indult ügyekben Ügyészségek A nyomozás elrendelésétől számított Az elsőfokú bírósági határozat meghozatala és az 1 éven túl, I. félévében iratoknak a másodfokú bíróság mellett működő jogerős bírósági határozattal elbírált, ügyészhez történő érkezése között eltelt idő kizárólag fiatalkorú terheltek ellen 3 hónapon 3-6 hónap 6-12 hónap 1 év indult fellebezzéssel érintett belül között között felett (db) Fővárosi Fellebbviteli Főügyészség 2 2 Debreceni Fellebbviteli Főügyészség 1 1 Győri Fellebbviteli Főügyészség 0 Pécsi Fellebbviteli Főügyészség 0 Szegedi Fellebbviteli Főügyészség 0 Összesen: Országos átlag: 100% 100% Fővárosi Főügyészség Bács-Kiskun Megyei -Főügyészség 3 3 Baranya Megyei Főügyészség 3 3 Békés Megyei Főügyészség 9 9 Borsod-Abaúj-Zemplén Megyei Főügyészség Csongrád Megyei Főügyészség 1 1 Fejér Megyei Főügyészség 2 2 Győr-Moson-Sopron Megyei Főügyészség 1 1 Hajdú-Bihar Megyei Főügyészség 3 3 Heves Megyei Főügyészség 1 1 Jász-Nagykun-Szolnok Megyei Főügyészség Komárom-Esztergom Megyei Főügyészség 7 7 Nógrád Megyei Főügyészség 2 2 Pest Megyei Főügyészség Somogy Megyei Főügyészség 0 Szabolcs-Szatmár-Bereg Megyei Főügyészség 7 7 Tolna Megyei Főügyészség 3 3 Vas Megyei Főügyészség 0 Veszprém Megyei Főügyészség 3 3 Zala Megyei Főügyészség 0 Összesen: Országos átlag: 100% 94,44% 5,55% 0 0
16 15. sz. táblázat A másodfokú bíróság mellett működő ügyészek ügyintézési határidejére vonatkozó adatok Ügyészségek A nyomozás elrendelésétől számított A másodfokú bíróság mellett működő 1 éven túl, I. félévében ügyész az iratokat másodfokú bírósági határozattal a másodfokú bírósághoz továbbította jogerősen elbírált 15 napon nap 1-2 hónap 2 hónapon fellebbezéssel érintett belül között között túl (db) Fővárosi Fellebbviteli Főügyészség Debreceni Fellebbviteli Főügyészség 3 3 Győri Fellebbviteli Főügyészség 1 1 Szegedi Fellebbviteli Főügyészség 2 2 Összesen: Országos átlag: 100% 81,25% 18,75% 0 0 Fővárosi Főügyészség 44* Bács-Kiskun Megyei Főügyészség Baranya Megyei Főügyészség Békés Megyei Főügyészség Borsod-Abaúj-Zemplén Megyei Főügyészség Csongrád Megyei Főügyészség Fejér Megyei Főügyészség 4 4 Győr-Moson-Sopron Megyei Főügyészség 9** 6 3 Hajdú-Bihar Megyei Főügyészség 9 9 Heves Megyei Főügyészség 4 4 Jász-Nagykun-Szolnok Megyei Főügyészség Komárom-Esztergom Megyei Főügyészség Nógrád Megyei Főügyészség Pest Megyei Főügyészség 17* Somogy Megyei Főügyészség Szabolcs-Szatmár-Bereg Megyei Főügyészség Tolna Megyei Főügyészség 8 8 Vas Megyei Főügyészség Veszprém Megyei Főügyészség Zala Megyei Főügyészség 7 7 Összesen: Országos átlag: 100% 62,50% 22,42% 13,23% 1,83% Megjegyzés: A *-gal jelzett esetekben a fellebbezéssel érintett azért nem azonos a melléklet 13. táblázat ában szereplő adatokkal, mert a másodfokú bíróság mellett működő ügyész egyes ügyészi fellebbezéseket visszavon. A **-gal jelzett ügyek egyikében a vádlott és védője a másodfokú bírósági eljárás során visszavonta a fellebbezést, ezért ez az ügy a további táblázatokban nem szerepel.
17 16. sz. táblázat A másodfokú bíróság mellett működő ügyészek ügyintézési határidejére vonatkozó adatok a kizárólag fiatalkorú terheltek ellen indult ügyekben Ügyészségek A nyomozás elrendelésétől számított A másodfokú bíróság mellett működő ügyész 1 éven túl, I. félévében az iratokat a másodfokú bírósághoz továbbította kizárólag fiatalkorú terheltek ellen 15 napon nap 1-2 hónap 2 hónapon indult másodfokú bírósági határozattal belül között között túl jogerősen elbírált (db) Fővárosi Fellebbviteli Főügyészség 2 2 Debreceni Fellebbviteli Főügyészség 1 1 Győri Fellebbviteli Főügyészség 0 Pécsi Fellebbviteli Főügyészség 0 Szegedi Fellebbviteli Főügyészség 0 Összesen: Országos átlag: 100% 100% Fővárosi Főügyészség Bács-Kiskun Megyei -Főügyészség 3 3 Baranya Megyei Főügyészség 3 3 Békés Megyei Főügyészség Borsod-Abaúj-Zemplén Megyei Főügyészség Csongrád Megyei Főügyészség 1 1 Fejér Megyei Főügyészség 2 2 Győr-Moson-Sopron Megyei Főügyészség 1 1 Hajdú-Bihar Megyei Főügyészség 3 3 Heves Megyei Főügyészség 1 1 Jász-Nagykun-Szolnok Megyei Főügyészség Komárom-Esztergom Megyei Főügyészség Nógrád Megyei Főügyészség 2 2 Pest Megyei Főügyészség Somogy Megyei Főügyészség 0 Szabolcs-Szatmár-Bereg Megyei Főügyészség 7 7 Tolna Megyei Főügyészség 3 3 Vas Megyei Főügyészség 0 Veszprém Megyei Főügyészség Zala Megyei Főügyészség 0 Összesen: Országos átlag: 100% 64,04% 22,47% 11,23% 2,24%
18 17. sz. táblázat A másodfokú bíróságok ügyintézésének időtartama Ügyészségek A nyomozás elrendelésétől számított A másodfokú bíróság mellett működő ügyész által 1 éven túl, I. félévében az iratoknak a másodfokú bíróságra továbbításától a másodfokú bírósági határozattal másodfokú határozat meghozataláig eltelt idő jogerősen elbírált 3 hónapon 3-6 hónap 6-9 hónap 9-12 hónap 1 éven belül között között között túl (db) Fővárosi Fellebbviteli Főügyészség Debreceni Fellebbviteli Főügyészség 3 3 Győri Fellebbviteli Főügyészség 1 1 Pécsi Fellebbviteli Főügyészség 0 Szegedi Fellebbviteli Főügyészség Összesen: Országos átlag: 100% 25% 12,50% 18,75% 31,25% 12,50% Fővárosi Főügyészség Bács-Kiskun Megyei -Főügyészség Baranya Megyei Főügyészség Békés Megyei Főügyészség Borsod-Abaúj-Zemplén Megyei Főügyészség Csongrád Megyei Főügyészség Fejér Megyei Főügyészség Győr-Moson-Sopron Megyei Főügyészség Hajdú-Bihar Megyei Főügyészség Heves Megyei Főügyészség Jász-Nagykun-Szolnok Megyei Főügyészség Komárom-Esztergom Megyei Főügyészség Nógrád Megyei Főügyészség Pest Megyei Főügyészség Somogy Megyei Főügyészség Szabolcs-Szatmár-Bereg Megyei Főügyészség Tolna Megyei Főügyészség Vas Megyei Főügyészség Veszprém Megyei Főügyészség Zala Megyei Főügyészség Összesen: Országos átlag: 100% 31,73% 40,22% 22,14% 5,16% 0,73%
19 18. sz. táblázat A másodfokú bíróságok ügyintézésének időtartama a kizárólag fiatalkorú terheltek ellen indult ügyekben Ügyészségek A nyomozás elrendelésétől számított A másodfokú bíróság mellett működő ügyész által 1 éven túl, I. félévében az iratoknak a másodfokú bíróságra továbbításától a kizárólag fiatalkorú terheltekel másodfokú határozat meghozataláig eltelt idő szemben indult másodfokú 3 hónapon 3-6 hónap 6-9 hónap 9-12 hónap 1 éven bírósági határozattal jogerősen belül között között között túl elbírált (db) Fővárosi Fellebbviteli Főügyészség Debreceni Fellebbviteli Főügyészség 1 1 Győri Fellebbviteli Főügyészség 0 Pécsi Fellebbviteli Főügyészség 0 Szegedi Fellebbviteli Főügyészség 0 Összesen: Országos átlag: 100% 33,33% 0 33,33% 0 33,33% Fővárosi Főügyészség Bács-Kiskun Megyei -Főügyészség 3 3 Baranya Megyei Főügyészség 3 3 Békés Megyei Főügyészség Borsod-Abaúj-Zemplén Megyei Főügyészség Csongrád Megyei Főügyészség 1 1 Fejér Megyei Főügyészség 2 2 Győr-Moson-Sopron Megyei Főügyészség 1 1 Hajdú-Bihar Megyei Főügyészség Heves Megyei Főügyészség 1 1 Jász-Nagykun-Szolnok Megyei Főügyészség Komárom-Esztergom Megyei Főügyészség Nógrád Megyei Főügyészség Pest Megyei Főügyészség Somogy Megyei Főügyészség 0 Szabolcs-Szatmár-Bereg Megyei Főügyészség Tolna Megyei Főügyészség 3 3 Vas Megyei Főügyészség 0 Veszprém Megyei Főügyészség Zala Megyei Főügyészség 0 Összesen: Országos átlag: 100% 37,07% 34,83% 23,59% 3,37% 1,12%
20 19. sz. táblázat Az első- és másodfokú határozatok meghozatala között eltelt időtartam Ügyészségek A nyomozás elrendelésétől számított Az első- és másodfokú bírósági 1 éven túl, I. félévében határozatok meghozatala között másodfokú bírósági határozattal eltelt időtartam jogerősen elbírált 3 hónapon 3-6 hónap 6-12 hónap 1-2 év belül között között között (db) Fővárosi Fellebbviteli Főügyészség Debreceni Fellebbviteli Főügyészség Győri Fellebbviteli Főügyészség 1 1 Szegedi Fellebbviteli Főügyészség 2 2 Összesen: Országos átlag: 100% 0 12,50% 50% 37,50% Fővárosi Főügyészség Bács-Kiskun Megyei -Főügyészség Baranya Megyei Főügyészség Békés Megyei Főügyészség Borsod-Abaúj-Zemplén Megyei Főügyészség Csongrád Megyei Főügyészség Fejér Megyei Főügyészség 4 4 Győr-Moson-Sopron Megyei Főügyészség Hajdú-Bihar Megyei Főügyészség Heves Megyei Főügyészség Jász-Nagykun-Szolnok Megyei Főügyészség Komárom-Esztergom Megyei Főügyészség Nógrád Megyei Főügyészség Pest Megyei Főügyészség Somogy Megyei Főügyészség Szabolcs-Szatmár-Bereg Megyei Főügyészség Tolna Megyei Főügyészség Vas Megyei Főügyészség Veszprém Megyei Főügyészség Zala Megyei Főügyészség Összesen: Országos átlag: 100% 5,53% 46,86% 42,06% 5,55%
21 20. sz. táblázat Az első- és másodfokú bírósági határozatok meghozatala között eltelt időtartam kizárólag fiatalkorú terheltek ellen indult ügyekben Ügyészségek A nyomozás elrendelésétől számított Az első- és másodfokú bírósági határozat 1 éven túl, I. félévében meghozatala között eltelt idő kizárólag fiatalkorú terheltekkel szemben 3 hónapon 3-6 hónap 6-12 hónap 1-2 év indult másodfokú bírósági határozattal belül között között között jogerősen elbírált (db) Fővárosi Fellebbviteli Főügyészség Debreceni Fellebbviteli Főügyészség 1 1 Győri Fellebbviteli Főügyészség 0 Pécsi Fellebbviteli Főügyészség 0 Szegedi Fellebbviteli Főügyészség 0 Összesen: Országos átlag: 100% ,66% 33,33% Fővárosi Főügyészség Bács-Kiskun Megyei -Főügyészség Baranya Megyei Főügyészség 3 3 Békés Megyei Főügyészség Borsod-Abaúj-Zemplén Megyei Főügyészség Csongrád Megyei Főügyészség 1 1 Fejér Megyei Főügyészség 2 2 Győr-Moson-Sopron Megyei Főügyészség 1 1 Hajdú-Bihar Megyei Főügyészség Heves Megyei Főügyészség 1 1 Jász-Nagykun-Szolnok Megyei Főügyészség Komárom-Esztergom Megyei Főügyészség Nógrád Megyei Főügyészség Pest Megyei Főügyészség Somogy Megyei Főügyészség 0 Szabolcs-Szatmár-Bereg Megyei Főügyészség Tolna Megyei Főügyészség 3 3 Vas Megyei Főügyészség 0 Veszprém Megyei Főügyészség Zala Megyei Főügyészség 0 Összesen: Országos átlag: 100% 8,98% 47,19% 35,95% 7,88%
22 21. sz. táblázat Az előzetes letartóztatásban lévő fiatalkorú terheltek ügyeiben folytatott nyomozások időtartama Ügyészségek A nyomozás elrendelésétől számított A nyomozás elrendelésétől az iratoknak az elsőfokú 1 éven túl, I. félévében ügyészségre érkezéséig eltelt idő jogerős bírósági határozattal elbírált azon, amelyekben 2 hónapon 2-6 hónap 6-12 hónap 1-2 év 2-3 év 3 éven a fiatalkorú a nyomozás során belül között között között között túl letartóztatásban volt (db) Fővárosi Főügyészség Bács-Kiskun Megyei -Főügyészség Baranya Megyei Főügyészség Békés Megyei Főügyészség 0 Borsod-Abaúj-Zemplén Megyei Főügyészség Csongrád Megyei Főügyészség 1 1 Fejér Megyei Főügyészség 2 2 Győr-Moson-Sopron Megyei Főügyészség Hajdú-Bihar Megyei Főügyészség Heves Megyei Főügyészség 1 1 Jász-Nagykun-Szolnok Megyei Főügyészség Komárom-Esztergom Megyei Főügyészség Nógrád Megyei Főügyészség Pest Megyei Főügyészség Somogy Megyei Főügyészség 2 2 Szabolcs-Szatmár-Bereg Megyei Főügyészség 1 1 Tolna Megyei Főügyészség 1 1 Vas Megyei Főügyészség Veszprém Megyei Főügyészség Zala Megyei Főügyészség 2 2 Összesen: Országos átlag: 100% 6,52% 38,04% 46,73% 8,71% 0 0
23 22. sz. táblázat A vádemelés időtartamának alakulása az előzetes letartóztatásban volt fiatalkorú terheltek ügyeiben Ügyészségek A nyomozás elrendelésétől számított A iratoknak az elsőfokú ügyészségre érkezésétől a 1 éven túl, I. félévében vádemelésig eltelt idő jogerős bírósági határozattal elbírált Ebből azon, amelyekben napon nap nap napon vádemelés elhalasztását a fiatalkorú a vádirat benyújtásakor belül között között túl követte a vádemelés előzetes letartóztatásban volt 1-2 év között 2 éven túl (db) Fővárosi Főügyészség Bács-Kiskun Megyei -Főügyészség 1 1 Baranya Megyei Főügyészség 1 1 Békés Megyei Főügyészség 0 Borsod-Abaúj-Zemplén Megyei Főügyészség 7 7 Csongrád Megyei Főügyészség 1 1 Fejér Megyei Főügyészség Győr-Moson-Sopron Megyei Főügyészség 1 1 Hajdú-Bihar Megyei Főügyészség 4 4 Heves Megyei Főügyészség 1 1 Jász-Nagykun-Szolnok Megyei Főügyészség 3 3 Komárom-Esztergom Megyei Főügyészség 5 5 Nógrád Megyei Főügyészség 1 1 Pest Megyei Főügyészség 4 4 Somogy Megyei Főügyészség 2 2 Szabolcs-Szatmár-Bereg Megyei Főügyészség 1 1 Tolna Megyei Főügyészség 1 1 Vas Megyei Főügyészség 3 3 Veszprém Megyei Főügyészség 2 2 Zala Megyei Főügyészség 0 Összesen: Országos átlag: 100% 76,66% 21,66% 1,68% 0 0 0
24 23. sz. táblázat A vádemelés és az elsőfokú bírósági határozat között eltelt időtartam alakulása az előzetes letartóztatásban volt fiatalkorú terheltek ügyeiben Ügyészségek A nyomozás elrendelésétől számított A vádemeléstől az elsőfokú bírósági határozat 1 éven túl, I. félévében meghozataláig eltelt idő jogerős bírósági határozattal elbírált azon, amelyekben a fiatalkorú az 1 éven 1-2 év 2-3 év 3 év elsőfokú bírósági eljárás során előzetes belül között között felett letartóztatásban volt (db) Fővárosi Főügyészség Bács-Kiskun Megyei -Főügyészség Baranya Megyei Főügyészség 1 1 Békés Megyei Főügyészség 0 Borsod-Abaúj-Zemplén Megyei Főügyészség Csongrád Megyei Főügyészség 2 2 Fejér Megyei Főügyészség Győr-Moson-Sopron Megyei Főügyészség Hajdú-Bihar Megyei Főügyészség Heves Megyei Főügyészség 1 1 Jász-Nagykun-Szolnok Megyei Főügyészség Komárom-Esztergom Megyei Főügyészség Nógrád Megyei Főügyészség 1 1 Pest Megyei Főügyészség Somogy Megyei Főügyészség 2 2 Szabolcs-Szatmár-Bereg Megyei Főügyészség Tolna Megyei Főügyészség 3 3 Vas Megyei Főügyészség 0 Veszprém Megyei Főügyészség 0 Zala Megyei Főügyészség 0 Összesen: Országos átlag: 100% 58,44% 23,37% 11,68% 6,49%
25 24. sz. táblázat A vádemeléstől az első tárgyalási határnapig eltelt időtartam alakulása az előzetes letartóztatásban volt fiatalkorú terheltek ügyeiben Ügyészségek A nyomozás elrendelésétől számított A vádirat benyújtása és az első tárgyalási határnap 1 éven túl, I. félévében között eltelt idő jogerős bírósági határozattal elbírált azon, amelyekben a fiatalkorú 3 hónapon 3-6 hónap 6-12 hónap 1-2 év 2 éven első tárgyalási napon előzetes belül között között között túl letartóztatásban volt (db) Fővárosi Főügyészség Bács-Kiskun Megyei -Főügyészség Baranya Megyei Főügyészség 1 1 Békés Megyei Főügyészség 0 Borsod-Abaúj-Zemplén Megyei Főügyészség Csongrád Megyei Főügyészség 1 1 Fejér Megyei Főügyészség Győr-Moson-Sopron Megyei Főügyészség Hajdú-Bihar Megyei Főügyészség Heves Megyei Főügyészség 1 1 Jász-Nagykun-Szolnok Megyei Főügyészség Komárom-Esztergom Megyei Főügyészség Nógrád Megyei Főügyészség 1 1 Pest Megyei Főügyészség Somogy Megyei Főügyészség Szabolcs-Szatmár-Bereg Megyei Főügyészség 1 1 Tolna Megyei Főügyészség 2 2 Vas Megyei Főügyészség Veszprém Megyei Főügyészség 0 Zala Megyei Főügyészség 0 Összesen: Országos átlag: 100% 30,76% 47,69% 12,30% 6,15% 3,07%
26 25. sz. táblázat A másodfokú bíróság mellet működő ügyészek ügyintézési határidejére vonatkozó adatok az előzetes letartóztatásban volt fiatalkorú terheltek ügyeiben Ügyészségek A nyomozás elrendelésétől számított A másodfokú bíróság mellett működő ügyész 1 éven túl, I. félévében az iratokat a másodfokú bírósághoz másodfokú bírósági határozattal jogerősen továbbította elbírált azon, amelyekben 15 napon nap 1-2 hónap 2 hónapon a fiatalkorú az elsőfokú ítélet meghozatalakor belül között között túl előzetes letartóztatásban volt (db) Fővárosi Fellebbviteli Főügyészség 1 1 Debreceni Fellebbviteli Főügyészség 2 2 Győri Fellebbviteli Főügyészség 0 Pécsi Fellebbviteli Főügyészség 0 Szegedi Fellebbviteli Főügyészség 0 Összesen: Országos átlag: 100% 100% Fővárosi Főügyészség Bács-Kiskun Megyei -Főügyészség 0 Baranya Megyei Főügyészség 0 Békés Megyei Főügyészség 0 Borsod-Abaúj-Zemplén Megyei Főügyészség 0 Csongrád Megyei Főügyészség 0 Fejér Megyei Főügyészség 0 Győr-Moson-Sopron Megyei Főügyészség 1 1 Hajdú-Bihar Megyei Főügyészség 2 2 Heves Megyei Főügyészség 1 1 Jász-Nagykun-Szolnok Megyei Főügyészség 1 1 Komárom-Esztergom Megyei Főügyészség 1 1 Nógrád Megyei Főügyészség 0 Pest Megyei Főügyészség 0 Somogy Megyei Főügyészség Szabolcs-Szatmár-Bereg Megyei Főügyészség 0 Tolna Megyei Főügyészség 2 2 Vas Megyei Főügyészség 0 Veszprém Megyei Főügyészség 0 Zala Megyei Főügyészség 0 Összesen: Országos átlag: 100% 73,33% 26,66% 0 0
27 26. sz. táblázat A másodfokú bírósági eljárás tartama alatt is előzetes letartóztatásban volt fiatalkorú terhelt ügyeiben az első- és másodfokú határozat meghozatala között eltelt időtartam az ügyek területi megoszlása szerint Ügyészségek Azon, amelyekben a Az első- és másodfokú bírósági határozat meghozatala fiatalkorú az első- és másodfokú között eltelt idő határozat meghozatala között 3 hónapon 3-6 hónap 6-12 hónap 1-2 év előzetes letartóztatásban volt belül között között között (db) Fővárosi Fellebbviteli Főügyészség 0 Debreceni Fellebbviteli Főügyészség 2 2 Győri Fellebbviteli Főügyészség 0 Pécsi Fellebbviteli Főügyészség 0 Szegedi Fellebbviteli Főügyészség 0 Összesen: Országos átlag: 100% 0 100% 0 0 Fővárosi Főügyészség 0 Bács-Kiskun Megyei Főügyészség 0 Baranya Megyei Főügyészség 0 Békés Megyei Főügyészség 0 Borsod-Abaúj-Zemplén Megyei Főügyészség 0 Csongrád Megyei Főügyészség 0 Fejér Megyei Főügyészség 0 Győr-Moson-Sopron Megyei Főügyészség 1 1 Hajdú-Bihar Megyei Főügyészség Heves Megyei Főügyészség 1 1 Jász-Nagykun-Szolnok Megyei Főügyészség 1 1 Komárom-Esztergom Megyei Főügyészség 1 1 Nógrád Megyei Főügyészség 0 Pest Megyei Főügyészség 0 Somogy Megyei Főügyészség Szabolcs-Szatmár-Bereg Megyei Főügyészség 0 Tolna Megyei Főügyészség Vas Megyei Főügyészség 0 Veszprém Megyei Főügyészség 1 1 Zala Megyei Főügyészség 0 Összesen: Országos átlag: 100% 36,36% 45,45% 18,19% 0

matches: bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság