text:
2007. február 8.(*)
„Hatodik HÉA‑irányelv – A 17. cikk (2) bekezdése – Levonási jog – A vállalkozás vagyonának részét képező, de a HÉA‑alannyá válását megelőzően keletkezett követelés összegének megállapítására vonatkozó választottbírósági eljárás során igénybe vett tanácsadói szolgáltatásokkal összefüggő költségek”
A C‑435/05. sz. ügyben,
az EK 234. cikk alapján benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem tárgyában, amelyet a Hoge Raad der Nederlanden (Hollandia) a Bírósághoz 2005. december 2‑án érkezett, ugyanezen a napon hozott határozatával terjesztett elő az előtte
az Investrand BV
tagjai: K. Lenaerts tanácselnök (előadó), Juhász E., R. Silva de Lapuerta, G. Arestis és T. von Danwitz bírák,
tekintettel az írásbeli szakaszra és a 2006. november 22‑i tárgyalásra,
– az Investrand BV képviseletében H. Konijnenberg, R. van der Paardt és J. Streefland advocaten,
– a holland kormány képviseletében H. G. Sevenster és M. de Grave, meghatalmazotti minőségben,
– a görög kormány képviseletében S. Spyropoulos és I. Bakopoulos, meghatalmazotti minőségben,
– az Egyesült Királyság Kormánya képviseletében T. Harris, meghatalmazotti minőségben,
– az Európai Közösségek Bizottsága képviseletében M. van Beek és D. Triantafyllou, meghatalmazotti minőségben,
1 Az előzetes döntéshozatal iránti kérelem a tagállamok forgalmi adóra vonatkozó jogszabályainak összehangolásáról – közös hozzáadottértékadó-rendszer: egységes adóalap-megállapításról szóló, 1977. május 17‑i 77/388/EGK hatodik tanácsi irányelv (HL L 145., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 9. fejezet, 1. kötet, 23. o., a továbbiakban: hatodik irányelv) 17. cikke (2) bekezdésének értelmezésére vonatkozik.
2 A kérelmet az Investrand BV (a továbbiakban: Investrand), amely holland jog szerint bejegyzett társaság, és a Staatssecretaris van Financiën között amiatt folyamatban lévő jogvita keretében terjesztették elő, hogy ez utóbbi nem engedélyezte, hogy az Investrand levonhassa a vagyona részét képező, de az adóalanyiságát megelőzően keletkezett követelés összegének megállapítására vonatkozó választottbírósági eljárás során igénybe vett tanácsadói szolgáltatások ára tekintetében kifizetett hozzáadottérték-adót (a továbbiakban: HÉA).
3 A hatodik irányelv 4. cikke szerint:
4 A hatodik irányelv „Az adólevonási jog eredete és alkalmazási köre” címet viselő 17. cikkének (1) és (2) bekezdése szerint:
„(1) Az adó levonására vonatkozó jog azon időpontban keletkezik, amikor a levonható adó felszámíthatóvá válik.
a) az olyan termékek és szolgáltatások után fizetendő, illetve megfizetett hozzáadottérték-adó, amelyet részére egy másik adóalany szállított vagy fog szállítani, illetve teljesített vagy teljesíteni fog
5 A forgalmi adóról szóló, 1968. június 28‑i törvény (Wet op de omzetbelasting 1968) (Staatsblad 1968., 329. sz., a továbbiakban: az 1968. évi törvény) 2. cikke a következőket állapítja meg:
„A vállalkozás által beszerzett termékeket és szolgáltatásokat, a vállalkozás Közösségen belüli termékbeszerzéseit, valamint az ő részére szánt termékimportot terhelő adó levonandó a teljesített termékértékesítések és szolgáltatásnyújtások után fizetendő adóból.”
6 Az 1968. évi törvény 15. cikkének (1) bekezdése szerint:
„A 2. cikkben említett, a vállalkozás által levont adó:
a) azon adó, amelyet a vonatkozó bevallási időszakban felszámítottak a más vállalkozások által a vállalkozás részére teljesített termékértékesítések és szolgáltatásnyújtások vonatkozásában szabályszerűen kiállított számlán;
feltéve, hogy a vállalkozás a termékeket és szolgáltatásokat üzleti tevékenysége céljára használja fel.”
A jogvita alapját képező tényállás és az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdés
7 Az Investrandot 1986. augusztus 22‑én alapították. Ez a társaság a Cofex BV (a továbbiakban: Cofex) készruhaipari vállalkozás részvényeinek 43,57 %‑át birtokolta.
8 1989. augusztus 3‑án az Investrand eladta Cofex-részvényeit a Hi‑Tec Sports plc‑nek (a továbbiakban: Hi‑Tec Sports). Az eladásnál megegyeztek, hogy a meghatározott összegű ellenszolgáltatáson felül az Investrand a Cofex 1989–1992 folyamán elért nyereségével arányos összegű ellenszolgáltatásban is részesül.
9 1993. január 1‑jéig az Investrand passzív holdingtársaságként működött: részesedéssel rendelkezett más társaságokban, de nem avatkozott be ezek ügyvezetésébe.
10 1993. január 1‑je előtt az Investrand egyáltalán nem nyújtott szolgáltatást ellenszolgáltatás fejében. Ettől az időponttól számítva, a Cofexszel kötött megállapodásnak megfelelően, ellenszolgáltatás fejében ügyvezetési tevékenységet végzett ez utóbbi számára.
11 Az Investrandnak a Cofex 1992. évi tevékenységéből származó nyeresége alapján fizetendő ellenszolgáltatás kiszámításakor jogvita keletkezett az Investrand és a Hi‑Tec Sports között. Ez a jogvita 1996‑ban választottbírósági eljárást eredményezett, amelynek keretében jogi tanácsadói szolgáltatásokkal összefüggő költségeket számláztak ki az Investrandnak.
12 Az Investrand levonta az ezen költségek után kifizetett 8 495,5 NLG összegű hozzáadottérték-adót, az 1996‑os adóévre vonatkozóan.
13 Miután a holland adóhatóság úgy ítélte meg, hogy az Investrand nem jogosult adólevonásra, adókötelezettséget módosító értesítést küldött a részére. Az Investrand panaszát követően az adóhatóság határozatában helyben hagyta az adókötelezettséget módosító értesítést.
14 Az Investrand keresetet nyújtott be a Gerechtshof te Amsterdam előtt. Ez utóbbi úgy ítélte meg, hogy az Investrand nem jogosult a szóban forgó költségek vonatkozásában megfizetett HÉA levonására, mivel a tanácsadói szolgáltatásokat olyan tevékenység keretében vette igénybe, amelyet ebben az időszakban nem gyakorolt vállalkozói minőségben, és ezek a szolgáltatások nem mutatnak közvetlen és azonnali kapcsolatot a vállalkozói minőségben gyakorolt tevékenységgel.
15 Az Investrand felülvizsgálati kérelmet nyújtott be a Gerechtshof te Amsterdam ítéletével szemben a Hoge Raad der Nederlanden előtt.
16 A felülvizsgálati kérelem első jogalapja a Gerechtshof te Amsterdam azon megállapítását vitatja, miszerint a részvényeladás nem minősül gazdasági tevékenységnek a hatodik irányelv értelmében. A kérdést előterjesztő bíróság viszont úgy véli, hogy ennek a jogalapnak nem lehet helyt adni, mivel a megállapítás megfelel a Bíróság ítélkezési gyakorlatának (a C‑77/01. sz. EDM-ügyben 2004. április 29‑én hozott ítélet [EBHT 2004., I‑4295. o.] és a C‑465/03. sz., Kretztechnik ügyben 2005. május 26‑án hozott ítélet [EBHT 2005., I‑4357. o.]).
17 A felülvizsgálati kérelem második jogalapjában az Investrand előadja, hogy mivel a Gerechtshof te Amsterdam az 1996‑ban igénybe vett, a tanácsadói szolgáltatással összefüggő költségeket nem az ezen évnek megfelelő adóévben vállalkozói minőségben gyakorolt tevékenységhez, hanem azon időszakhoz kapcsolta, amelynek során a részvényeladás történt, és amikor az Investrand még nem rendelkezett e minőséggel, tévesen értelmezte a Bíróság C‑98/98. sz., Midland Bank ügyben 2000. június 8‑án hozott ítéletét [EBHT 2000., I‑4177. o.].
18 E tekintetben a kérdést előterjesztő bíróság előadja, hogy a Bíróság állandó ítélkezési gyakorlata szerint a HÉA-köteles tevékenységet végző adóalany a hatodik irányelv 17. cikke (2) bekezdésének megfelelően jogosult a HÉA levonására, ha közvetlen és azonnali kapcsolat áll fenn a felhasznált termékek és az igénybe vett egyes szolgáltatások, valamint az adólevonásra jogosító, teljesítendő ügyletek között.
19 A kérdést előterjesztő bíróság azt kérdezi, hogy ilyen kapcsolatot kell‑e feltételezni abban az esetben, ha az adóalany e szolgáltatásokat olyan követelés összegének megállapítása céljából vette igénybe, amely a vagyonához tartozik, azonban még azelőtt jött létre, hogy HÉA‑alany lett.
20 Ezen ítélkezési gyakorlat szerint az a tény, hogy a jelen esetben a felmerült költségek olyan időszakban teljesített ügylethez kapcsolódnak, amikor az Investrand nem volt adóalany a hatodik irányelv értelmében, ellentétes azzal, hogy meg lehessen állapítani a vállalkozásként gyakorolt tevékenységgel való közvetlen és azonnali kapcsolat fennállását, és így az adólevonási jog elutasítása mellett szól. Az a tény viszont, hogy az Investrandnak fizetendő ellenszolgáltatásnak megfelelő követelés a társaság vagyonának részét képezi, és annak biztosítása bizonyos költséggel terheli ezt a vagyont, arra engedhet következtetni, hogy az említett költség az érintett általános költségeinek részét képezi, és következésképpen az így gyakorolt tevékenységgel olyan közvetlen és azonnali kapcsolatban áll, amely igazolhatja az adólevonási jogot.
21 Minthogy ez a kérdés felmerült, a Hoge Raad der Nederlanden felfüggesztette az eljárást, és előzetes döntéshozatal céljából az alábbi kérdést terjesztette a Bíróság elé:
„A hatodik irányelv 17. cikkének (2) bekezdésében biztosított adólevonási jogot illetően közvetlen és azonnali kapcsolatot kell‑e feltételezni az adóalany által igénybe vett egyes szolgáltatások és az ugyanezen adóalany által végzendő adóköteles ügyletek között abban az esetben, ha az adóalany e szolgáltatásokat olyan pénzkövetelés összegének megállapítása céljából vette igénybe, amely a vagyonához tartozik, azonban még a HÉA‑alanyi minősége előtti időszakban jött létre?”
22 Bevezetésképpen emlékeztetni kell arra, hogy a hatodik irányelvvel létrehozott adólevonási rendszer célja az, hogy a vállalkozót teljes egészében mentesítse a gazdasági tevékenységei keretében fizetendő vagy megfizetett HÉA terhe alól. A közös HÉA-rendszer következésképpen valamennyi gazdasági tevékenység adóterhét illetően biztosítja a tökéletes semlegességet, függetlenül azok céljától és eredményétől, feltéve, hogy az említett tevékenységek maguk is elvben HÉA‑kötelesek (lásd különösen a 268/83. sz. Rompelman-ügyben 1985. február 14‑én hozott ítélet [EBHT 1985., 655. o.] 19. pontját, a C‑37/95. sz., Ghent Coal Terminal ügyben 1998. január 15‑én hozott ítélet [EBHT 1998., I‑1. o.] 15. pontját és a C‑408/98. sz., Abbey National ügyben 2001. február 22‑én hozott ítélet [EBHT 2001., I‑1361. o.] 24. pontját).
23 Az állandó ítélkezési gyakorlat szerint a konkrét beszerzési ügyletnek fő szabály szerint közvetlen és azonnali kapcsolatban kell állnia a HÉA levonására jogosító értékesítési ügylettel vagy ügyletekkel ahhoz, hogy az adóalany jogosult legyen a HÉA levonására, és a levonás mértéke megállapítható legyen (lásd a Midland Bank ügyben hozott, fent hivatkozott ítélet 24. pontját, az Abbey National ügyben hozott, fent hivatkozott ítélet 26. pontját, valamint a C‑32/03. sz., Fini H ügyben 2005. március 3‑án hozott ítélet [EBHT 2005., I‑1599. o.] 26. pontját). A beszerzett termékeket és az igénybevett szolgáltatásokat terhelő HÉA levonásának joga ezért azzal a feltétellel gyakorolható, hogy a beszerzés vagy az igénybevétel érdekében felmerült költségek az adólevonásra jogosító, más részére végzett adóköteles tevékenységek árának alkotóelmét képezik (lásd a Midland Bank ügyben hozott, fent hivatkozott ítélet 30. pontját, az Abbey National ügyben hozott, fent hivatkozott ítélet 28. pontját, valamint a C‑16/00. sz., Cibo Participations ügyben 2001. szeptember 27‑én hozott ítélet [EBHT 2001., I‑6663. o.] 31. pontját).
24 Az adóalany azonban akkor is jogosult az adólevonásra, ha nem áll fenn közvetlen és azonnali kapcsolat a konkrét beszerzési ügylet és a levonásra jogosító értékesítési ügylet vagy ügyletek között, amennyiben az igénybevett szolgáltatások az adóalany általános költségeinek részét képezik, és mint ilyenek, az adóalany termékei vagy szolgáltatásai árának alkotóelemei. Az ilyen szolgáltatások ugyanis közvetlen és azonnali kapcsolatban állnak az adóalany gazdasági tevékenységének egészével (lásd a Midland Bank ügyben hozott, fent hivatkozott ítélet 23. és 31. pontját, valamint a Kretztechnik ügyben hozott, fent hivatkozott ítélet 36. pontját).
25 Az alapügyben a kérdést előterjesztő bírósághoz hasonlóan meg kell jegyezni, hogy az állandó ítélkezési gyakorlat alapján maga a részvényeladás nem minősül a hatodik irányelv szerinti értelemben gazdasági tevékenységnek, és ezért nem tartozik az irányelv hatálya alá (lásd különösen C‑155/94. sz., Wellcome Trust ügyben 1996. június 20‑án hozott ítélet [EBHT 1996., I‑3013. o.] 33–37. pontját, az EDM-ügyben hozott, fent hivatkozott ítélet 57–62. pontját, valamint a Kretztechnik ügyben hozott, fent hivatkozott ítélet 19. pontját).
26 Az Investrand által előadottakkal ellentétben nem tartozik az ilyen tevékenység körébe az adóalany által a követelés behajtása vagy értékének megállapítása érdekében, saját nevében tett intézkedése. Az ilyen intézkedés ugyanis nem minősül materiális javak bevétel elérése érdekében történő tartós hasznosításának, mivel ez az intézkedés a követelésre való jogosultság következménye, és nem pedig az irányelv szerinti bármely gazdasági tevékenységért járó ellenszolgáltatás (lásd ebben az értelemben a Kretztechnik ügyben hozott, fent hivatkozott ítélet 19. pontját).
27 Mint azt a holland kormány a tárgyaláson előadta, az Investrand nem találhatott igazolást e tekintetben a C‑305/01. sz., MKG‑Kraftfahrzeuge‑Factoring ügyben 2003. június 26‑án hozott ítéletben (EBHT 2003., I‑6729. o.). Az említett ítélet alapjául szolgáló ügyben ugyanis visszterhes követelésbehajtási szerződés keretében a kockázattól ily módon mentesített ügyfél által fizetett jutalék ellenében végzett követelésfelvásárlásról és az adós nemfizetésére vonatkozó kockázat vállalásáról volt szó. Míg az Investrand által tett intézkedések a társaság saját nevében történtek, az említett ügyben az érintett követelések behajtását harmadik személy végezte, díjazás ellenében.
28 Mivel sem a részvényeladás, sem az Investrandnak a Hi‑Tec Sportsszal szemben fennálló követeléssel kapcsolatban tett intézkedései nem tekinthetők a hatodik irányelv hatálya alá tartozó ügyletnek, az alapügyben szereplő tanácsadói szolgáltatásokkal összefüggő költségek nem állnak közvetlen és azonnali kapcsolatban a levonásra jogosító konkrét ügylettel vagy ügyletekkel.
29 Figyelembe véve a jelen ítélet 24. pontjában hivatkozott ítéletet, meg kell továbbá állapítani azt, hogy – mint ahogyan ezt az Investrand a Midland Bank ügyben hozott, fent hivatkozott ítéletre hivatkozva állítja – az alapügyben szereplő költségek az általános költségek részét képezik‑e, és így közvetlen és azonnali kapcsolatban állnak‑e az adóalany gazdasági tevékenységének egészével, mivel a kapcsolódó követelés az általa működtetett vállalkozás vagyonának része.
30 A holland és a görög kormány, valamint az Egyesült Királyság Kormánya, továbbá a Bizottság előadja, hogy nem áll fenn ilyen kapcsolat, mivel az említett költségek kizárólag a Cofex-részvényeknek az Investrand és a Hi‑Tec Sports közötti eladásához kapcsolódnak. Az említett kormányok hozzáfűzik, hogy ez az ügylet ráadásul olyan időpontban következett be, amikor az Investrand még nem volt HÉA‑alany.
31 E tekintetben a holland kormányhoz és a Bizottsághoz hasonlóan ki kell emelni, hogy az a körülmény, hogy a Cofex-részvényeknek az Investrand és a Hi‑Tec Sports közötti adásvételéhez kapcsolódó követelés az előzetes döntéshozatalra utaló határozatban szereplő adatok szerint az Investrand által működtetett vállalkozás vagyonának része, nem elegendő annak megállapításához, hogy közvetlen és azonnali kapcsolat áll fenn a követelésre vonatkozó tanácsadásért az Investrand által kifizetett költség és ez utóbbi gazdasági tevékenysége között.
32 Az iratokból ugyanis nem lehet arra következtetni, hogy ha az Investrand nem gyakorolt volna HÉA-köteles gazdasági tevékenységet 1993. január 1‑jétől, akkor nem vette volna igénybe a szóban forgó tanácsadói szolgáltatásokat. Úgy tűnik tehát, hogy függetlenül attól, hogy folytatott‑e ilyen tevékenységet ettől az időponttól kezdve, az Investrand igénybe vette volna az említett szolgáltatásokat annak érdekében, hogy biztosítsa a Hi‑Tec Sports részére 1989‑ben történt részvényeladás pénzbeli ellenszolgáltatását.
33 Ilyen körülmények között nem tekinthető úgy, hogy az e szolgáltatásokra vonatkozó költségeket az Investrand szükségleteire és adóköteles tevékenységére tekintettel fizették ki. Minthogy a költségek oka nem kizárólag ezekben a tevékenységekben rejlik, nem áll fenn közöttük közvetlen és azonnali kapcsolat.
34 Amint arra a Bizottság is hivatkozott, az Investrand helyzete nem különbözik a jelen esetben annak a magánrészvényesnek a helyzetétől, aki miután eladta részvényeit, a vevővel szembeni jogvitában az eladási árnak megfelelő összegű követelés megállapítását illetően jogi tanácsot kér, és viseli a vonatkozó költségeket. Ez utóbbi helyzet pedig nem tartozik a hatodik irányelv hatálya alá (lásd ebben az értelemben az EDM-ügyben hozott, fent hivatkozott ítélet 60. és 61. pontját).
35 Azt is tisztázni kell, hogy a jelen eset különbözik a Kretztechnik ügyben hozott, fent hivatkozott ítélet alapjául szolgáló ügytől. Az említett ítélet alapját képező ügyben szereplő tanácsadási költségek, amelyekről a Bíróság az ítélet 36. pontjában elismerte, hogy az adóalany gazdasági tevékenységének egészével közvetlen és azonnali kapcsolatban álló általános költség részét képezik, az adóalany gazdasági tevékenysége érdekében történő tőkeemelés érdekében történt részvénykibocsátáshoz kapcsolódtak.
36 Míg egyik iratból sem lehet a jelen ügyben azt megállapítani, hogy az Investrand nem vette volna igénybe a szóban forgó tanácsadást, ha nem végzett volna HÉA-köteles gazdasági tevékenységet, addig a Kretztechnik ügyben hozott, fent hivatkozott ítélet alapjául szolgáló ügyben a vonatkozó tanácsadás kizárólagos oka az adóalany gazdasági tevékenységében és a gazdasági tevékenysége érdekében, a pénzeszközei növelése végett elhatározott tőkeemelésben rejlik.
37 Az alapügyben szereplő tanácsadási költségekkel ellentétben a Kretztechnik ügyben hozott, fent hivatkozott ítéletben tárgyalt tanácsadási költségek tehát közvetlen és azonnali kapcsolatban álltak az adóalany gazdasági tevékenységének egészével.
38 A fenti megállapításokra tekintettel a Hoge Raad der Nederlanden által feltett kérdésre azt a választ kell adni, hogy a hatodik irányelv 17. cikkének (2) bekezdését úgy kell értelmezni, hogy az adóalany által a vállalkozása vagyonához tartozó, a HÉA-alannyá válása előtt történt részvényeladáshoz kapcsolódó követelés összegének megállapítása érdekében igénybe vett tanácsadói szolgáltatások költségei – amennyiben nem állapítható meg, hogy az említett szolgáltatások kizárólagos oka az említett irányelv értelmében vett gazdasági tevékenységben rejlik – nem mutatnak közvetlen és azonnali kapcsolatot az adóalany által folytatott gazdasági tevékenységgel, és következésképpen nem jogosítanak a HÉA levonására.
A tagállamok forgalmi adóra vonatkozó jogszabályainak összehangolásáról – közös hozzáadottértékadó-rendszer: egységes adóalap-megállapításról szóló, 1977. május 17‑i 77/388/EGK hatodik tanácsi irányelv 17. cikke (2) bekezdését úgy kell értelmezni, hogy az adóalany által a vállalkozása vagyonához tartozó és a hozzáadottértékadó-alannyá válása előtt történt részvényeladáshoz kapcsolódó követelés összegének megállapítása érdekében igénybe vett tanácsadói szolgáltatások költségei – amennyiben nem állapítható meg, hogy az említett szolgáltatások kizárólagos oka az említett irányelv értelmében vett gazdasági tevékenységben rejlik – nem mutatnak közvetlen és azonnali kapcsolatot az adóalany által folytatott gazdasági tevékenységgel, és következésképpen nem jogosítanak a hozzáadottérték-adó levonására.

matches: bíróság Bíróság Bíróság bíróság Bíróság bíróság Bíróság Bíróság


text:
EU-n belüli Döntőbírósági és a határozatok végrehajtásáról ICSID Awards az Egyesült Államokban: A hatása Achmea • Nemzetközi Választottbírósági információ
08/05/2019 által Aceris törvény LLC
Az ICSID Egyezmény megköveteli aláíró kezelésére választottbírósági kiolvasztott szerint az ICSID keret, mintha a végső ítéletet a bíróság ebben az államban.[1] A kihívás egy díjat, az igénylőnek kell kérnie a felülvizsgálatot a ICSID választottbíróság rendszer, inkább, mint korábban állami bíróságok.[2] Az Egyezmény végrehajtására, Az Egyesült Államok. Kongresszus 1966 elfogadott egy engedélyezése statútum, amely szerint az „anyagi kötelezettségek ilyen díjat kell érvényesíteni, és meg kell adni ugyanazt a teljes bizalmát és hitelét, mintha a díjat voltak jogerős ítélet a bíróság általános hatáskörű egyik több állam. A szövetségi választottbírósági törvény (9 U.S.C 1 köv.) nem kell alkalmazni a végrehajtási díjat nyújtott az Egyezmény értelmében”.[3] azonban, A felhatalmazó statútum nem szól a vonatkozó eljárás elismerése díjak és azok átalakítását ítélet.
Ban ben 1976, Az Egyesült Államok. Kongresszus a FSIA, amely szabályozza a végrehajtás és elismerését díjak ellen egy szuverén állam. A külföldi állam alávetni ICSID odaítélési emelhetnek eljárási védelem alatt FSIA, mint a nem megfelelő szolgáltatás, helytelen helyszín, valamint más védekező végrehajtás.
Egészen a közelmúltig, New York-i szövetségi bíróság megengedte elismerésének ICSID díjat, bár az ex parte cikke szerinti eljárás 54 A New York-i Polgári gyakorlat Jog és szabályai. Ilyen döntések, után ex parte elismerést kaptunk, értesítést kell küldeni a szuverén adós, és a hitelező fogja kérni, hogy végre ellen az uralkodó eszközök.
Mivel a második áramkör 2017 Mobil Cerro Negro Ltd kontra Venezuelai Bolivári Köztársaság határozat, azonban, ICSID díjak ellen idegen szuverén nem ismerhető gyorsított ex parte bejegyzési eljárások.[4] Ahhoz, hogy elismerést szerezzen a díjat, a hitelező köteles a mai file plenáris akció észre felelnek meg a követelményeknek a FSIA. A plenáris érvényesítni egy ICSID nyújtásának igényel kezdődő kereset, szolgáltatás, megfelelő helyszín és az uralkodó megjelenési lehetőséget nyújt és a fájl reagáló kérte.[5]
Micula v Románia kormánya a legjobban dokumentált kísérlet végrehajtására egy ICSID nyújtásának vonatkozó EU-n belüli beruházási választottbírósági az Egyesült Államokban a mai napig. A kis v Románia Kormánya, a díjat a hitelezők első kívánta érvényesíteni ex parte ítéletet a Kerületi Bíróság a District Court of Columbia, benyújtásával egy petíciót 11 április 2014, de tagadták a kérelmet 18 Lehet 2015. A Kerületi Bíróság kimondta, hogy konvertálni ICSID odaítélése egy hazai ítélet, ott kell lennie a plenáris akció vonatkozik a FSIA követelményeinek folyamatot.[6] az igénylők, elégedetlen az ítélettel, költözött érvényesíteni a díjat az Egyesült Államokat. Kerületi Bíróság a dél-District of New York, ami megnehezítette a döntést neve ex parte megerősítése és átalakítása a díjat egy egyesült államokbeli. ítélet.[7] Románia fellebbezett a döntés előtt az Egyesült Államokat. Fellebbviteli Bíróság a második Circuit. Az Európai Bizottság beavatkozott egy amicus curiae előtt is a dél-District of New York, és mielőtt az Egyesült Államokat. Fellebbviteli Bíróság a második Circuit, azzal érvelve, hogy Románia megfizetése a díjat összeegyeztethetetlen lenne az EU állami támogatásokra vonatkozó rendelkezéseket.
Végül, A második Circuit kimondta, hogy a végrehajtó New Yorkban nem volt megfelelő a tisztán belföldi okok, kizárása nélkül az Európai Bizottság érveit. A második Circuit megállapította, hogy (1) A FSIA rendelkezik kizárólagos alapjául joghatósággal Románia és meghatározza a kizárólagos eljárásokat elismerését ICSID nyújtásának, (2) A petíció benyújtói kötelesek voltak a fájl egy plenáris fellépés követelményeinek hatálya alá tartozó folyamat átalakítására díjat a jogerős ítélet, (3) Déli Kerületi Bíróság New York nincs joghatósága alatt Románia által az FSIA, és tévesen csökkenő kiüríteni ítéletében érvénytelennek, (4) Déli Kerületi Bíróság New York egy megfelelő helyszín mellett FSIA, mert a felek külföldi, A választottbírósági eljárás lefolytatásának Párizsban, és az ingatlan vitatott található Romániában, és mivel a FSIA igényel plenáris intézkedéseket kell hozni a District of Columbia.[8]
A végrehajtási kereset refiled előtt District of Columbia, de továbbra is függőben van ma. Tovább 11 december 2018, indítványt, hogy az eljárást felfüggeszti született döntés bírósági eljárás érvényességére vonatkozó végzést a bevitt az Európai Bizottság által Románia ellen elrendelő nem fizeti benyújtották, valamint egy új, amicus brief az Európai Bizottság által nyújtott.
Számos más EU-n belüli választottbírósági ítéletek tárgyát is képezik végrehajtási eljárás jelenleg folyamatban van a District of Columbia.[9] Számos érveket hoztak fel ellene a végrehajtás EU-n belüli választottbírósági díjak, például, A Novernergia kontra Spanyolország,[10] EU-n belüli választottbírósági alapján indított az ECT. Bár az ügy végrehajtását díjat nyújtott az UNCITRAL szabályzat, így további érvek ellen végrehajtást tettek alapján a New York-i Egyezmény.
A Novernergia kontra Spanyolország, Spanyolország mindenekelőtt azzal érvel, hogy a választottbírósági megállapodás figyelembe kell venni, hogy eleve semmisnek, és így nem lehet végrehajtani az FSIA, amely felmentést érvényesítésére választottbírósági ellen uralkodók. Nem nyilvános határozatot nyújtott időpontját, hogy a választottbírósági megállapodást kell tekinteni, hogy eleve semmisnek miatt Achmea erre ECT választottbírósági.
Következtetni, míg végrehajtását egy ECT beruházási választottbírósági ítélet természetesen törekedni kell a District of Columbia összhangban FSIA követelmények, és EU-n kívüli országok kevésbé valószínű, hogy vegye figyelembe az állítólagos nem az uniós jog betartását, Egyesült Államok bíróságai még nem egyértelműen dönteni arról Achmea releváns végrehajtás az Egyesült Államokban, illetve a kérdését annak hatása az érvényességét a választottbírósági megállapodás.
William Kirtley, Christy Chidiac, Aceris törvény LLC
[1] ICSID egyezmény, Cikk 54(1).
[2] ICSID egyezmény, Cikk 53(1).
[4] Mobil Cerro Negro Ltd kontra Venezuelai Bolivári Köztársaság, 863 F.3d 102 („Arra a következtetésre jutottunk, hogy a kerületi bíróság tévesen. Elutasítjuk azt a javaslatot, hogy a szakasz 11 1650egy olyan független megadását tárgyát joghatóság és állapítsa meg, hogy a 12 FSIA rendelkezik kizárólagos alapjául szövetségi bíróság joghatóságát külföldi szuverén 13 intézkedések érvényesítése ICSID díjat. Mivel a FSIA, Nem szakasz 1650a, szabályozza 14 eljárás, Az eljárási követelmények meghatározott az FSIA átfogó program 15 teljesíteni kell ahhoz egy szövetségi bíróság be ítélet ellen a külföldi szuverén.
[5] Mobil Cerro, 863 F.3d 107.
[6] Micula v Románia Kormánya, 104 F. supp. 3d 42, 49 (D.D.C. 2015).
[7] Micula v Románia Kormánya, Nem. 15 Egyéb. 107, 2015 WL4642180 (S.D.N.Y 5 augusztus 2015).
[8] Micula v Románia Kormánya, Nem 15-3109, Dr.. 132-1 (2d Cir. Október. 23, 2017), 20-21.
[9] Masdar & Wind Cooperatif UA kontra Spanyol Királyság: Petíció kényszerítése választottbíróság díját az Egyesült Államokat. Kerületi Bíróság Columbia 28 szeptember 2018; Infrastrukturális szolgáltatások Luxembourg SARL (korábban Antin Insfrastructure) és Solar Thermal Energy BV (Antin korábban Energia BV Termosolar) kontra Spanyol Királyság: Petíció kényszerítése választottbíróság díját az Egyesült Államokat. Kerületi Bíróság Columbia 27 július 2018; Novenergia II -Energia & Környezet (SCA) kontra Spanyol Királyság: Petíció kényszerítése választottbíróság díját az Egyesült Államokat. Kerületi Bíróság Columbia 16 október 2018; A pályahálózat Ltd., Energie Solar Luxembourg SARL kontra Spanyol Királyság, Petíció kényszerítése választottbíróság díját az Egyesült Államokat. Kerületi Bíróság Columbia 19 július 2018.
[10] Novenergia II – Energia& Környezet (SCA) v A Spanyol Királyság, A válaszadó a Spanyol Királyság Memorandum of Law támogatása Motion, hogy utasítsa és Deny Petíció megerősítése külföldi választottbírósági díj, Nem. 1:18-cv-1148, 16 október 2018.
Kategória: Érvényesítése választottbírósági díj, ICSID választottbírósági, Egyesült Államok Választottbíróság

matches: bíróság bíróság bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság bíróság bíróság bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság


text:
HITELES MOZGALOM - Bíróság - Lenkovics és a semmisség, a megtévesztés
Lenkovics és a semmisség, a megtévesztés
/18/ Lenkovics Barnabás (jelenleg az Alkotmánybíróság elnöke, korábban az állampolgári jogok biztosa) az ELTE győri kihelyezett tagozatán megszervezte a polgári jog oktatását. Ez idő tájt, 2000-ben egyetemi jegyzetet írt. Nem jogász hallgatók számára is érhetően magyarázza el az alapelveket, fogalmakat, összefüggéseket. Egy érvényes, a törvényeknek és a tisztességnek megfelelő szerződés a szerződő felekre kötelező erővel bír:
„A szerződés kötelező erejének elve (pacta sünt servanda). A jog által elismert és az állami közhatalom erejével kikényszeríthető szerződés ugyanúgy kötelezi a feleket - még ha önként, szabadon szerződtek is egymással - miként maga a törvény. (Az elvet az európai jogfejlődésre nagy hatással bíró Code Civil 1134. §-a kifejezetten is kimondja: „A szerződésnek a felek között törvényereje van".) Ez az elv az árutermelő piacgazdaságokban egyúttal „polgári erkölcsi" alapelv is, mely szerint az adott szó szent, azt minden körülmények között be kell tartani. Az alapelv túlhajtása azonban - pl. egy vis maior folytán lehetetlenült szerződés teljesítésének a kikényszerítése - súlyos méltánytalanságot eredményezhet és az igazságosság magasabb rendű (humánusabb) alapelvébe ütközhet.”
(Győri Egyetemi Kiadványok - 2000 - Lenkovics Barnabás: Polgári jogi alapok – III.1.5 A szerződési jog alapelvei)
/19/ Egy érvényes, a törvényeknek és a tisztességnek megfelelő szerződést a felek módosíthatják, illetve bármelyik fél kérheti bíróságtól a szerződés módosítását, pl. arra hivatkozva, hogy a szerződéskötés óta a külső körülmények megváltoztak:
„A szerződési igazságosság elve (clausula rebus sic stantibus). Ez az alapelv a pacta sünt servanda elvének (megj: a szerződés kötelező erejének elve) esetleges túlzott szigorát, igazságtalanságát hivatott kiküszöbölni. A felek szerződésüket a szerződéskötéskor fennálló körülményekre alapozzák, minden lényeges elemét azokhoz igazítják. A leggondosabb mérlegelés és előrelátás ellenére is adódhatnak azonban mindkét féltől függetlenül olyan külső változások, váratlan körülmények, amelyek a szerződés teljesítését lehetetlenné, vagy az egyik félre nézve túlzottan terhessé teszik (természeti csapás, háború, politikai-gazdasági krízis, azaz vis maior-nak minősülő objektív okok). Ilyenkor az a méltányos és igazságos, hogy a szerződésben (az elérni kívánt előnyök mellett) eleve benne rejlő kockázatot mindkét fél közösen viselje. Az ilyen esetekre a szerződési jog számos esetben vagy a szerződés szankció nélküli megszűnését (objektív lehetetlenülés), egyoldalú megszüntetését (elállás, felmondás) vagy a megváltozott körülményekhez való hozzáigazítását (módosítás) teszi lehetővé, akár bírói úton is.”
/20/ Jelen esetben azonban nem erről van szó! A kölcsönszerződés már a születésétől semmis, egyáltalán nem beszélhetünk arról, hogy külső körülmények változása miatt kellene a szerződéseket módosítani. Szükségesnek tartjuk most idézni a Kúria határozatából:
„Ha a pénzügyi intézménytől kapott nem megfelelő tájékoztatás vagy a tájékoztatás elmaradása folytán a fogyasztó alappal gondolhatta úgy, hogy az árfolyamkockázat nem valós, vagy az őt csak korlátozott mértékben terheli, a szerződésnek az árfolyamkockázatra vonatkozó rendelkezése tisztességtelen, aminek következtében a szerződés részlegesen, vagy teljesen érvénytelen.”
/21/ A „nem megfelelő tájékoztatás” egyértelműen a szerződéskötést megelőző időszakra és a szerződés tartalmára vonatkozik:
„Ha közelebbről megvizsgáljuk a szerződéskötés folyamatát, azon belül is több „létszakaszt", lényegesebb mozzanatot különíthetünk el:
a) szerződési akarat elhatározás, a szerződési akarat kialakítása (mindkét fél oldalán, még egymástól függetlenül, általában joghatás nélkül);
b) a megformált szerződési akarat kifejezése, megjelenítése a külvilág felé szerződéskötési nyilatkozat formájában, ami már jognyilatkozatnak minősül és joghatás fűződik hozzá;
c) legalább két szerződési akaratnyilatkozat kölcsönössége, azaz egymásra irányultsága; és végül
d) a két akaratnyilatkozat egybehangzása, egymással való megegyezése.
Ezek az egymásra épülő mozzanatok, melyek a szerződéskötés folyamatában kölcsönösen alakulnak, változnak, mint a szerződéskötés alapelemei együttesen szükségesek a szerződés létrejöttéhez. Ezek közül mint láttuk a második mozzanat az, ami a jog számára már hozzáférhető, azaz szabályozható.”
(Győri Egyetemi Kiadványok - 2000 - Lenkovics Barnabás: Polgári jogi alapok – III. 2.1 A szerződéskötés folyamata)
/22/ A hibás szerződések, a semmis szerződések joghatást nem fejtenek ki:
„A hibátlan, minden szempontból kifogástalan szerződéseket az állam elismeri és támogatja. Ezek a törvény erejével bírnak a felek között, kikényszerítésükhöz szükség esetén az állam közhatalmi kényszereszközt (tipikusan bírói utat) bocsát rendelkezésre. … Vannak olyan súlyosan fogyatékos, hibás szerződések, melyeket az állam nem ismer el, az ezekhez fűződő joghatás beállását megakadályozza. Ezek az érvénytelen szerződések. A törvényben meghatározott érvénytelenségi okok valamelyikének a szerződés megkötésekor kell fennállnia.”
(Győri Egyetemi Kiadványok - 2000 - Lenkovics Barnabás: Polgári jogi alapok – III. 2.6 A szerződés érvénytelensége)
/23/ Az érvénytelenségi oknak a szerződés megkötésekor fenn kell állnia. Az érvénytelenségi ok, a devizához kapcsolódó bankkölcsön árfolyamkockázatával kapcsolatos „nem megfelelő” tájékoztatás.
/24/ Amennyiben a pénzintézet mindenféle együttműködéstől, egyeztetéstől elzárkózik, nem csak hogy nem hajlandó a hibás szerződést módosítani, hanem párbeszédre sem hajlandó a fogyasztóval (szerződéses partnerével), akkor a fogyasztó saját jól felfogott érdekében nem tehet mást, mint bírósághoz fordul.
„A szerződés érvénytelenségének két fajtája van: a semmisség és a megtámadhatóság.
A semmisség feltétlen (ipso iure) érvénytelenség, amire bárki, határidő nélkül hivatkozhat. Megállapításához külön eljárásra (pl. megtámadásra) sincs szükség, a semmisséget a bíróság és más hatóság hivatalból köteles figyelembe venni. A semmisségre való hivatkozás jogáról történő lemondás maga is semmis.
Mindezekkel szemben a megtámadhatóság feltételes (a megtámadás tényétől függő) érvénytelenség. Megtámadásra csak a sérelmet szenvedett szerződő fél és az jogosult, akinek a szerződés a törvényes érdekét sérti. Maga a megtámadás a másik félhez címzett írásbeli nyilatkozattal történik, aminek eredménytelensége esetén lehet a bírósághoz fordulni, a megtámadást a bíróság csak az arra jogosított kérelmére veheti figyelembe. A megtámadási jog csak egy éven belül gyakorolható, erről a jogról azonban írásban le is lehet mondani. Megszűnik még a megtámadás joga, ha az egy éves határidő eltelt, vagy ezen belül a jogosult a szerződést írásban megerősíti.”
/25/ A „nem megfelelő tájékoztatás” miatt a fogyasztó érezheti úgy, hogy a szerződéskötéskor tévedésben volt:
„Aki a szerződés megkötésekor valamely lényeges körülmény tekintetében tévedésben volt, szerződési nyilatkozatát megtámadhatja, ha tévedését a másik fél okozta vagy felismerhette". Lényeges körülménynek minősülhet a másik fél személye, a szerződés tárgya (a szolgáltatás) és a szerződés más lényeges tartalmi eleme. Ha a felek a szerződéskötéskor ugyanabban a téves feltevésben voltak (kölcsönös téves feltevés), a szerződést bármelyikük megtámadhatja.
A Ptk. lényeges változtatásokat is tartalmaz az érvénytelenségi okokkal kapcsolatban, amelyek közül a legfontosabbak a következők:
A tévedés megtámadási oknál (6:90. §) a kódex megfogalmazza, hogy a tévedés akkor vonatkozik lényeges körülményre, ha annak ismeretében a fél nem, vagy más tartalommal kötötte volna meg a szerződést. Elhagyja a Ptk. a jogi kérdésben való tévedésre vonatkozó – feleslegesnek és bonyolultnak ítélt – külön szabályozást. Új szabállyal kizárja a törvény a tévedés miatti megtámadás jogát akkor, ha a fél a tévedését felismerhette, vagy annak kockázatát vállalta (pl. szerencseelemet tartalmazó szerződés, spekulatív ügyletek).
(Wellmann György: A szerződések általános szabályai az új Ptk.-ban – Szerződések tára - 5.1. Semmisség és megtámadhatóság)
/26/ A „nem megfelelő tájékoztatás” miatt beszélhetünk a pénzintézet szándékos megtévesztéséről:
„Megtévesztés címén támadható meg a szerződés akkor, ha az egyik fél tévedését nem akaratlanul, hanem nagyon is akarva, tudatosan okozza a másik fél és ezzel váltja ki benne a szerződési akaratot.”
/27/ Rogán Antal 2011.09.19.-én a Parlamentben a kedvezményes árfolyamú végtörlesztést lehetővé tevő törvény benyújtásakor a „megtévesztés” szót használta (a becsapás mellett):
„ROGÁN ANTAL (Fidesz), a napirendi pont előadója: Köszönöm szépen. Tisztelt Elnök Úr! Tisztelt Képviselőtársaim! Természetesen az első kérdés, ami felmerül az emberben, hogy milyen szükség van ezekre a törvényjavaslatokra. Szerintem a válasz evidens és egyértelmű: azokat az embereket, akik annak idején a devizahitel felvételének a lehetőségével éltek, kevés kivétellel, de gyakorlatilag megtévesztették és becsapták; megtévesztették és becsapták abban az értelemben, hogy messze nem voltak tisztában a devizahitelek felvételének minden kockázatával. De még ha azzal tisztában is lettek volna, minden valószínűség szerint senki nem hívta fel a figyelmüket arra, hogy azok a szerződéses konstrukciók, amelyeket aláírhattak akkoriban - és nem volt más választásuk mást aláírni -, gyakorlatilag minden egyes kockázatot kivétel nélkül az ügyfélre hárítanak.
Valószínűleg arra sem hívta fel senki külön egyébként a hitelfelvevők figyelmét, hogy mindezeken túlmenően nem elegendő az, hogy a devizahiteleknek magukban óriási árfolyamkockázatuk van, nem elegendő az, hogy minden kockázatot a hitelt nyújtók, tehát a bankok és a pénzintézetek a hitelfelvevők, azaz a magyar családok számára hárítanak át, ezenkívül ráadásul az akkoriban aláírt szerződésekkel ezt egyoldalú szerződésmódosítás keretében is megtehették a magyar bankok. Tisztelt képviselőtársaim, ez bizonyos értelemben Európában is egyedülálló. Ily módon, ekkora kockázatot egyoldalú szerződésmódosítással, minden kockázati elem áthárításával, azt gondolom, nincs olyan európai uniós tagállam, ahol ezt a hitelezési gyakorlatot folytatni lehetett volna.”
„Azok, akik élnek az árfolyamgát lehetőségével, kiszámítható törlesztőrészletet kapnak, pontosan kiszámíthatják, hogy egyébként mennyit kell fizetni januárban, mennyit decemberben, hogyan alakul éven belül és a következő három évben a törlesztőrészlet nagysága. Ez azonban nem jelenti azt, hogy pontosan azért, mert a hitelt felvevők túlnyomó részét megtévesztették és becsapták, ne kellene megnyitni a lehetőséget az előtt, hogy ebből az előnytelen szerződésből, ebből az előnytelen konstrukcióból a hitelfelvevő kiléphessen; természetesen úgy, hogy a kockázat egy részét önnönmaga vállalja.
Tisztelt Képviselőtársaim! Azt gondolom, hogy az a törvényjavaslat, ami előttünk fekszik, pontosan erről szól. A kedvezményes végtörlesztés lehetősége biztosítja azt, hogy a kockázat egy részét a hitelfelvevő vállalja, más részét a bank vállalja, és ezzel egyébként ki tud lépni a szerződő fél ebből a konstrukcióból 180 forintos svájcifrank-árfolyam, 250 forintos euró árfolyam, illetve 2 forintos jenárfolyam mellett. Az a törvényjavaslat, ami elénk került, pontosan ezt írja körbe.”
/28/ Semmis a kölcsönszerződés, amennyiben alaki hibában szenved. Mint a beadványunk elején már ismertettük, a törvényhozás a semmis szerződésekből érvényes szerződést csinált, eleget téve a bankok igényeinek.
„A nagyobb értékű, fontosabb szerződéseket - célszerűségből - maguk a felek írásba foglalják, illetőleg az ilyen szerződések érvényességét jogszabály írásbeli alakhoz kötheti. Ha a szerződésre jogszabály ír elő meghatározott alakot, az alakiság megsértésével kötött szerződés általában semmis (alaki hiba).”
„Ha a szerződés írásbeli alakhoz kötött, akkor legalább a szerződés lényeges tartalmát írásba kell foglalni, és a szerződő feleknek az okiratot alá kell írniuk. Több példányban kiállított okiratok esetén elégséges az is, ha mindegyik fél a másiknak szánt példányt írja alá. Az alakiság megsértésével kötött szerződés semmis.”
(Wellmann György: A szerződések általános szabályai az új Ptk.-ban – Szerződések tára - 4.1. A szerződés létrejötte és tartalma)
/29/ Jelen alkotmányjogi panaszunkban támadott törvényi pont megalkotása előtt a 2014 évi XL. törvény az alábbiakat tartalmazta:
„16. A szerződés érvénytelenségének vagy a szerződés egyes rendelkezései érvénytelenségének (részleges érvénytelenség) megállapítása iránti perekre vonatkozó szabály alkalmazásának kizárása
37. § (1) E törvény hatálya alá tartozó szerződések tekintetében a szerződés érvénytelenségének vagy a szerződés egyes rendelkezései érvénytelenségének (a továbbiakban: részleges érvénytelenség) megállapítását a bíróságtól a fél csak az érvénytelenség következményeinek alkalmazására is kiterjedően kérheti. Ennek hiányában a keresetlevél, illetve a kereset érdemben – eredménytelen hiánypótlási felhívást követően – nem bírálható el. Ha a fél kéri az érvénytelenség vagy a részleges érvénytelenség jogkövetkezményének levonását, meg kell jelölnie, hogy milyen jogkövetkezmény alkalmazását kéri. A jogkövetkezményre vonatkozóan a félnek határozott kérelmet kell előterjesztenie.
(2) Az (1) bekezdésben foglaltakra figyelemmel a törvény hatálya alá tartozó szerződések tekintetében a Polgári Törvénykönyvről szóló 1959. évi IV. törvény 239/A. § (1) bekezdése alapján, illetve a Polgári Törvénykönyvről szóló 2013. V. törvény 6:108. § (2) bekezdése alapján – ha annak e törvényben foglalt feltételei fennállnak – a szerződés érvénytelenségének vagy részleges érvénytelenségének megállapítása iránt indult és folyamatban lévő eljárásokban a keresetlevelet idézés kibocsátása nélkül el kell utasítani vagy az eljárásokat meg kell szüntetni. Nincs helye a keresetlevél idézés kibocsátása nélküli elutasításának vagy az eljárás megszüntetésének, ha a fél a szerződés érvénytelenségének vagy részleges érvénytelenségének megállapítása iránti kereseti kérelme mellett az eljárásban más kereseti kérelmet is előterjesztett; ebben az esetben úgy kell tekinteni, hogy a megállapítás iránti kereseti kérelmet nem tartja fenn. E szerint kell eljárni a felfüggesztés megszűnését követően folytatott eljárásokban is.
39. § Ha a 2014. évi XXXVIII. törvény 16. §-a alapján felfüggesztett eljárásban a szerződés érvénytelenségének vagy részleges érvénytelenségének megállapítása iránti keresetet érvényesítenek az eljárást meg kell szüntetni, ha a fél a keresetét (viszontkeresetét) az eljárás folytatásáról szóló tájékoztatás és a hiánypótlásra szóló felhívás kézbesítésétől számított 30 napon belül nem változtatja meg, és nem kéri az érvénytelen szerződés érvénytelensége vagy részleges érvénytelensége jogkövetkezményének levonását, továbbá nem jelöli meg, hogy milyen jogkövetkezmény alkalmazását kéri. Nincs helye az eljárás megszüntetésének, ha a fél a szerződés érvénytelenségének vagy a szerződés egyes rendelkezései érvénytelenségének vagy részleges érvénytelenségének megállapítása iránti kereseti kérelme mellett az eljárásban más kereseti kérelmet is előterjesztett; ebben az esetben úgy kell tekinteni, hogy a fél a megállapítás iránti kereseti kérelmet nem tartja fenn.”
/30/ A támadott törvényi pont előtt a 2014 évi XL. törvény csupán az „érvénytelenség következményeinek levonását” írta elő kötelezően, ennek hiányában a kereset „nem bírálható el”. Az adósnak „meg kell jelölnie, hogy milyen jogkövetkezmény alkalmazását kéri”.
/31/ A 2014 évi XL. törvény arról is rendelkezett, hogy a felfüggesztett (több mint 12.000 per) esetében is „az eljárást meg kell szüntetni, ha a fél a keresetét (viszontkeresetét) az eljárás folytatásáról szóló tájékoztatás és a hiánypótlásra szóló felhívás kézbesítésétől számított 30 napon belül nem változtatja meg”.
/32/ A támadott törvényi pont viszont a 37/A.§ beiktatásával előírja, hogy milyen jogkövetkezményt kell kérni:
„37/A. § (1) Az érvénytelenség jogkövetkezményének levonása során a felek fizetési kötelezettségét a bíróság – a 38. § (6) bekezdése szerinti felülvizsgált elszámolás adatainak alapul vételével – az e törvényben meghatározott elszámolási szabályok alkalmazásával állapítja meg.
Az elszámolási szabály egyrészt a „Magyar Nemzeti Bank által közzétett hivatalos devizaárfolyam” használatát írja elő arra az esetre, amikor a pénzintézet nem középárfolyammal számolt, másrészt „a szerződés részévé vált kamat, költség és díj mértékének alapulvételével” kell újraszámolni az elmúlt évek befizetéseit.
/33/ A támadott törvényi pont előtt a 2014 évi LXXVII. törvény az alábbiakat tartalmazta:
„3. A fogyasztói kölcsönszerződések módosulásának közös szabályai
3. § (1) A fogyasztói kölcsönszerződés az e törvényben meghatározottak szerint a törvény erejénél fogva módosul.”
„6. Egyes tartozások forintban meghatározott követelésre váltása
(3) Ha a fogyasztó a (2) bekezdésben meghatározott tájékoztatás kézhezvételét követő 30 napon belül a pénzügyi intézménynél írásban kezdeményezi, a pénzügyi intézmény köteles a forintra átváltott követelést az (1) bekezdésben meghatározott árfolyamon az eredeti devizanemben meghatározott követelésre visszaváltani.”
/34/ A támadott törvényi pont előtt a 2014 évi LXXVII. törvény az érvényes, a „nem semmis” szerződésekre vonatkozott.
/35/ A támadott törvényi pont előtt az adósok kérhettek esetleg olyan jogkövetkezmény levonást is, mely például a 180-as CHF árfolyammal számol. Azzal az árfolyammal, mellyel élhettek 2011 végén, élhettek 2012 legelején azok, akiknek volt megtakarított pénze, vagy tudtak pénzintézettől forintkölcsönt felvenni, (megfeleltek a jelentősen megszigorított feltételeknek) esetleg családi-baráti segítséget vettek igénybe.
/36/ A támadott törvényi pont után kötelező a felperes adósoknak a 256-os CHF árfolyammal számolni a jogkövetkezmény levonását:
„6/A. A szerződés érvénytelensége (részleges érvénytelenség) iránti perekben alkalmazandó szabályok.
15/A. § (1) A fogyasztói kölcsönszerződés érvénytelenségének (részleges érvénytelenségének) megállapítása, illetve az érvénytelenség jogkövetkezményeinek levonása iránt indult és folyamatban lévő perekben e törvénynek a forintra váltást megállapító szabályait a fogyasztónak az elszámolási törvény alapján teljesített elszámolás szerint meghatározott, deviza vagy deviza alapú fogyasztói kölcsönszerződésből eredő tartozásának összegére is alkalmazni kell.
/37/ Attól függetlenül, hogy a fogyasztók „tévedésben” voltak-e, attól függetlenül, hogy a pénzintézet szándékosan „megtévesztette-e” a fogyasztót, mindenképpen devizában kell elszámolni és mindenképpen 256-os árfolyamon kell a CHF összeget forintosítani.
/38/ A törvény már előre úgy mond ítéletet minden folyamatban lévő perben, hogy a bizonyítási eljárás le sem zajlott még a tárgyalótermekben. A későbbiekben példát mutatunk arra, hogy milyen következménnyel jár, ha a bíróság bizonyítási eljárás, a felek meghallgatása nélkül, egyoldalú tájékoztatás alapján hoz döntést, hirdet ítéletet.
A fenti részletek a február 16.-án beadott alkotmányjogi panaszomból valók. Próbáltam a lehető legtöbb érvet felsorolni, így aztán 116 pont lett, és 55 oldal.
Azt még nem tudom, hogy a panaszomat tárgyalja-e az alkotmánybíróság? Az ügyszáma: IV/252/2016.
Az, hogy ügyszám van, az nem jelent még semmit, nem jelenti azt, hogy a panaszt befogadták.
Akit a teljes panasz érdekel, írjon és elküldöm:
Szabadon lehet rövidíteni, bővíteni, pontosítani – és beadni az Alkotmánybíróságra,
Várom a javaslatokat (e-mailben és nem a Facebook-on) arra nézve is, hogy mivel egészítsem ki a beadványt, ha Dr. Bitskey Botond nem talál benne elég „alkotmányjogi érvet”. Mint ahogy több ezer devizahitelesnél már előfordult:
„nem terjesztettek elő kellő, alkotmányjogi érvekkel alátámasztott indoklást”.

matches: Bíróság Kúria bíróság bíróság bíróság bíróság