text:
Tanúvallomás - Lőrik Ügyvédi Iroda
+36-70 947-9950
Csalás -vagyon elleni bűncselekmények
Vádlott jogai a büntetőeljárásban
Fogva lévő terhelt jogai
A mulasztás és igazolása
A külföldre utazási tilalom biztosítása
Ujj- és tenyérnyomat, DNS-mintavétel
Első fokú bíróság ügydöntő határozatai
Harmadfokú bírósági eljárás általános szabályai
Ittas vezetésért járó büntetés 2017-ben
Ittas vezetés, Ittas járművezetésért járó büntetés
Ittas vezetés miatt indult eljárásban mire számíthatok 2017-ben?
Vagyonmegosztás a házasságban
A bizonyítás célja és általános jellemzői
A bizonyítás az igazságon alapuló tényállás megállapítására irányuló eljárás, amely során a hatóság (bíróság) feladata, hogy azt hiánytalanul, a valóságnak megfelelően állapítsa meg. A bizonyítási kötelezettség (teher) a vádhatóságra hárul. Ennek során kiemelt jelentősége, szerepe van a tanúvallomásoknak.
A tanúvallomással kapcsolatos kötelezettségek és jogok
Tanúként az hallgatható ki, akinek a bizonyítandó tényről tudomása lehet. A tanú köteles a kihallgatás végett az idézésre megjelenni, – ha törvény kivételt nem tesz, tehát nem mentesíti a tanúvallomás alól – vallomást tenni és az igazat mondani.
Kötelezettségeire és a vallomás megtagadásának esetleges akadályaira figyelmeztetni kell, ennek, valamint a tanú erre adott válaszának a jegyzőkönyvezése az érvényes vallomás feltétele. Arra is figyelmeztetni kell a tanút, hogy a hamis tanúzást és a tanúvallomás jogosulatalan megtagadását a törvény bünteti. Ha a tanú az eljárási cselekménynél való közreműködést a következményekre történt figyelmeztetés után jogosulatlanul megtagadja, főszabály szerint rendbírsággal sújtható, és az okozott költség megfizetésére kötelezhető. Ha a tanú a tanúvallomást a nyomozó hatóság vagy az ügyész előtt jogosultalanul tagadja meg, akkor rendbírsággal sújtható, és az okozott költség megfizetésére kötelezhető, míg ha ezt a bíróság előtt teszi, akkor a tanúvallomás jogosulatlan megtagadása bűncselekményét követi el
A tanúnak azonban nem csak kötelezettségei, hanem jogai is vannak. A tanúnak a megjelenésével felmerült költségeit a külön jogszabályban meghatározott mértékben a hatóságok megtérítik. Joga van arra, hogy az utazással és a megjelenésével felmerült költségeit, kiadásait a hatóságtól igényelje. Így a tanúnak joga van a munkából kiesett idő esetén költségtérítésre. A tanú részére a megjelenésével szükségképpen felmerült útiköltséget is meg kell téríteni. Útiköltségen a tanú lakóhelyéről (tartózkodási helyéről) a kihallgatás helyére való utazással és a visszautazással felmerült és igazolt költségeket (viteldíjat, fuvardíjat stb.) kell érteni, ideértve a helyi közlekedési eszköz használatával felmerült viteldíjat is. Ezen kívül a tanú bizonyos esetekben szállásköltség és ellátási költség megtérítésére is jogosult.
A tanúvallomás jellemzői
A tanú a kihallgatása során az általa észlelt tényekről ad elsődlegesen számot, de az ezekről alkotott véleményéről is beszámolhat, mivel azonban a bizonyítás szempontjából kizárólag a tényelőadás vehető figyelembe, a hatóság a tanú észlelésein alapuló vallomását elhatárolja a következtetéseitől. A vallomástétel jogosulatlan megtagadása rendbírsággal szankcionálható, vagy bűncselekményt valósít meg, viszont az igazmondási kötelezettség megszegése a hamis tanúzás vagy mentő körülmény elhallgatásának bűncselekményét meríti ki.
A hamis tanúzás és a tanúvallomás jogosulatlan megtagadása
A hamis tanúzás bűncselekményét követi el az a tanú, aki a hatóság (ami alatt a Btk. értelmező rendelkezése alapján az ügyészséget és a bíróságot is érteni kell) előtt az ügy lényeges körülményére valótlan vallomást tesz, vagy a valót elhallgatja, továbbá az, aki a büntető ügyben hamis okiratot vagy hamis tárgyi bizonyítási eszközt szolgáltat. Általában az olyan körülményt tekintjük lényegesnek, amely az ügy érdemi eldöntésére lehet kihatással, vagy az eljárás valamelyik szakaszában hozott határozat szempontjából fontos. A mentő körülmény elhallgatását pedig az követi el, aki olyan tényt, amelytől a büntetőeljárás alá vont személy elleni eljárás megszüntetése vagy az eljárás alá vont személy felmentése függhet, vele, védőjével vagy a hatósággal nem közli.
Az új Btk. 2013. július 1-jétől büntetni rendeli a tanúvallomás jogosulatlan megtagadását is. Eszerint az a tanú, aki büntetőügyben a bíróság előtti vallomástételt a következményekre történt figyelmeztetés után jogosulatlanul megtagadja, vétség miatt elzárással büntetendő. Fontos, hogy cask a bíróság előtti megtagadás minősülhet bűncselekménynek. Másrészt a szankció a szabadságvesztésnél lényegesen enyhébb büntetésnek minősülő elzárás (illetve az elzárás helyett kiszabható más büntetés, intézkedés) lehet.
A tanú kihallgatása
A tanúkat egyenként hallgatják ki. A sértett tanú kihallgatásánál jelen lehet az érdekében eljáró ügyvéd, de a vallomást nem befolyásolhatja. (A nem sértett tanú esetében is ugyanakkor a tárgyaláson, valamint az életét közvetlenül veszélyeztető állapotban lévő tanú és a különösen védett tanú, valamint a tizennegyedik életévét be nem töltött tanú kihallgatása esetén a nyomozási bíró által tartott ülésen a tanú érdekében eljáró ügyvéd jelen lehet). A tanú érdekében eljáró ügyvéd a kihallgatást követően az arról készült jegyzőkönyvet megtekintheti, és észrevételeit írásban vagy szóban előterjesztheti. A kihallgatása során a tanú a hozzá intézett kérdésekre válaszol, de arra is joga van, hogy a vallomását összefüggően előadja; ennek során – a tanú védelmére vonatkozó szabályok figyelembevételével – tisztázni kell azt is, hogy a tanú az általa elmondottakról miként szerzett tudomást. Ha a tanú vallomása eltér a korábbi vallomásától, ennek okát tisztázni kell. A tanút a nyomozásban az ügyész, illetőleg – ha az ügyész másképp nem rendelkezik – a nyomozó hatóság kihallgatja. Fontos megjegyezni, hogy a feljelentő tanúként kihallgatható. Ha a feljelentés tartalmazza a feljelentő előadását, a tanúkénti kihallgatása mellőzhető.
Bár alapvetően a terhelt kihallgatásakor – beleegyezése esetén – van lehetőség hazugságvizsgáló (ún. poligráf) alkalmazására, azonban a Be. XXVIII/A. Fejezetében meghatározott kiemelt jelentőségű ügyekben szintén beleegyezése esetén a tanú vallomása is vizsgálható poligráffal.
A tanú kihallgatása a tárgyaláson
A tárgyaláson a tanút a bíró hallgatja ki. A tanúnak az eljárás korábbi szakaszában tett vallomását a bíró hivatalból ismertetheti vagy az ügyész, a vádlott vagy a védő indítványára felolvashatja, illetve a jegyzőkönyvvezetővel felolvastathatja, ha a tanú a tárgyaláson nem hallgatható ki, vagy a tárgyaláson való megjelenése egészségi állapotára tekintettel aránytalan nehézséggel járna, vagy az tartós külföldi tartózkodása miatt nem lehetséges; ha a tanú a tárgyaláson a vallomástételt jogosulatlanul megtagadja; ha a tárgyalást elölről kellett kezdeni; ha a tanú tárgyaláson történő kihallgatását a bíróság nem tartja szükségesnek; illetve ha a bíró írásban történő vallomástételre hívta fel. A bíróság, az ügyész, illetőleg a nyomozó hatóság engedélyezheti, hogy a tanú a szóbeli kihallgatását követően vagy helyette írásban tegyen vallomást. Ebben az esetben a tanú a vallomását saját kezűleg leírja és aláírja, vagy a tanúnak a más módon leírt vallomását bíró vagy közjegyző hitelesíti. Az írásbeli tanúvallomás megtétele nem zárja ki, hogy utóbb a tanút, ha ez szükséges, a kihallgatása céljából a bíróság, az ügyész, illetőleg a nyomozó hatóság megidézze.
A gyermekkorú tanú kihallgatása
A tizennegyedik életévét meg nem haladott személyt csak akkor lehet tanúként kihallgatni, ha a vallomásától várható bizonyíték mással nem pótolható. A kihallgatása esetén a hamis tanúzás következményeire való figyelmeztetést mellőzni kell.
Az ügyész indítványára a vádirat benyújtása előtt a nyomozási bíró hallgatja ki a tizennegyedik életévét be nem töltött tanút, ha megalapozottan feltehető, hogy a tárgyaláson történő kihallgatása a fejlődését károsan befolyásolná. A tanú kihallgatásának indítványozását a törvényes képviselő, a gondozó és a tanú érdekében eljáró ügyvéd az ügyésznél kezdeményezheti. A tizennegyedik életévét be nem töltött tanú kihallgatásáról a nyomozási bíró a gyanúsítottat és a védőt utólag értesíti azzal, hogy a kihallgatásról készült jegyzőkönyvet az ügyésznél megtekinthetik.
Egyébként az, aki szellemi vagy egyéb állapota miatt korlátozottan képes megítélni a tanúvallomás megtagadásának a jelentőségét, tanúként csak akkor hallgatható ki, ha vallomást kíván tenni, és a törvényes képviselője vagy a tanúként kihallgatandó által megjelölt hozzátartozó hozzájárul. A törvényes képviselő vagy a kihallgatandó által megjelölt hozzátartozó a tanú érdekében ügyvédet hatalmazhat meg.
A tárgyalást megelőzően a tanú bíróság előtti kihallgatásának akkor van helye, ha
a tanú az életét közvetlenül veszélyeztető állapotban van,
megalapozottan feltételezhető, hogy a tanú tárgyaláson nem jelenhet meg.
A tanú vallomástételének akadályai
A törvény részletesen és garanciális jelleggel szabályozza azokat az esetköröket, amikor a tanú nem kötelezhető vallomástételre. Az első csoportba azok a helyzetek tartoznak, amelyek fennállása esetén a tanú nem hallgatható ki. Így nem lehet tanúként kihallgatni:
a lelkészt, illetőleg egyházi személyt, amelyre hivatásbeli titoktartási kötelezettsége áll fenn;
a védőt arra nézve, amiről mint védő szerzett tudomást, vagy amit a terhelttel védői minőségében közölt;
akitől testi vagy szellemi fogyatékossága miatt nyilvánvalóan nem várható helyes vallomás;
a hatósági tanút olyan adatokra és tényekre, amelyekre titoktartási kötelezettség terheli és nem kapott a hatóságoktól felmentést;
aki a titoktartás alól nem kapott felmentést, olyan tényről, amely minősített adatnak minősül.
A tanúvallomás megtagadásának lehetőségei
A második csoportba azok az okok tartoznak, amelyek miatt a tanú megtagadhatja a tanúvallomást. Ezek a következők:
ha a tanú a terhelt hozzátartozója;
az a tanú, aki magát vagy hozzátartozóját bűncselekmény elkövetésével vádolná, de kizárólag az ezzel kapcsolatos kérdésekben, akkor is, ha a terhelt hozzátartozójaként nem tagadta meg a vallomást;
az a tanú, aki a foglalkozásánál vagy közmegbízatásánál fogva titoktartásra köteles, ha a tanúvallomással a titoktartási kötelezettségét megsértené, kivéve, ha ez alól a jogosult felmentette, vagy a bíróság, az ügyész, illetőleg a nyomozó hatóság megkeresésére a titoktartási kötelezettség alá eső adat továbbítása a felmentésre jogosult számára kötelező;
a médiatartalom-szolgáltató, valamint a vele munkaviszonyban vagy munkavégzésre irányuló egyéb jogviszonyban álló személy, ha a tanúvallomásával a számára a médiatartalom-szolgáltatói tevékenységgel összefüggésben információt átadó személy kilétét felfedné, az ezzel kapcsolatos kérdésben, kivéve, ha a bíróság az információt átadó személy kilétének felfedésére kötelezte.
Az utóbbi eset az újságírók informátorait hivatott védeni. A bíróság akkor kötelezheti mégis a médiatartalom-szolgáltatót vagy az újságírót vallomástételre, ha három évig terjedő vagy ennél súlyosabb szabadságvesztéssel büntetendő szándékos bűncselekmény felderítése érdekében az információt átadó személy kilétének ismerete nélkülözhetetlen, az ettől várható bizonyíték mással nem pótolható, továbbá a bűncselekmény felderítéséhez fűződő érdek – különösen a bűncselekmény tárgyi súlyára tekintettel – olyan kiemelkedő, amely az információforrás titokban maradásához fűződő érdeket egyértelműen meghaladja. Ez a fajta mentesség az annak alapjául szolgáló jogviszony megszűnése után is fennmarad.
Nem tagadhatja meg a vallomást a tanú, ha a válaszadással olyan bűncselekménnyel vádolná magát, amely miatt vele szemben a feljelentést azért utasították el, mert a hatóságokkal együttműködött, a nyomozást tevékeny megbánás miatt szüntették meg vagy azért, mert a vádemelés elhalasztása esetén annak tartama eredményesen eltelt, illetve ebbe a körbe tartoznak a hatóságokkal valamilyen formában együttműködő tanúk is.
A vallomástételi akadály ellenére kihallgatott tanú vallomása bizonyítási eszközként nem vehető figyelembe. A tanúvallomás megtagadásának lehetőségére a tanút mindig figyelmezeti a hatóság, a figyelmeztetést jegyzőkönyvbe veszik. A figyelmeztetést a tizennyolcadik életévét meg nem haladott tanú korára, érettségére figyelemmel, számára érthető módon kell megfogalmazni. A figyelmeztetés elmaradása a tanúvallomás érvénytelenségét vonja maga után. A nyomozás során, illetve a tárgyaláson, ha megállapítható, hogy a tanú a vallomásában magát vagy hozzátartozóját bűncselekmény elkövetésével vádolná, a tanút ismételten figyelmeztetni kell. A figyelmeztetést, valamint a tanúnak a figyelmeztetésre adott válaszát jegyzőkönyvbe kell venni.
Kényszerintézkedés a tanúval szemben
Ha a tanú idézés ellenére nem jelenik meg, és ezt előzetesen, mihelyt az akadály a tudomására jut, haladéktalanul, vagy ha ez már nem lehetséges, az akadály megszűnése után nyomban, alapos okkal nem igazolja, illetőleg az eljárási cselekményről engedély nélkül távozik, elővezetése rendelhető el, vagy rendbírsággal sújtható. Ha a tanú önhibájából olyan állapotban jelenik meg (pl. részegen), hogy nem hallgatható ki, illetőleg az eljárási kötelezettségeit nem képes teljesíteni, a következő kihallgatására, illetve eljárási kötelezettségének teljesítése érdekében rendbírsággal sújtható vagy elővezetése rendelhető el. Az okozott költség megtérítésére kötelezni kell. A rendbírság összege ezer forinttól kétszázezer forintig, különösen súlyos vagy ismételt esetben ötszázezer forintig terjedhet. Rendbírság kiszabásáról kizárólag a bíróság és az ügyész határozhat. A rendbírság kiszabása ellen bejelentett jogorvoslatnak halasztó hatálya van. Az elővezetés elrendeléséről a bíróság, az ügyész, illetőleg a nyomozó hatóság rendelkezik, és a rendőrség hajtja végre. Az elővezetés költségének a megfizetésére az elővezetést elrendelő határozatban megjelölt személyt kötelezni kell. Ha az elővezetés eredménytelen volt, akkor is kötelezni kell az elővezetni rendelt személyt a költség megfizetésére, azonban a bíróság, az ügyész vagy a nyomozó hatóság a kötelezettet kérelmére különös méltánylást érdemlő okból mentesítheti az elővezetés költéségének megfizetése alól.
A tanú védelmét biztosító különleges megoldásokat a tanú emberi jogainak tiszteletben tartása és a bizonyítás eredményességének szempontjai indokolják.
A tanúvédelem alkalmazott eszközei:
a tanú adatainak zártan kezelése,
a különösen védett tanúvá nyilvánítás,
audiovizuális technikával bonyolított kihallgatás a tárgyaláson,
a tanúvédelmi program,
személyes védelem, őrzés.
A tanú adatainak zártan kezelése
A hatóság a tanú kérelmére vagy hivatalból elrendelheti, hogy a tanúnak a személyi adatait (a személyi adatok a következők: a tanú neve, a születési ideje és helye, anyja neve, a lakóhelyének és tartózkodási helyének címe, a foglalkozása, a személyazonosító okmányának a száma, valamint azt, hogy a terhelttel vagy a sértettel rokoni viszonyban van-e vagy hogy az ügyben más okból érdekelt vagy elfogult-e) az ügy iratai között elkülönítve, zártan kezeljék. Ha a tanú személyi adatainak zárt kezelését rendelték el, ettől kezdve hatóság biztosítja, hogy a tanú zártan kezelt adatai az eljárás egyéb adataiból ne váljanak megismerhetővé és a megidézett tanú személyazonosságát az azonosításra alkalmas iratok megtekintésével állapítják meg az arra jogosultak.
A tanú személyi védelme
A következő védelmi forma esetén a tanú védelme érdekében különösen indokolt esetben az eljárást folytató bíróság tanácsának elnöke, ügyész, illetve a nyomozó hatóság kezdeményezheti, hogy külön jogszabályban meghatározott formában biztosított személyi védelemben részesítsék a tanút (vagy rá tekintettel más személyt).
A személyi védelem konkrét módjára vonatkozó szabályokat a büntetőeljárásban résztvevők, valamint az eljárást folytató hatóság tagjai személyi védelme elrendelésének feltételeiről és végrehajtásának szabályairól szóló 34/1999. (II. 26.) Korm. rendelet tartalmazza.
A tanú személyének titkosítása (a Tanúvédelmi Program)
Ha a büntetőeljárásban részt vevő tanú, sértett, terhelt, illetve ezen személyek hozzátartozója, továbbá az érintettre tekintettel fenyegetett helyzetben lévő más személy védelme személyi védelem keretében nem biztosítható, akkor ún. Védelmi Program keretében kell védelemben részesíteni. A rendőrség a fenyegetett helyzetben lévő személlyel megállapodást köt. A Védelmi Program felelőse a Tanúvédelmi Szolgálat, amely a rendőrségen belül a Védelmi Program ellátására szervezett egység. Védelmi Programra megállapodás a kiemelkedő súlyú bűncselekménnyel összefüggő büntetőeljárásban részt vevő, a hatósággal együttműködő tanúval, sértettel vagy terhelttel köthető. A védelmi program részletes szabályait a 2001. évi LXXXV. törvény tartalmazza.
A különösen védett tanú
A különösen védetté nyilvánított tanú vallomása a bizonyítás teljes értékű anyagává válik anélkül, hogy a tárgyaló bíró és a védelem látta vagy tárgyaláson kikérdezte volna a tanút, vagy a védelemnek lehetősége lenne az eljárás bármely szakaszában őt megismerni, hozzá személyesen kérdéseket intézni.
Különösen védetté nyilváníthatja a bíróság (nyomozási bíró) a tanút, ha
vallomása kiemelkedő súlyú ügy lényeges körülményeire vonatkozik,
a vallomásától várható bizonyíték mással nem pótolható,
személye, tartózkodási helye, valamint az a tény, hogy az ügyész, illetve a nyomozó hatóság tanúként kívánja kihallgatni, a terhelt és a védő előtt ismeretlen,
személyének felfedése esetén a tanú vagy hozzátartozója élete, testi épsége vagy személyes szabadsága súlyos fenyegetésnek lenne kitéve.
A különösen védett tanú a tárgyaláson nem hallgatható ki, nem idézhető a tárgyalásra, a védelem számára személyében ismeretlen marad. A különösen védett tanú meghallgatásán csak a (nyomozási) bíró és az ügyész lehet jelen.
Az audovizuális technikával bonyolított tanúkihallgatás a tárgyaláson
Az áldozat- és tanúvédelem kapcsán az audiovizuális technikával történő kihallgatással lehetőség nyílik arra, hogy a közvetlenség elvének és a védelem közvetlen kérdezési jogának sérelme nélkül a tanú kihallgatása úgy történjen, hogy a tanú egy elkülönített helyiségben tartózkodik és vele a kapcsolatot ún. zártcélú távközlő hálózat (kép és hang) útján biztosítják.
Hatósági tanú
A tanútól, aki tanúvallomás mint bizonyítási eszköz megadásával vesz részt a büntetőeljárásban, meg kell különböztetni a hatósági tanút, aki olyan érdektelen személy lehet, aki képes érzékelni és igazolni a nyomozási cselekmény elvégzését. A hatósági tanúként közreműködésre senki sem kötelezhető. A hatósági tanú költségeit a hatóság megtéríti.
Eljárás a távollévő terhelttel szemben
A büntetőeljárás gyorsítását és egyszerűsítését, valamint a megszökött elkövetők esetében történő igazságszolgáltatás ellehetetlenülésének az elkerülését célozza az a törvényi lehetőség, amely szerint a büntetőeljárás az olyan terhelttel szemben is lefolytatható, aki ismeretlen helyen tartózkodik.
A Be. 526. §-a szerint tehát a távollévő terhelttel szemben is lefolytatható a büntetőeljárás.
A Be. 527. § (1) bekezdése szerint a nyomozás lefolytatható azzal az ismeretlen helyen tartózkodó terhelttel szemben, akinek a felkutatására tett intézkedések nem vezettek eredményre. Ebben az esetben elfogatóparancsot kell kibocsátani és abban az esetben, ha a terheltnek nincs védője, akkor védőt kell a részére kirendelni.
Az ügyész akkor emel vádat, ha a terhelt felkutatására tett intézkedések nem vezettek eredményre és megalapozottan feltehető, hogy a terhelt megszökött vagy elrejtőzött, és a nyomozás adatai alapján a vádemelésnek egyébként nincs akadálya, továbbá a bűncselekmény tárgyi súlya vagy az ügy megítélése ezt indokolja. Ellenkező esetben az eljárást fel kell függeszteni. Ilyen esetben az eljárással kapcsolatban létrejött iratokat (vádirat, idézés) a terhelt részére hirdetményi úton kell kézbesíteni, a védőnek pedig meg kell küldeni.
Ez a lehetőség rendelkezésre áll abban az esetben is, ha a terhelt a vádemelést követően távozik ismeretlen helyre. Ebben az esetben a büntetőeljárás folytatásának és a távollévő terhelt esetén irányadó szabályok alkalmazásának a feltétele az, hogy a bíróság elfogatóparancs kibocsátása révén kísérletet tegyen a terhelt előkerítésére, illetve ennek sikertelensége esetén az ügyész ezt indokoltnak tartsa. Abban az esetben, ha az ügyész ilyen indítványt nem tesz, úgy a bíróság az ismeretlen helyen tartózkodó terhelttel szemben indított büntetőeljárást felfüggeszti.
A terhelt távollétében tartott tárgyaláson a védő részvétele kötelező.
Abban az esetben, ha a vádlott felkutatására tett intézkedések eredményre vezettek az elsőfokú határozat elfogadása előtt, a bíróság az előző tárgyalási anyag ismertetésével a tárgyalást folytatja, szükség esetén bizonyítást vesz fel és így fog érdemi határozatot hozni. Ha a terhelt felkutatására tett intézkedések az első fokú bíróság ügydöntő határozatának kihirdetése után vezettek eredményre, a terhelt a fellebbezésre nyitva álló határidőn belül a fellebbezés bejelentése helyett a tárgyalás megismétlését kérheti.
Ha a terhelt a bíróság jogerős határozata után kerül elő és válik ismertté, javára perújítási indítványt lehet előterjeszteni.
*	Név
*	Üzenet
* Ellenőrző kép
1054 Budapest, Tüköry u. 3. II.
Lőrik Ügyvédi Iroda © Minden jog fenntartva, 2018

matches: bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság


text:
A tisztességes eljáráshoz való jog alkotmánybírósági gyakorlatáról - Alkotmánybírák tanácskoztak Szegeden
Az Alkotmánybíróság (Ab) elnöke és tagjai több nemzetközi találkozót tartottak az elmúlt időszakban, köztük a magyar-magyar párbeszéd jegyében határon túli magyar alkotmánybírákkal közös kerekasztal-megbeszélésen vettek részt Szegeden. Sulyok Tamás, az Ab elnöke az Ab fél évtizede kialakított új hatásköreiről szólva közölte: a valódi alkotmányjogi panasz bevezetésével az alaptörvény lehetővé tette, hogy a jogkeresők alapvető jogaik sérelme esetén az Ab-hoz forduljanak közvetlen jogorvoslatért. Az új jogintézmény eredményességét a számok is igazolják. Öt éve folyamatosan emelkedik a testülethez benyújtott alkotmányjogi panaszok száma, és 2013-hoz képest megduplázódott 2016-ra. A tavaly benyújtott 901 alkotmányjogi panaszból 689 valódi alkotmányjogi panasz volt. 2012 és 2017 első féléve között mintegy 9500 magánszemély, illetve szervezet fordult az Ab-hoz, továbbá 452 bíró kezdeményezett eljárást, illetve az ombudsman 59 alkalommal, a parlamenti képviselők egynegyede 19 alkalommal nyújtott be indítványt az elmúlt öt évben.
A testület elfogadta végleges állásfoglalását a magyar felsőoktatási törvényről. Ebben megerősítették az előzetes véleményt, amely szerint a jogszabály alapvetően megfelel a bevett európai gyakorlatnak, de több "rendkívül problematikus" követelményt tartalmaz. Ajánlásokat is megfogalmaztak a magyar hatóságok számára, például az országban már jelen lévő egyetemek kivonását sürgették azon előírások alól, amelyek megkövetelik az anyaországi campus és az előzetes államközi szerződés meglétét, valamint megtiltják, hogy magyarul és idegen nyelven azonos néven működjön két intézmény. Emellett biztosítani kell, hogy a munkavállalási engedélyek kiadásáról szóló szabályok ne érintsék aránytalanul az akadémiai szabadságot – emelték ki.
A Ptk. szinte sugallja az élettársaknak, hogy az egymás közti vagyoni viszonyokat szerződéssel rendezzék, mivel főszabály szerint – hacsak a közöttük létrejött vagyonjogi szerződés másképp nem rendelkezik – az élettársak az együttélésük alatt önálló vagyonszerzők. Ez azt jelenti, hogy nem kerül automatikusan közös vagyonba a megszerzett lakás vagy ingóság. Nem volt ez mindig így. A régi Ptk. hatálya alatt a főszabály az volt, hogy minden vagyontárgyon, amit az élettársak az együttélésük alatt szereztek, közös tulajdon keletkezett a közreműködésük arányában. A 180 fokos tartalmi változást az új Ptk. vezette be, főszabályként azt kimondva, hogy az élettársak együttélésük során alapesetben önálló vagyonszerzők, egyikük szerzése sem hat ki a másikéra, de egymás tartozásaiért sem felelősek. A jelenlegi szabályozás szerint tehát – hacsak a felek egy vagyonjogi szerződéssel nem szabályozzák ezt a kérdést másként – az életközösség fennállása alatt mindenki a saját vagyonát gyarapítja. Elvileg az életközösség megszakadásakor az egyik élettárs követelheti a vagyonszaporulat megosztását, ha sikerrel bizonyítja, hogy az együttélés tette lehetővé vagy megkönnyíthette a másik élettárs vagyonszerzését, a vagyonszaporulat keletkezését.
Uniós szinten összehangolt nyomozások - Létrejön az Európai Ügyészség
Az Európai Bizottság szerint a magyar áfaelőírások sértik az uniós szabályokat
Az Európai Bizottság szerdán októberi kötelezettségszegési eljárási csomag keretében felszólító levelet küld Magyarországnak, amiért az elektronikus közútiáruforgalom-ellenőrző rendszerben (ekáer) megkövetelt feltételekkel megsértette az áfára vonatkozó uniós szabályokat. Az Európai Bizottság levelében felszólította Magyarországot, hogy hangolja össze nemzeti áfaelőírásait az uniós szabályokkal.
Vége a rejtett céges érdekeltségeknek? - Szigorodnak az uniós szabályok a cégek tényleges tulajdonosaival kapcsolatosan
Új, szigorított követelmények lépnek életbe a cégek tényleges tulajdonosaival kapcsolatosan az uniós országokban: az EU Negyedik Pénzmosás Elleni Irányelve megköveteli a társaságoktól és egyéb vállalkozásoktól tényleges tulajdonosaikra vonatkozó pontos nyilvántartások vezetését és adott esetben ezek hozzáférhetővé tételét. Az Irányelv értelmében tényleges tulajdonosnak minősül bármilyen olyan természetes személy, aki a társaság végső tulajdonosa, vagy afölött végső irányítást gyakorol.
Megállapodást kötött a CEU - Oktatási tevékenységet folytathat New York államban
A Közép-Európai Egyetem (CEU) megállapodást kötött a New York-i Bard College-dzsal, hogy oktatási tevékenységet folytathasson New York államban. Közleményükben azt írták: az elmúlt hónapokban tárgyalások folytak New York állam és a magyar kormány között a CEU budapesti jövőjéről.
Először rendel ki ellenőrző biztost a GVH - Vállalati fúzió felügyeletét látja el a biztos
Hat transzportbeton üzem eladását írta elő a Gazdasági Versenyhivatal (GVH) a Duna-Dráva Cement Kft.-nek, hogy irányítást szerezhessen a Readymix Hungária Kft. felett, az üzemek eladását most először felügyeli a GVH által kirendelt ellenőrző biztos. A versenyhivatal közleményében felidézte, a Duna-Dráva Cement Kft. (DDC) 2015. november 2-án kötött szerződést a Readymix Hungária Kft., és a Readymix-szel egy vállalkozáscsoportba tartozó horvátországi vállalkozás, a Cemex Horvátország feletti irányítás megszerzésére.
A Kúria is kimondta: tilos a szegregáció
Európai szinten is precedens értékű ítélet született a Kúrián: minden körülmények között tilos a roma és nem roma gyerekek iskolai elkülönítése. Kaposváron is. A Somogy megyei Kormányhivatal, a Klebelsberg Központ, valamint Kaposvár önkormányzatának felülvizsgálati kérelmét is elutasította szerdán, a Kúria a kaposvári Kodály Zoltán Általános Iskola Pécsi Utcai Tagiskolájának ügyében.
Brüsszel nem ereszti a civil törvényt és a lex CEU-t
Mivel megválaszolatlanok maradtak az Európai Bizottság súlyos aggályai a civil szervezetekről szóló törvénnyel kapcsolatban, a július 14-ikén kezdeményezett kötelezettségszegési eljárást szerdán a második szakaszába léptette a brüsszeli testület. Az eljárás megindításakor a grémium úgy vélte, hogy Magyarország megsérti az uniós jogból eredő kötelezettségeit, mert az új nyilvántartásba vételi, bejelentési és nyilvánosságra hozatali követelmények diszkriminatívak, és aránytalanul korlátozzák a nem-kormányzati szervezeteknek juttatott külföldi támogatásokat.
Személyes adatok kezelése: az álláskeresők facebook oldalának ellenőrzése - A 29-es Adatvédelmi Munkacsoport megállapításai
Tévedés, hogy a munkáltatók egy jelentkező személyes adatait pusztán azért kezelhetik, mert azok egy közösségi oldalon nyilvánosan hozzáférhetőek – állapítja meg véleményében az európai uniós tagállamok adatvédelmi biztosaiból és a tagállami adatvédelmi hatóságok képviselőiből álló 29-es Adatvédelmi Munkacsoport. A legújabb vélemény számos olyan tipikus munkahelyi adatkezelési esetet tárgyal, ahol a technológiai fejlődés fokozott adatvédelmi kockázatokat jelenthet. Előző cikkünkben a változatlanul irányadó szabályok mellett az Általános Adatvédelmi Rendelet (Az Európai Parlament és a Tanács EU 2016/679 Rendelete, az ún. GDPR, azaz “General Data Protection Regulation”) újdonságaira is kitértünk, a folytatásban pedig a vélemény által tárgyalt olyan tipikus munkahelyi adatkezelési eseteket mutatunk be, ahol a technológiai fejlődés fokozott adatvédelmi kockázatokat jelenthet.
Módosítani kell a földforgalmi törvény öröklést érintő szabályait - Az Alkotmánybíróság döntése
A földtörvény módosítását írta elő az Alkotmánybíróság abban a vonatkozásban, hogy ha a törvény korlátozása miatt nem jut hozzá az örökös a végrendeletben rá hagyott földterülethez, akkor ezért kompenzáció illesse meg. Az Ab a döntését a honlapján tette közzé. A konkrét ügyben a végrendeleti örökös - a kormányhivatalnak a földforgalmi törvény alapján hozott döntése szerint - nem kaphatta meg a rá hagyott külterületi szántó művelési ágú földeket. A területük ugyanis meghaladta az egy hektárt és az örökös nem minősült földművesnek, így tulajdonszerzése a földforgalmi törvényben rögzített feltételeknek nem felelt meg.
Elsőfokú ítéletében elmarasztalta kedden Magyarországot a strasbourgi Emberi Jogok Európai Bírósága (EJEB), mert megítélése szerint a magyar hatóságok 2010-ben indokolatlanul tiltottak be egy tüntetést, és ezzel megsértették az Emberi Jogok Európai Egyezményének gyülekezési szabadságról szóló cikkét. Az ügy előzménye, hogy Körtvélyessy Zoltán 2010. április 17-ére tiltakozást szervezett a budapesti Venyige utcai börtön elé, hogy felhívja a figyelmet az általa "politikai fogolynak" nevezett Budaházy György és társai helyzetére. A rendőrség azonban nem engedélyezte a tüntetést arra hivatkozva, hogy a demonstráció akadályozná a forgalmat, amely más útvonalon nem lenne biztosítható.
Másodfokon is bűnösnek mondták ki a menekülteket rugdosó operatőrnőt
Jogerősen garázdaság vétségében bűnösnek mondta ki, és három évre próbára bocsátotta a Szegedi Törvényszék a menekülteket rugdosó operatőrnőt, aki 2015 szeptemberében Röszke külterületén a rendőrsorfalat áttörő migránsokat rúgott meg. A Helsinki Bizottság munkatársa szerint a nyomozóhatóság és a bíróság nem vizsgálta a cselekmény mögötti szándékot. Álláspontja szerint felmerül annak lehetősége, hogy L. Petra előítéletes motiváció miatt követte el a bűncselekményt, így az közösség elleni erőszak bűntettének, illetve annak kísérletének minősül. Szabó András tanácsvezető bíró ezzel kapcsolatban kifejtette, a bíróság kötve van a vádirathoz – ebben nem szerepelt, hogy a nőt erőszakos magatartás során motiválta volna a sértettek származása, migráns volta. Hozzátette: emellett a bizonyítékok értékelése is a vádirati tényállást támasztotta alá.
Új információk a halálkamion ügyéről
Az ötödrendű vádlottat nevezte meg a parndorfi ügy elsőrendű vádlottja a 71 illegális bevándorló halálának felelőseként a hétfői kecskeméti tárgyaláson. Szerinte akkor kezdődtek a bajok, amikor már nem maguk, hanem az ötödrendű vádlott kezdett foglalkozni az embercsempészéssel.
Több volt a bűncselekmény – mégis csökkent a bűnözés?
Közel négy százalékkal több bűncselekményt regisztráltak tavaly, mint tavalyelőtt – derült ki Polt Péter legfőbb ügyész az Országgyűlés elé tárt éves beszámolójából, amely szerint 2016-ban 290 779 bűncselekményről szereztek tudomást a hatóságok, szemben 2015-tel, amikor ez a szám alig haladta meg a 280 ezret. A statisztikai eredményeket Sinku Pál, a Legfőbb Ügyészség osztályvezetője pénteken egy sajtótájékoztatón mégis úgy értékelte, csökkenő tendenciát mutat a bűnözés. A látszólagos ellentmondást a szakember szerint az oldja fel, hogy tudható, egyetlen Zala megyei hamis bankkártyás visszaélés-sorozat mintegy húszezerrel emelte meg az említett értéket, mivel ahány rendbeli az elkövetés, annyi az esetszám. A beszámolóban foglalt tavalyi adat egyébként még az emelkedéssel együtt is jelentősen jobb a 2014-es, majd 330 ezres számnál.
Engedélyt kapnak a magyar nagykövetségek az offshorozásra
Eddig tiltotta az államháztartási törvény az offshorozást. A most benyújtott módosítás visszamenőlegesen volna hatályos, vagyis akár az is lehetséges, hogy így akarnának kifehéríteni problémás ügyleteket. Varga Mihály gazdasági miniszter a kormány nevében múlt héten nyújtotta be azt a 154 oldalas salátatörvényt, amelynek nagy része EU-s szabályok magyar törvényekbe való átültetéséről szól, van azonban egy különösen érdekes pontja: ez tulajdonképpen engedélyezi, hogy Magyarország nagykövetségei offshore hátterű cégekkel is üzleteljenek ezentúl. Megszavazása esetén a törvény azt mondaná ki, hogy Magyarország automatikusan átlátható szervezetnek minősít minden olyan céget, amely a külképviseletekkel köt szerződést.
Törvény szabályozza a bírósági polgári nemperes eljárásokat - Kódexjellegű szabályozást fogadott el az Országgyűlés
Az Országgyűlés kedden törvényben szabályozta a bírósági polgári nemperes eljárásokban alkalmazandó szabályokat, valamint egyes bírósági nemperes eljárásokat. A jogszabály meghatározza a január elsején hatályba lépő új polgári perrendtartási törvénytől eltérő szabályokat, amelyek valamennyi bírósági polgári nemperes eljárásban érvényesülnek, feltéve, ha az adott eljárást szabályozó törvény másként nem rendelkezik.
A tulajdoni váromány - Szeptemberi Ab-mustra
Az Alkotmánybíróság a tulajdoni váromány alapjogi védelme kapcsán megállapította: az alaptörvénybeli tulajdonhoz való jog a már megszerzett tulajdont védi, kivételes esetben a tulajdoni várományokat. A tulajdon alapjogi sérelme csak jogszabályon alapuló várományoknál állapítható meg. Az Ab teljes ülése szeptember 4-én elutasította a Kúria Mfv. II.10.673/2014/19. számú ítélete alaptörvény-ellenességének megállapítása, és a Kúria Mfv. II.10.665/2012/7. számú ítéletére is kiterjedő hatályú megsemmisítése iránti alkotmányjogi panaszt. Az indítványozó szerint a Kúria alaptörvény-ellenesen értelmezte az egyes pénzügyi törvények módosításáról szóló 2006. évi LXI. törvény 249. § (4) bekezdését, amely kimondja, hogy a munkáltatói jogok gyakorlásában és kötelezettségek teljesítésében bekövetkezett jogutódlás magában foglalja a vagyoni jogok és kötelezettségek átszállását is. A Kúria értelmezése azt eredményezte, hogy az indítványozó nem érvényesíthette a jutalékra való igényét. Az Ab rámutatott arra, hogy nem feladata a bírói álláspont megváltoztatása. Egyúttal leszögezte, hogy az alaptörvénybeli tulajdonhoz való jog a már megszerzett tulajdont védi, illetve kivételes esetben a tulajdoni várományokat. A tulajdon alapjogi sérelme csak jogszabályon alapuló várományoknál állapítható meg.
Tételek: 61 - 80 / 3348 (168 oldal)

matches: Kúria Kúria bíróság bíróság Kúria Kúria Kúria Kúria


text:
DR. LÉHMANN: AZ IGAZSÁGSZOLGÁLTATÁS MEGCSÚFOLÁSA - Nemzeti Civil KontrollNemzeti Civil Kontroll
DR. LÉHMANN: AZ IGAZSÁGSZOLGÁLTATÁS MEGCSÚFOLÁSA
- Belföld, Dr.Léhmann, Kiemelt hírek - Tagged: Átverés, bankár, Belföld, bírósági tárgyalás, bírósági végzés, Devizahitel, Dr.Léhmann György, fellebbez, fellebbezés, Fővárosi Ítélőtábla, Fővárosi Törvényszék, Kiemelt hírek, kollaboráns, Vegyes deviza határidős ügylet
Fővárosi Törvényszék Elnökének
Tisztelt Törvényszéki Elnök Úr!
Az alábbiakban ide másolom azt a fellebbezési iratomat, mely szerint úgy került idézés kibocsátása nélkül elutasításra keresetlevelem, hogy ezt megelőző bírósági végzés szerint ugyanebben az ügyben arra hívtak fel, hogy az illeték fizetési kötelezettséget 30 napon belül pótoljam, és kérjem a keresetlevélnek újólagos leadása mellett az eljárás folytatását.
Ennek a felhívásnak eleget tettem, az illetéket leróttam, keresetlevelet újólag leadtam és kértem az eljárás folytatását.
A mellékelt végzés szerint a hiánypótlásom után figyelmen kívül hagyta a Törvényszék hiánypótlási felhívásának tartalmát, és olyan okból utasították el idézés kibocsátása nélkül a keresetlevelet, amiről a korábbi idézés kibocsátása nélküli elutasító végzés egy szót sem szólt.
A két végzés alapján megállapítható az, hogy a Fővárosi Törvényszék rászedett engem akkor, amikor azzal hitegetett, hogy elegendő az illeték lerovása, és az eljárás kérelemre folytatható, én pedig ennek a bírói megtévesztésnek alapján indokolatlanul szedtem ki ügyfeleim zsebéből az illeték összegét azzal, hogy nyugodtan vegyék meg ebből a bírósági illetéket, hiszen a bírósági eljárás tisztességes lefolytatásához ez mindenképpen szükséges.
A bankok által rászedett, becsapott ügyfeleim feltehetően az utolsó pénzükből tettek eleget kérésemnek és ahogy mondani szokták, most számukra se pénz, se posztó.
Korábbi, T. Elnök Úrnak címzett leveleimből tudhatja azt, hogy a Fővárosi Törvényszéken egyes bírók kifogyhatatlanok azokból az ötletekből, melyek megvalósítása során indokolatlanul és törvénytelenül okoznak kárt azoknak az adósoknak, akik pert mernek indítani, törvényes jogaikat merik érvényesíteni a bankok ellen.
Legutóbb tájékoztattam Önt arról, hogy távollétemben a bírósági tárgyaláson az eljáró bíró az ügyfelemnek közölve személyemet minősítette tisztességtelennek a vitatott szerződési feltétel tisztességtelennek minősítése helyett – de talán közvetlen anyagi kárt okozni az ügyfelemnek a fenti módszerrel mégsem kellene.
Hogy álljak most az ügyfelem elé azzal, hogy igaz, hogy indokolatlanul rótta le az illetéket, hiszen az illeték lerovása ellenére is megtagadta az ügyének tárgyalását a Fővárosi Törvényszék, de most rójon még le 18.000.-Ft. fellebbezési illetéket is azért, hogy az Ítélőtábla is megvizsgálja az ügyet, és ha szerencséje lesz az ügyfélnek, akkor egy év múlva ismét ugyanez a bíró, aki most előbb kizárólag illetéket kért az eljárás folytatásához, majd az illeték lerovása után más okkal mégsem tette lehetővé az érdemi tárgyalást, végre tárgyalja az ügyet.
Nemzeti Civil Kontroll: "A kialakult káoszban a köz és jogbiztonság szinte megszűnt, a bűnözés virágzik, és az etnikai feszültségek napról napra erősödnek.
Mivel a politikusok, döntéshozók nagy része a korábbi árulásaik következményeként mára már képtelen megvédeni a Magyar Nép korábban garantált alkotmányos alapjogait és érdekeit a multinacionális tőkével szemben, ezért inkább törvényekben, rendeletekben szabályozva csorbítja azokat, és így igazítja a kialakult helyzethez…." TOVÁBB
Amennyiben ezek után ezzel a bíróval kapcsolatosan azt mondom az ügyfélnek, hogy elfogulatlanul és törvényt tisztelően, a bankok számára hasznot, az adós számára kárt még véletlenül sem okozva fog majd egy év múlva kezdődő eljárásban a bíró eljárni, akkor nem fogok csodálkozni azon, hogy ügyfelem azért fogja az ügyvédi megbízásom megszüntetni, hogy ne vezessem félre, ne hazudjak neki.
Minden bizonnyal tudja azt, hogy 2013. julius 4-től kezdődően valamennyi devizában nyilvántartott kölcsönszerződéssel kapcsolatos pert a 46.G…. számmal jelölt bíró kapja. Egytől egyig.
Ez a bíró minden bizonnyal nem tudja azt, hogy az ide mellékelt, – mellékletben látható – Országos Bírósági Hivatal Elnökének címzett levelemben leírt alábbi okokból a keresetlevélnek tartalmi fogyatékosságai miatt csak akkor van lehetőség hiánypótlási felhívást mellőzve idézés kibocsátása nélkül elutasítani a keresetlevelet, amennyiben gazdasági társaságok egymás közötti perének tárgyalására kerülne sor:
Amennyiben megtekintjük az ekként hivatkozott Pp. 124. § 2. bekezdését
124. §247 (1) A bíróság a keresetlevelet nyomban, de legkésőbb a bírósághoz érkezésétől számított harminc napon belül megvizsgálja annak megállapítása érdekében, hogy nem kell-e azt a félnek hiánypótlásra visszaadni (95. §), nincs-e helye az ügy áttételének (129. §), illetőleg a keresetlevél idézés kibocsátása nélküli elutasításának (130. §), és a szükséges intézkedéseket megteszi.
(2)248 A bíróság a keresetlevelet – hiánypótlási felhívás kiadását mellőzve – idézés kibocsátása nélkül elutasítja, ha
a) a jogi képviselővel eljáró fél keresetlevele nem tartalmazza a 121. § (1) bekezdésében és a 121/A. § (2) bekezdésének a) vagy b) pontjában foglaltakat vagy
b) a jogi képviselő nem csatolta a meghatalmazását vagy
c) a jogi képviselővel eljáró fél elmulasztotta az eljárási illeték megfizetésére vonatkozó kötelezettség teljesítését.
akkor megállapíthatjuk azt, hogy egy olyan felsorolásban található ez a törvényhely, mely szerint három esetben van lehetősége a bíróságnak hiánypótlási felhívás nélkül elutasítani a keresetlevelet.
A hivatkozott első esetnél ellenben a törvényalkotó egy „és” és egy „vagy” szócskát is használ azt követően, hogy a a határozat idézett mondatában is idézett 121. § 1. bek-re a törvény hivatkozik.
Előbb az „és” szóval még egy feltétel együttes fennállását írja elő – Pp. 121/A § 2. bek-e – a Pp. 121. § 1. bek-e megállapíthatósága mellett, majd a „vagy” szóval azt határozza meg a törvényalkotó, hogy akár a 121/A § 2. bek-e a. pontja, akár b. pontja valósul meg a Pp. 121. § 1. bek-e megvalósulásával együtt, akkor az eljáró bíróság hiánypótlási felhívás nélkül utasít el.
És akkor nézzük a Pp. 121/A § 2. bek-ét:
121/A. §243 (1) A jogi személy vállalkozások egymás közötti jogvitáiban a keresetlevél benyújtása előtt a feleknek meg kell kísérelniük a jogvita peren kívül elintézését. Ez mellőzhető, ha a felek a közöttük felmerült véleményeltérésről közös jegyzőkönyvet készítenek.
(2) Ha a felek jogvitájukat peren kívül nem rendezik, és a felperes keresetet indít, a keresetlevélhez csatolnia kell:
a) az (1) bekezdés alapján a felperes és az alperes által tett írásbeli nyilatkozatokat tartalmazó okiratokat (levelezés, jegyzőkönyv), vagy
b) azt az iratot, amellyel a felperes igazolja, hogy a jogvita peren kívüli elintézését megkísérelte.
Ebből következően tehát a devizában nyilvántartott forinthitel szerződések szerződési feltételének semmisége iránti peres eljárásban a törvényhely helyes alkalmazása esetén csak akkor lenne törvényes a hiánypótlási felhívás nélküli elutasítás a 124. § 2. bek-e a. pontja alapján a keresetlevélnek, ha a két együttes feltétel közül az is megvalósulna, hogy a per jogi személy vállalkozások egymás közötti jogvitáiban keletkezik.
Tekintettel arra, hogy minden peres eljárásomban természetes személyek képviseletében indítom a pert, megállapítható az, hogy a Fővárosi Törvényszéknek néhány bírósági titkára és bírója minden törvényes alapot nélkülözve okoz kárt ügyfeleimnek, törvénytelenül akadályozza a perbeli igény érdemi tárgyalását.
Ezeket a jogszabályi rendelkezéseket félretéve a 46.G….. számmal jelölt bíró 2013. július 4-e óta, ezt megelőzően pedig 2013. június 10-től kezdődően a 15.G……..számmal jelölt bíró folyamatosan, semmivel sem törődve hiánypótlási felhívás nélkül utasítja el a keresetleveleket. Száz számra.
Az ismertetésből következően tehát egészen véletlenül az ügyek szignálása a Fővárosi Törvényszéken nem kétségesen úgy történik hogy mindig pontosan az a bíró kapja valamennyi devizahitelezéssel kapcsolatos peres eljárást, amelyik a most ismertetett jogszabályi rendelkezéseket nem ismeri.
Szerintem minden más bíró ismeri ezeket a jogszabályokat és soha nem tenne olyat, hogy természetes személy által indított perben a keresetlevél vélt tartalmi fogyatékossága miatt hiánypótlási felhívás nélkül hozna elutasító végzést, de hát ilyen a véletlen.
Véletlenül éppen a Fővárosi Törvényszéknél.
Véletlenül éppen a bankok elleni perekben.
Siófokon 2014. január 21. napján.
Dr. Léhmann György ügyvéd
Siófok Szűcs u. 1. sz.
Tisztelt Navratil Attila! Mindez 21-én éjjel történt. Állítólag Szigetszentmiklóson ismeretlenek a lenti plakátot ragasztották bankok kirakatára. Ez miatt Közveszéllyel...
Sorra kerülnek elő olyan devizahiteles ítéletek, amelyek az adósok másodfokú győzelmével zárultak, és amelyben a bíróság kimondta a teljes szerződés...

matches:
§ 2
§247
bíróság
bíróság
§ 1
§ 2
§ 1
§ 2
§ 1
bíróság
§ 2
§243
§ 2
bíróság


text:
A fedezetelvonó és a fedezetelvonás céljából kötött színlelt szerződés elhatárolása
A színlelt és a tényleges fedezetelvonó szerződések látszólag egymástól távol eső, de a gyakorlatban mégis egymáshoz igen közel álló, olykor nehezen megkülönböztethető, elhatárolható jogügyletek. Az elhatárolásuk problémája azon tényállások körében merül fel, amikor egy korábban keletkezett jogviszony adósa, a vele szemben fennálló követelés fedezetét e két szerződés valamelyikével kívánja a hitelezőtől elvonni. Ekkor a jogalkalmazók számára kifejezetten nehéz feladat eldönteni, hogy valójában az alapügylet adósa színlelt vagy fedezetelvonó szerződést kötött-e. Az adós célja mindkét esetben az, hogy a hitelező ne juthasson hozzá a vagyonából a követeléséhez. Ennek érdekében lehetséges alternatívaként egy harmadik személlyel vagy csak látszólag, vagy ténylegesen tulajdon átruházására irányuló szerződést köt. Mivel mindkét eset a joggal össze nem egyeztethető magatartásnak minősül, a Polgári Törvénykönyv sajátos módon szabályozza, és megfelelő módon szankcionálja azokat.
Mindkét magatartás komoly jogi érdeksérelemmel jár, az összehasonlítás mégis a színlelés felé billenti el a mérleget. A színlelés, mint semmisségi ok a szerződés érvénytelenségét, míg a fedezetelvonó szerződés az enyhébb, relatív hatálytalanságot vonja maga után. Éppen ezért a konkrét tényállások vizsgálatakor, amennyiben bizonyosságot nyer, hogy a szerződést a felek csupán színlelték és így valós akaratuk nem volt a tényleges tulajdon átruházásra vonatkozóan, a fedezetelvonás kérdése már fel sem merülhet, hiszen a továbbiakban a szerződés érvénytelennek minősül. Amennyiben a felek akarata a tulajdon átruházására irányult ugyan, s így a harmadik személy ténylegesen jogszerzővé vált, további kérdés, hogy a szerződés fedezetelvonónak minősíthető-e. Ezt mindig egy korábbi jogügyleten alapuló hitelezői követelés fedezetének elvonása céljából köti meg az adós egy harmadik személlyel, ezáltal csalárd módon kiterjesztve az üzleti kockázatot a hitelezőre.[1] A jog valójában a hitelezőt védi attól, hogy adósa a tartozás fedezeteként esetleg végrehajtás alá vonható dolgot ingyenesen vagy visszterhesen ugyan, de rosszhiszemű vevő részére elidegenítse. Ahhoz, hogy az érvénytelenség kizárását követően, a fedezetelvonás ténye megállapítást nyerjen, a Polgári Törvénykönyvben meghatározott feltételek fennálltának alapos vizsgálata szükséges.[2]
Az alábbiakban a hitelezői fedezet elvonását célzó szerződések színlelt illetve fedezetelvonó jellegének megítélésében szerepet játszó jellemzőket, sajátosságokat vetjük össze úgy, hogy azoknak csupán az elhatárolás szempontjából releváns vetületeit érintjük.
A színlelésnél, annak érdekében, hogy a hitelező ne tudjon hozzájutni a követeléséhez, az adós a vele szerződő látszólagos jogszerzővel egy kétoldalú jogügyletet, szerződést hoz létre. Ugyanakkor a fedezetelvonás maga történhet egyoldalúan, illetőleg kétoldalú jogügylettel is. Az elhatárolás kérdése természetszerűleg kifejezetten csak a szerződések vonatkozásában merülhet fel. [3]
A fedezetelvonás céljából kötött színlelt szerződés és a tényleges fedezetelvonó szerződés is ugyanabból a kiindulási alapból keletkezik. Adva van mindkét esetben egy alapjogviszony, melynek jogosultja, a hitelező, szeretné követelését az adóstól behajtani. Az adós célja mindkét esetben az, hogy úgy vonja el egészben vagy részben a követelés fedezetét, hogy ahhoz a hitelező semmilyen módon ne tudjon hozzájutni. Ennek megfelelően itt a színlelésnek azzal a sajátos esetével találkozunk, amikor célja a fedezet elvonása. A felek azért színlelnek, hogy a hitelező ne juthasson hozzá a jogos követeléséhez, abban a téves hiszemben legyen, hogy a követelésének nincs fedezete. A színlelés ezáltal harmadik személy jogának a sérelmére történik (Ugyanakkor, ha jogszabályon alapuló követelésről van szó, akkor ez egyben még jogszabály megkerülést, kijátszását is célozhatja.). A fedezetelvonó szerződés megkötésének célja megegyezik a színlelt szerződésével, itt azonban nem csak látszólag vonják el a fedezetet, hanem a valóságban is másra kívánják átruházni a tulajdonjogot. A felek között megkötött szerződés valós -nem csak a külvilág számára feltüntetett látszólagos - fedezetelvonás.
A szerződéseket a felek kölcsönösen egybehangzó akaratnyilatkozata hozza létre. A felek –jelen esetben az adós és a harmadik személy ”jogszerző”- akarata alapvető eltérést mutat a két vizsgált esetben.
A színlelésnél mindkét fél megtévesztő kíván lenni a külvilággal szemben, akarategység áll fenn közöttük a látszatteremtés kérdésében. Azt a látszatot kívánják a szerződés megkötésével megteremteni és fenntartani, mintha az érintett vagyontárgy a továbbiakban a szerződő fél tulajdonát képezné, vagyis a kívülállók, s legfőképpen a hitelező tekintse őt tulajdonosnak, akivel szemben - mivel köztük nincs semmilyen arra jogot adó kapcsolat - követelése nem lehet. A színlelt szerződésnél a szerződő fél tudata is átfogja a színlelés tényét. Tudja, hogy csak látszólag kötik meg a szerződést, és abból eredően ő sem jogokat sem kötelezettségeket nem szerezhet. Ezzel szemben a fedezetelvonó szerződésnél kérdéses a szerződő, jelen esetben valóban jogszerző fél szubjektív hozzáállása. A valós átruházási szándék ekkor nem kétséges, a felek -általában mindkét fél- akarata valóban a tulajdon tényleges átruházására irányul. Amennyiben csak az egyik félnél állapítható meg a valós szerződéskötési szándék, és a másik fél -alapvetően az adós – csak színlelt, ennek nincs jelentősége, mivel a felek rejtett indoka a szerződés érvényességét nem érinti. Ilyenkor a felek tényleges akarata vizsgálandó, figyelembe véve egyéb nyilatkozataikat és más körülményeket. Ha a harmadik személy akarata valós szerződéskötésre irányult, a színlelés kizárható. A fedezetelvonás azonban még ettől függetlenül megállapítást nyerhet, amennyiben a jogszerző rosszhiszeműen szerződött (vagy az ügylet ingyenes volt). Így ha legalább az egyik fél valós akarattal szerződik, a színlelés nem, de -egyéb feltételek megléte esetén- a fedezetelvonás megállapítható.
A fedezetelvonásnál egyik vagy mindkét fél akarata a valós szerződéskötésre irányul. A továbbiakban a visszterhes szerződéseknél a fedezetelvonás megállapításában komoly szerepet játszik a jogszerző fél rosszhiszeműségének vizsgálata. Ez akkor állapítható meg, ha tudott, vagy a körülmények alapján tudnia kellett volna a szerződés fedezetelvonó jellegéről, vagyis a követelés fennálltáról, ezen túlmenően arról - bár a joggyakorlat ebben a kérdésben egyre elnézőbb-, hogy ezzel a hitelező kielégítési alapját részben vagy egészben elvonják.[4]
Ha a fél jóhiszemű volt, akkor a fedezetelvonás csak az ingyenes ügylet esetén állapítható meg. Továbbvezetve, ha az ügylet ingyenes, eleve nem kell a szubjektív rosszhiszeműséget vizsgálni, annak vizsgálata csak a visszterhes szerződéseknél bír létjogosultsággal. Ennek megfelelően az érvényes ingyenes ügyleteknél egyik szerződő fél tudatának, rosszhiszeműségének vizsgálatára sem kerül sor. Így a fedezetelvonás viszonylagos hatálytalanságának megállapításához -az egyéb feltételek megléte esetén- még az sem kell (Ezt nem is vizsgálják.), hogy az átruházó kifejezetten el akarja vonni a fedezetet.
Mivel a színlelés semmisségi ok, az így kötött szerződés érvénytelen lesz. (Hangsúlyozandó, hogy a színlelés, s nem a fedezetelvonás miatt lesz érvénytelen. Ez jelen esetben csupán a színlelés oka.) Éppen ezért a szerződés mindenkivel szemben alkalmatlan a jogi hatás előidézésére, s rá az érvénytelenség jogkövetkezményei alkalmazandóak. A fedezetelvonó szerződés ezzel szemben egy érvényes szerződés, amikor is a jogvédelem a harmadik személy (hitelező) méltányolható érdekére tekintettel nem kártérítéssel, hanem a szerződés relatív hatálytalanságának eszközével operál. Így ez a szerződés arra a személyre nézve, aki a szerződés létrejöttével és teljesítésével fedezetet veszítene, nem hatályos. Ezért nevezzük ezt relatív (más néven viszonylagos) személyi hatálytalanságnak.
Az érvénytelenség és a hatálytalanság egymáshoz közelálló, de nem azonos tartalmú fogalmak, jogi hatásuk is különböző. Az érvényesség, valamint a hatályosság, illetve az érvénytelenség és a hatálytalanság nem használhatóak szinonimaként, mert eltérő jogi tartalommal bírnak, és eltérő jogkövetkezményekkel járnak. A szerződés akkor érvényes, ha mind alakilag, mind tartalmilag megfelel azoknak a jogszabályoknak, melyek az adott szerződésre irányadók. A jogügylet hatályossága viszont azt jelenti, hogy az érvényes szerződésből eredő jogok érvényesíthetők, a kötelezettségek kikényszeríthetők, tehát a jogügylet képes kifejteni mindazokat a joghatásokat, amelynek érdekében a felek létrehozták.[5]
Az érvénytelenség mindenkivel szemben abszolút érvénytelenné teszi a szerződést, akár megtámadásról, akár semmisségről legyen szó. Relatív hatálytalanság viszont csak konkrét személlyel szemben váltja ki a szerződés hatálytalanságát. Ugyanakkor mégis rokon vonást mutat egy kicsit a megtámadhatósággal annak feltételességében, mivel a megtámadható szerződés egészen addig érvényes szerződésként funkcionál, amíg az arra jogosult fél meg nem támadja. A fedezetelvonó szerződés is csak akkor lesz viszonylagosan hatálytalan, ha a hitelező kéri annak megállapítását. Ezzel szemben a semmis, és így a színlelt szerződés is ipso iure, a törvény erejénél fogva érvénytelen. [6]
A színlelésnél, mivel nem a fedezetelvonás okozza az érvénytelenséget, gyakorlatilag teljesen mindegy, hogy a szerződés megkötése előtt vagy után keletkezett az igény az alapügyletből. Amennyiben a hitelező állítása bizonyítást nyert, vagyis a felek azért színlelték a tulajdon átruházására irányuló szerződést, hogy ő ne juthasson hozzá a követeléséhez, az érvénytelenség megállapításával továbbra is követelheti az eredeti kötelezettől, -aki egyben személyes és dologi kötelezett is- a tartozást. A fedezetelvonó szerződésnél a követelés megnyílta, az igény keletkezése a fedezetelvonás tényének megállapításakor komoly relevanciával bír. A fedezetelvonás csak akkor állapítható meg, ha a hitelezőnek már a szerződés megkötésekor fennáll az igénye, korábbi a követelése.[7] A hitelező pozíciójában bármilyen jogosult állhat, akinek az átruházóval szemben igénye van. Így lehet ez egy egyszerű polgári jogi jogalanyok között létrejövő szerződésből eredő igény, de akár adó- vagy egyéb járulékkövetelés is. Ahhoz, hogy a korábbi igény alapján követeléssel lépjen fel a hitelező, nem szükséges, hogy a követelés lejárt legyen, és a teljesítési határidő mulasztása miatt kerüljön sor az igényérvényesítésre. Elegendő csupán a jogviszony létrejötte, melyből kifolyólag a követelés korábban keletkezett.[8]
Ennek megfelelően a hitelező a szerződés relatív hatálytalanságára csak akkor hivatkozhat, ha:
- a szerződés megkötésének időpontjában fennállott (érvényesített) igényének kielégítésére,
- a szerződés tárgya fedezetül szolgált volna, és
- annak elvonása miatt az átruházóval szembeni követelésének teljesítése részben vagy egészben lehetetlenné vált.[9]
Fentiekhez kapcsolódóan az öröklési jog területéről felmerül néhány érdekes kérdés. Hivatkozhat-e a kötelesrészre jogosult az öröklési szerződés fedezetelvonó jellegére. Ez a lehetőség eleve kizárt, mivel ekkor az igény az örökhagyó halálával keletkezik, vagyis az öröklési szerződés megkötését követően. Így nincs jogi lehetőség a 203.§ alapján az öröklési szerződés hatálytalanságának megállapításra azon az alapon, hogy az a kötelesrészre jogosult igényének a kielégítési alapját elvonta.[10] Egy másik érdekes esetben, a végrendeleti örökös hivatkozott a végrendelet elkészítését követően megkötött életjáradéki szerződés fedezetelvonó jellegére. Ilyenkor a végrendelet jogosultjának nincs valódi igénye, hiszen ő a végrendelettel csupán várományi jogot szerzett, az pedig nem minősül hitelezői igénynek.[11]
Ugyanígy nem színlelt és ugyanakkor nem is fedezetelvonó az a szerződés, amikor azért ruházza át másra a tulajdonos a vagyontárgyait, hogy azok öröklés folytán ne kerüljenek a leendő törvényes örökösökhöz. Ekkor nem áll fenn sem a szerződéskötés, sem a jogcím színlelése, csupán egy visszterhes ügylet indoka, alapja az a cél, hogy az örökösök ne jussanak a vagyontárgyakhoz. Fedezetelvonó pedig azért nem lehet a szerződés, mert a követelési jog az átruházáskor még meg sem nyílt.[12]
Összegzésként megállapítható: amíg a hitelezői követelés nem létezik, fogalmilag kizárt a fedezetelvonó szerződés kötése.
A fedezetelvonás megállapításában fontos körülmény az is, hogy van-e más vagyontárgy, melyből a hitelező kielégítést kereshet. A relatív hatálytalanság csak akkor állapítható meg, ha a hitelező az adóson nem, vagy csak részben tudta a követelését behajtani, annak nem marad egyéb vagyona, jövedelme melyből a követelését ki tudná elégíteni. Amennyiben megállapítható, hogy az adós más vagyontárgya megfelelő fedezetet nyújtana, akkor a fellépése a fedezetelvonás megállapítására alaptalan, hiszen ekkor a felek nem merítették ki a fedezetelvonás tényállását, mivel maradt más vagyontárgy a kielégítésre, a hitelezőt pedig az egyedi szolgáltatásra irányuló kiválasztási jog nem illeti meg. E körben merül fel kérdésként, hogy a szerződés hatálytalanságának megállapítása iránti per megindításának előfeltétele-e, hogy a hitelező jogerős ítélettel igazolja az adóssal szemben fennálló jogszerű követelését, valamint végrehajtási jegyzőkönyvvel azt a tényt, hogy a behajtás (részben vagy egészben) sikertelen maradt, vagy egy perben is érvényesítheti kettős követelését. A gyakorlatban általában a Ptk. 203. §-ára alapított per a sikertelen végrehajtás után indul, mert a hitelező csak ekkor szerez tudomást arról, hogy az adós a fedezeti vagyont átruházta. Nincs akadálya azonban az egy perben történő - az adós marasztalására, a jogszerzőnek a vagyontárgyból kielégítésre tűrésére irányuló - igényérvényesítésnek sem. Ebben az esetben a fedezetelvonó szerződés alapján jogot szerző féllel szemben olyan tartalommal hozható ítélet - az egyszerű (sortartó) kezessel szembeni, feltételtől függően marasztaló ítéleti döntéshez hasonlóan -, hogy a kielégítés tűrésére az átruházott vagyontárgyból akkor köteles, ha a követelés az adóson nem, vagy csak részben hajtható be. A vagyontárgyat érintő végrehajtás elrendelésének ebben az esetben előfeltétele, hogy a felperes az adóssal szembeni végrehajtás sikertelenségét végrehajtási jegyzőkönyvvel igazolja.[13]
Ezzel szemben a színlelt szerződésnél, ahogy már a korábbiakban utaltunk rá, a fő elem a felek színlelése, arra bárki hivatkozhat, ha a perlési jogosultságát igazolja. Így a hitelezőnek keresetében kérnie kell a színlelés megállapítását a bíróságtól, s amennyiben annak ténye bizonyítást nyer, lényegtelen körülmény, hogy előbb vagy utóbb keletkezett-e a hitelező követelése. Csupán a színlelés bizonyításánál, az egyéb mérlegelendő körülmények között bír relevanciával. A hitelező az adóssal szemben az esetleg létező egyéb fedezet mellett is, tekintve a semmisség általános szabályait, minden további nélkül hivatkozhat a színlelésre.
A szerződés visszterhességének és a szerződő fél rosszhiszeműségének vizsgálatára csak akkor kerülhet sor, ha bizonyítást nyer, hogy a hitelező követelése az adóson részben vagy egészben nem hajtható be.
A szerződések eltérnek a tekintetben is, hogy annak eredményeként kap-e valóban jogosultságot a szerződő fél, valóban jogszerző lesz-e. A bizonyításnál pontosan ez az egyik meghatározó körülmény: valóban megszerezte-e a tulajdonosi jogokat ez a személy, ennek megfelelően valóban ő rendelkezik-e a dologgal. A színlelésnél a harmadik személy csak látszólag válik tulajdonossá, mindkét fél tudja, hogy a tulajdonos továbbra is az adós marad, ő rendelkezhet vele, az ő nyilatkozata nélkül a harmadik személy nem tehet semmit a vagyontárggyal. A fedezetelvonásnál, úgy menti ki a hitelező elől a fedezetet az adós, hogy a másik félre valóban átruházza a tulajdonjogot, így a továbbiakban ténylegesen ő jogosult azzal rendelkezni, s gyakorolni felette a tulajdonost megillető egyéb jogokat.[14]
Szemben a színleléssel a fedezetelvonás megállapításánál a szerződés visszterhessége is értékelhető körülményként minősül. Amennyiben a szerződés ingyenes, a továbbiakban nem kell vizsgálni szubjektív körülményként a fél rosszhiszeműségét. Ha a felek ingyenesen kötötték meg a szerződést, ezen objektív körülmény alapján a szerződés fedezetelvonó jellege, s ezáltal a relatív hatálytalanság megállapítható.
A szerződő fél szubjektív hozzáállásának vizsgálatánál már foglalkoztunk a rosszhiszeműséggel, mint a relatív hatálytalanság megállapításának egyik fontos körülményével. Az alábbiakban egy kicsit térjünk vissza a visszterhesség és a rosszhiszeműség kapcsolatára a fedezetelvonás tényének megállapításában. Mindkét esetben a bizonyítás a hitelezőt terheli. Amennyiben az ingyenességet sikerült bizonyítania, egyéb tényezők feltárására nincs szükség, a továbbiakban a rosszhiszeműségnek már nincs jelentősége. S ugyanígy fordítva, amennyiben a rosszhiszeműség bizonyított, akkor a visszterhességnek nincs jelentősége. Nehéz lenne megmondani, hogy melyik eset bizonyítása járhat általában nagyobb eredménnyel. Ezt az adott eset körülményei, a rendelkezésre álló adatok, tények, levelezések, dokumentumok függvényében döntheti el a hitelező, hiszen mindkét eset bizonyítása igen nagy nehézséggel jár.[15]
Érdekesen keveredik a színlelés és a fedezetelvonás eleme az alábbi esetben, ahol a felek pontosan a visszterhességgel kapcsolatosan színleltek. Ha megállapítható, hogy a felek valódi tulajdonszerzési és átruházási szándéka fedezetelvonás célzatával fennáll, de a jogcímet például az illetékvonzat csökkentése érdekében adásvételben és nem a tényleges ajándékozásban jelölték meg, akkor elsődleges feladat a tényleges tulajdonszerzési szándék megállapítása mindkét oldalon. Ennek hiányában a szerződés színlelt. Ha valóban fennállt legalább az egyik oldalon az átruházásra irányuló akarat, akkor felmerülhet a jogcím közös palástolásának kérdése. Amennyiben bebizonyosodik, hogy a vételár átadása nem történt meg, akkor a felek valós akarata fedezetelvonó célzatú ajándékozás megkötésére irányult, s a jogviszony e leplezett szerződés alapján ítélendő meg. A fedezetelvonás alkalmazását már önmagában az ingyenesség bizonyítása lehetővé teszi, egyebekben pedig illetékfizetés szempontjából bírhat jelentőséggel a jogügylet. [16] (Bizonyíthatja a fedezet elvonási célzatot, hogy nincs valós pénzmozgás, nem tudják semmilyen okirattal bizonyítani a pénz átadását, a szerződés megkötése a kötelezettség megállapítását kimondó határozat meghozatalát követő rövid időn belül történt, nem történt meg a dolog birtokbaadása.) Természetesen a szerződés egyébként egy érvényes szerződés, mely mindenki mással szemben hatályos.
A jogszerző fél esetében a szerződés fedezetelvonó jellegének megállapításához a törvény nem kívánja meg további feltételként a rosszhiszeműséget akkor, ha a jogszerzés ingyenesen történt. Az ingyenesen szerző fél jó- vagy rosszhiszeműsége azért közömbös, mert őt vagyoni hátrány az ellenszolgáltatás nélkül szerzett dolog elvesztése folytán nem érheti.[17]
A szerződés színlelt vagy fedezetelvonó jellegét az köteles bizonyítani, aki erre hivatkozik. Így a színlelésnél és a fedezetelvonás alapesetében a hitelező köteles bizonyítani az állítása alátámasztásához szükséges feltételeket. A fedezetelvonásnál azonban megfordul a bizonyítási teher a 203.§ (2) bekezdésnek a szerződés ingyenessége és a rosszhiszeműség mellett felállított törvényi vélelme esetén.[18]
Itt a Ptk. speciálisan kiemeli azt az alanyi kört, akikre törvényi vélelmet állít fel az ingyenesség és a visszterhesség kérdésében. Ekkor a szerződő feleknek kell bizonyítaniuk az ügylet visszterhességét és ehhez kapcsolódóan a jóhiszeműséget. Csak ezek konjunktív feltételként megvalósulása eredményezheti azt, hogy az ügylet ne minősüljön fedezetelvonónak. Amennyiben a visszterhesség bizonyítása nem sikerül, az ügylet ingyenesnek minősül, s a további bizonyítás teljesen felesleges, mert ez önmagában fedezetelvonóvá minősíti az ügyletet. Ha a visszterhesség bizonyítása eredménnyel jár, akkor még szükséges a jóhiszeműséget is bizonyítani kell. Ugyanígy elegendő csupán a rosszhiszeműség bizonyítása is, hiszen ez önmagában megalapozza a fedezetelvonást.[19]
A színlelésnél a bizonyítás mindenképpen a színlelésre hivatkozó személyt terheli. Itt nem találkozunk kiemelt alanyi körrel, így a bizonyítási teher nem fordul meg.[20]
Az alanyi jogviszony szerkezete is más lesz attól függően, hogy a szerződés érvénytelenségét, vagy a relatív hatálytalanságot állapították-e meg.
A színlelt szerződésnél megmarad a korábbi két jogviszony: az alapügylet, ami a hitelező és adós között jött létre, és az erre „ráépülő” az adós és a harmadik személy között megkötött színlelt ügylet. A szerződés színleltsége esetén a hitelezőnek továbbra is az eredeti adós tartozik. Ekkor -szemben a fedezetelvonó szerződéssel- nem lép be harmadik kapcsolatként a hitelező és a harmadik személy relációja, mert előbbi továbbra is a vele szerződéses kapcsolatban lévő adóssal, a dolog tulajdonosával szemben léphet fel.
Ellenben a fedezetelvonó szerződésnél a jogviszony háromalanyú jogviszonyrendszerré alakul át azáltal, hogy a harmadik személy tényleges jogszerzővé, tulajdonossá válik. Ennek következtében kialakul egy új, harmadik jogviszony az új tulajdonos és a hitelező között. Amennyiben a fedezetelvonás ténye megállapításra kerül, a relatív hatálytalanság következtében két kötelezettje lesz az ügyletnek. Marad tényleges személyi kötelezettként az eredeti adós, ugyanakkor tűrési kötelezettség terheli a tulajdonos dologi kötelezettet arra vonatkozólag, hogy a dolgán a hitelező végrehajtással kielégítést keressen.[21]
Ha a szerződő fél úgy dönt, hogy kifizeti a tartozást az adós helyett, akkor követeléssel, megtérítési igénnyel léphet fel az adóssal szemben. Ha pedig végrehajtás alá vonják a vagyontárgyat, akkor a kárának megtérítését követelheti a szerződő partnertől. Ekkor az általános felelősségi szabályok szerint követelhet kártérítést.[22]
A hatálytalanság megállapítása azzal a jogkövetkezménnyel jár, hogy a szerződéssel érintett vagyontárgy fedezeti jellege fennmarad, azaz a harmadik személy és az adós (kötelezett) viszonyában úgy kell tekinteni, mintha a vagyonátruházási szerződést meg sem kötötték volna. Ennek következtében tehát a jogot szerző fél tűrni köteles, hogy a harmadik személy e vagyontárgyból az igényét kielégíthesse. A jogszerző féllel szemben a bíróság marasztaló ítéletet akkor hoz, ha a vagyontárgyat a visszterhesen szerző fél már másra átruházta, illetve a rosszhiszemű, ingyenesen szerző fél az előnytől elesett.[23]
Így valójában a relatív hatálytalanság gyakorlati következménye az lesz, hogy a jogosult, amennyiben nem talál kielégítést az adós vagyontárgyaiból, a szerződéssel átruházott tárgyat is végrehajtás alá vonhatja, mintha az is az adós tulajdona volna, mintha a szerződést meg sem kötötték volna. A relatív személyi hatálytalanság következtében a tulajdon-átruházási joghatás nem érvényesül a hitelezővel szemben, a kielégítési alap változatlan marad, függetlenül a tulajdonba adástól.
A Ptk. 203§(3) bekezdése szerint, az a fél aki a szerződésből származó ingyenes előnytől fel nem róható módon elesett, a harmadik személy irányában nem felel. A (3) bekezdés rendelkezése kizárólag az ingyenes fedezetelvonó szerződések esetén alkalmazható. Az a körülmény, hogy az ingyenes szerző a dolgot felhasználta, másnak elajándékozta vagy a megszerzett vagyontárgy megsemmisült, csak akkor vonja maga után a szerző fél mentesülését, ha jóhiszemű volt. A jóhiszeműségnek nem az előny elvesztésének időpontjában és nem az attól elesés körülményeit illetően kell fennállnia, hanem az ingyenes szerzéskor. Ha a szerződés megkötésekor a fél az átruházóval szembeni követelésről, a szerződés kielégítési alapot elvonó vagy csökkentő voltáról tudott (vagy arról tudnia kellett), rosszhiszeműsége folytán az elvesztett előny értékének erejéig - saját vagyonával - helytállási kötelezettséggel tartozik. A rosszhiszeműség törvényi vélelme e rendelkezésre is kiterjed.[24]
A gyakorlatban vitás, hogy meg kell-e előznie a szerződés viszonylagos hatálytalanságára alapított pert az egyenes adós elleni pernek és végrehajtási eljárásnak, bizonyítani kell-e bírósági határozattal a követelés fennálltát, és a behajtás sikertelenségét végrehajtási jegyzőkönyvvel. A legeredményesebb és gyorsabb talán az, ha a hitelező egy perben érvényesíti igényét mindkét szerződő féllel szemben. Az adóssal szemben a kereseti kérelem a teljesítésre irányulna, a másikkal szemben pedig ennek eredménytelensége esetén tűrni köteles, hogy a hitelező az átruházott vagyontárgyon kielégítést keressen. Feltétel tehát az adóssal szemben a behajtás sikertelenségének igazolása. [25]
Alapvetően a két szerződés jogkövetkezményei is eltérést mutatnak. Értelemszerűen a semmis szerződésre az érvénytelenség jogkövetkezményét, az eredeti állapot visszaállítását kell alkalmazni, míg a relatív hatálytalanságnál erre azért nem kerülhet sor, mivel a szerződés érvényesen létrejött. Ugyanakkor, mivel a megkötött fedezetelvonó szerződés a hitelezővel szemben hatálytalan, ő a dolog új tulajdonosával szemben -az előző pontban ismertetettek szerint- felléphet a követelésével. Valójában ez a sajátos jogviszony a fedezetelvonó szerződés, mint jogi tény jogkövetkezményeként jön létre. Tartalma szerint a hitelezőt kizárólag jogosultság illeti meg a jogszerzővel szemben, míg azt csak kötelezettség terheli. Ha már nincs meg a vagyontárgy, akkor a felváltó igény alapján követelhető, hogy saját vagyonával a vagyontárgy értékéig helyt álljon. Ilyenkor a tűrési kötelezettség helyébe tevési kötelezettség lép. Amennyiben a 203. (3).bekezdése áll be, vagyis ha a fél a szerződésből származó ingyenes előnytől fel nem róható módon elesett, akkor a harmadik személy irányában nem felel, és így a tűrési kötelezettség nem alakul át tevési kötelezettség.[26]
Ugyanakkor egy érdekes eset kapcsán megállapítást nyert, hogy nem zárja ki a fedezetelvonás jogkövetkezményeinek az alkalmazását az, ha az alperesek közötti szerződés fedezetelvonási céllal kötött színlelt ügylet. Így az olyan döntés, hogy a hitelező a színlelt szerződésekkel érintett ingatlanokból és ingókból követelését kielégítheti, nem jogszabálysértő, ha a szerződések színleltségén túlmenően az is megállapítható, hogy az alperesek a hitelező igényének kielégítési alapjait kívánták a szerződéssel elvonni. Így nincs akadálya annak, hogy abban az esetben, ha a szerződés egyben színlelt is és fedezetelvonó (ezzel a célzattal színlelnek) is, a bíróság csak a fedezetelvonó szerződés esetére megállapított jogkövetkezményt alkalmazza, figyelemmel arra, hogy a felperes szempontjából a kielégítési alap rendelkezésére állásának van jelentősége és nem az eredeti állapot helyreállításának.[27]
A két ügylet legfontosabb jellemzőit az alábbiakban összesítjük.
Színlelt szerződés jellemzői:
1. mind a két fél azt akarta, hogy csak látszólag kössék meg a szerződést
2. a valós akarat hiánya miatt semmis, így érvénytelen lesz
3. Nem lesz tulajdonos, akire átruházzák, adós tulajdona marad a dolog
4. bárki hivatkozhat rá, azzal, hogy kereseti jogosultságát igazolnia kell
Fedezetelvonó szerződés jellemzői:
1. legalább az egyik fél valóban át akarta ruházni a tulajdonjogot
2. fedezetelvonás miatt relatív hatálytalan lesz
3. tulajdonos lesz, akire átruházzák
4. a fedezetelvonás megállapításának feltételei:
- létező hitelezői követelés
- igényének kielégítési alapját részben vagy egészben elvonták
- az ügylet ingyenes vagy
- visszterhes, de a jogszerző fél rosszhiszemű
5. A hitelező kérheti magállapítását
A konkrét jogesetek mérlegelésénél a szigorúbb jogi tényállás, az érvénytelenség eleve kizárja a fedezetelvonás szabályainak, így a relatív hatálytalanságnak az alkalmazását, ennek megfelelően a fenti körülmények, mint visszterhesség, rosszhiszeműség, követelés megnyílta, az érvénytelenség elbírálásakor csupán a színlelés megállapításában, alátámasztásában játszhatnak releváns szerepet. A színlelésnél, legyen szó bármilyen tulajdon átruházására irányuló szerződésről, mindenképpen elsődleges a felek akaratának a vizsgálata. Erre, ahogy az alábbi jogesetekben is láthatjuk, általában csak az egyéb objektív körülmények mérlegelésével lehet következtetni.
A gyakorlatban igen nehéz a szerződések színleltségének, de akár a fedezetelvonásnak is, a bizonyítása. Azt követően, hogy a hitelező nem tudja a jogát érvényesíteni a kötelezettel szemben, joggal fordul a figyelme a jogügylet megkötése óta eltelt időben a kötelezettnek mással létrehozott jogviszonyaira. Amennyiben úgy ítéli meg, hogy azok között van olyan szerződés, melynek tárgya az ő követelésének, ha nem is teljesen, de részben fedezetet jelentett volna, joggal kérheti a bíróságtól a szerződés vizsgálatát. Hivatkozhat akár a szerződés színlelt jellegére is, amennyiben úgy ítéli meg, hogy a felek valóságos ügyleti akarata nem is létezett, de ennek megállapítására- olykor az akarathiány igen nehéz bizonyítása miatt-csak igen ritkán kerül sor.
A valós átruházási szándék megléte miatt nem minősítette színleltnek a Csongrád Megyei Bíróság azt a szerződést, ahol a felek között ingatlanon alapított jelzálogjoggal - és vételi joggal – biztosított kölcsönszerződés jött létre. Ezt követően - a kölcsön meg nem fizetése miatt – élt a vételi jogával a jogosult, s így ő lett az ingatlan tulajdonosa. A hitelező szerint a szerződések fedezet elvonási célból létrejött színlelt ügyletek voltak.
A hitelező elsődleges kereseti igénye a színlelés megállapítására irányult. Másodlagosan a fedezetelvonó jelleg miatt követelte a relatív hatálytalanság megállapítását. A perben a színlelt jelleg nem lelt bizonyítást, a felek között a kölcsönszerződés érvényesen létrejött. A bíróság ezt az alapján állapította meg, hogy a felek igazolni tudták a pénz átadását, legalább az egyiknél tényleg fennállt a valóságos ügyleti akarat, hiszen az, mivel tudott a korábbi tartozásról, joggal gondolhatta, hogy a korábbi hitelező tartozásának kifizetésére kéri, ő pedig nyugodt lehetett afelől, hogy az ingatlan az ő hitelét biztosítja. Ha az adós tudta, hogy nem fog fizetni, s a vételi jog folytán a másiké lesz az ingatlan, ez csak egy rejtett indok, ami a szerződés érvényessége szempontjából közömbös. A bíróság azt állapította meg, hogy a szerződés a felek valóságos ügyleti akaratát fejezte ki. Nem lehetett bizonyítani a szerződés egyértelmű „kijátszó”, fedezetelvonó jellegét sem. Ennek feltétele a rosszhiszeműség bizonyítása. Jelen esetben megállapítást nyert, hogy önmagában az, hogy a jogszerző tudott a korábbi tartozás fennálltáról, még nem elegendő a rosszhiszeműség megállapításához. A szerződő féltől ugyanis nem várható el az utánajárás annak ellenőrzése céljából, hogy az adós rendezte-e a tartozását.[28]
A Csongrád Megyei Bíróság egy másik eljárásában szintén vizsgálat alá esett a felek valóságos akaratának szerepe a színlelés és a fedezetelvonás kapcsán. A tényállás szerint az adós, a meghatározott összeg fizetésére kötelező ítélet meghozatalát követő rövid időn belül házastársával házassági vagyonjogi szerződést kötött, melynek értelmében az addig kizárólagos tulajdonát képező ingatlan 4/10-ed részben továbbra is az ő, míg 6/10-ed részben a házastársa tulajdonát képezte. Később adós testvérének volt házastársával adásvételi szerződést kötöttek az érintett ingatlanra. A szerződést a földhivatalhoz is benyújtották. Az ingatlanban továbbra is az adós és házastársa éltek, így az ingatlan birtokbaadására nem került sor.
A bíróság megállapította, hogy amennyiben a szerződő felek szándéka ténylegesen tulajdon-átruházásra irányult, az átruházás motívuma - a szerződéssel leplezett cél- az volt, hogy az ügylettel a jogosult követelésének a fedezeti alapját elvonják. Az ilyen szerződési cél a szerződési jogi szabályozás szerint ugyan jogellenes, azonban nem a szerződés színlelése folytán. Hiszen ha a peradatok alapján megállapítható, hogy a tulajdon átruházási szándék akár már csak az egyik félnél is ténylegesen fennáll, akkor nem tekinthető a szerződés színleltnek. A szerződő felek nem színlelték a szerződést, hanem éppen ellenkezőleg, pont az volt a céljuk, hogy valóban megtörténjen az átruházás, hogy a szerződés tárgya már ne képezhesse a követelés fedezetét. Így a feleket az a leplezett szándék vezette az átruházáshoz, hogy a hitelező fedezetét elvonják, ami már egy jogellenes magatartásnak minősül, amire viszont nem az érvénytelenség szabályai alkalmazandóak az előbb elmondottak miatt, hanem a fedezetelvonó szerződésekre speciálisan vonatkozó relatív hatálytalanság. A bíróság indoklása szerint a hitelező felperes az érdeksérelme szempontjából irányadó szerződési jogi intézményeket tévesen értelmezte, az egyező szerződési akarat valódiságát, illetve a valós konszenzussal elérni kívánt célt helytelenül keverte. Mivel a szerződés színleltsége nem állapítható meg, a további vizsgálat tárgya mindig az, hogy fennállnak-e a relatív hatálytalanság törvényi feltételei.[29]
Összegzésként megállapíthatjuk, hogy a fedezetelvonó szerződés hatálytalanságának megállapítására csak akkor kerülhet sor, ha a vagyonátruházási szerződés érvényes. A szerződés fedezetelvonó jellegének megállapítására indított perekben a bíróságnak vizsgálnia kell, hogy a szerződés nem volt-e színlelt. Ha a bíróság azt állapítja meg, hogy az adós és a jogszerző tényleges szerződési akarata hiányzott, és csak azt a látszatot akarták kelteni, hogy a vagyontárgy már nem az adós tulajdona, a szerződés semmisségét és nem annak relatív hatálytalanságát kell megállapítani. Az érvényes szerződés fedezetelvonó jellegének, és így a szerződés viszonylagos hatálytalanságának megállapításához már nem a felek akaratának vizsgálatára kerül sor, hanem a szerződéskötés egyéb körülményeinek -melyek előbbinél csak a valós akarat feltárásában bírhattak jelentőséggel- bizonyítása szükséges.
[1] Az Actio pauliana már a római jogból ismert. A hitelezők megkárosítását célzó vagyonelidegenítés megakadályozására a praetor védelmet nyújtott a vagyon megszerzőjével szemben az actio Pauliana elnevezésű keresettel. Amennyiben az adóssal összejátszott a szerződő fél, a kereset kártérítésre, ha pedig jóhiszemű, ingyenes szerző volt, akkor csak a gazdagodás kiadására irányult.
[2] Ptk 203. § (1) Az a szerződés, amellyel harmadik személy igényének kielégítési alapját részben vagy egészben elvonták, e harmadik személy irányában hatálytalan, ha a másik fél rosszhiszemű volt, vagy reá nézve a szerződésből ingyenes előny származott.
[3] A fedezetelvonó szerződés alatt minden olyan szerződés értendő, amely valamilyen dolog tulajdonjogának átruházására (adásvétel, opció, házassági vagyonjogi szerződés, közös tulajdont megszüntető szerződés), használatának átengedésére (haszonélvezet, bérlet,) biztosítékul lekötésére (zálog), valamilyen jog vagy követelés átruházására (engedményezés), kötelezettség átvállalására, tartozás elengedésére irányul. Ugyancsak idetartoznak azok az egy vagy többoldalú nyilatkozatok is, amelyek eredményeként az adós egy másik féllel szemben vagyoni szolgáltatásra válik kötelezetté (pl. kötelezettségvállalás közérdekű célra, díjkitűzés).De pl. az 1997. évi CXLV. törvény 48. § (2) bekezdésének vizsgálata a Ptk. 203. §-ának alkalmazása tekintetében címmel hozott 1/2002 sz. Polgári jogegységi határozat szerint: a társasági szerződés vagy alapító okirat, illetve ezek módosítása alapján a gazdasági társaság részére nyújtott vagyoni hozzájárulás a tulajdonjog átruházását eredményező visszterhes ügylet. A Ptk. 203. §-ában írt feltételek megvalósulása esetén a gazdasági társaság köteles tűrni, hogy a hitelező az átruházott vagyoni betétből kielégítést keressen. A cégbejegyzés megtörténte, a társaság létrejötte nem jogi akadálya annak, hogy a társaság tagjának (részvényesének) hitelezője a Ptk. 203. §-ában írt jogcímen keresettel kérhesse a társasági szerződés (alapító okirat), illetve ennek módosítása alapján nyújtott vagyoni hozzájárulás relatív hatálytalanságának megállapítását, ha a hozzájárulás igényének kielégítési alapját egészben vagy részben elvonta, feltéve, hogy a szerző társaság (alapító) rosszhiszemű volt.
[4] Ez utóbbi elemeknek a vizsgálata és figyelembevétele mindenképpen szükséges ahhoz, hogy az ügyletben a rosszhiszeműség megállapítást nyerjen. Előfordulhat, hogy a vevő úgy gondolja, hogy pontosan azért adja el neki az ingatlant az adós, mert ebből próbálja kifizetni a fennálló tartozását. Ebben az esetben tud róla, de nem ismert előtte az elvonása célzata.
[5] 1/2002 Polgári jogegységi határozat: az 1997. évi CXLV. törvény 48. § (2) bekezdésének vizsgálata a Ptk. 203. §-ának alkalmazása tekintetében
[6] Török Tamás: A fedezetelvonó szerződés és annak új szabályai a Ptk.-ban (Gazdaság és jog 2002/3).3.p.
[7] Erre ld. részletesebben: Török Tamás: A fedezetelvonó szerződés és annak új szabályai a Ptk.-ban (Gazdaság és jog 2002/3)
[8]pl. Nem hivatkozhat az ajándékozó az ajándék tárgyára utóbb kötött vagyonátruházási szerződés fedezetelvonó jellegére ha ez utóbbi szerződés megkötésekor az ajándék visszakövetelése iránti igényét még nem érvényesítette (BH.1995.95).
[9] Polgári Törvénykönyv Indoklása (CD-Jogtár)
[10] „Az ellentétes jogértelmezés odavezetne, hogy a szerződéses örökösök-ha tudnak a kötelesrészre jogosultról-közvetett módon felelősséggel tartoznának a kötelesrész kielégítéséért annak ellenére, hogy az öröklési szerződéssel lekötött vagyontárgy egyébként a kötelesrész alapjának kiszámításánál nem vehető figyelembe.” BH.1990.60.
[11] EBH.2003.849.
[12] P.törv.V.20813/1976
[13] Ptk. indoklás (Cd-jogtár)
[14] A döntésben segítő körülmény lehet pl., hogy valóban a birtokába adták-e a jogszerzőnek a dolgot, ha nem, kötöttek-e ki használati díjat, ha igen, valóban megfizeti e az „adós” .stb.
[15] BH. 2001.62. A rosszhiszeműség és az ingyenesség fogalmi elemei fedezetelvonó szerződés esetén
[16] Ekkor, mivel valójában ajándékozza, már a rosszhiszeműség vizsgálata nem szükséges.(pl. Ha a vélelem alá tartozó alanyokról, esetekről van szó, akkor pedig eleve vélelmezett is mindkettő.)
[17] BH.1995. 458.
[18] 203§.(2) Ha valaki a hozzátartozójával vagy a vele összefonódásban levő gazdálkodó szervezettel, továbbá ha a gazdálkodó szervezet a tagjával vagy vezető tisztségviselőjével, illetve annak hozzátartozójával köt ilyen szerződést, a rosszhiszeműséget, illetőleg az ingyenességet vélelmezni kell. Ugyancsak vélelmezni kell a rosszhiszeműséget és az ingyenességet az egymással közvetlen vagy közvetett összefonódásban nem álló, de azonos személy vagy gazdálkodó szervezet befolyása alatt működő gazdálkodó szervezetek egymás közti szerződéskötése esetén.
[19] A (2) bekezdés 2001. szeptember 1. napjáig hatályos rendelkezése a Ptk. 685. § b) pontja szerinti hozzátartozók egymással kötött jogügyletei esetére nevesítette az ingyenesség, és a szerző fél rosszhiszeműségének törvényi vélelmét. A 2000. évi CXXXVI. törvény 168. § (1) bekezdésének 2001. szeptember 1. napjától hatályos új rendelkezése e törvényi vélelmet kiterjesztette. A módosító törvény miniszteri indokolása kiemeli, hogy jogrendszerünk gyökeres átalakulása és az elmúlt tíz év gazdasági folyamatai azt bizonyították, hogy a gazdálkodó szervezetek meghatározó szerepet játszanak azokban a polgári jogi kapcsolatokban is, amelyekre a jelen § rendelkezése vonatkozik. A gazdálkodó szervezetek közötti bonyolult kapcsolatrendszert tekintve nem lehet figyelmen kívül hagyni az olyan jellegű gazdálkodási formák kialakulását, melyek alapja - vagy a tulajdoni viszonyok, vagy a gazdálkodó szervezet működése során a feleket megillető tagsági, illetve egyéb tisztséggel járó jogok terjedelme és megoszlása következtében - a szükségszerűen azonos célok irányában ható gazdasági érdek (összefonódás). Az ilyen jellegű gazdálkodási formák esetében már nem indokolt vélelmezni a szerződésben megjelölt szerződési akaratot: szükséges ezért az egymással összefonódásban lévő gazdálkodó szervezetek, valamint a gazdálkodó szervezet és tagja között létrejött jogügyletekre is a Ptk. 203. §-ának (2) bekezdésében foglalt vélelem kiterjesztése. A módosított rendelkezés alapján ezért a szerződés ingyenességét és a szerző fél rosszhiszeműségét akkor is vélelmezni kell, ha valaki a vele összefonódásban álló gazdálkodó szervezettel, gazdálkodó szervezet a tagjával, vezető tisztségviselőjével vagy annak hozzátartozójával köt ilyen szerződést. Azt, hogy az összefonódás mikor és milyen feltételek mellett állapítható meg, a Ptk. 685/B. §-ának ugyancsak 2001. szeptember 1. napjától hatályos új értelmező rendelkezése határozza meg. (Ptk.Indoklás-Cd-jogtár)
[20] Ha a 203§(2) bekezdésben meghatározott alanyoknál színlelésnél is áttennénk a bizonyítási terhet a felekre, ez odavezetne, hogy az ezen alanyi körben kötött ügyleteket bárki megcáfolhatná, megkérdőjelezhetné arra hivatkozva, hogy csak színlelték az ügyletet és így mindig ők lennének az alaptalan állítóval szemben is a szerződés valódiságának bizonyítására kötelezve. Ezáltal az a méltánytalan helyzet adódna, hogy a nevezett alanyi körben kötött szerződéseknél, amennyiben nem sikerül a bizonyítás, a szerződés mindenképpen érvénytelen lenne.
[21] A három jogviszony részletes elemzését ld.: Török tamás: A fedezetelvonó szerződés és annak új szabályai a Ptk.-ban (Gazdaság és jog.2002./3. 3.p. )
[22] A Polgári Törvénykönyv Magyarázata (Közgazdasági és jogi kiadóBp.1992.)508.p.
[23] Ha a teljesítésre a jogszerző fél részéről kerül sor, helyzetére a Ptk. 286. § (2) bekezdésének rendelkezése az irányadó: azaz teljesítése erejéig az adóssal (kötelezettel) szemben megtérítési igénnyel léphet fel. Ha a teljesítésre a végrehajtási eljárásban lefolytatott árverési értékesítés eredményeként kerül sor, az átruházás folytán tulajdonossá vált jogszerző az adóssal szemben kártérítési igényt érvényesíthet. (Ptk-indoklás.CD-jogtár)
[24] Ptk. indoklás(Cd-jogtár)
[25] Ptk. magyarázata.i.m. 508.p.
[26] Ld. részletesen: Török. I.m. 6-7..p.
[27] EBH.2002.742.
[28] Csongrád megyei Bíróság 1. Gf. 40092/1997/5
[29] Csongrád megyei Bíróság 1. Gf. 40157/1999/6

matches: bíróság bíróság Bíróság bíróság bíróság Bíróság bíróság bíróság bíróság Bíróság Bíróság