text:
GALÁNTAINÉ MÁTÉ ZSUZSANNA 1 - PDF
GALÁNTAINÉ MÁTÉ ZSUZSANNA 1
Download "GALÁNTAINÉ MÁTÉ ZSUZSANNA 1"
1 GALÁNTAINÉ MÁTÉ ZSUZSANNA 1 A határon átnyúló befektetések, tranzakciók az 1990-es évek eleje óta exponenciálisan növekednek. Adóügyi kezelésük sajátos megoldásokat kíván, miközben az adópolitika meghatározó befolyással lehet a külföldi befektetések szintjére és megoszlására, és ezen keresztül a gazdasági növekedésre. Például az adókonszolidáció hiánya vagy korlátozottsága akár a letelepedési forma megválasztását is befolyásolhatja, sõt, hatással lehet a beruházások nagyságrendjére, helyszínére is. Határokon átnyúló ügyletek adóztatásával szemben olyan sajátos követelményeket kell támasztani, mint: az adózás ne torzítsa a tõkeimportot, a tõkeexportot, és ne befolyásolja a tõketulajdon országok közötti szerkezetét. A tanulmány a társasági adózásban problémákat okozó olyan fõbb területeket vizsgálja, amelyek egyrészt adózásbeli akadályokat jelentenek, másrészt adóelkerülésre adnak lehetõséget. Foglalkozik többek között az adókonszolidáció, a transzferárazás, az alultõkésítés, az ellenõrzött külföldi társaságok kérdéskörével. Kulcsszavak: adókonszolidáció, transzferárazás, alultõkésítés, ellenõrzött külföldi társaságok, kettõs adózás, adóelkerülés. Alternatív rendszerek határon átnyúló befektetések adóztatására Az országhatárokat átívelõ gazdasági kapcsolatok során egy társaság több adófennhatóság területén folytat tevékenységet, így egyetlen ügyletbõl fakadó adózási tényállás egyidejûleg több országot is érinthet. Annak érdekében, hogy ez ne vezessen kettõs adózáshoz, az adóztatási jogot fel kell osztani az államok között. Az adóigények elhatárolása többféle elv alapján valósítható meg. Az adóalap elhelyezkedése alapján a szakirodalomban három esetet különböztetnek meg. 2 a) Forráselvû adóztatás esetében a társaság tekintet nélkül bejegyzésének helyére abban az országban adózik, ahol adóköteles tevékeny- 1 Modern Üzleti Tudomanyok Fõiskolaja, Tatabánya; a szerzõ Ph.D., okleveles könyvvizsgáló és adószakértõ 2 Auerbach-Devereux-Simpson (2007)
2 Galántainé Máté Zsuzsanna dr. ségét folytatja, vagyis a jövedelem ott adózik, ahol megtermelték azt az államok a saját területükön folyó vállalati tevékenységeket adóztatják. A forrás ország a belföldi és a külföldrõl érkezõ befektetõt azonos adóteherrel sújtja, a külföldi forrásból származó jövedelmet pedig mentesíti az adó alól. Ehhez a tõke importsemlegességének (CIN 3 ) koncepciója kapcsolódik, ami akkor valósul meg, ha az adott országban tõkét mûködtetõ minden hazai és külföldi befektetõ azonos adóteherrel szembesül. A tõkemobilitás ezért az adózás utáni megtérülési ráták országok közötti kiegyenlítõdését célozza. A különbözõ nemzeti adókulcsok tisztán forrásalapú adóztatás esetén az országok adózás elõtti megtérülési rátái között generálnak különbséget, sértve ezzel a termelés nemzetközi hatékonyságának követelményét. 4 b) Székhely elvû adózás során abban az államban keletkezik adókötelezettség, amelyben a vállalat bejegyzett székhelye vagy a részvényes magánszemély adóügyi illetõsége van. Szükség esetén a kettõs adóztatás elkerülése érdekében a külföldi adók fizetésére adóhitel nyújtható. Tiszta formájában ez azt jelenti, hogy a befektetõ a világjövedelme után tekintet nélkül annak földrajzi forrására azonos ráta alapján adózik. Ez esetben a tõke exportsemlegessége (CEN 5 ) dominál, és a tõke mobilitása az adózás elõtti megtérülési ráták kiegyenlítõdésének irányába hat, ez biztosítja ugyanis, hogy az egyéni befektetõ a hazai és a külföldi befektetése után azonos megtérüléshez jusson 6. Ha minden állam kizárólag a székhely szerinti adóztatást követné, akkor az eltérõ adókulcsok torzító hatása megszûnne a vállalatok telephelyválasztására, hiszen minden cég ugyanazzal a hazai adómértékkel szembesülne, a világ bármely táján fektet is be. Ez azonban igen komoly intézményi költségeket indukál, mert teljes körûen és megbízható módon biztosítania kell az országokon átnyúló tranzakciók nyomon követését. Az adminisztratív nehézségeken túl az is probléma, hogy a mozgékony nemzetközi vállalatok székhelyüket (akár névleg) könnyen megváltoztathatják, és így a székhely szerinti adóztatásnak az lesz a következménye, hogy az adóverseny 3 capital import neutrality 4 Devereux Sørensen (2005) 5 capital export neutrality 6 Devereux Sørensen (2005)
3 A határokon átnyúló tevékenységek társasági adózási problémái a telephelyekrõl a vállalatközpontok megszerzésére helyezõdik át. Továbbá ez a módszer a haszonelvû adóztatás elvét is sérti. Sõt, az országok közötti jelentõs különbségek esetén a mûködõ tõkét importáló államok jelentõs bevételtõl eshetnek el, ami számukra nyilvánvalóan méltánytalan lenne. 7 c) Rendeltetési hely alapú adózás esetén abban az országban keletkezik az adókötelezettség, ahol a termékek végsõ fogyasztásra kerülnek, illetve a szolgáltatások igénybevétele megtörténik. A rendeltetési hely elvének alkalmazása a társaságok jövedelemadózási gyakorlatában (még) kivételes, és adóelméleti kidolgozottsága sem részletes 8, inkább az áruk, szolgáltatások forgalmi adóztatása során használatos. A vállalatok nemzetközi adózására vonatkozó elméletek az eredet vagy a székhely elvének modelljeit követik, a gyakorlatban azonban a szisztémák nem tiszta formájukban valósulnak meg: a legtöbb rendszer a forrás és a székhely keveréke. A fõ elv az, hogy leginkább az adószedés elsõdleges jogát döntik el, és ha a másik elv alapján a másik ország részérõl is igény mutatkozik az adóztatásra, akkor mentesítéssel, vagy beszámítással kerülhetõ el a kettõs adóztatás (ennek szabályait a bilaterális adóegyezmények szabályozzák). 9 A rendszerek gazdasági hatékonyságát több közgazdász vizsgálta (Slemrod, 1988; Gammie et al, 2005; Devereux Sørensen, 2005). A forráselvû adóztatás a termelést torzíthatja, mivel a befektetõk hazájukban kizárólag attól függõen allokálják tõkéjüket, hogy a hazai beruházás nettó (adózás utáni) határmegtérülése hol azonos az elvárt hozammal. A megtakarítások viszont nem torzulnak az adó miatt, hiszen a különbözõ idõtávok cserearányaival szembeni elvárás a világ tõkepiacain érvényes kamatlábbal egyezik meg, továbbá a forráselvû adózás a termelés költséghatékonyságára is kedvezõ hatással van. A székhely elvû adóztatás nem torzítja a befektetések elhelyezkedését, a megtakarításokat viszont igen, mert az intertemporális cserearányokkal szemben a megtakarítók az adózás utáni kamatlábat várják el. A 7 Mike (2003) 8 A rendeltetési hely elvû társasági adózást vizsgálta például Steven Bond és Michael Devereux (2002), valamint Auerbach, Devereux, és Simpson (2007). 9 Galántainé 2006
4 költséghatékonysági szempontok ebben a rendszerben háttérbe szorulnak. Határokon átnyúló ügyletek esetén az adóztatással szemben támasztott követelményeket olyan fontos kritériumokkal kell kiegészíteni, mint: az adózás ne torzítsa se a tõkeimportot, se a tõkeexportot, és ne befolyásolja a tõketulajdon országok között szerkezetét. Ezeket a hatékonysági kritériumokat a következõ táblázatban rendszereztem. 1. táblázat. A társasági adó néhány gazdasági hatékonysági kritériuma 10 TÕKEEXPORT SEMLEGESSÉG A befektetés helyétõl függetlenül egy befektetõ azonosan adózik egy adott országban Hely-specifikus gazdasági járadék Minden ország tisztán székhely elvû adóztatásával érhetõ el (vagy székhelyelv beszámítással) Galántainé Máté Zsuzsanna dr. TÕKEIMPORT SEMLEGESSÉG Székhelyétõl függetlenül minden befektetõ azonosan adózik egy adott országban Vállalat-specifikus gazdasági járadék Minden állam forrás elvû adózatása biztosítja (vagy székhelyelv és a külföldi jövedelem mentesítése) TÕKETULAJDON SEMLEGESSÉG Az adó nem ösztönöz a tõke javak tulajdonának országok közötti áthelyezésére Vállalat-specifikus gazdasági járadék Minden ország forráselvû adózatásával érhetõ el A tõke exportsemlegességét a tisztán székhelyelvû, illetve a beszámításos társasági adózás biztosítja, ugyanis a különbözõ forrásokból származó jövedelmek különbözõ adóterhei kiküszöbölhetõk azáltal, hogy a külföldi jövedelmeket a hazai adóalaphoz számítják. Ez lehetõvé teszi a külföldi veszteségek hazai adóalapba számítását, valamint azt, hogy a hazai befektetõk belföldi és külföldi jövedelmei azonos bánásmódban részesüljenek A táblázat készítéséhez felhasznált irodalmak: Deák (1994); Slemrod (1988), Gammie et al (2005), Devereux Sørensen (2005). 11 Deák (1994)
5 A határokon átnyúló tevékenységek társasági adózási problémái Adóakadályok az EU belsõ piacán Adókonszolidáció, határokon átnyúló veszteséglevonás 12 Az adókonszolidáció az adózó szempontjából a veszteség hasznosításának eszköze. Lényege abban áll, hogy egy vállalatcsoport esetében a konszolidációba bevont csoporttagok eredménye egymással szemben elszámolható, az így megállapított egyenleg képezi az adó alapját. Ez azt jelenti, hogy ha a cégcsoport egyik leányvállalata veszteséges, a többi viszont nyereséges, akkor a csoporttag vesztesége csökkenti a vállalati szintû teljes adóalapot, és a társasági adó fizetési kötelezettséget. Ez a vállalkozások azonos kezelését teszi lehetõvé, akár egy, akár több társaságon keresztül végzik tevékenységüket. Az adókonszolidáció különbözõ formáit a világ számos országában alkalmazzák. A szabályozások általában elõírják az anyavállalat közvetlen vagy közvetett részesedésének szükséges legkisebb mértékét, valamint a konszolidáció választásának minimális idõtartamát (ez a leggyakrabban öt év). A csoport- vagy konszernadózás Európai Unióban való elterjedtségét a 2. táblázat szemlélteti. A vállalatcsoporton belüli veszteség-átruházás csoportos adókedvezmény nyújtásával, vagy a csoporton belüli hozzájárulás módszerével történhet. Mindkét rendszer lehetõvé teszi a bevételek vállalatok közötti átruházását annak érdekében, hogy a veszteséget a csoporton belüli nyereségbõl le lehessen vonni. Csoportos adókedvezménynél az egyik csoporttag vesztesége átruházható egy nyereséges csoporttagra. A csoporton belüli hozzájárulás rendszerében pedig az egyik csoporttag nyeresége ruházható át egy veszteséges csoporttagra. Ha a hozzájárulásokat a nyereségadó megfizetése elõtt kell kifizetni, akkor ez ugyanolyan adóügyi hatással jár, mint a veszteségátvitel. A pooling során mindegyik csoporttag adózott eredményét (az összes nyereséget és veszteséget) öszszevonják az anyavállalat szintjén. Belföldi viszonyok között valamenynyi módszer teljes veszteségkompenzációt biztosít a csoporton belül mind vertikálisan (az anyavállalat és leányvállalatok között), mind horizontálisan (a leányvállalatok között). Ez gyakorlatilag azt eredményezi, hogy amennyiben a csoport összesített nettó eredménye veszteséget mutat, akkor a csoporttagok nyeresége után nem kell adót fizetni, mert a 12 Közösségi dokumentumok: COM (2006) 824; ECO 205;
6 Galántainé Máté Zsuzsanna dr. 2. táblázat. Adókonszolidáció, konszernadózás az EU államaiban 13 KONSZERNADÓZÁS LÉTE, FORMÁJA Vállalatcsoportnál nincs adókönnyítés (nincs csoportadózás) Csoportos Konszernen belüli adókedvezménnyel veszteségtranszfer Csoporton belül hozzájárulásokkal Konszernszintû eredmény összevonása az anyacég szintjén (pooling) Teljes adókonszolidáció TAGÁLLAM Belgium, Bulgária, Csehország, Görögország, Litvánia, Magyarország, Szlovákia (Észtország), Románia Írország, Ciprus, Málta, Egyesült Királyság Lettország, Finnország, Svédország Dánia, Németország, Spanyolország, Franciaország, Olaszország, Luxemburg, Ausztria, Lengyel-ország, Portugália, Szlovénia Hollandia nyereségük beszámításra kerül a többi csoporttagnál keletkezett veszteséggel szemben. 14 A leglényegesebb kérdés az adókonszolidáció rendszerében az, hogy kizárólag belföldi csoporttagok között alkalmazható-e, vagy pedig a belföldiek mellett az anyavállalat illetõsége szerinti külföldiek is bevonhatók-e a konszolidációba. A tagállami szabályozások nagy többségében a határokon átnyúló tevékenységekbõl adódó veszteségek ellentételezésére nincs lehetõség, a tagállamok nem szívesen adnak a veszteség elszámolhatóságán alapuló adókönnyítést azoknak a fiókvállalatoknak, amelyek nem a területükön tevékenykednek. Ezért a vállalatok jellemzõen a belsõ piac egyik országában megtermelt nyereségük alapján adóznak, miközben más országokban keletkezett veszteségeik figyelembe vételére nincs lehetõségük. Ez a kezelés gyakran vezet kettõs adóztatáshoz, és válik a több országra kiterjedõ üzleti tevékenységek gátjává. 13 WorldWideTax (2008) és COM (2006) 824 alapján 14 COM (2006) 824 (7-8.o)
7 A határokon átnyúló tevékenységek társasági adózási problémái A határokon átnyúló veszteséglevonás hiánya vagy korlátozottsága az alábbi torzításokat okozhatja 15 : a belföldi beruházásoknak kedvez (más államban való beruházással szemben), a nagyobb tagállamokba irányuló beruházásokat részesíti elõnyben, a nagyobb vállalatok határokon átnyúló beruházásait preferálja, a letelepedési formát befolyásolja (állandó telephely vagy leányvállalat). Veszteségek beszámíthatóságával kapcsolatos irányelv-javaslat 1984-tõl kezdõdõen többször került napirendre, majd visszavonásra. A konszernek határokon átnyúló veszteségeinek kezelése jelenleg alapvetõen az Európai Bíróság Marks&Spencer ügyben 16 hozott ítéletén alapul. A brit MarksSpencer kiskereskedelmi vállalat a Római Szerzõdés 43. és 48. paragrafusára (a letelepedés szabadságára, és a hátrányos megkülönböztetés tilalmára) hivatkozva sérelmezte, hogy a brit adójog szerint csak belföldi leányvállalatait vonhatja be a konszolidációba, ezért nincs lehetõsége az EU belsõ piacán belüli holland, német és francia leányvállalatai eredményének figyelembe vételére. Az Európai Bíróság ítélete értelmében csak akkor lehet a veszteségeket az anyavállalatnál kiegyenlíteni, ha a leányvállalat székhelyének országában a veszteség minden beszámítási lehetõségét kimerítették. A veszteség-elszámolást legfeljebb az anyavállalat szintjéig, és csak meghatározott idõn belül lehet elvégezni. A felperes számára kedvezõ, de szigorú döntés az adóelkerülést célzó veszteség-elszámolások kockázatának minimalizálását szolgálja. A hátrányosan érintett államok viszont úgy vélik, hogy a határozat indokolatlanul avatkozik bele azon jogukba, hogy megvédjék adórendszerüket az eróziótól. A veszteségek határon átnyúló beszámíthatósága számos konkrét megoldandó problémát vet fel, így például: milyen számviteli elõírások alapján kell a konszolidálandó külföldi cég eredményét meghatározni? Hogyan küszöbölhetõ ki az, hogy a nyereségek és a veszteségek a külön- 15 COM (2006) 824 (3-4.o) 16 C-446/03 számú Marks & Spencer ügy 2005.
8 Galántainé Máté Zsuzsanna dr. bözõ országokban eltérõ adóalap-számításokon alapulnak? Hogyan kell a nyereséges vállalat adóját kiszámítani, és hol kell azt kifizetni? A belföldi szabályok kiterjesztése a határon átnyúló tényállásokra javíthatja a helyzetet, de problémákat is okozhat, hiszen ezzel lényegében a külföldi vállalatok anyaországi szabályai kerülnének alkalmazásra egy másik országban. 17 Az Európai Bizottság bízik abban, hogy a fenti problémák jelentõs része megszüntethetõ a tervezett európai közös konszolidált társasági adóalap (CCCTB) 18 bevezetésével. Véleményem szerint a határokon átnyúló veszteség-elszámolás gazdasági elõnye a pénz idõértékének a megnyerése. Az adórendszerek a nyereséget és a veszteséget aszimmetrikusan kezelik, a nyereséget azonnal (keletkezésének adóévében) megadózatják, a veszteség figyelembevételére azonban nem felmerülésükkor, hanem általában késõbbi évek nyereségével szemben van mód, kivéve, ha az egy másik cégen vagy cégcsoporton belüli pozitív adóalappal azonnal kompenzálható. Kérdés, hogy ez az országhatárokon átívelõen is mûködtethetõ-e. Ha igen, akkor a vállalatcsoport adózása kedvezõbb lehet a hazai nem konszernvállalatokhoz képest, hiszen a csoporton belül azonnal kompenzálható a veszteség, míg az egyszerû hazai vállalat a veszteség késleltetett figyelembe vételére kényszerül. Tõkeilleték 19 és tõkekivonási adó 20 A tõkeilleték olyan járulékos költség lényegét tekintve közvetett adó, amelyet a tõkeegyesítõ társaságok tõke-hozzájárulására vetnek ki. Hátrányos helyzetbe hozza különösen az induló, a tõkeemelést végrehajtó európai társaságokat, gátolja a gazdasági szerkezetátalakítást, ezért egyre több ország törli el ezt a fizetési kötelezettséget. Közösségi szabályozására a 69/335/EGK irányelv szolgál. A tõkekivonási adó a vállalatok (és személyek) nem realizált értéknövekedéseinek másik országba történõ áthelyezésekor fizetendõ adó. Lényege, hogy egy országon belül a nem realizált értéknövekedést nem terheli adó, azonban, ha egy személy vagy vállalat más államba települ, ak- 17 ECO Common Consolidated Corporate Tax Base 19 Közösségi dokumentum: COM (2005) Közösségi dokumentumok: COM (2006) 825; ECO 205.
9 A határokon átnyúló tevékenységek társasági adózási problémái kor az elhagyott ország adóhatósága adót vet ki a területén keletkezett, de még nem realizált vagyonnövekedésre. Ez az eljárás korlátozza a letelepedés szabadságát, mert kedvezõtlen bánásmódban részesíti a telephelyüket (lakóhelyüket) megváltoztatókat. További problémát okoz, ha a jövedelem realizálásakor a fogadó ország a teljes jövedelmet adóztatni kívánja, mert ez a tõkekivonási adóval együtt már kettõs adóztatást eredményez. A tagállamot elhagyó és a tagállamban maradó adóalanyok ilyen közvetlen megkülönböztetése ellentétes az EK-szerzõdésben foglalt rendelkezésekkel, mert befolyásolhatja a letelepedés szabadságát, valamint az áruk és a tõke szabad mozgását. 21 Ezért az Európai Bíróság is jogtalannak minõsítette a határokon átnyúló helyzetek nem realizált nyereségeire kivetett adó azonnali beszedését, ha az összehasonlítható hazai helyzetekben nincs ilyen adóztatás. A Bizottság a témában több javaslatot fogalmazott meg a tagállami jogalkalmazások összehangolására, amelyekkel megszüntethetõ a jogtalan megkülönböztetés, és elkerülhetõ a kettõs adóztatás vagy az adózás elmaradása. Ezeknek a javaslatoknak még részletes kidolgozásra van szükségük (a javaslatok elemzésétõl eltekintek). A témakör nemzetközi szabályozása különösen a vállalatokra vonatkozóan meglehetõsen hézagos. Közösségi jogforrás nincs érvényben, az Európai Bíróság joggyakorlatában csak magánszemélyre vonatkozó döntés született. 22 Az OECD jövedelem- és tõkeadóztatási egyezménymodellje szerint: részvények elidegenítése során a lakóhely szerinti államnak van kizárólagos adóztatási joga, viszont a lakóhelyüket (telephelyüket) megváltoztatókról az OEDC egyezmény sem rendelkezik. Marad tehát a tagállami szabályozás sokfélesége, és a néhány, tõkekivonási adót is tárgyaló bilaterális egyezmény. A téma szempontjából az európai részvénytársasági 23, valamint az európai szövetkezeti 24 jogállás kivételes, ugyanis az egyesülési irányelv évi módosításait 25 kö- 21 COM (2006) Legjelentõsebb az Európai Bíróság de Lasteyrie ügyben hozott ítélete. 23 SE: Societas Europaea, a 2157/2001/EK tanácsi rendelet értelmében október 8-ától alkalmazható. 24 SCE: Societas Corporativa Europea, alapítása a 1435/2001/EK tanácsi rendelet alapján július 22-tõl lehetséges. 25 A társaságok egyesülésérõl szóló 90/434/EGK irányelv módosítása a február 17-i 2005/19/EK tanácsi irányelvben.
10 Galántainé Máté Zsuzsanna dr. vetõen ezek esetében a székhelyáthelyezés az elõírt feltételek teljesülése esetén nem eredményezi a nem realizált nyereség azonnali megadóztatását. A tõkekivonási adót egyre több állam szünteti meg. Kettõs adózás, határokon átnyúló akvizíciók és osztalékfizetések A külföldön folytatott tevékenységek jövedelme kettõs adózás alá eshet. Különösen a leányvállalatok válhatnak a forrás országában a nyereség típusú adók alanyává, miközben jövedelmeiket a származási országban lévõ anyavállalatuk révén az ottani hatóságok is megadóztatják. A kettõs adóztatás erõteljesen gátolja a határon átnyúló tevékenységeket, ezért a legtöbb ország ezt egyezmények kötésével igyekszik elkerülni (az OECD mintaegyezmény alapján). A határokon átnyúló mûveletek kettõs adózásának kivédésére az EU-ban is történtek elõrelépések. Egységes közösségi jog alkalmazható az akvizíciós tõkenyereség halasztott adózására (Merger Directive) 26, és részesedési kedvezmény vehetõ igénybe az osztalék forrásadózásának kiküszöbölésére (Parent and Subsidiary Directive) 27. Továbbá a tagállamok nemzetközi (multilaterális) egyezményt írtak alá az elszámolási árak hatósági felülvizsgálatának egyeztetésérõl (Transfer Pricing Arbitration Convention) 28, ami a transzferárak módosítása miatt jelentkezõ kettõs adóztatás elkerüléséhez nyújt segítséget. Sõt, irányelv született a kamat és a jogdíj forrásadóztatásának kivédésére is (Interest-Royalty Directive) 29. Bár a direktívák módosításra kerültek, így sem jelentenek teljes megoldást a problémákra. Egyrészt ugyanis a gyakorlatban potenciálisan elõforduló eseteknek csupán egy részére vonatkozóan tartalmaznak elõírást, másrészt pedig mivel irányelvrõl van szó a konkrét alkalmazásuk eltérõen alakul az egyes tagállamokban. Elõrelépést jelentett az irányelvek 2004 utáni megújítása, valamint az európai vállalat és az európai szövetkezet fogalmának megjelenése. Természetesen az ilyen jellegû szabályoknál számolni kell azzal, hogy mindig lesznek olyan újabb és újabb konkrét ügyletek, amelyek az aktuális szabályozás hatáskörén kívül esnek. A direktívák módosítása során el /434. EGK 27 90/435. EGK 28 90/436. EGK 29 Közösségi dokumentum 2003/49/EK
11 A határokon átnyúló tevékenységek társasági adózási problémái engedhetetlen, hogy a könnyebb és egységesebb jogalkalmazás érdekében alkalmazásukra és végrehajtásukra vonatkozóan is részletes irányelvet dolgozzanak ki. Megfelelési költségek, belsõ elszámoló árak kezelése A társasági adó intézménye az adminisztráció és a megfelelési költségek szempontjából igen költséges mind az adózók, mint a kormányzatok számára. Ezt jelentõsen fokozzák az adózás terén jelentkezõ nemzetközi tendenciák, problémák. Az elkülönült adórendszerek alatt a multinacionális vállalatok bonyolult adótervezési eljárásokat alkalmaznak, az adóhatóságok pedig egyre több pénzt kénytelenek fordítani ezek nyomon követésére (például a korrekt árak betartásának ellenõrzésére.) Az Európai Adófelmérés 30 eredményei is igazolták, hogy az Európai Unióban tevékenykedõ vállalkozások megfelelési költségeinek igen jelentõs forrását a belsõ elszámoló ár dokumentációk jelentik. A Bizottság ezért 2002-ben létrehozta az EU Közös Belsõ Elszámolási Árak Fórumát (EU JTPF) 31, amely adószakértõk bevonásával a gyakorlati megoldások keresését célozza. Adóelkerülés nem kooperatív társasági adórendszerekben A különbözõ adórendszerek nem összehangolt mûködése a kettõs adózástatáson túl spontán adóelkerüléseket is elõidézhet, valamint visszaélésekre is alkalmat adhat. A következõ alfejezet az adóelkerülések tipikus formáinak lényegét foglalja össze. Transzferárazás 32 A transzferárazás területét az Ernst&Young transzferár felmérése 33 során a megkérdezettek 90%-a tartotta a legfontosabb nemzetközi adózási kérdésnek. A kapcsolt vállalkozások között tulajdonosi összefonódás van, ezért az egymás közti tranzakcióik során gyakran nem a szoká- 30 Közösségi dokumentum SEC (2004) 1128/2 31 European Union Joint Transfer Pricing Forum 32 Közösségi dokumentumok: COM (2007) 758; COM (2005) 543; COM (2007) 71; 2006/C 176/ Ernst&Young Transfer Pricing 2008 Global Survey
12 Galántainé Máté Zsuzsanna dr. sos piaci erõviszonyok, hanem egyéb sajátos érdekek érvényesülnek. Vállalatcsoporton belül a jövedelemátcsoportosítás legelterjedtebb módszere a bevételek és a költségek mesterséges alakítása belsõ elszámoló árak alkalmazásával. A szolgáltatási díjak, termékárak változtatásával befolyásolható az adózás elõtti eredmény, az ingyenes szolgáltatással például csökkenthetõ a szolgáltatást nyújtó eredménye. Gyakori, hogy a közös érdekeltségbe tartozó cégek piaci kamatlábtól eltérõ forrásköltséggel finanszírozzák egymást. A társaság többségi irányítását biztosító befolyással rendelkezõ tagjának arra is van lehetõsége, hogy az általa a cégbe be-, illetve abból kivonandó vagyon értékét befolyásolja. Ezért a szokásos ügyleteken túl azt is vizsgálni kell, hogy jegyzett tõkeemelésekor a többségi tag apportja, illetve tõkeleszállításkor az általa kivett vagyon értéke, valamint jogutód nélküli megszûnéskor az õ nem pénzbeli vagyoni részesedése szokásos piaci áron került-e meghatározásra 34. A multinacionális vállalatok növekvõ szerepe új jelentõséget adott az elszámoló áraknak is, a nemzetközi transzferárazással országok között is áthelyezhetõk az adóalapok, az alacsonyabb adókulcsú államban mutathatók ki a jövedelmek. A nemzetközi elszámoló árakkal kapcsolatos legfontosabb dokumentum az OECD évi iránymutatása, a legtöbb államban ma is ez képezi az alapját az ország specifikus transzfer árszabályok kialakításának. A modellegyezmény 9. cikke értelmében az adóalap védelme érdekében az arm s lenght elvet kell alkalmazni, és amennyiben két (kapcsolt) vállalkozás egymás közötti kereskedelmi vagy pénzügyi kapcsolatai tekintetében olyan feltételeket teremt, vagy köt ki, amelyek különböznek a független vállalkozások között alkalmazottaktól, úgy az a nyereség, amelyet a vállalkozások egyike e feltételek nélkül elért volna, azonban e feltételek miatt nem ér el, ennek a vállalkozásnak a nyereségéhez hozzászámítható, és ennek megfelelõen megadóztatható. (OECD, 2001:29). A transzferárazási gyakorlatot az OECD ajánlás két csoportra osztja: a) a tranzakciós csoportba sorolja a független felek között alkalmazott összehasonlító szabad árak módszerét (CUP) 35, a költség-plusz (C+) 34 Galántainé (2006) 35 comparable uncontrolled price
13 A határokon átnyúló tevékenységek társasági adózási problémái módszert, amely a költségekbõl kikövetkeztetett árakon alapul, valamint az újraértékesítési eljárást. b) A nyereség felosztását célzó egyéb eljárások között található a nyereség arányos megállapításának módszere (profit split), a tranzakciós nettó felár (TNM) 36 és más megközelítések. Az ajánlás szerint törekedni kell a piaci ár használatára, amennyiben ez nem lehetséges, a költségplusz árazás javasolt. A gyakorlati felmérések alapján a költség-plusz árazás a legelterjedtebb belsõ (belföldi) elszámoló árazási mód, a nemzetközi transzferár képzésénél viszont leginkább a piaci árazást használják. 3. táblázat. Fõbb transzferár képzési módszerek 37 A TRANZAKCIÓ TÍPUSA Termékgyártás Termékeladás Szolgáltatásnyújtás Finanszírozás (kölcsön, letét, garancia) Immateriális javak (technológia, know-how, márkanév) áthelyezése LEHETSÉGES MÓDSZER CUP, C+, nyereségmegosztás CUP, nyereségmegosztás, újraértékesítési ár, TNM, CUP, C+, TNM CUP, nyereségmegosztás, TNM CUP, C+ Mivel az egységes OECD alapelvek ellenére a konkrét dokumentálási kötelezettségek államonként kisebb-nagyobb mértékben eltérnek, és a vállalatcsoportok minden egységének országonként meg kell felelnie az elvárásoknak, ez igencsak megnehezítheti, és meglehetõsen költségessé teszi a transzferár dokumentációs kötelezettségeknek való megfelelését. A problémák orvosolására, az adminisztrációs terhek és a költségek csökkentése érdekében az Európai Unió Közös Transzferár Fóruma egy közös dokumentáció kialakítására, és egy ahhoz kapcsolódó magatartási kódexre tett javaslatot. Ez az EU TPD 38, a multinacionális válla- 36 transactional net margin 37 PwC (2005) 38 European Union Transfer Pricing Documentation
14 Galántainé Máté Zsuzsanna dr. latcsoportok transzferárainak vizsgálatához szükséges alapvetõ információcsomag, amelynek értelmében a transzferár dokumentáció két fõ részbõl áll. Az egyik a fõdokumentum a cégcsoport valamennyi tagjára vonatkozó közös, szabványosított információkat tartalmaz, a másik pedig ország-specifikus információkat magában foglaló dokumentációsorozat, amely az adott államban végbemenõ egyedi ügyletek pontos értékelését segíti. A kódex azt is tartalmazza, hogy a helyi adóhatóságok nem róhatnak a vállalatokra a szabályok betartásához szükséges ésszerûtlen költségeket vagy adminisztratív terheket. Az EU TPD használata önkéntes a multinacionális vállalati csoportok számára. A magatartási kódex pedig olyan politikai kötelezettségvállalás, amely nem érinti a tagállamok jogait és kötelezettségeit. Egy tagállam dönthet úgy is, hogy egyáltalán nem, vagy szûkebb dokumentációs elõírásokkal vezeti be a transzfer árképzési dokumentációra vonatkozó közösségi szabályokat táblázat. Transzferárazási szabályok néhány EU-tagállamban 40 ORSZÁG Ausztria Bulgária Csehország Magyarország Lengyelország Románia Szlovákia TRANSZFERÁRAZÁSI (TP) SZABÁLY OECD, nincs speciális dokumentálási követelmény Néhány sajátos dokumentációs elvárás OECD, kapcsolt vállalkozás definiálása, pénzügyminisztériumi irányelvek a dokumentációra OECD, jogszabályban elõírt tartalmú és formájú speciális dokumentáció; 2007-tõl APA 41 lehetséges OECD, speciális dokumentáció szükséges, APA lehetséges OECD, nincs TP szabály a román kapcsolt felekre, nincs speciális dokumentációs követelmény OECD, nincs TP szabály a szlovák kapcsolt felekre, nincs speciális dokumentációs követelmény 39 Közösségi dok. 2006/C 176/01 40 KPMG (2006) 41 APA= Advance Pricing Agreement (elõzetes árképzési megállapodás az adóalany és az adóhatóság között, az OECD irányelvben rögzített intézmény).
15 A határokon átnyúló tevékenységek társasági adózási problémái Bár jelentõs többletterhet jelent a transzferár dokumentációs kötelezettségek teljesítése, ezt a nagyvállalatok saját érdekeik szolgálatába is állíthatják. A cégcsoporton belüli árazás tervszerû átgondolással és megfelelõ alakítással a csoportszintû adó optimalizálására is használható. A transzferár dokumentáció a vállalati érdeket követõ, de az elõírásoknak formailag megfelelõ elkészítése elõnyhöz juttatja az adózót, az árak piaci mértékének bizonyítási terhe ugyanis átkerül az adóhatósághoz. Végül: néhány adalék a transzferárazás tapasztalati bizonyítékaihoz. Magas adójú országban lévõ leányvállalat úgy csökkenti fizetendõ adóját, hogy a szokásos piaci árnál magasabb árat fizet az importért anyavállalatának, és kevesebbet kap tõle az exportért. Ennek bizonyítékául szolgál Desai és Hines (2003) elemzése, amely szerint a magasabb adókulcsú országban lévõ leányvállalat kereskedelmi deficitet mutat anyavállalatával szemben. Bartelsman és Beetsma (2003) rámutattak, hogy a transzferárazáson keresztül az adó fõ tényezõvé vált a hozzáadott-érték csökkenésében, mivel egy százalékpontos társasági adókulcsemelésnél a lehetséges állami többletbevételek 70%-a veszik el a transzferárazás következtében. Alultõkésítés A vállalkozások mûködéséhez szükséges többletforrásokat pótlólagos saját tõke rendelkezésre bocsátásával vagy pedig kölcsön/hitel igénybevételével lehet biztosítani. A saját tõke bevonása tartós elkötelezettséget jelent a tulajdonosok részérõl, cserében többnyire osztalékjövedelemre tehetnek szert, ami kizárólag az adózott eredmény terhére fizethetõ. A kölcsön ideiglenes forrást biztosít, nyújtóját kamatjövedelem illeti, amit az igénybe vevõ a ráfordítások között számol el (csökkenti az eredményt), és fizetésének nem feltétele az adózott eredmény léte, nincs szükség költséges cégbírósági eljárásra, nem módosulnak a tulajdonosi hányadok sem. Az osztalék és a hitelkamat személyi jövedelemadó vonatkozásai szintén eltérhetnek egymástól. A kölcsöntõke tehát kedvezõbb elszámolást, potenciális adómegtakarítást kínál, sõt a kamatráfordítások jövedelemátcsoportosításra is lehetõséget adnak. További elõnyt nyújthat a kölcsönadónak a társaság felszámolása esetén az a tény, hogy a kölcsönkövetelés megelõzi a kielégítési rangsorban a tulajdonosok vagyoni igényét. Az adóelmélet a saját tõke többszörösét meg-
16 Galántainé Máté Zsuzsanna dr. haladó adósságot tartalmilag már nem kölcsönnek, hanem a saját tõkét helyettesítõ forrásnak tekinti, hozadékát pedig nem kamatként, hanem rejtett osztalékként kezeli. A legtöbb társaságiadó-szabályozás gátat szab a cégek eladósodásával és jövedelmeik átcsoportosításával járó ráfordítások adómegtakarításának. Erre a legjellemzõbb módszer az adózás szempontjából még elismert hitel saját tõke arány meghatározása, vagyis annak elõírása, hogy a saját tõkéhez mérten legfeljebb mekkora összegû kölcsön kamata számolható el az adóalap terhére. Az elsõdleges cél a jövedelem transzformációk és az alultõkésített cégek rejtett osztalékfizetésének megakadályozása, ezért a korlátozás a más gazdálkodóktól, magánszemélyektõl származó kölcsönökre vonatkozik, és nem érinti a pénzügyi intézményektõl származó hiteleket táblázat. Alultõkésítésre vonatkozó szabály néhány új tagállamban 43 ORSZÁG Ausztria, Ciprus, Észtország, Málta, Szlovákia 2004-tõl Csehország Hollandia, Lengyelország, Magyarország, Románia Bulgária Németország Lettország, Litvánia Szlovénia ALULTÕKÉSÍTÉSI SZABÁLY nincs van van van van van speciálisan erre nincs HITEL / SAJÁT TÕKE - 4:1 3:1 2:1 1,5:1 1:1 bankközi piaci kamatláb 44 Fontosak továbbá azok a különbségek is, amelyek a kölcsönbõl, illetve a saját tõkébõl történõ finanszírozás között a nemzeti adójogszabá- 42 Galántainé (2006) 43 KPMG (2006) 44 Az adóalapnál levonható kamat mértéke a bankközi piaci kamatlábhoz igazodik.
17 A határokon átnyúló tevékenységek társasági adózási problémái lyokban vannak. A nyereség forrása szerinti állam a hitelkamatokat általában kevésbé tudja adóztatni, mint az osztalékot, ami a határokon átnyúló ügyletek szempontjából is sokkal vonzóbbá teszi a kölcsönbõl történõ finanszírozást, ami az adóalap csökkenését eredményezheti a leányvállalat székhelye szerinti államban. A kölcsönfinanszírozás az adótervezés egyik jelentõs eszköze lett, alkalmas a jövedelmek alacsony adókulcsú államba való átcsoportosítására a kapcsolt vállalkozások között. Magas adójú országban lévõ leányvállalat csökkenheti fizetendõ adóját kölcsöntõkéjének növelése révén. Ennek tapasztalati bizonyítéka lehet, hogy a magasabb adókulcsú helyen való mûködés összekapcsolódik a magasabb tõkeáttétellel. 45 Az adóalap védelme érdekében hozott tagállami intézkedésekkel kapcsolatban itt is felmerül a megkülönböztetett elbánás problémája. Az Európai Bíróság joggyakorlata során megállapította, hogy az alultõkésítés elleni elõírások akkor nem kifogásolhatók, ha alkalmazásuk a teljesen mesterséges megállapodásokra korlátozódik. 46 A társasági adózás nemzetközi gyakorlatában a két legjelentõsebb terület a fentiekben tárgyalt transzferárazás és a rejtett nyereség kifizetésének problémája, amelyek fõ jellemzõit foglalja össze a 6. táblázat. 6. táblázat. Transzferárazás és alultõkésítés fõ jellemzõi TRANSZFERÁRAZÁS Egy vállalatcsoport két vagy több tagja (pl. két leányvállalat vagy vállalat-központ és fiókja) között A vállalkozás jellemzõen nem teljesít kifizetést a tulajdonosnak Az érintett adóalanyok által elszámolt értékek helyesbítésével rendezik ALULTÕKÉSÍTÉS A társaságban minõsített részesedéssel rendelkezõ részvényes és a társaság között A vállalkozás fizetést eszközöl a tulajdonosa részére A kifizetés jogcímének megváltoztatásával (kamat osztalékká minõsítésével) rendezik, az elszámolt érték változatlan marad 45 Bartelsman Beetsma (2003) 46 Közösségi dokumentum COM (2007) 785
18 Galántainé Máté Zsuzsanna dr. Ellenõrzött külföldi társaságok 47 Az adóelkerülések egyik elterjedt gyakorlata, amikor a társaságok igen alacsony adókulcsot alkalmazó államban ( adóparadicsomban ) létesítenek leányvállalatot (off shore céget), majd jövedelmük egy részét oda áramoltatva vonják ki magukat az illetõségük szerinti állam adója alól. Tipikus eset, amikor a multinacionális vállalat egy pénzügyi, biztosító, vagy egyéb szolgáltató egységet nagyon alacsony adókulcsú régióban csak azért hoz létre, hogy kimutatott jövedelmét rajtuk keresztül kedvezõ adókörnyezetbe juttassa. Ez sérti az adózás egyik alapelvét, a haszonelvûséget, mert a szóban forgó cégek magas adókulcsú államokban veszik igénybe a közjavakat, az azzal összefüggõ terhek megfizetésétõl viszont megmenekülnek. Az adómenedékként használt külföldi leányvállalatokat nevezik a jogrendszerek ellenõrzött külföldi társaságoknak. Pontos definíciója államonként különbözõ konkrét feltételeket tartalmazhat, közös elemük a részesedési viszony és az alacsony effektív adómérték definiálása. A magyar szabályozás szerint ellenõrzött külföldi társaság az a személy, illetve annak más államban lévõ telephelye, amelyben az adózó vagy kapcsolt vállalkozása részesedéssel rendelkezik, és amelynek székhelye, telephelye vagy az illetõsége olyan államban van, ahol jövedelmére jogszabály nem ír elõ társasági adónak megfelelõ adókötelezettséget, vagy az adóévre fizetendõ, a társasági adónak megfelelõ adó és az adózás elõtti eredménynek megfelelõ összeg százalékban kifejezett hányadosa nem éri el a 19. (1) bekezdésében elõírt mérték kétharmadát; nem kell e rendelkezést alkalmazni, ha a személy székhelye, telephelye vagy az illetõsége az Európai Unió tagállamában, a Gazdasági Együttmûködési és Fejlesztési Szervezet (OECD) tagállamában, továbbá olyan államban van, amellyel a Magyar Köztársaságnak hatályos egyezménye van a kettõs adóztatás elkerülésére a jövedelemés a vagyonadók területén. 48 Az ellenõrzött külföldi társaságokra vonatkozó (úgynevezett CFC-) 49 rendelkezések célja, hogy az adóbevételek védelme érdekében megaka- 47 Felhasznált közösségi dokumentumok: COM (2007) 785; COM (2006) (1996. évi LXXXI. tv ) 49 Controlled foreign company
19 A határokon átnyúló tevékenységek társasági adózási problémái dályozzák az ilyen adókijátszást, például oly módon, hogy többletteherrel sújtják a rezidens vállalatok azon jövedelmeit, amelyeket adóelkerülési céllal alacsony adószintû országban lévõ érdekeltségükhöz utaltak. Ezt a leggyakrabban úgy foganatosítják, hogy az ellenõrzött leányvállalat nyereségét is a hazai anyavállalat jövedelmének tekintik, és azzal megegyezõen adóztatják, tehát az illetõsége szerinti államban az anyavállalatnak olyan jövedelem után is adót kell fizetnie, amelyet a kedvezményes adózási rezsim alá tartozó leányvállalata mutatott ki. Ez igen kényes kérdés, ugyanis könnyen sérülhet a letelepedés szabadságának elve. Mint ahogy azt az Európai Bíróság a Cadbury Schweppes ügyben 50 is kimondta, az eltérõ adózási bánásmód akadályozhatja a belföldi társaságokat abban, hogy nagyon alacsony adómértéket kínáló államban gyakorolják letelepedési szabadságukat. A leányvállat eltérõ adókezelése amiatt, hogy másik államban rezidens hátrányos megkülönböztetésnek minõsül, kivéve, ha objektív ténybeli különbségen alapul. Ezért a CFC szabályokat csak a nemzeti jog kijátszását célzó, teljesen mesterséges megállapodásokra lehet jogszerûen alkalmazni 51. A valódi gazdasági jelenlét igazolása (és annak ellenõrzése) viszont jelentõs nehézségeket okozhat, amellyel összefüggésben az arányosság elvét is figyelembe kell venni. Az Európai Bizottság szándéka szerint kellõ egyensúlyt kell elérni az Európai Unión belüli visszaélések elleni eredményes küzdelemhez fûzõdõ érdek, illetve a határokon átnyúló tevékenységekre vonatkozó aránytalan és közösségi joggal ellentétes korlátozások elkerülésének szükségessége között 52. Fontos kérdés továbbá, hogy a tagállamoknak az ellenõrzött külföldi társaságokra vonatkozó nemzeti szabályai mennyiben állíthatók az adóverseny megfékezésének szolgálatába. Elvileg a magasabb adókulcsú tagállam CFC szabályaiban szankcionálhatná az alacsony adókulcsú államban passzív jövedelemmel rendelkezõ vállalkozásokat. Ez csak akkor lenne járható út, ha az egyes tagállamok CFC szabályai nem sértik az 50 Cadbury Schweppes plc és Cadbury Schweppes Overseas Ltd kontra Commission of Inland Revenue (C-196/04) ügyében hozott EB ítélet. 51 Közösségi dokumentum COM (2007) COM (2006) 823
20 Galántainé Máté Zsuzsanna dr. EK szerzõdésben foglalt alapvetõ szabadságokat, ahhoz viszont kellõen differenciáltnak és célirányosnak kell lenniük (a CFC szabályok jellemzõen nem ilyenek). Az alapvetõ szabadságok sérelmének tilalma ugyanis erõsebben esik latba a közösségi jog alkalmazása során, mint az alacsony adóteher miatt az állami bevételek csökkenésére, a joggal való visszaélés elleni fellépésre való hivatkozás. 53 További adóelkerülési lehetõségeket kínál többek között az is, ha a saját tõke és a kölcsöntõke fogalmát eltérõen értelmezik az egyes országokban, például az egyik államban a saját tõke emelésének számító mûveletet egy másik országban kölcsönügyletnek tekintenek (illetve fordítva). A tõkeemelésbõl származó saját tõke felosztott jövedelme osztalékként adóköteles, míg az ugyanezen ügyletet kölcsönnek minõsítõ másik államban a kamat mentesül az adó alól (csökkenti az adóalapot). A hibrid jogalanyok eltérõ kezelése is tartogathat kiskapukat a cégek számára. Ekkor ugyanazt a társaságot az egyik állam kapcsolt (tõkeegyesítõ) jogalanynak tekinti, a másik ország viszont átlátható (személyegyesítõ) vállalkozásnak minõsíti, ami kettõs adómentességhez illetve kettõs adólevonhatósághoz vezethet táblázat. Adókonszolidációs szabályok az EU-tagállamokban 55 ORSZÁG Ausztria Belgium Bulgária Ciprus Csehország Dánia ADÓKONSZOLIDÁCIÓS SZABÁLY Van: 50%-os részesedéstõl, feltétel a hazai anyavállalat, engedélyezés Nincs Nincs Nincs: de 75%-os részesedéstõl a csoport veszteségére adókönnyítés Nincs Van: 100%-os tulajdonlás esetén, kiterjeszthetõ a külföldi leányvállalatokra 53 Lang (2002) 54 Közösségi dokumentum COM (785) 55 Nicodème (2006) alapján
SOMAI JÓZSEF Százötven éve született Demeter Béla...3. GALÁNTAINÉ MÁTÉ ZSUZSANNA A határokon átnyúló tevékenységek társasági adózási problémái...
SOMAI JÓZSEF Százötven éve született Demeter Béla...3 GALÁNTAINÉ MÁTÉ ZSUZSANNA A határokon átnyúló tevékenységek társasági adózási problémái...7 KULCSÁR ERIKA KISS MÁRTA-KATALIN Marketingkutatás az EMI

matches: Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság