text:
Dologi jognak minősülhet-e egy adókövetelés a Fizetésképtelenségi Rendelet kontextusában II.? A Bíróság ítélete | MTA TK Jogtudományi Intézet
Korábbi bejegyzésünkben ismertettük a Szpunar főtanácsnok indítványát a C-195/15. számú Mulhaupt (SCI Senior Home) v. Gemeinde Wedemark ügyben.
A kiindulópont: Francia székhelyű adós társaság ellen fizetésképtelenségi főeljárás indult Franciaországban. A Fizetésképtelenségi Rendelet (FR) 4. cikke alapján a fizetésképtelenségi eljárásra, főszabály szerint univerzális hatállyal, a francia fizetésképtelenségi jog alkalmazandó (lex concursus). A francia fizetésképtelenségi jog szerint a megindított fizetésképtelenségi eljárás kizárja az adós vagyonával szembeni egyéni végrehajtási kényszerárverést. Ez a tilalom – a lex concursus univerzális hatályából fakadóan – más tagállami hitelezőkre és vagyontárgyakra is vonatkozik. Ugyanakkor a FR 5. cikke kivételt enged a lex concursus alkalmazása hatálya alól: e rendelkezés szerint a fizetésképtelenségi eljárás nincs hatással a hitelezőknek vagy más személyeknek az adós olyan vagyontárgyain alapított dologi jogaira (hitelbiztosítékaira), mely vagyontárgyak a fizetésképtelenségi főeljárás megindításának időpontjában más tagállamban találhatóak. Amennyiben tehát az adott dologi biztosítékra irányadó jog – jellemzően a lex rei sitae – lehetővé teszi a vagyontárgyból történő egyedi kielégítést, úgy erre a más tagállamban indított fizetésképtelenségi főeljárástól függetlenül lehetőséget biztosít a FR 5. cikke.
A perbeli kérdés a francia adós németországi ingatlanával kapcsolatban merült fel. A német adóhatóságnak az ingatlannal kapcsolatban adókövetelése állt fenn, amely adókövetelés a német jogszabályok szerint törvény erejénél fogva, végrehajtható „közteherként” terheli az ingatlant. Az előzetes döntéshozatali kérelmet előterjesztő német bíróságnak afelől nem volt kételye, hogy ez a „közteher” a német jog szempontjából dologi jognak minősül. A német bíróság számára az volt a fő kérdés, hogy egy közjogi jellegű adókövetelés, amely törvény erejénél fogva, végrehajtható „közteherként” terheli az ingatlant, az FR 5. cikke alkalmazásában is dologi jognak minősülhet-e, azaz ki van-e véve a lex concursus – jelen esetben a francia jog – alkalmazása alól. Ha igen, úgy a német adóhivatal a francia fizetésképtelenségi főeljárástól függetlenül kielégítheti követelését a fizetésképtelen adós németországi ingatlanára vezetett végrehajtás útján.
A Bizottság a feltett kérdésre negatív válasz adását javasolta. Álláspontja szerint az FR 5. cikke mint a lex concursus univerzális alkalmazását előíró 4. cikk alóli kivétel megszorítóan értelmezendő, és kizárólag az adós által a hitelező részére kereskedelmi ügylet keretében biztosított jogok tekintendők az FR 5. cikke szerinti dologi jogoknak. A Bizottság álláspontját a FR 5. cikkének céljából vezeti le, amely a FR (24) és (25) preambulumbekezdések alapján a egyrészt a jogos elvárások védelmében és a folyó ügyletek biztonságában, másrészről a hitelnyújtás elősegítésében jelölhető meg – erre alább még visszatérünk. A Bizottság indítványa szerint tehát a FR 5. cikk nem terjedne ki az adóhatóság közjogi jogviszonyból eredő követelésének védelmére.
Szpunar főtanácsnok ezzel szemben igenlő válasz adását javasolta. A főtanácsnok szerint sem a FR 5. cikkének szövegéből, sem a rendelkezés céljából nem következik, hogy az csupán „magánkövetelésekre”, illetve kizárólag tisztán kereskedelmi ügyletekre vonatkozna. A főtanácsnok álláspontja szerint a FR kontextusában nem indokolt különbséget tenni a közjogi és magánjogi hitelezők követelései között. Ennél fogva az adókövetelést mint ex lege fennálló és végrehajtható közterhet is megilleti a FR 5. cikkben foglalt kedvezmény, azaz a mentesség a más tagállamban indított fizetésképtelenségi eljárás következményei alól.
Az EUB (Bíróság) ítéletében az utóbbi álláspontot tette magáévá.
A Bíróság szerint az FR szövege nem teszi lehetővé az 5. cikk olyan értelmezését, miszerint az ne vonatkozna a kereskedelmi ügyletek keretén kívül létesített dologi jogokra. Az 5. cikk nem tartalmaz semmilyen korlátozást az érintett dologi jog eredetével vagy az e dologi joggal biztosított követelés közjogi vagy magánjogi jellegével kapcsolatban.
Kétségtelenül erős érvek szólnak amellett, hogy a FR nem kívánt különbséget tenni a közjogi és magánjogi hitelezők követelései között: valóban, ahol a FR egyáltalán utal a tagállami adóhatóságokra (FR 39. cikk), ott ezt abban az összefüggésben teszi, hogy a FR által adott szabály rájuk is vonatkozik. Érdemes utalni arra is, hogy a C‑212/15. sz. ENEFI v. DGRFP ügyben Bobek főtanácsnok indítványa explicit leszögezte, hogy a FR a közjogi és magánjogi hitelezők követelésére való alkalmazhatóságát illetően semleges. (Az ENEFI-üggyel kapcsolatban ld. az Advocatus blogon megjelent elemzést.)
Az ítélet teleologikus indokolása ugyanakkor kevésbé tűnik meggyőzőnek.
A Bíróság szerint a FR által elérni kívánt célok sem teszik lehetővé az 5. cikkének olyan értelmezését, miszerint az ne vonatkozna a kereskedelmi ügyletek keretén kívül létesített dologi jogokra. Az 5. cikk egyik célja, amint az a (24) preambulumbekezdésből kitűnik, „a jogos elvárások védelme és a folyó ügyletek biztonsága”. Magyarán a fizetésképtelenségi eljárást megindító államtól eltérő tagállamban elhelyezkedő, ennél fogva eleve más jognak (rendszerint a lex rei sitae-nek) alávetett dologi jogok (hitelbiztosítékok) jogosultjai nincsenek kitéve az idegen lex concursus-ból fakadó kockázatoknak, mindenekelőtt az individuális végrehajtás tilalmának. A Bíróság álláspontja szerint e tekintetben az érintett jogok vagy követelések jellege – azaz, hogy „üzleti” vagy adókövetelésekről van szó – közömbös. A Bíróság azonban ennél is tovább megy. Az ítélet szerint az 5. cikk által nyújtott védelemnek az „üzleti” (azaz nem közjogi) jellegű biztosítékokra való korlátozása egyenesen sértené a jogos elvárások és a kereskedelmi ügyletek biztonságának védelmére irányuló célkitűzést.
Amellett, hogy a „kereskedelmi ügyletek” kategóriájába a nehezen érthetők bele a tagállami adókövetelések, a „jogos elvárások” védelmének kiterjesztett értelmezése sem tűnik problémamentesnek. Aligha vitatható, hogy a tagállamot megillető adók beszedése fontos közérdek. Ugyanakkor az már erősen kérdéses, hogy a tagállami hatóság vonatkozásában mennyiben jöhet szóba a „jogos elvárások” („legitimate expectations”) védelme mint a közösségi jog egyik alapelve, amely eredetileg éppen a magánjogi jogalanyokat védte a közhatalom gyakorlójával szemben.
Az ítélet indokolása azonban itt sem áll meg. A FR (25) preambulumbekezdése értelmében a dologi jogok esetében különösen szükség van az eljárás megindításának helye szerinti állam jogától, azaz a lex concursus-tól eltérő különös kapcsoló szabályra, mivel ezeknek a dologi jogoknak nagy jelentőségük van a hitelnyújtásnál [kiemelés tőlem]. A Bíróság ezzel kapcsolatban, némileg önkényesen, csupán annyit jegyez meg, hogy ebből nem lehet arra következtetni, hogy az 5. cikkben foglalt kivétel csupán az üzleti vagy hitelszerződések keretében létesített dologi biztosítékokra terjedne ki. Annak megválaszolásával azonban sajnos adós marad a legfőbb bírói testület, hogy vajon az adóköveteléseket jogszabály alapján biztosító „közterhek” kivétele a lex concursus hatálya alól, azaz az ilyen adókövetelések de facto privilegizálása mennyiben ösztönzi a hitelnyújtást. Az utóbbi kérdésre azért is érdemes lett volna kitérni az indokolásban, mert ezek az ex lege dologi jogokkal biztosított adókövetelések legnagyobb valószínűséggel éppen a „valódi” (kontraktuális) dologi hitelbiztosítékokkal biztosított hitelintézeti követeléseknek fognak konkurenciát jelenteni. Ha ez így van, akkor az adókövetelések FR 5. cikke szerinti besorolása éppen hogy ellentétes lehet a (25) preambulumbekezdésben megfogalmazott célokkal.
Végezetül az ítélet hivatkozik az egyenlő bánásmód elvére. Eszerint az FR 5. cikkének olyan értelmezése, miszerint az ott említett kivétel csak a kereskedelmi ügyletek vagy hitelügyletek keretében létesített dologi biztosítékokra terjed ki, kedvezőtlen bánásmódot eredményezne a kereskedelmi ügyletektől eltérő „más ügyletek” keretében létesített dologi biztosítékok jogosultjai irányában. Az egyenlő bánásmód elvére hivatkozás annyiban helytállónak tűnik, hogy az FR láthatóan nem kívánt különbséget tenni a közjogi és magánjogi hitelezők követelései között. Az ugyanakkor igencsak kérdéses, hogy az adókövetelés mennyiben tekinthető olyan „ügyletnek”, amely vonatkozásában az egyenlő bánásmód egyáltalán felmerülhet.
Akárhogy is legyen, mostantól kezdve el kell fogadnunk, hogy azok a tagállamok, amelyeknek a jogrendje ex lege dologi joggal biztosított követelésnek minősíti az adóköveteléseket – feltéve, hogy a tagállami belső jog szerint dologi jognak minősülő jog megfelel a FR 5. cikkében foglalt követelményeknek is – előnyösebb helyzetbe kerülnek azokkal a tagállamokkal szemben, melyek más megoldást részesítenek előnyben az adókövetelések biztosítására. Előbbiek ugyanis, függetlenül a más tagállamban az adós ellen indult fizetésképtelenségi eljárástól, kielégíthetik követelésüket a „dologi” joggal terhelt vagyontárgyból, jellemzően a dologra vezetett végrehajtás útján. Utóbbiak viszont, bár az adós ellen nyilván változatos szankciókat alkalmazhatnak, az adókövetelést főszabály szerint csupán a más tagállamban indult fizetésképtelenségi eljárás keretében, a lex concursus szabályai szerint tudják érvényesíteni. Ez a körülmény a jövőben arra sarkallhat egyes tagállamokat, hogy jogrendszerüket hozzáigazítsák a Bíróság gyakorlatához, és a fiskális követeléseiket dologi joggal biztosított követelésnek minősítve részesítsék azokat a FR 5. cikke által biztosított kedvezményben.
Végezetül érdemes egy pillantást vetni arra, mit jelent mindez a magyar jogra nézve.
A Vht., illetve Art. szerinti ingófoglalás, illetve ingatlan esetén a végrehajtási jog bejegyzése – jóllehet zálogjogot vagy egyéb nevesített dologi jogot formálisan nem keletkeztet – tartalmilag dologi hatállyal bír: a végrehajtási joggal „biztosított” követelés jogosultja a lefoglalt vagyontárgyból kielégítést kereshet, és a végrehajtási jog harmadik személyekkel szemben is hatályos. Ugyanezt erősíti meg a Csődtv. 49/D. § (3) bekezdése mely szerint a zálogjoggal biztosított követelésekkel azonos elbírálás alá esik az a követelés, amelynek végrehajtására az ingóságot lefoglalták, illetve a végrehajtási jogot a felszámolás kezdő időpontjáig bejegyezték. Védhetőnek tűnik tehát az a megállapítás, hogy amennyiben a követelés (adókövetelés) végrehajtása során már foglalásra, illetve végrehajtási jog bejegyzésére került sor, úgy ez a magyar belső jog szempontjából dologi (jellegű) biztosítéknak minősül. Az, hogy ezen végrehajtási jogok a FR 5. cikke szerinti kritériumoknak is megfelelnek, így a FR alkalmazásában is dologi jognak minősülnek, a C‑557/13. sz. Lutz v. Bäuerle ügyben kifejtettek alapján szintén valószínűnek tűnik.
Azokban az esetekben, mikor az Art. lehetővé teszi az adóhatósági követelés biztosítására jelzálogjog bejegyzését, egyértelműnek tűnik, hogy az így létrejött dologi biztosíték vonatkozásában az FR 5. cikke alkalmazandó lesz.
Amennyiben ezek a megállapításaink helytállóak, úgy arra a következtetésre kell jutnunk, hogy a – fizetésképtelenségi eljárás megindítását megelőzően – foglalással, végrehajtási jog vagy zálogjog bejegyzésével biztosított magyarországi (adó)követelések részesülnek a FR 5. cikke szerinti védelemben, azaz a magyarországi vagyontárgyból a jogosult akkor is kielégítést kereshet, ha az adós ellen más tagállamban olyan fizetésképtelenségi főeljárás indult, amely egyébként megakadályozná az adóssal szembeni egyedi végrehajtásokat.

matches: Bíróság bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság


text:
HITELES MOZGALOM - Bíróság - Wellmann miatt elvesztve a per - levél a Kúria Elnökéhez
Wellmann miatt elvesztve a per - levél a Kúria Elnökéhez
Attila a pert Wellmann törvénytelen eljárása miatt vesztette el - most levélben tájékoztatja a Kúria Elnökét
Levél Dr. Darák Péter Elnök Úr részére!
Eljutott hozzám 2016. május 23. napján a Kúria elnökeként írt 2016. El. I. H. 543. számú válaszlevele, amiben azt írja:
„A jogegységi határozatot nemcsak a Kúria honlapján és a bíróságok központi honlapján, hanem a Magyar Közlönyben is közzé kell tenni. A jogegységi határozat a bíróságokra a Magyar Közlönyben történő közzététel időpontjától kötelező. Ebből következően a közzététel időpontját megelőzően jogerőre emelkedett határozatokat nem érinti.”
Az én másodfokú tárgyalásom a Törvényszéken 72.Pf.632883/2014/8 ügyszámon 2014. június 11-én volt. A Törvényszéken 2014. június 11-én hoztak ítéletet és kimondták, hogy a deviza alapú kölcsönszerződésem jogszabályba ütközés miatt teljes egészében semmis.
A 2/2014. számú Jogegységi határozatot (a továbbiakban 2/2014. számú PJE határozat) 2014. június 16-án hozta meg a Kúria, azaz az én peremben hozott jogerős ítélet meghozatala után! Az én perem a szerződés létre nem jöttére, és a jogszabályba ütközés okán a szerződés teljes semmisségére irányult. Tisztességtelen szerződési feltétel semmisségére nem irányult, és nem is kívántam a tisztességtelen szerződési feltétel semmisségére hivatkozni! Ezért első fokon a PKKB volt az illetékes bíróság.
(Ptk. 209/A. § (2) Fogyasztói szerződésben az általános szerződési feltételként a szerződés részévé váló, továbbá a fogyasztóval szerződő fél által egyoldalúan, előre meghatározott és egyedileg meg nem tárgyalt tisztességtelen kikötés semmis. A semmisségre csak a fogyasztó érdekében lehet hivatkozni.)
Az alperes pénzügyi szervezet a Kúrához fordult felülvizsgálatért azzal, hogy a 2/2014. számú PJE határozat nem került bevárásra, így a másodfokú bíróság megsértette a Pp. 152. § (2) bekezdésében foglaltakat.
A Kúriai felülvizsgálatot csak és kizárólag jogszabálysértésre hivatkozva lehet kezdeményezni!
(Pp. 270. § (2) A jogerős ítélet vagy az ügy érdemében hozott jogerős végzés felülvizsgálatát a Kúriától -jogszabálysértésre hivatkozással - a fél, a beavatkozó, valamint a rendelkezés reá vonatkozó része ellen az kérheti, akire a határozat rendelkezést tartalmaz.)
A jogegységi határozat nem jogszabály, és ahogy az Ön leveléből is idéztem, mivel még nem hozták meg a 2/2014. számú PJE határozatot a Törvényszék peremben való ítélkezésének idején, így az hatályban sem lehetett. A jogerős ítélet után 2/2014. számú PJE határozat alapján hozott törvényeket pedig a másodfokú bíróság nem tudta megszegni, mert szintén az ítélkezésének idején még nem léteztek ezek a törvények.
Ezzel szemben Dr. Wellmann György Bíró Úr és Tanácsa mint a Kúria felülvizsgálati bíróság 2015. december 8-án a Pfv.VI.20.960/2015/9. számon hozott ítéletében az Ön fenti nyilatkozatával, és az alkalmazandó jogszabályokkal ellentétesen hivatkozott a 2/2014. számú PJE határozatra, és visszamenőlegesen alkalmazta az abban foglaltakat. Mindezt azzal indokolva, hogy a jogegységi határozat egy olyan „műfaj”, amelynek nincsen hatálya.
A tárgyalást a sajtó munkatársai rögzítették, ezen a videón megtekintheti Dr. Wellmann György Bíró Úr erre vonatkozó okfejtését:
Továbbá azt állítva (idézem a Dr. Wellmann György Bíró Úr és Tanácsa által hozott ítéletet): „Azzal, hogy a jogegységi döntés nem került bevárásra, a másodfokú bíróság megsértette a Pp. 152. § (2) bekezdésében foglaltakat.” Ami nyilvánvalóan szemben áll a Pp. 152. § (2) bekezdésében foglaltakkal, ugyanis a Pp. 152. § (2) bekezdése a „felfüggesztheti” szófordulatot használja, így semmilyen kötelezettsége nem volt, és nem is lehetett a másodfokú bíróságnak a per felfüggesztését illetően. Dr. Wellmann György Bíró Úr és Tanácsa az ítéletét erre a jogszabálysértésre alapozta.
(Pp. 152. § (2) A bíróság a tárgyalást akkor is felfüggesztheti, ha a per eldöntése olyan előzetes kérdés elbírálásától függ, amelynek tárgyában más polgári per vagy a bíróság hatáskörébe tartozó más polgári eljárás már folyamatban van.)
A fogyasztó, azaz én, a tisztességtelen kikötés semmisségére nem hivatkoztam. Ehhez az ügyhöz a jogegységi döntésnek semmi köze nem volt, és hogy majd lehet, azt sejteni sem lehetett. Az alperes pénzügyi szervezet nem is kérte a másodfokú bíróságot, hogy ne legyen ítélet, és várják be a jogegységi döntést.
Így érthetetlen, hogy milyen jogszabálysértés történt másodfokon.
Még a szóban forgó pert felfüggeszteni sem lehetett volna, mert a jogerősen semmis szerződésekre a később hozott, csak az érvényes szerződésekre vonatkozó 2014. évi XXXVIII. törvény az én ügyemre és a már jogerősen semmis szerződésemre nem lehetett hatályos, ezt a tényt Dr. Wellmann György Bíró Úr az ítélet hirdetése során, az elszámolással kapcsolatban el is ismeri.
Továbbá csak mellékesen jegyzem meg, hogy az ítéletben említett 2011. évi CLXI. törvény 21. § (1) bekezdésének c) pontja (ez nem létezik), és a 6/2013. PJE határozat sem tartalmaz olyan előírást miszerint a másodfokú bíróságnak a peremet fel kellett volna függesztenie.
A bírói eskü így szól:
„Fogadom, hogy a rám bízott ügyeket tisztességes eljárásban,
részrehajlás nélkül, lelkiismeretesen,
kizárólag a törvényeknek megfelelően bírálom el;
hivatásom gyakorlása során az igazságosság és a méltányosság vezérel”
Szomorúan állapítom meg, hogy bírói esküjük szellemiségének a nyomát, jelét nem látom a Dr. Wellmann György és Tanácsa által hozott ítéletben. A magyar igazságszolgáltatásba vetett bizalmam 0, azaz nullára redukálódott. Teljes mértékben elvesztettem a hitemet abban, hogy tisztességes eljárásban és ítéletben részesülhetek Magyarországon!
Mivel a másodfokú Bíróság ítéletével semmilyen törvényt nem sértett, így az alperes pénzügyi szervezet felülvizsgálati kérelmét a Kúriának el kellett volna utasítania, a másodfokú ítéletet pedig hatályában fent kellett volna tartania. Ennek pont az ellenkezője történt.
Mivel ez megtörtént, aggálytalanul megállapítható, hogy ahelyett, hogy Dr. Wellmann György és Tanácsa a jogszabályoknak megfelelő ítéletet meghozta volna, mélyen megsértette a tisztességes eljáráshoz való jogomat, és esküjükkel ellentétesen minden, az ügyemben alkalmazandó törvényt megszegtek és jogszabályba ütköző ítéletet hoztak. Ráadásul további jogorvoslat már nem létezik!
Továbbá a csatlakozó felülvizsgálati kérelmemben, nem a másodfok ítéletének indokolásának megváltoztatását kértem (nem is életszerű ilyet kérni a Kúriától), hanem azt, hogy a megállapított semmisségen felül további létre nem jött/semmisségi okokat vizsgáljon és állapítson meg a Kúria! Ezzel szemben Dr. Wellmann György végzésben utasította el a csatlakozó felülvizsgálati kérelmemet, azt állítva, hogy „csupán” a másodfok ítéletének indokolásának megváltoztatását kértem. Ugyanezzel az indokkal utasította el egy másik adósnak a csatlakozó felülvizsgálati kérelmét is a Pfv.VI.20.970/2015/6. számú ítéletében.
Tisztelt Elnök Úr! Ön, mint jogvégzett ember a fentiek egyszerű logikáját, igazságát nyilván azonnal belátja. A kérdésem az, hogy ez hogyan fordulhatott elő az Ön Kúriáján? Hogyan tárgyalhatta az ügyemet egy olyan Tanács, amelyik erre képes volt? Várom a válaszát, hogy mit lehetne tenni, hogy ez a jogszabályokba ütköző ítélet ne maradhasson így? Várom a válaszát, hogy mit tesz azért, hogy ez többet az Ön Kúriáján ne történhessen meg?
Dr. Wellmann György peremben hozott ítélethirdetését teljes egészében itt megtekintheti:
A levél írója blogot indított:
HÉ BÍRÓ! NE CSALD EL A PEREMET BLOG!
http://hebiro.blog.hu/

matches: Bíróság Kúria Kúria Kúria Kúria Kúria bíróság bíróság Kúria bíróság bíróság bíróság bíróság Bíróság


text:
A Kúria Nemzetközi Kapcsolatok és Európai Jogi Irodájának Hírlevele május 31. III. évfolyam 5. szám - PDF
A Kúria Nemzetközi Kapcsolatok és Európai Jogi Irodájának Hírlevele május 31. III. évfolyam 5. szám
Download "A Kúria Nemzetközi Kapcsolatok és Európai Jogi Irodájának Hírlevele 2012. május 31. III. évfolyam 5. szám"
1 A Kúria Nemzetközi Kapcsolatok és Európai Jogi Irodájának Hírlevele május 31. III. évfolyam 5. szám EURÓPAI UNIÓS JOGI KÖZLEMÉNYEK... 3 KÖZZÉTETT ELŐZETES DÖNTÉSHOZATAL IRÁNTI KÉRELMEK...3 BÜNTETŐ ÜGYSZAK...3 GAZDASÁGI ÜGYSZAK...4 MUNKAÜGYI ÜGYSZAK...5 POLGÁRI ÜGYSZAK...6 KÖZIGAZGATÁSI ÜGYSZAK...7 ELŐZETES DÖNTÉSHOZATAL TÁRGYÁBAN KÖZZÉTETT HATÁROZATOK...11 BÜNTETŐ ÜGYSZAK...11 GAZDASÁGI ÜGYSZAK...11 MUNKAÜGYI ÜGYSZAK...11 POLGÁRI ÜGYSZAK...13 KÖZIGAZGATÁSI ÜGYSZAK...13 EGYÉB, MAGYAR VONATKOZÁSÚ ÜGYEK AZ EURÓPAI BÍRÓSÁG ELŐTT...17 A KÚRIA UNIÓS JOGI TÁRGYÚ HATÁROZATAI...17 BÜNTETŐ ÜGYSZAK...17 GAZDASÁGI ÜGYSZAK...17 MUNKAÜGYI ÜGYSZAK...17 POLGÁRI ÜGYSZAK...18 KÖZIGAZGATÁSI ÜGYSZAK...18 EMBERI JOGI KÖZLEMÉNYEK AZ EMBERI JOGOK EURÓPAI BÍRÓSÁGÁNAK MAGYAR VONATKOZÁSÚ ÍTÉLETEI...23 AZ EMBERI JOGOK EURÓPAI BÍRÓSÁGÁNAK KIEMELTEN FONTOS ÍTÉLETEI...24 A KÚRIA EMBERI JOGI VONATKOZÁSÚ IRÁNYMUTATÁSAI...32 BÜNTETŐ ÜGYSZAK...32 A KÚRIA EMBERI JOGI VONATKOZÁSÚ HATÁROZATAI...32 BÜNTETŐ ÜGYSZAK...32 GAZDASÁGI ÜGYSZAK...33 MUNKAÜGYI ÜGYSZAK...33 POLGÁRI ÜGYSZAK...34 KÖZIGAZGATÁSI ÜGYSZAK...34
3 Európai uniós jogi közlemények Közzétett előzetes döntéshozatal iránti kérelmek Büntető ügyszak 1. A Bundesgerichtshof (Németország) által január 27-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem (C-39/12. sz. ügy) Az eljárás nyelve: német Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdés Úgy kell-e értelmezni a 810/2009/EK rendeletnek az egységes vízum kiadását és megsemmisítését szabályozó 21. és 34. cikkét, hogy e rendelkezésekkel ellentétes a külföldiek becsempészése miatt a nemzeti jogszabályok alkalmazásából azokban az esetekben eredő büntethetőség, amelyekben a becsempészett személyek rendelkeznek ugyan vízummal, azt azonban valamely másik tagállam illetékes hatóságainak az utazás valódi céljával kapcsolatos megtévesztése útján csalárd módon szerezték? 2. A Vrchní soud v Praze (Cseh Köztársaság) által február 7-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem (C-60/12. sz. ügy) Az eljárás nyelve: cseh Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések 1. Úgy kell-e értelmezni a kölcsönös elismerés elvének a pénzbüntetésekre való alkalmazásáról szóló, február 24-i 2005/214/IB kerethatározat 1. cikke a) pontjának iii. alpontja szerinti különösen büntetőügyekben hatáskörrel rendelkező bíróság fogalmát, hogy az az uniós jog önálló fogalma? 2.a) Amennyiben az első kérdésre igenlő válasz adandó, akkor a kerethatározat 1. cikke a) pontjának iii. alpontja szerinti különösen büntetőügyekben hatáskörrel rendelkező bíróság minősítéshez milyen általános meghatározó jellemzőkkel kell rendelkeznie valamely állam azon bíróságának, amely az érintett személy kezdeményezésére tárgyalhatja ennek a személynek egy bíróságtól eltérő (közigazgatási) hatóság határozatával kapcsolatos az ügyét? 2.b) Tekinthető egy osztrák független közigazgatási tanács (Unabhängiger Verwaltungssenat) a kerethatározat 1. cikke a) pontjának iii. alpontja szerinti különösen büntetőügyekben hatáskörrel rendelkező bíróságnak? 2.c) Amennyiben az első kérdésre nemleges válasz adandó, akkor a kerethatározat 1. cikke a) pontjának iii. alpontja szerinti különösen büntetőügyekben hatáskörrel rendelkező bíróság fogalmát a végrehajtó állam hatáskörrel rendelkező hatósága annak az államnak a joga szerint köteles-e értelmezni, amelynek hatósága meghozta a kerethatározat 1. cikke a) pontjának iii. alpontja szerinti határozatot, vagy annak az államnak a joga szerint, amelyik e határozat elismeréséről és végrehajtásáról dönt? 3. Abban az esetben is biztosított az ügy elbírálásának lehetősége a kerethatározat 1. cikke a) pontjának iii. alpontja szerinti különösen büntetőügyekben hatáskörrel rendelkező bíróság előtt, ha az érintett személy ügyét közvetlenül nem bírálhatja el egy különösen büntetőügyekben hatáskörrel rendelkező bíróság, hanem először egy bíróságtól eltérő (közigazgatási) hatóság határozatát kell megtámadni, e fellebbezés benyújtása pedig felfüggeszti e hatóság határozatának hatályát, és ugyanezen hatóság előtt rendes eljárás megindítását teszi szükségessé, és csupán e rendes eljárásban hozott határozattal szemben lehet fellebbezni egy különösen büntetőügyekben hatáskörrel rendelkező bíróság előtt? 3
4 Az ügy elbírálása lehetőségének biztosítása szempontjából el kell-e dönteni azokat a kérdéseket, hogy a különösen büntetőügyekben hatáskörrel rendelkező bíróság előtt tárgyalt fellebbezés rendes fellebbezés-e (azaz egy még nem jogerős határozattal szemben benyújtott fellebbezés), vagy rendkívüli fellebbezés-e (azaz valamely jogerős határozattal szemben benyújtott fellebbezés), illetve, hogy a különösen büntetőügyekben hatáskörrel rendelkező bíróság e fellebbezés alapján jogosult-e az ügyet teljes egészében, mind tényállását, mind jogkérdéseit tekintve felülvizsgálni? 3. A Giudice di Pace di Revere (Olaszország) által február 13-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelmek (C-73/12., C-74/12. és C-75/12. sz. ügyek) 1 Az eljárás nyelve: olasz Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések 1. A jóhiszemű együttműködés és az irányelvek hatékony érvényesülésének elve fényében a 2008/115/EK irányelv 2., 4., 6., 7. és 8. cikkébe ütközik-e azon lehetőség, amely szerint egy harmadik ország valamely tagállamban jogellenesen tartózkodó állampolgára büntetőjogi szankcióként pusztán a jogellenes belépése és tartózkodása miatt pénzbüntetés helyébe lépő lakhelyelhagyási tilalommal büntethető már a hatóság által hozott kiutasítási határozat be nem tartását megelőzően is? 2. A jóhiszemű együttműködés és az irányelvek hatékony érvényesülésének elve fényében a 2008/115/EK irányelv 2., 15. és 16. cikkébe ütközik-e azon lehetőség, amely szerint az irányelv meghozatalát követően a tagállam kiadhat olyan szabályt, amely rögzíti, hogy egy harmadik ország valamely tagállamban jogellenesen tartózkodó állampolgára büntetőjogi szankcióként pénzbüntetés helyébe lépő, azonnal végrehajtható kiutasítással büntethető az irányelv által előírt eljárás és a külföldit az irányelv alapján megillető jogok figyelmen kívül hagyásával? 3. Az EUSZ 4. cikk (3) bekezdésében szereplő jóhiszemű együttműködés elvébe ütközik-e az irányelv átültetésére előírt határidőn belül elfogadott nemzeti szabály, amely megkerüli, vagy egyébként korlátozza az irányelv alkalmazási (körét), és a bíróságnak milyen határozatokat kell hoznia abban az esetben, ha ez a helyzet áll fenn? 4. A Bundesgerichtshof (Németország) által február 17-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem (C-83/12. sz. ügy) Az eljárás nyelve: német Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések Úgy kell-e értelmezni a Közösségi Vízumkódex létrehozásáról szóló, július 13-i 810/2009/EK európai parlamenti és tanácsi rendeletnek (vízumkódex VK) az egységes vízum kiadását és megsemmisítését szabályozó 21. és 34. cikkét, hogy e rendelkezésekkel ellentétes a külföldiek becsempészése miatt a nemzeti jogszabályok alkalmazásából azokban az esetekben eredő büntethetőség, amelyekben a becsempészett személyek rendelkeznek ugyan vízummal, azt azonban valamely másik tagállam illetékes hatóságainak az utazás valódi céljával kapcsolatos megtévesztése útján csalárd módon szerezték? Gazdasági ügyszak 1. A Cour de cassation (Franciaország) által február 20- án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem (C-85/12. sz. ügy) Az eljárás nyelve: francia Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések 1. Úgy kell-e értelmezni a hitelintézetek reorganizációjáról és felszámolásáról szóló 2001/24/EK irányelv 3. és 9. cikkét, hogy a pénzügyi intézményekről szóló, április 15-i 44/2009 izlandi törvényből következő reorganizációs és felszámolási intézkedéseket a fenti cikkek értelmében közigazgatási, illetve igazságügyi hatóságok által elfogadott intézkedéseknek kell tekinteni? 1 A megjelölt ügyekben feltett kérdések szó szerint megegyeznek. 4
5 2. Úgy kell-e értelmezni a 2001/24/EK irányelv 32. cikkét, hogy az kizárja azt, hogy az olyan nemzeti rendelkezés, mint a december 20-i izlandi törvény 98. cikke, amely egy moratórium hatályba lépésétől kezdődően megtilt vagy felfüggeszt minden, az adott pénzügyi intézménnyel szemben folytatott bírósági eljárást, joghatást gyakoroljon egy másik tagállamban a moratórium kimondását megelőzően meghozott biztosítási intézkedések tekintetében? Munkaügyi ügyszak 1. A Court of Session (Scotland), Edinburgh (Egyesült Királyság) által január 30- án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem (C-44/12. sz. ügy) Az eljárás nyelve: angol Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések 1. A (2006/54/EK) átdolgozott irányelv alapján jogellenes megkülönböztetésnek minősül-e, ha egy személyt ( A -t) egy nő ( B ) terhessége alapján kevésbé kedvező bánásmódban részesítenek? 2. A (2006/54/EK) átdolgozott irányelv alapján jogellenes megkülönböztetésnek minősül-e, ha egy személyt ( A -t) egy nő ( B ) terhessége alapján kevésbé kedvező bánásmódban részesítenek, amennyiben a nő i. az előbbi partnere vagy ii. más módon áll vele kapcsolatban? 2. A Hoge Raad der Nederlanden (Hollandia) által február 8-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem (C-64/12. sz. ügy) Az eljárás nyelve: holland Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések 1. Úgy kell-e értelmezni a Római Egyezmény 6. cikkének (2) bekezdését, hogy abban az esetben, ha a munkavállaló a szerződés teljesítéseként nem csak rendszerint, hanem huzamosan és megszakítás nélkül egy és ugyanazon országban végzi a munkáját, kivétel nélkül ezen ország joga az irányadó, akkor is, ha minden egyéb körülmény arra utal, hogy a szerződés egy másik országgal szorosabb kapcsolatban áll? 2. Az első kérdésre adandó igenlő válaszhoz szükség van-e arra, hogy a munkáltatónak és a munkavállalónak a munkaszerződés megkötésekor vagy legalább a munka megkezdésekor arra irányuljon a szándéka, vagy legalábbis tisztában legyenek azzal, hogy a munkavégzésre huzamosan és megszakítás nélkül egy és ugyanazon országban fog sor kerülni? 3. A Curtea de Apel București (Románia) által február 14-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem (C-81/12. sz. ügy) Az eljárás nyelve: román Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések 1. Alkalmazhatók-e a foglalkoztatás és a munkavégzés során alkalmazott egyenlő bánásmód általános kereteinek létrehozásáról szóló, november 27-i 2000/78/EK tanácsi irányelv 2. cikke (2) bekezdésének a) pontjában foglalt rendelkezések abban az esetben, ha egy labdarúgóklub fő tisztségviselőként ( elnök ) fellépő és a média által, valamint a társaságnál ekként elismert részvényese a következőket nyilatkozza a médiának: Még ha a Steaua klubot be is kellene zárnom, akkor sem vennék homoszexuális labdarúgót a csapatba. A pletyka az csak pletyka, de hogyan lehet erről írni vagy még inkább azt címlapra tenni Talán nem igaz, hogy homoszexuális. (hangsúlyozzuk, X bolgár labdarúgó) De ha mégis? Mondtam az egyik bácsikámnak, aki nem hisz sem Istenben, sem ördögben. Azt mondtam neki: Fogadjuk el, hogy Isten nem létezik. De ha létezik? Mit veszítesz, ha áldozol? Nem lenne jó a mennyországba menni? Igazat adott nekem. Egy hónappal a halála előtt áldozott. Isten bocsássa meg vétkeit. A családomban nincs helye melegnek, és a Steaua a családom. A meleg labdarúgó helyett egy ifjúsági játékossal is jobb játszani. Nincs szó hátrányos megkülönböztetésről. Senki sem kötelezhet arra, hogy valakivel 5
6 együtt dolgozzak. Ahogyan nekik is vannak jogaik, úgy nekem is megvan a jogom ahhoz, hogy azzal dolgozzak, akivel én szeretnék. Még ha a Steaua klubot be is kellene zárnom, akkor sem vennék fel a csapatba egy homoszexuálist. Talán nem igaz, hogy homoszexuális, de ha mégis? A családomban nincs helye melegnek, és a Steaua a családom. Annál, hogy egy homoszexuális labdarúgó legyen a pályán, még egy ifjúsági játékos is jobb. Nincs szó hátrányos megkülönböztetésről. Senki sem kötelezhet arra, hogy valakivel együtt dolgozzak. Ahogyan nekik is vannak jogaik, úgy nekem is megvan ahhoz a jogom, hogy azzal dolgozzak, akivel én szeretnék. Még ha Isten álmomban azt is mondaná, hogy 100 %, hogy X nem homoszexuális, akkor sem kellene! Az újságokban túl sokszor írták már le, hogy homoszexuális. Még ha a ȚSKA ingyen adná, akkor sem kellene! Lehetne a legösszeférhetetlenebb és a legrészegesebb, de ha homoszexuális, nem akarok róla többet hallani. 2. Ami az eljárás alá vont S.C. Fotbal Club Steaua București S.A.-t illeti, a fent hivatkozott kijelentések mennyiben tekinthetők a foglalkoztatás és a munkavégzés során alkalmazott egyenlő bánásmód általános kereteinek létrehozásáról szóló, november 27-i 2000/78/EK irányelv 10. cikkének (1) bekezdése értelmében vett olyan tényeknek, amelyek alapján feltételezhető, hogy közvetlen vagy közvetett hátrányos megkülönböztetés történt? 3. Mennyiben áll fenn a probatio diabolica esete, amennyiben a foglalkoztatás és a munkavégzés során alkalmazott egyenlő bánásmód általános kereteinek létrehozásáról szóló, november 27-i 2000/78/EK irányelv 10. cikkének (1) bekezdése alapján az ügyben megfordul a bizonyítási teher, és az eljárás alá vont S.C. Fotbal Club Steaua București S.A. köteles annak bizonyítására, hogy nem sértette meg az egyenlő bánásmód elvét, és különösen annak, hogy a felvétel nem függ össze a szexuális irányultsággal? 4. A szabálysértési bírságnak a hátrányos megkülönböztetésre vonatkozó ügyekben a szabálysértésekről szóló 2/2001. sz. kormányrendelet 13. cikkének (1) bekezdése szerinti, a tényállás bekövetkezésétől számított hat hónapos elévülési idő lejártát követően történő alkalmazhatatlansága ellentétes-e a foglalkoztatás és a munkavégzés során alkalmazott egyenlő bánásmód általános kereteinek létrehozásáról szóló, november 27-i 2000/78/EK irányelv 17. cikkével, tekintettel arra, hogy a szankciónak hátrányos megkülönböztetés esetén hatékonynak, arányosnak és visszatartó erejűnek kell lennie? Polgári ügyszak 1. A Gyulai Törvényszék (Magyarország) által január 13-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem (C-16/12. sz. ügy) Az eljárás nyelve: magyar Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések 1. Úgy kell-e értelmezni az uniós jog alapelveként számon tartott jogbiztonság és jogos elvárás elvét, mint ami megakadályozza a tagállamot olyan jogszabály alkotásában, amely a tagállam által tulajdonosi minőségében kötött szerződés tartalmát az állammal szerződő fél terhére megváltoztatja a szerződés tárgyának forgalomképtelenné minősítésével, s ezzel a szerződésből eredő jogok érvényesítését az állammal szerződő fél számára lehetetlenné tesz? 2. Ha az első kérdésre a válasz igenlő, úgy a nemzeti bíróság a közösségi hűségnek az Európai Unióról szóló Szerződés 4. cikk (3) bekezdésében foglalt elvéből és az Európai Unió Bírósága által követett gyakorlatából következően köteles-e mellőzni a forgalomképtelenné minősítésről rendelkező nemzeti jogszabályt, s a szerződés tárgyát a nemzeti jogszabállyal szemben forgalomképessé minősíteni? 6
7 2. Az Østre Landsret (Dánia) által január 31-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem (C-49/12. sz. ügy) Az eljárás nyelve: dán Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdés Úgy kell-e értelmezni a polgári és kereskedelmi ügyekben a joghatóságról, valamint a határozatok elismeréséről és végrehajtásáról szóló, december 22-i 44/2001/EK tanácsi rendelet 1. cikkét, hogy annak hatálya alá tartozik az az eset, amikor valamely tagállam hatósága kártérítés iránti keresetet nyújt be a más tagállamban alapított vállalkozások, valamint ott lakóhellyel rendelkező természetes személyek ellen, azt állítva, hogy az első tagállam nemzeti joga értelmében az első tagállamot megillető HÉA meg nem fizetésében való részvétellel károkozással járó összejátszásból fakadó csalás valósult meg? 3. A Hoge Raad der Nederlanden (Hollandia) által február 8-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem (C-65/12. sz. ügy) Az eljárás nyelve: holland Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdés Úgy kell e értelmezni a 89/104/EGK irányelv 5. cikkének (2) bekezdését, hogy az e rendelkezés értelmében vett alapos ok akkor is fennállhat, ha a jóhírnevet élvező védjeggyel azonos vagy ahhoz hasonló megjelölést az érintett harmadik személy, illetve személyek már az említett védjegy bejelentése előtt jóhiszeműen használta, illetve használták? 4. A Bundesgerichtshof (Németország) által február 24-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem (C-98/12. sz. ügy) Az eljárás nyelve: német Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések 1. A 44/2001/EK rendelet 15. cikke (1) bekezdésének c) pontja értelmében vett fogyasztói szerződés áll-e fenn abban az esetben, ha valamely kereskedő a tevékenységét weboldal létrehozása útján kiterjesztette egy más tagállam területére, az e tagállam területén lakóhellyel rendelkező fogyasztó a kereskedő weboldalán található információk alapján a kereskedő székhelyéhez utazik, és a felek e helyen szerződést kötnek, vagy a 44/2001/EK rendelet 15. cikke (1) bekezdésének c) pontja tekintetében ebben az esetben feltétel, hogy a szerződéskötés a távszerződés megkötésének eszközeivel történjen? 2. Amennyiben a 44/2001/EK rendelet 15. cikke (1) bekezdésének c) pontját úgy kell értelmezni, hogy ebben az esetben a szerződéskötésnek főszabály szerint a távszerződés megkötésének eszközeivel kell megtörténnie: A 44/2001/EK rendelet 15. cikke (1) bekezdésének a 16. cikke (2) bekezdésével összefüggésben értelmezett c) pontja szerint a fogyasztó lakóhelye szerinti bíróságnak megalapozott-e a joghatósága, ha a szerződéses felek a távszerződés megkötésének eszközeivel előszerződést kötnek, amely később közvetlenül a szerződés megkötéséhez vezet? Közigazgatási ügyszak 1. A Fővárosi Törvényszék (Magyarország) által január 24-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem (C-33/12. sz. ügy) Az eljárás nyelve: magyar Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdés Állandó gyepként történő hasznosítás esetén a gátak a 1782/2003/EK tanácsi rendelet 143b. cikk (4) bekezdése szerinti mezőgazdasági hasznosítású területnek minősülnek-e annak 7
8 ellenére, hogy mezőgazdasági hasznosításuk nem elsődleges, hanem vízgazdálkodási, árvízvédelmi célt is szolgálnak? 2. A Nyíregyházi Törvényszék (Magyarország) által január 26-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem (C-38/12. sz. ügy) Az eljárás nyelve: magyar Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések 1. Az 1782/2003/EK tanácsi rendelet 143b. cikk (4) és (5) bekezdéseit úgy kell-e értelmezni, hogy 2008 évre vonatkozóan az Európai Mezőgazdasági Garancia Alapból finanszírozott egységes területalapú támogatásból (SAPS) kizárja az árvízvédelmi töltésoldalakat, gátoldalakat (rézsűt) abban az esetben is, ha a töltésoldalon vagy gátoldalon a június 30-i állapot szerint és azt követően is a telepített gyepet rendszeres kaszálással, legeltetéssel karbantartják és az jó mezőgazdasági állapotban tartott terület? 2. Az 1782/2003/EK tanácsi rendelet 143b. cikk (4) és (5) bekezdéseit úgy kell-e értelmezni, hogy kizárja a földalapú támogatásból a másodlagosan mezőgazdasági hasznosítású területeket? 3. Az Ankenævnet for Uddannelsesstøtten (Dánia) által január 26-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem (C-46/12. sz. ügy) Az eljárás nyelve: dán Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdés Úgy kell-e értelmezni a tartózkodási irányelv 24. cikkének (2) bekezdésével összefüggésben értelmezett 7. cikke (1) bekezdésének c) pontját, hogy egy tagállam (fogadó tagállam) annak vizsgálata során, hogy valamely személy tanulmányi támogatásra jogosult munkavállalónak minősüle, figyelembe veheti azt a tényt, miszerint e személy tanulmányok folytatásának fő céljából utazott be a fogadó tagállamba, amelynek eredményeképpen a fogadó tagállam nem köteles e személy részére tanulmányi támogatási segítséget nyújtani tanulmányok folytatásához (lásd a tartózkodási irányelv fent említett 24. cikkének (2) bekezdését)? 4. Cour de travail de Bruxelles (Belgium) által január 30-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem (C-45/12. sz. ügy) Az eljárás nyelve: francia Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések 1. Olyan körülmények között, amikor egy harmadik ország állampolgára (a jelen ügyben algériai állampolgár) valamely tagállamban (a jelen ügyben Belgiumban) kevesebb mint öt évvel korábban azért kapott tartózkodási engedélyt, hogy házasságon vagy regisztrált élettársi kapcsolaton kívül csatlakozzon egy másik tagállam állampolgárához (a jelen ügyben egy francia állampolgárságú személyhez), akitől gyermeke született (aki francia állampolgár), a harmadik ország ezen állampolgára valamely tagállam állampolgárságával rendelkező munkavállaló családtagjaként az 1408/71 rendelet személyi hatálya alá tartozik-e egy harmadik ország állampolgárságával (a jelen ügyben algériai állampolgársággal) rendelkező másik gyermek után jogosultként alanyi jogon járó családi ellátás tekintetében, annak ellenére, hogy a francia állampolgárságú gyermek apjával való együttélése időközben véget ért? 2. Az első kérdésre adott nemleges válasz esetén, az első kérdésben kifejtett körülmények között és azon ténynél fogva, hogy háztartásában francia állampolgárságú gyermek van, a harmadik ország ezen állampolgára vagy harmadik ország állampolgárának gyermeke valamely tagállam állampolgárságával rendelkező munkavállaló családtagjaként az 1408/71 rendelet hatálya alá tartozik-e az algériai állampolgárságú gyermek után alanyi jogon járó családi ellátások nyújtása tekintetében? 3. Az előző kérdésekre adott nemleges válasz esetén, az első kérdésben kifejtett körülmények között a harmadik ország állampolgára a 2004/38 irányelv EK 12. cikkel (jelenleg EUMSZ 18. cikk) 8
9 összefüggésben értelmezett 13. cikkének (2) bekezdése és 14. cikke alapján az állampolgárokkal azonos bánásmódban részesül-e mindaddig, amíg tartózkodási jogát vissza nem vonják, oly módon, hogy az alanyi jogon járó családi ellátások nyújtása tekintetében a belga állam nem írhat elő számára lakóhellyel rendelkezés időtartamára vonatkozó feltételt, amikor a saját állampolgárságú jogosultaktól ezt a feltételt nem követeli meg? 4. Az előző kérdésekre adott nemleges válaszok esetén, az első kérdésben kifejtett körülmények között és egy uniós polgár anyjaként a harmadik ország ezen állampolgárát az Európai Unió Alapjogi Chartájának 20. és 21. cikke alapján megilleti-e az egyenlő bánásmód elve, oly módon, hogy egyik, harmadik ország állampolgárságával rendelkező gyermeke utáni alanyi jogon járó családi ellátások nyújtása tekintetében a belga állam nem írhat elő számára lakóhellyel rendelkezés időtartamára vonatkozó feltételt, amikor egy uniós polgársággal rendelkező gyermek tekintetében ezt a lakóhellyel rendelkezés időtartamára vonatkozó feltételt nem követeli meg? 5. A Cour constitutionnelle (Belgium) által február 3-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem (C-57/12. sz. ügy) Az eljárás nyelve: francia Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdés Úgy kell-e értelmezni a belső piaci szolgáltatásokról szóló, december 12-i 2006/123/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv 2. cikke (2) bekezdésének f) pontja alá tartozó egészségügyi szolgáltatásokat, illetve a 2. cikk (2) bekezdésének j) pontja hatálya alá tartozó szociális szolgáltatásokat, hogy az irányelv hatálya nem terjed ki a Commission communautaire commune idősek gondozóintézményeiről vagy szálláshelyeiről szóló, április 24-i rendelete szerinti nappali otthonokra, amennyiben azok idős személyek számára az önállóságuk elvesztésének megfelelő támogatást és gondozást nyújtanak, továbbá az éjjeli otthonokra, amennyiben azok olyan támogatást és ápolást nyújtanak idős személyek számára, amelyet hozzátartozóik nem képesek folyamatosan biztosítani? 6. Az Administrativen sad Varna (Bulgária) által február 7-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem (C-62/12. sz. ügy) Az eljárás nyelve: bolgár Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdés Adóalanynak tekintendő-e a 2006/112 irányelv 9. cikkének (1) bekezdése értelmében, és köteles-e megfizetni a HÉA-t a 2006/112 irányelv ( 1 ) 193. cikke értelmében az önálló bírósági végrehajtóként végzett tevékenysége miatt a HÉA-nyilvántartásban szereplő természetes személy az általa eseti jelleggel és nem önálló bírósági végrehajtóként végzett tevékenységével összefüggésben teljesített szolgáltatásnyújtás tekintetében? 7. A Qorti Kostituzzjonali (Málta) által február 10-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem (C-71/12. sz. ügy) Az eljárás nyelve: máltai Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések Az elektronikus hírközlő hálózatok és az elektronikus hírközlési szolgáltatások engedélyezéséről szóló, március 7-i 2002/20/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (Engedélyezési irányelv) rendelkezései, különösen 12. és/vagy 13. cikke megtiltják-e a tagállamoknak a mobiltelefonszolgáltatókat (a továbbiakban: szolgáltatók) terhelő olyan pénzügyi teher alkalmazását, amelyet: a) a nemzeti jogszabályok adó, jövedéki adónak nevezett adó formájában vezetnek be; b) a mobiltelefon-szolgáltatók által a felhasználókkal szemben a nekik nyújtott szolgáltatásaikért felszámított díjak százalékos arányában számítanak ki, a jogszabályban meghatározott szolgáltatások kivételével; 9
10 c) a felhasználók egyedileg fizetik meg a mobiltelefon-szolgáltatóknak, és ezt az összeget később minden mobiltelefon- szolgáltatást nyújtó szolgáltató továbbítja a vámhatóságnak, és amely összeget kizárólag a szolgáltatók és nem más vállalkozások fizetnek, beleértve az egyéb elektronikus hálózatokat és szolgáltatásokat nyújtó szolgáltatókat is? 8. A Curtea de Apel Alba Iulia (Románia) által február 14-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem (C-79/12. sz. ügy) Az eljárás nyelve: román Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések 1. Úgy kell-e értelmezni a 2006/112/EK irányelv 211. cikkét, hogy azzal ellentétes a HÉA-bevallásban történő feltüntetés feltételén kívüli további kiegészítő feltételnek (mint a gazdasági és pénzügyminiszter rendeletében rögzített feltételeknek megfelelő, fizetési halasztásra vonatkozó igazolás meghatározott időtartamon belüli beszerzésének) az előírása olyan adóalanyokkal szemben, amelyek nem kötelesek a vámhatóságok részére behozatali HÉA-t fizetni? 2. Úgy kell-e értelmezni az Európai Unió működéséről szóló szerződés 26. cikkének (2) bekezdését, 28., 30. cikkét és 107. cikkének (1) bekezdését, hogy azokkal ellentétesek az olyan ismétlődő jogalkotói beavatkozások, mint a március 28-i 22. sz. törvényrendelet 1. és 2. pontjában, valamint a október 4-i 106. sz. törvényrendelet 69. pontjában előírtak, amelyek révén az adóról szóló román törvénykönyv 157. cikkének (4) bekezdése úgy módosult, hogy az ugyanolyan helyzetben lévő (vagyis a csatlakozást megelőzően ideiglenesen behozott termékekkel rendelkező) HÉA-alanyok közül csak egyeseknek (akik április 15-ét követően behozatali tevékenységet végeztek, illetve úgy minősülnek, mintha ezt követően ilyen tevékenységet végeztek volna, és beszerezték a fizetési halasztásra vonatkozó igazolást) biztosított, hogy ne fizessék meg a behozatali HÉA-t? 9. A Rechtbank Roermond (Hollandia) által február 20-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem (C-88/12. sz. ügy) Az eljárás nyelve: holland Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések 1. Sérti-e a Vreemdelingenbesluit a. cikke a schengeni határ-ellenőrzési kódex 20. cikke szerinti határellenőrzés tilalmát, vagy az e kódex 21. cikke szerinti, a határellenőrzéssel azonos tartalmú ellenőrzések tilalmát? 2. Amennyiben igen: Hivatkozhatnak-e erre a nem uniós polgárok, vagy a tartózkodásra jogosító engedéllyel egyetlen uniós tagállamban sem rendelkező személyek? 10. A Högsta förvaltningsdomstolen (Svédország) által február 17-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem (C-91/12. sz. ügy) Az eljárás nyelve: svéd Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések 1. Úgy kell-e értelmezni a HÉA-irányelv 132. cikke (1) bekezdésének b) és c) pontját, hogy az abban foglalt adómentesség kiterjed az olyan szolgáltatásokra, mint amelyek a jelen ügy tárgyát képezik, és amelyek a) esztétikai műtéteket, illetve b) esztétikai ellátásokat foglalnak magukban? 2. Hatással van-e erre az értékelésre az, ha a műtétet vagy az ellátásokat betegségek, testi károsodások vagy sérülések megelőzése vagy kezelése céljából végzik? 3. Amennyiben kellő figyelmet kell fordítani a célra, figyelembe lehet-e venni a betegnek a beavatkozás céljáról alkotott véleményét? 1
11 4. Az értékelés során van-e bármilyen jelentősége annak, hogy a beavatkozást engedéllyel rendelkező egészségügyi szakemberek végzik, vagy annak, hogy ilyen szakemberek döntik el annak célját? Előzetes döntéshozatal tárgyában közzétett határozatok Büntető ügyszak 1. A Bíróság (hatodik tanács) január 19-i végzése (az Ufficio del Guidice di Pace di Venafro (Olaszország) előzetes döntéshozatal iránti kérelme) Aldo Patriciello elleni büntetőeljárás (C-496/10. sz. ügy) 2 Az Európai Unió kiváltságairól és mentességeiről szóló, az EU-Szerződéshez, EUM-Szerződéshez és EAK-Szerződéshez csatolt jegyzőkönyv 8. cikkét úgy kell értelmezni, hogy az európai parlamenti képviselő által az Európai Parlamenten kívül tett olyan kijelentés, amely miatt ellene a származási helye szerinti tagállamban büntetőeljárás indult becsületsértés miatt, csak akkor minősül az említett rendelkezésben szereplő mentesség hatálya alá tartozó, a parlamenti feladatok ellátása során kifejtett véleménynek, ha e kijelentés olyan szubjektív értékítéletet fejez ki, amely közvetlenül és nyilvánvalóan kapcsolódik az említett feladatok ellátásához. A kérdést előterjesztő bíróság feladata annak megállapítása, hogy az alapeljárás tárgyát képező ügyben teljesülnek- e ezek a feltételek. Gazdasági ügyszak 1. A Bíróság elnökének január 31-i végzése (az Oberlandesgericht Oldenburg (Németország) előzetes döntéshozatal iránti kérelme) (C-8/11. sz. ügy) 3 A Bíróság elnöke elrendelte az ügy törlését. 2. A Bíróság (ötödik tanács) március 1-jei ítélete (az Audiencia Provincial de Oviedo (Spanyolország) előzetes döntéshozatal iránti kérelme) Angel Lorenzo González Alonso kontra Nationale Nederlanden Vida Cia De Seguros y Reaseguros SAE (C-166/11. sz. ügy) 4 Az olyan, üzlethelyiségen kívül kötött szerződés, amely havonta esedékes, különböző arányok szerint állandó vagy változó hozamú befektetésekbe, illetve a szerződő társaság pénzügyi befektetési termékeibe befektetendő biztosítási díj megfizetéséért cserébe életbiztosítást kínál, az üzlethelyiségen kívül kötött szerződések esetén a fogyasztók védelméről szóló, december 20-i 85/577 tanácsi irányelv 3. cikke (2) bekezdésének d) pontjával összhangban, nem tartozik ezen irányelv hatálya alá. Munkaügyi ügyszak 1. A Bíróság (hatodik tanács) december 9-i végzése (Tribunal de première instance de Liège (Belgium) előzetes döntéshozatal iránti kérelme) Auditeur du travail kontra Yangwei SPRL (C-349/11. sz. ügy) 5 Az UNICE, a CEEP és az ESZSZ által a részmunkaidős foglalkoztatásról kötött keretmegállapodásról szóló, december 15-i 97/81/EK tanácsi irányelv mellékletében szereplő, a részmunkaidős foglalkoztatásról kötött keretmegállapodás 4. szakaszát úgy kell értelmezni, hogy azzal nem ellentétes az a nemzeti szabályozás, amely előírja a munkáltatók számára a részmunkaidőben foglalkoztatott munkavállalók munkaszerződéseinek és munkaidő-beosztásainak megőrzésére és hozzáférhetővé 2 A kérdés: Hírlevél II. évf. 1. sz., Büntető ügyszak, 1. sz. alatt. 3 A kérdés: Hírlevél II. évf. 5. sz., Gazdasági ügyszak, 1. sz. alatt. 4 A kérdés: Hírlevél II. évf. 7. sz., Gazdasági ügyszak, 6. sz. alatt. 5 A kérdés: Hírlevél II. évf. 10. sz., Munkaügyi ügyszak, 6. sz. alatt. 1
12 tételére vonatkozó kötelezettséget, amennyiben bizonyítást nyer, hogy e szabályozás nem részesíti kedvezőtlenebb bánásmódban ez utóbbiakat a hasonló helyzetben lévő, teljes munkaidőben foglalkoztatott munkavállalókhoz képest, vagy amennyiben fennáll ilyen eltérő bánásmód ha bizonyítást nyer, hogy objektív indokok igazolják ezen eltérő bánásmódot, és az nem haladja meg az általa kitűzött célok eléréséhez szükséges mértéket. A kérdést előterjesztő bíróság feladata, hogy többek között az alkalmazandó nemzeti jogra tekintettel lefolytassa a szükséges ténybeli és jogi vizsgálatot annak értékelése céljából, hogy ez a helyzet áll-e fenn az előtte folyamatban lévő ügyben. Abban az esetben, ha a kérdést előterjesztő bíróság arra a következtetésre jut, hogy az alapügyben szereplő nemzeti szabályozás összeegyeztethetetlen a 97/81 irányelv mellékletében szereplő, a részmunkaidős foglalkoztatásról kötött keretmegállapodás 4. szakaszával, annak 5. szakasza 1. bekezdését úgy kell értelmezni, hogy azzal szintén ellentétes az ilyen szabályozás. 2. A Bíróság (második tanács) március 1-jei ítélete (a Supreme Court of the United Kingdom (Egyesült Királyság) előzetes döntéshozatal iránti kérelme) Dermod Patrick O'Brien kontra Ministry of Justice (korábban Department for Constitutional Affairs) (C-393/10. sz. ügy) 6 1. Az uniós jogot úgy kell értelmezni, hogy a tagállamokra hárul az április 7-i 98/23/EK tanácsi irányelvvel módosított, az UNICE, a CEEP és az ESZSZ által a részmunkaidős foglalkoztatásról kötött keretmegállapodásról szóló, december 15-i 97/81/EK tanácsi irányelv mellékletében szereplő, a részmunkaidős foglalkoztatásról június 6-án kötött keretmegállapodás 2. szakasza 1. pontjában szereplő, munkaszerződéssel vagy munkaviszonnyal rendelkező munkavállaló fogalmának meghatározása, valamint többek között annak meghatározása, hogy a bírák beleértendők-e ebbe a fogalomba, amennyiben ez nem vezet arra, hogy e személyek csoportját önkényesen kizárják a 98/23 irányelvvel módosított 97/81 irányelv és az említett keretmegállapodás által biztosított védelem kedvezményéből. Az említett védelem kedvezményéből való kizárás csak akkor engedhető meg, ha a bírák és a Ministry of Justice közötti jogviszony a jellegét illetően alapvetően eltér a nemzeti jog szerinti munkavállalók csoportjába tartozó foglalkoztatottakat a munkáltatóikhoz kötő munkaviszony jellegétől. 2. A 98/23 irányelvvel módosított 97/81 irányelv mellékletében szereplő, a részmunkaidős foglalkoztatásról június 6-án kötött keretmegállapodást úgy kell értelmezni, hogy azzal ellentétes, ha az öregséginyugdíj-rendszer rájuk történő alkalmazásakor a nemzeti jog különbséget tesz a teljes munkaidőben dolgozó és a részmunkaidőben dolgozó, napidíj alapján javadalmazott bírák között, amennyiben e bánásmódbeli eltérés objektív okokkal nem igazolható, aminek megítélése a kérdést előterjesztő bíróság feladata. 3. A Bíróság (hatodik tanács) március 8-i ítélete (a Tribunal administratif de Rennes (Franciaország) előzetes döntéshozatal iránti kérelme) Martial Huet kontra Université de Bretagne Occidentale (C-251/11. sz. ügy) 7 Az ESZSZ, az UNICE és a CEEP által a határozott ideig tartó munkaviszonyról kötött keretmegállapodásról szóló, június 28-i 1999/70/EK tanácsi irányelv mellékletében szereplő, a határozott ideig tartó munkaviszonyról szóló, március 18-án kötött keretmegállapodás 5. szakaszát úgy kell értelmezni, hogy valamely tagállam, amely a nemzeti jogában előírja a határozott időre szóló szerződések határozatlan időre szóló szerződéssé való átalakítását abban az esetben, ha a határozott időre szóló szerződések elérnek bizonyos időtartamot, nem köteles előírni a korábbi szerződésben szereplő fő kikötések azonos tartalommal történő átvételét a határozatlan időre szóló szerződésben. Mindazonáltal annak érdekében, hogy ne sérüljenek az 1999/70 irányelvben kitűzött célok és ezen irányelv hatékony érvényesülése, e tagállamnak ügyelnie kell arra, hogy a határozott időre szóló szerződések határozatlan időre szóló szerződéssé való átalakítása ne járjon a korábbi 6 A kérdés: Hírlevél I. évf. 6. sz., Munkaügyi ügyszak, 2. sz. alatt. 7 A kérdés: Hírlevél II. évf. 9. szám, Munkaügyi ügyszak 1. szám alatt. 1
13 szerződés fő kikötéseinek az érdekelt személy számára összességében kedvezőtlen irányú, lényeges megváltoztatásával, ha e személy tevékenységének célja és munkakörének jellege változatlan marad. Polgári ügyszak 1. A Bíróság (harmadik tanács) március 1-jei ítélete (a Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) (Egyesült Királyság) előzetes döntéshozatal iránti kérelme) Football Dataco Ltd és társai kontra Yahoo UK Limited és társai (C-604/10. sz. ügy) 8 1. Az adatbázisok jogi védelméről szóló, március 11-i 96/9/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv 3. cikkének (1) bekezdését úgy kell értelmezni, hogy az ezen irányelv 1. cikke (2) bekezdésének értelmében vett adatbázis azzal a feltétellel részesül az irányelv szerinti szerzői jogi védelemben, hogy az adatbázisban található adatok összeválogatása és elrendezése az adatbázis létrehozója kreatív gondolatának eredeti kifejeződésének minősül, amit a nemzeti bíróságnak kell megvizsgálnia. Következésképpen: nincs jelentősége az említett adatok létrehozására fordított szellemi ráfordításnak és szakértelemnek annak meghatározása során, hogy az említett adatbázis részesülhet-e szerzői jogi védelemben; e cél szempontjából közömbös, hogy ezen adatok összeválogatása vagy elrendezése felruházza-e azokat további jelentőséggel, és nem igazolhatja ezt a védelmet az ezen adatbázis létrehozásához szükséges jelentős munkaráfordítás és szakértelem, ha azok semmilyen eredetiséget nem fejeznek ki az adatbázisban található adatok összeválogatása vagy elrendezése terén. 2. A 96/9 irányelvet úgy kell értelmezni, hogy a 14. cikke (2) bekezdésében található átmeneti rendelkezés egyedüli kivételével azzal ellentétes az olyan nemzeti szabályozás, amely az irányelv 1. cikkének (2) bekezdésében található meghatározás alá tartozó adatbázisoknak az irányelv 3. cikkének (1) bekezdése szerinti feltételektől eltérő feltételek mellett biztosít szerzői jogi védelmet. Közigazgatási ügyszak 1. A Bíróság (hatodik tanács) november 22-i végzése (a Bayerischer Verwaltungsgerichtshof (Németország) előzetes döntéshozatal iránti kérelme) Wolfgang Köppl kontra Freistaat Bayern (C-590/10. sz. ügy) 9 A szeptember 14-i 2000/56/EK bizottsági irányelvvel módosított, a vezetői engedélyekről szóló, július 29-i 91/439/EGK tanácsi irányelv 1. cikkének (2) bekezdésével, valamint 8. cikkének (2) és (4) bekezdésével nem ellentétes, ha valamely tagállam megtagadja egy másik tagállam által olyan személy számára kiállított, B és C kategóriába tartozó járművekre vonatkozó vezetői engedély elismerését, akivel szemben az első állam korábban intézkedéseket hozott ezen irányelv 8. cikkének (2) bekezdése alapján, amennyiben a B kategóriába tartozó járművekre vonatkozó vezetői engedélyt az említett irányelv 7. cikke (1) bekezdésének b) pontjában szereplő szokásos tartózkodási helyre vonatkozó feltétel megsértésével adták ki a második tagállamban, amint az az előbbi engedély alapján kiállított vezetői engedélyen szereplő adatokból kitűnik, és a C kategóriába tartozó járművekre vonatkozó vezetői engedélyt az előbbi engedély alapján anélkül adták ki, hogy a szokásos tartózkodási helyre vonatkozó fent említett feltétel megsértése kiderülne a C kategóriába tartozó járművekre vonatkozó, ezen engedély alapján kiállított új vezetői engedélyből. 8 A kérdés: Hírlevél II. évf. 4. sz., Polgári ügyszak, 2. sz. alatt. 9 A kérdés: Hírlevél II. évf. 4. sz., Közigazgatási ügyszak, 7. sz. alatt. 1
14 2. A Bíróság (hetedik tanács) január 19-i végzése (Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber) (Egyesült Királyság) előzetes döntéshozatal iránti kérelme) Purple Parking Ltd, Airparks Services Ltd kontra The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs (C-117/11. sz. ügy) 10 Az december 14-i 92/111/EK tanácsi irányelvvel módosított, a tagállamok forgalmi adóra vonatkozó jogszabályainak összehangolásáról közös hozzáadottértékadó-rendszer: egységes adóalap- megállapításról szóló, május 17-i 77/388/EGK hatodik tanácsi irányelvet úgy kell értelmezni, hogy az alkalmazandó hozzáadottérték-adó mértékének megállapítása tekintetében valamely járműnek a repülőtéren kívüli parkolóba történő parkolására irányuló szolgáltatás és az említett jármű utasainak e parkoló és az érintett repülőtér terminálja közötti szállítása, az alapügyben szereplőhöz hasonló körülmények között, olyan egyetlen összetett szolgáltatásnak minősül, amelyben a parkolási szolgáltatás az elsődleges. 3. A Bíróság (hatodik tanács) január 19-i végzése (Rechtbank Haarlem (Hollandia) előzetes döntéshozatal iránti kérelme) DHL Danzas Air & Ocean (Netherlands) B. V. kontra Inspecteur van de Belastingdienst/DouaneWest, kantoor Hoofddorp Saternusstraat (C-227/11. sz. ügy) 11 A szeptember 7-i 1810/2004/EK bizottsági rendelettel és a október 27-i 1719/2005/EK bizottsági rendelettel módosított, a vám- és a statisztikai nómenklatúráról, valamint a Közös Vámtarifáról szóló, július 23-i 2658/87/EGK tanácsi rendelet I. mellékletében szereplő Kombinált Nómenklatúrát úgy kell értelmezni, hogy az alapügyben szereplőhöz hasonló hálózatanalizátorok a Kombinált Nómenklatúrának az 1810/2004 rendeletből következő megfogalmazása szerinti vámtarifaszáma alá vagy a Kombinált Nómenklatúrának az 1719/2005 rendeletből következő megfogalmazása szerinti vámtarifaszáma alá sorolhatók be a behozataluk időpontja alapján, feltéve hogy ezen eszközök elektromos mennyiségek mérésérére vagy ellenőrzésére szolgálnak, aminek ellenőrzése a nemzeti bíróság feladata. Ennek hiányában ezen eszközöket a Kombinált Nómenklatúrának az 1810/2004 rendeletből következő megfogalmazása szerinti vámtarifaszáma alá vagy a Kombinált Nómenklatúrának az 1719/2005 rendeletből következő megfogalmazása szerinti vámtarifaszáma alá kell besorolni a behozataluk időpontja alapján. 4. A Bíróság elnökének február 14-i végzése (a Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia (C-328/10 C-333/10. sz. egyesített ügyek) 12 ( 1 ) A Bíróság elnöke elrendelte az ügyek törlését. 5. A Bíróság (első tanács) március 1-i ítélete (a Naczelny Sąd Administracyjny (Lengyelország) előzetes döntéshozatal iránti kérelme) Kopalnia Odkrywkowa Polski Trawertyn P. Granatowicz, M. Wąsiewicz spółka jawna kontra Dyrektor Izby Skarbowej w Poznaniu (C-280/10. sz. ügy) A közös hozzáadottértékadó-rendszerről szóló, november 28-i 2006/112/EK tanácsi irányelv 9., 168. és 169. cikkét úgy kell értelmezni, hogy azokkal ellentétes az olyan nemzeti szabályozás, amely nem teszi lehetővé sem a társaság tagjai, sem pedig a társaság számára azt, hogy az e tagok által a szóban forgó társaság bejegyzését és HÉA-alanyként történő nyilvántartásba vételét megelőzően a társaság érdekében és gazdasági tevékenysége céljából viselt beruházási költségek után fizetett HÉA levonásának jogát érvényesítsék. 10 A kérdés: Hírlevél II. évf. 6. sz., Közigazgatási ügyszak, 11. sz. alatt. 11 A kérdés: Hírlevél II. évf. 8. szám, Közigazgatási ügyszak 25. szám alatt. 12 A kérdés: Hírlevél II. évf. 1. szám, Közigazgatási ügyszak 1. szám alatt. 13 A kérdés: Hírlevél I. évf. 4. sz., Közigazgatási ügyszak, 12. sz. alatt. 1
15 2. A 2006/112 irányelv 168. cikkét és 178. cikkének a) pontját úgy kell-e értelmezni, hogy azokkal ellentétes az olyan nemzeti szabályozás, amelynek értelmében az alapügyben szereplőkhöz hasonló körülmények között az előzetesen felszámított HÉÁ-t a társaság azon tény okán nem vonhatja le, hogy az e társaság bejegyzését és HÉA-alanyként történő nyilvántartásba vételét megelőzően kibocsátott számlát ugyanezen társaság tagjainak nevére állították ki. 6. A Bíróság (harmadik tanács) március 1-jei ítélete (a Landgericht Hamburg (Németország) előzetes döntéshozatal iránti kérelme) Söll GmbH kontra Tetra GmbH (C-420/10. sz. ügy) 14 A biocid termékek forgalomba hozataláról szóló, február 16-i 98/8/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv 2. cikke (1) bekezdésének a) pontja szerinti biocid termékek fogalma akként értelmezendő, hogy az vonatkozik azon termékekre is, amelyek a megcélzott károsító szervezetekre csak közvetett hatást fejtenek ki, amennyiben az általuk tartalmazott egy vagy több hatóanyag által kifejtett kémiai vagy biológiai hatás szerves részét képezi egy olyan okozati láncolatnak, amelynek célja, hogy az említett szervezetekre korlátozó hatást gyakoroljon. 7. A Bíróság (második tanács) március 1-i ítélete (a Landgericht Gießen (Németország) előzetes döntéshozatal iránti kérelme) Baris Akyüz elleni büntetőeljárás (C-467/10. sz. ügy) A vezetői engedélyekről szóló, július 29-i 91/439/EGK tanácsi irányelv (8) cikkének (2) és (4) bekezdésével összefüggésben értelmezett 1. cikkének (2) bekezdését és a vezetői engedélyekről szóló, december 20-i 2006/126/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv 11. cikkének (4) bekezdésével összefüggésben értelmezett 2. cikkének (1) bekezdését úgy kell értelmezni, hogy azokkal ellentétes valamely fogadó tagállam olyan szabályozása, amely lehetővé teszi e tagállamnak, hogy megtagadja egy másik tagállam által kiállított vezetői engedély saját területén történő elismerését, ha ezen engedély jogosultjával szemben e fogadó állam nem alkalmazott semmiféle, az említett 91/439 irányelv (8) cikkének (4) bekezdése vagy 2006/126 irányelv 11. cikke (4) bekezdésének második albekezdése értelmében vett intézkedést, hanem ezen utóbbi államban azon oknál fogva tagadták meg az első vezetői engedély kiállítását, hogy e jogosult ezen állam szabályozása alapján nem teljesítette a biztonságos gépjárművezetéshez támasztott fizikai és szellemi feltételeket. 2. Az egymással összefüggésben értelmezett említett rendelkezéseket úgy kell értelmezni, hogy azokkal nem ellentétes valamely fogadó tagállam azon szabályozása, amely lehetővé teszi számára a másik tagállamban kiállított vezetői engedély saját területén történő elismerésének abban az esetben történő megtagadását, ha a kiállító tagállamtól származó vitathatatlan információk alapján megállapítást nyer, hogy a vezetői engedély jogosultja nem felelt meg a szokásos tartózkodási hely 91/439 irányelv 7. cikke (1) bekezdésének b) pontjában és 2006/126 irányelv 7. cikke (1) bekezdésének e) pontjában előírt feltételének ezen engedély kiállításakor. E tekintetben az a körülmény, hogy ezen információkat a kiállító tagállam a fogadó tagállam illetékes hatóságainak nem közvetlenül, hanem csak közvetve, harmadik személy által nyújtott tájékoztatás formájában továbbítja, önmagában nem olyan jellegű, amely kizárja azt, hogy ezen információkat a kiállító tagállamtól származó információknak lehessen tekinteni, amennyiben azok ezen utóbbi tagállam hatóságától származnak. A kérdést előterjesztő bíróság feladata megvizsgálni, hogy az olyan körülmények között szerzett információkat, mint amelyekről az alapügyben szó van, lehet-e a kiállító tagállamtól származóknak tekinteni, valamint adott esetben megvizsgálni az említett információkat, és az előtte folyamatban lévő ügy valamennyi körülményét figyelembe véve értékelni azt, hogy ezek az információk azt tanúsító vitathatatlan információknak minősülnek-e, hogy az engedély jogosultjának a vezetői engedélyének a kiállításakor nem a kiállító tagállam területén volt a szokásos tartózkodási helye. 14 A kérdés: Hírlevél I. évf. 6. sz., Közigazgatási ügyszak, 19. sz. alatt. 15 A kérdés: Hírlevél II. évf. 1. sz., Közigazgatási ügyszak, 10. sz. alatt. 1
16 8. A Bíróság (ötödik tanács) március 1-jei ítélete (a Tribunal Supremo (Spanyolország) előzetes döntéshozatal iránti kérelme) Asociación para la Calidad de los Forjados (Ascafor), Asociación de Importadores y Distribuidores de Acero para la Construcción (Asidac) kontra Administración del Estado és társai (C-484/10. sz. ügy) 16 Az EUMSZ 34. cikk és az EUMSZ 36. cikk akként értelmezendő, hogy a szerkezeti betonra vonatkozó, a július 18-i 1247/08. királyi rendelettel jóváhagyott előírások (EHE-08) 81. cikkével összefüggésben értelmezett 19. mellékletében foglalt, a betonacél minőségi szintjét igazoló, a Spanyol Királyságtól eltérő tagállamban kiállított tanúsítványok hivatalos elismerésének lehetőségére vonatkozó követelmények az áruk szabad mozgásának akadályát képezik. Ilyen korlátozás az emberek egészségének és életének védelmére irányuló célkitűzéssel akkor igazolható, ha az előírt követelmények nem haladják meg a betonacél Spanyolországban történő használatára vonatkozóan előírt minimumnormákat. Ebben az esetben a kérdést előterjesztő bíróság feladata annak vizsgálata, hogy amennyiben a Spanyolországban hivatalosan elismerendő minőségi tanúsítványt kiállító szervezet az július 22-i 93/68/EGK tanácsi irányelvvel módosított, az építési termékekre vonatkozó tagállami törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezések közelítéséről szóló, december 21-i 89/106/EGK tanácsi irányelv értelmében vett elismert szerv e követelmények közül melyek haladják meg az emberek egészségének és életének védelmére irányuló célkitűzés megvalósításához szükséges mértéket. 9. A Bíróság (nagytanács) február 28-i ítélete (a Conseil d État (Belgium) előzetes döntéshozatal iránti kérelme) Inter-Environnement Wallonie ASBL, Terre wallonne ASBL kontra Région wallonne (C-41/11. sz. ügy) 17 Ha valamely nemzeti bíróság előtt a nemzeti joga alapján keresetet indítanak a bizonyos tervek és programok környezetre gyakorolt hatásainak vizsgálatáról szóló, június 27-i 2001/42/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv értelmében vett tervnek vagy programnak minősülő nemzeti aktus megsemmisítése iránt, és e bíróság megállapítja, hogy az ilyen tervet vagy programot az ezen irányelvben előírt, előzetes környezeti vizsgálat lefolytatására irányuló kötelezettség megsértésével fogadták el, e bíróság köteles megtenni a nemzeti jogában szabályozott minden általános vagy egyedi intézkedést annak érdekében, hogy orvosolja az ilyen vizsgálat elmulasztását, ideértve a megtámadott terv vagy program esetleges felfüggesztését vagy megsemmisítését is. Ugyanakkor, figyelembe véve az alapügy sajátos körülményeit, a kérdést előterjesztő bíróság számára kivételesen engedélyezhető azon nemzeti rendelkezés alkalmazása, amely feljogosítja őt a megsemmisített nemzeti aktus bizonyos joghatásainak fenntartására, amennyiben: e nemzeti aktus a vizek mezőgazdasági eredetű nitrátszennyezéssel szembeni védelméről szóló, december 12-i 91/676/EK tanácsi irányelv helyes átültetésére irányuló intézkedést képez; az ezen irányelv 5. cikke értelmében vett cselekvési programot tartalmazó új nemzeti aktus elfogadása és hatálybalépése nem teszi lehetővé a megtámadott rendelet megsemmisítéséből eredő, a környezetre gyakorolt káros hatások elkerülését; e megtámadott aktus megsemmisítésének következményeként a 91/676 irányelv átültetésével kapcsolatban olyan joghézag keletkezne, amely a környezetre nézve károsabb lenne abban az értelemben, hogy e megsemmisítés alacsonyabb szintű védelmet eredményezne a mezőgazdasági forrásokból származó nitrátok által okozott vízszennyezés ellen, ezáltal pedig ellentétbe kerülne magával az irányelv alapvető célkitűzésével, valamint az ilyen aktus joghatásainak kivételes fenntartása csak a megállapított szabálytalanság orvoslását szolgáló intézkedések elfogadásához feltétlenül szükséges időre terjed ki. 16 A kérdés: Hírlevél II. évf. 1. sz., Közigazgatási ügyszak, 13. sz. alatt. 17 A kérdés: Hírlevél II. évf. 5. sz., Közigazgatási ügyszak, 12. sz. alatt. 1
17 Egyéb, magyar vonatkozású ügyek az Európai Bíróság előtt A Bíróság hetedik tanácsa elnökének január 20-i végzése Európai Bizottság kontra Magyarország (C-575/10. sz. ügy) 18 A hetedik tanács elnöke elrendelte az ügy törlését. A Kúria uniós jogi tárgyú határozatai Büntető ügyszak Az adott időszakban nem született ilyen tárgyú határozat. Gfv.IX /2011/8. Gazdasági ügyszak A termékfelelősségről szóló törvény a felelősséget nem korlátozza a végtermék előállítójára, terméknek tekinti az ún. részterméket is, így a résztermék gyártója maga is köteles az általa gyártott résztermék által más dologban okozott kár megtérítésére. Az évi X. törvény preambulumában és a 85/374/EGK irányelvben írtakból is az következik, hogy a termékfelelősségre vonatkozó szabályozás célja, indoka egyebek mellett az áruforgalom biztonságának biztosítása, a fogyasztók érdekeinek védelme, mely utóbbi megköveteli többek között azt, hogy a gyártási folyamatban résztvevő összes gyártó felelősséggel tartozzon az általa gyártott termékért. A törvényi szabályozás lényege, hogy a törvény nem kanalizálja a felelősséget a végtermék előállítójára, hanem gyártónak tekinti a résztermék előállítóját is, továbbá azt is, aki magát a termék (résztermék) gyártójának tünteti fel. A résztermék előállítójának felelőssége objektív, a károsulttal szemben nem korlátozható, nem zárható ki. A gyártó, így a résztermék gyártója is a más dologban okozott tényleges kár megtérítésére köteles, elmaradt haszon megtérítésére a termékfelelősségi szabályok alapján nem köteles. Mfv. II /2011/11. Munkaügyi ügyszak Az Mt. 106/B. (3) bekezdés rendelkezése szerint a belföldi munkáltató köteles biztosítani, hogy a telephelyére a külföldi munkáltató által a 106/A. -ban meghatározott módon kiküldött munkavállaló tekintetében a 106/A. -ban és a jelen -ban meghatározott rendelkezések alkalmazásra kerüljenek. Az Európai Parlament és a Tanács 96/71/EK irányelve a munkavállalók szolgáltatások nyújtása keretében történő kiküldetéséről szól, és az irányelv alkalmazásában kiküldött munkavállaló, aki korlátozott idejű munkáját egy, a szokásos munkavégzése szerinti tagállamon kívüli tagállam területén végzi. A foglalkoztatás feltételei között az irányelv előírja, hogy bármely jog is alkalmazandó a foglakoztatási jogviszonyra a tagállamok területére kiküldött munkavállalónak legalább a munkavégzés helye szerinti feltételeket kell meghatározott körben biztosítani. A munkaügyi bíróság csak azt vizsgálta, hogy az Mt (1) bekezdés (kirendelés) feltételei fennállnak-e, és nem észlelte, hogy a perbeli esetben tartalmilag az Mt (1) bekezdésében szabályozott kiküldetés valósult meg, mely szerint a munkáltató gazdasági érdekből ideiglenesen, a szokásos munkavégzési helyén kívüli munkavégzésre kötelezheti a munkavállalót. Ennek feltétele, hogy a munkavállaló ezen időtartam alatt is a munkáltató irányítása és utasításai alapján végezze a munkáját. 18 A kereset: Hírlevél II. évf. 4. sz., Egyéb, magyar vonatkozású ügyek az Európai Bíróság előtt, I. sz. alatt. 1
18 Mfv.I /2011/4. A munkaerő-kölcsönzésre vonatkozó 2008/104/EK irányelv a január 21-én határozatlan idejű munkaerő-kölcsönzésre vonatkozó munkaszerződéssel foglalkoztatott munkavállaló jogviszonya megszüntetésére nem alkalmazható, miután az csak decemberétől irányadó az Európai Unióban. Mfv.I /2011/3., Mfv.I /2011/4., Mfv.I /2011/3., Mfv.I /2011/3. A munkáltató Egyetem az általa üzemeltetett konyhát nem akarta maga tovább üzemeltetni, ezért a betegek étkeztetési feladatainak ellátására közbeszerzési pályázatot írt ki, majd vállalkozási szerződést kötött az X. Kft-vel, amely március 1-jétől üzemeltette tovább a konyhát. A pályáztatás során a munkáltató nem írta elő, hogy a munkáltatói jogutódlással a munkavállalókat át kell venni, továbbá a konyhai alkalmazottaknak közalkalmazotti jogviszonyuk munkakörük megszűnésére alapított megszüntetése során sem adott lehetőséget az X. Kft-hez való átlépésre, átvételükre nem is került sor. A munkáltató a 2001/23/EK irányelv 1. cikk 1. bekezdés a) és c) pontjai alapján olyan szerződést kötött az X. Kft-vel, amely az irányelv hatálya alá tartozik, és arra az irányelv munkavállalókra vonatkozó szabályait alkalmazni kell, amelyeket a Kjt. 25/A. és a 25/B július 1-jétől hatályos szövegével a évi XX. tv a ültette át a magyar jogba [Kjt. 94. c) pont]. Mfv.I /2011/6. A Munka törvénykönyvének munkajogi jogutódlásra vonatkozó rendelkezései a Tanács 2001/23/EK irányelvének, mint Uniós jogi aktusnak való megfelelést szolgálják. Az irányelv pedig a munkavállalónak a munkaviszony fennmaradásához fűződő jogát kívánja biztosítani, így akár a munkavállaló akarata ellenére is érvényesül az a védelmi cél. A munkajogi jogutódlásnál szóba sem kerülhet a felek szerződéskötési akaratával kapcsolatos kérdéskör (Ptk. 200., 205., 206., Mt. 75/A., 76. ), hiszen a munkáltató személyében történő változásra a törvény erejénél fogva kerül sor, amelynek alapvető joghatása a munkaviszonyból származó jogok és kötelezettségek változatlan átszállása. Ahhoz, hogy a jogutód munkavállalóval létrejöjjön a munkaviszony, nincs szükség munkaszerződés megkötésére sem, így nem lehet vizsgálni a felek szerződéskötési akaratát sem (BH ) március 29-án a munkáltató vezető tisztségviselője a korábban bekövetkezett jogutódlásra tekintettel már nem gyakorolt munkáltatói jogokat a munkavállalóval szemben, így az e napon kelt rendkívüli felmondás már nem alkalmas semmilyen joghatás kiváltására (hatálytalan), ezért a jogellenes munkaviszony megszüntetés jogkövetkezményeit e tekintetben nem lehet alkalmazni. A munkáltató a vonatkozásában már fenn nem álló munkaviszonyt joghatás kiváltására alkalmas módon nem szüntethette meg. Polgári ügyszak Az adott időszakban nem született ilyen tárgyú határozat. Kfv.II /2011/5 Közigazgatási ügyszak A tisztességtelen kereskedelmi gyakorlatra vonatkozó szabályozás szeptemberében alapvetően és a 2005/29/EK. irányelvnek megfelelően módosult, a változásokat a szeptember 1-én hatályba lépett évi XLVII. törvény (Fttv.) vezette be. E törvény 3. -ában fogalmazta meg a jogalkotó a tisztességtelen kereskedelmi gyakorlat tilalmát, határozta meg annak fogalmát, főbb típusait (és agresszív kereskedelmi gyakorlat), továbbá a törvény mellékletében kifejezetten nevesítette azokat a magatartásokat, amelyeket e tilalmi körbe tartozónak ítélt. Az Fttv. 3. -ában foglalt norma 1
19 érvényesítésére feljogosított hatóságokat, hatásköri szabályokat nevesíti a felperes által alkalmazni kért Fttv a. A fentiekben kifejtettek szerint az Fttv. 3. -ának rendelkezéseit, anyagi jogi szabályait nem lehetett alkalmazni a 2005 őszétől 2007 áprilisáig tanúsított magatartás vizsgálata során, e magatartások ez okból nem minősülhettek a tisztességtelen kereskedelmi gyakorlat törvényi tilalmába ütközőnek, így a Fttv. 3. -ához kapcsolódó eljárási szabályokat tartalmazó Fttv. 10. (2) bekezdés alkalmazásának törvényi feltételei nem álltak fenn. Kfv.II /2011/8. A hulladék fogalma építési bontási tevékenység körében. A hulladékbirtokosának megválási szándéka kiemelt jelentőségű a hulladék fogalom megállapításánál. Az Európai Közösségek Bizottsága a hulladékokról és melléktermékekről szóló közleményében rögzítette, hogy annak eldöntése, hogy egy anyag hulladéknak minősül, vagy sem, a konkrét tényállás és az egyedi körülmények mérlegelése alapján állapítható meg. E közlemény azt is kiemeli, hogy a hulladék fogalmát végső soron az attól való megválás szándéka határozza meg. A évi XLIII. törvény (Hgt.) 3. a) pontja szerint a törvény alkalmazásában hulladéknak minősül bármely, az 1. számú melléklet szerinti kategóriák valamelyikébe tartozó tárgy vagy anyag, amelytől a birtokosa megválik, megválni szándékozik vagy megválni köteles. Ezzel tartalmilag azonos szabályozást rögzített a 2006/12/EK irányelv is. A bíróság vizsgálta azt a kérdést az uniós és nemzeti szabályozásnak megfelelően -, hogy a hulladék termelője, birtokosa megvált-e az adott anyagtól vagy sem. A felperes keresetében azzal érvelt, hogy a betontörmelék újrahasználatára került sor, és ez kizárja a hulladék jelleg megállapítását. Az újrahasználat fogalmát a Hgt. 3. i) pontja adja meg. E szerint újrahasználat a terméknek itt:betontörmeléknek az eredeti célra történő ismételt felhasználása. A felperes a z Y. Kft. által lebontott beton járólapokból, szegélyekből álló betontörmeléket szállította, ezek az eredeti célra (járófelület, szegély) már nem voltak használhatók, így e törvényi fogalommeghatározás szerint az újrahasználatra vonatkozó felperesi érvelés már ez okból is téves. Ezen túlmenően az Y. Kft. nyilatkozatban ismerte el, hogy a betontörmeléket a felperesnek azért kellett elszállítania, hogy az X. Kft. telepén a Q. Kft. azt ledarálja, és ezt követően ágyazati anyagként (azaz nem eredeti célra) fel lehessen használni. A leírt művelet a bontás helyszínéről való elszállítás, a más által végzett kezelési művelet, majd ezt követő hasznosítás egyértelműen azt igazolja, hogy az anyag a termelési folyamatból kilépett és amikor az Y. Kft. a felperesnek szállításra átadta a bontott anyagot, akkor az birtokából kikerült, attól megvált, így az az anyag hulladéknak minősült. Az Európai Közösségek Bizottsága közleményében foglaltak alapján azt a Bizottság is elismerte, ha egy anyagot újra fel kell dolgozni, vagy vissza kell nyerni, esetleg meg kell tisztítani az egyes szennyeződésektől, hogy újra felhasználhatóvá vagy feldolgozhatóvá váljon, ez az anyag addig tekinthető hulladéknak, amíg az újrafeldolgozás vagy visszanyerés meg nem történik. Ez okból a perbeli esetben elvégzett, későbbi hasznosítás megtörténtéig a bontott betonanyagot hulladéknak kellett tekinteni. Kfv.III /2011/6. A nemzeti letelepedési engedély megadásának feltételei körében a letelepedni szándékozó családtagokat is értékelni kell. Önmagában az, hogy a évi II. törvény szabályozza a nemzeti letelepedési engedély megadásának feltételeit, és a évi II. törvény egyébként a 2003/109/EK irányelvvel harmonizált jogszabály, nem következik az, hogy a 2003/109/EK Irányelvet a évi II. törvény olyan részeire is irányadónak kéne tekinteni, amely részek nem az Irányelv rendelkezéseiből következnek. A nemzeti letelepedési engedély megszerzéséhez nem az egyes magyar állampolgárok életviszonyaiból kell 1
20 kiindulni, hiszen minden országban, így Magyarországon is élnek olyan állampolgárok, akik a megélhetéshez szükséges jövedelemmel nem rendelkeznek. Az adott ügyben egy főre jutó KSH létminimum szint elérése a tartási kötelezettséget is figyelembe véve nem állapítható meg, továbbá a KSH létminimum szint egy fontos tényező az értékelésénél, de nem az egyetlen szempont. A releváns szempont volt a jelen ügyben, hogy a kérelmező szívességi lakáshasználó, mely a Vhr. 95. /2/ bekezdésének c/ pontja alapján mérlegelési szempont. Kfv. III /2011/5. A március 3. napjáig hatályban volt 2003/54/EK Irányelv A/ mellékletének f/ pontja azt írta elő, hogy a fogyasztóvédelemre vonatkozó közösségi jogszabályok, különösen a 97/7/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv, valamint a 93/13/EK tanácsi irányelv sérelme nélkül a 3. cikkben említett intézkedéseknek biztosítaniuk kell, hogy a fogyasztók panaszaikat átlátható, egyszerű és olcsó eljárások során intézzék. Ezek az eljárások lehetővé teszik a jogviták tisztességes és haladéktalan rendezését, és ahol erre a fogyasztó jogosult, visszatérítés és/vagy kártérítés nyújtását. Az eljárások, ahol ez lehetséges, a 98/257/EK bizottsági ajánlásban meghatározott elveket követik. A 98/257/EK bizottsági ajánlásból egyértelműen kiderül, hogy a fogyasztóvédelmi szabályozásban ismert békéltető testületekhez hasonló szervezetileg és személyileg független szervezetek olyan transzparens bírósági pert megelőző eljárásáról van szó, amely semmilyen érdemi kapcsolatban nincs a Hivatal fogyasztói panaszokra vonatkozó Vet ának sz/ pontja szerinti hatáskörével. Az Európai Bíróság a Ratti ügyben /148/78 Ratti [1979] ECR 1629 o./ az irányelvek közvetlen hatályával kapcsolatban az estoppel-elv alapján megállapította, hogy...az irányelv határidőre történő elmulasztó tagállam nem hivatkozhat magánszemélyekkel szemben saját mulasztására, hogy az irányelvből fakadó kötelezettségeinek eleget tegyen. /Ez a döntés 22. megfontolása/. Ebből pedig az következik, hogy az irányelvek közvetlen hatálya egyfajta szankció, ami az átültetés határidejét elmulasztó, vagy az átültetési kötelezettséget nem teljesítő tagállammal szemben lehet alkalmazni ben az Ursula Becker kontra Finanzamt Münster Innenstadt ügyben /8/81 Becker[1982] ECR 53./ hozott döntésnek a központi érvét jelentette, hogy a jóhiszemű eljárás elvéből következő estoppel elve alapján az állam nem hivatkozhat azon hibájára, hogy az irányelvet nem hajtotta végre. A villamos-energiáról szóló évi LXXXVI. törvény (Vet.) 57. -ának /1/ bekezdése pontos hatáskör megosztási szabályokat tartalmaz, melyből az egyértelműen megállapítható, hogy a 2003/54/EK Irányelv hivatkozott rendelkezésének átültetése nem önmagában csak a Vet. szabályaival, és nem a Hivatalnak adott hatáskör megvalósításával történt meg. Kfv.III /2011/5. A hatóság nem hivatkozhat közvetlenül irányelvre - magyar jogszabállyal ellentétesen - annak érdekében, hogy az ügyfélre nézve kötelezettséget állapítson meg. I. Elöljáróban szükséges leszögezni, hogy az értelmező jellegű közlemények minden formája így az iránymutatások is az EUMSZ 288. cikke szerinti uniós jogi aktusoknak nem minősülnek. Az ilyen értelmező közlemények lényegét tekintve az Uniós jogalkalmazó saját gyakorlatára, jogértelmezésére vonatkozó, a természetes munkafolyamatok során keletkező normatív tartalmú dokumentumai. Ezek nyilvánosságra hozatala ad bizonyos jogi természetet ezeknek a dokumentumoknak azáltal, hogy megismerhetőek, ezért az ügyfelek részéről bizonyos jogos elvárásokat ébreszt. Ennek következménye, hogy a dokumentum kibocsátója csak megfelelő indokolással térhet el ezektől, megindokolva azt, hogy miért nem sérülnek az általános jogelvek, mint az egyenlő bánásmód, a jogbiztonság, a bizalomvédelem és a jogos várakozás elve. Ezért nevezhetők ezek a dokumentumok soft law jogi eszközöknek, melyek betartása az azt kibocsátóra nézve az eltérésre okot adó körülmények indokolása hiányában kötelező, ugyanakkor nem képezhetnek jogszabály helyetti hivatkozási alapot az ügyféllel szemben. Ahogy az Európai Bíróság Grimaldi ítéletében /C-322/88. számú ügy Grimaldi[1989] EBHT 4409./ a jogi kötelező 2
A Legfelsőbb Bíróság Nemzetközi Kapcsolatok és Európai Jogi Irodájának Hírlevele 2010. december 20. I. évfolyam 7. szám
A Legfelsőbb Bíróság Nemzetközi Kapcsolatok és Európai Jogi Irodájának Hírlevele 2010. december 20. I. évfolyam 7. szám EURÓPAI UNIÓS JOGI KÖZLEMÉNYEK 2 KÖZZÉTETT ELŐZETES DÖNTÉSHOZATAL IRÁNTI KÉRELMEK
A Legfelsőbb Bíróság Nemzetközi Kapcsolatok és Európai Jogi Irodájának Hírlevele 2011. szeptember 30. II. évfolyam 9. szám
A Legfelsőbb Bíróság Nemzetközi Kapcsolatok és Európai Jogi Irodájának Hírlevele 2011. szeptember 30. II. évfolyam 9. szám EURÓPAI UNIÓS JOGI KÖZLEMÉNYEK... 2 KÖZZÉTETT ELŐZETES DÖNTÉSHOZATAL IRÁNTI KÉRELMEK...2

matches: Kúria Kúria Kúria Kúria BÍRÓSÁG KÚRIA KÚRIA KÚRIA bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság Bíróság bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság bíróság bíróság Bíróság bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság bíróság Bíróság bíróság Bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság Bíróság Bíróság Kúria bíróság Bíróság bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság


text:
Januártól új szabályok a munkaügyi perekben - Vállalkozó Információs Portál
Januártól új szabályok a munkaügyi perekben
2018. január 1-jével hatályba fog lépni a polgári perrendtartásról szóló 2016. évi CXXX. tv. (új Pp.), melynek szabályai a 2018. január 1. napját követően indult ügyekben lesznek alkalmazandóak. Ennek kapcsán változnak a munkaügyi perek szabályai is, most nézzük a legfontosabbakat!
Változik a munkaügyi per fogalma
A munkaügyi per keretein belül az új Pp. nevesíti azon jogviszonyokat, melyekből eredő jogvitákra a munkaügyi jogvita szabályai lesznek alkalmazandóak.
Érdemben a szabályozás újdonságot nem tartalmaz, előnye az, hogy összegyűjti, egyesíti az eddig is létező, de egységes szerkezetbe nem foglalt szabályozást.
Ennek megfelelően a munkaügyi per kategóriájába fognak tartozni a munka törvénykönyvéből, a közalkalmazotti törvényből, a szolgálati jogviszonyból, a közfoglalkoztatási jogviszonyból, a sporttörvény alapján kötött munkaszerződésből, a szakképzés során kötött tanulószerződésből, a nemzeti felsőoktatási törvény szerinti hallgatói munkaszerződésből, illetve a szövetkezettel létesített tagi munkavégzési jogviszonyból származó perek.
A pertárgyérték számításának új szabályai
A pertárgyérték számításának szabályai jelentősen átalakulnak.
Ha a munkaügyi perben a munkaviszony létrejötte, fennállása, megszüntetése a vitás, úgy, hogy annak helyreállítását kérik, a keresettel érvényesített követelés vagy más jog értékeként – a ténylegesen megállapítható összegtől függetlenül – az egyévi távolléti díjat kell majd figyelembe venni. Ez tehát a munkaügyi perek többségére nézve fennálló szabály lesz.
Ha azonban a per tárgya pénzkövetelés, a pénzkövetelés összegét, bérkülönbözet követelése esetén pedig legfeljebb annak egyévi összegét kell a keresettel érvényesített követelés vagy más jog értékeként figyelembe venni.
Nem tartja meg továbbá a Pp. azt a korábbi szabályt, miszerint a végkielégítést figyelmen kívül kell hagyni a pertárgyérték megállapításánál, kivéve, ha a kereset kizárólag végkielégítés megfizetésére irányul.
Kedvezőbb illetékességi szabályok
A jogalkotó az Európai Uniós jogfejlődést is szem előtt tartva változtat az illetékességi szabályokon.
Munkaügyi perben a munkavállaló felperes a pert jövőre ugyanis az alperesre (munkáltató) általánosan illetékes bíróság helyett belföldi lakóhelye, ennek hiányában belföldi tartózkodási helye szerint illetékes közigazgatási és munkaügyi bíróság előtt is megindíthatja.
Munkaügyi perben ezen túlmenően a munkavállaló felperes a pert az alperesre általánosan illetékes bíróság helyett megindíthatja azon közigazgatási és munkaügyi bíróság előtt is, amelynek illetékességi területén huzamos ideig munkát végez vagy végzett.
A keresetlevél kötelező elemei
Ha a felperes az Mt. 82. § (1) bekezdése alapján kártérítésként elmaradt jövedelem iránti igényt érvényesít, ahogyan ez általában történik, a keresetlevélben egyebek mellett fel kell tüntetni az elmaradt jövedelem tételeit jogcímenként és összegszerűen elkülönítve, valamint munkaviszony körében elmaradt jövedelem címén igényelt kártérítés esetén a munkavállaló tizenkét havi távolléti díjának megfelelő összeget (plafon összeg).
Arra is tekintettel volt a jogalkotó, hogy az elmaradt munkabér mértéke a munkaügyi per folyamán változhat, így a kereset módosítása szükségessé válhat. Ezt pedig az új Pp. szigorú feltételekhez köti.
Ennek áthidalására azt a szabályt iktatta be, hogy a perfelvételt lezáró végzés meghozatalát követően keletkezett kár vagy elmaradt munkabér, egyéb járandóság érvényesítése esetén a keresetváltoztatás iránti kérelem előterjesztésének határideje a követelés esedékességétől számított harminc nap lesz.
Az elsőfokú tárgyalás berekesztését követően esedékessé vált követelés tekintetében pedig a keresetváltoztatás a fellebbezésben, míg a fellebbezés előterjesztését követően esedékessé vált követelés esetében az esedékességétől számított tizenöt napon belül terjeszthető elő.
A fél ezen felül a keresetváltoztatással érintett részben utólagos bizonyítással élhet, feltéve, hogy a bíróság a keresetváltoztatást engedélyezi.
A munkáltatónak kell bizonyítania
Munkaügyi perekben gyakorta jelent problémát, hogy a munkaügyi dokumentációval csak a munkáltató rendelkezik, illetve ő mindenképpen rendelkezik vele. Ebből eredően az okiratokat, számításokat, nyilvántartásokat neki kell majd bizonyítania.
Munkaügyi perben így a munkáltatónak kell bizonyítania a kollektív szerződés, az igény elbírálásához szükséges belső szabályzatok, utasítások és a jogvita eldöntéséhez szükséges, a munkáltató működési körében keletkezett okiratok tartalmát, az igényelt juttatással összefüggő számítások helyességét, ha az vitatott és bérvita esetén a juttatás megfizetését.
Szűkebb körben lesz helye felülvizsgálatnak
Továbbra is marad az a szabály, hogy nincsen helye felülvizsgálatnak, amennyiben a vitatott érték a teljes munkaidőre megállapított minimálbér ötszörösét nem haladja meg. A felülvizsgálati kérelem befogadását azonban a Kúria kivételesen megengedheti.
Januártól tehát vagy eléri a követelés összege a minimális mértéket vagy a Kúriának méltányos körülményt kell találnia.

matches: bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság Kúria