text:
2012. évi C. törvény Hatályos: - PDF
Download "2012. évi C. törvény Hatályos:"
1 2012. évi C. törvény Hatályos: évi C. törvény a Büntető Törvénykönyvről 1 Az Országgyűlés az ember sérthetetlen és elidegeníthetetlen alapvető jogainak, továbbá az ország függetlenségének, területi épségének, gazdaságának, valamint a nemzeti vagyonnak a védelme érdekében, Magyarország nemzetközi jogi és európai uniós kötelezettségeinek figyelembe vételével, az állam kizárólagos büntető hatalmának érvényesítése céljából a következő törvényt alkotja: ÁLTALÁNOS RÉSZ I. FEJEZET ALAPVETŐ RENDELKEZÉSEK A törvényesség elve 1. (1) Az elkövető büntetőjogi felelősségét csak olyan cselekmény miatt lehet megállapítani, amelyet a nemzetközi jog általánosan elismert szabályai alapján büntetendő cselekmények kivételével törvény az elkövetés idején büntetni rendelt. (2) Bűncselekmény elkövetése miatt nem lehet olyan büntetést kiszabni vagy intézkedést alkalmazni, amelyről törvény az elkövetés vagy a 2. (2) bekezdés alkalmazása esetén az elbírálás idején nem rendelkezett. II. FEJEZET A MAGYAR BÜNTETŐ JOGHATÓSÁG Időbeli hatály 2. (1) A bűncselekményt a (2) (3) bekezdésben foglalt kivételekkel az elkövetése idején hatályban lévő büntető törvény szerint kell elbírálni. (2) Ha a cselekmény elbírálásakor hatályban lévő új büntető törvény szerint a cselekmény már nem bűncselekmény, vagy enyhébben bírálandó el, akkor az új büntető törvényt kell alkalmazni. (3) Az új büntető törvényt visszaható hatállyal kell alkalmazni a nemzetközi jog általánosan elismert szabályai alapján büntetendő cselekmény elbírálásakor, ha az az elkövetés idején a magyar büntető törvény szerint nem volt büntetendő. Területi és személyi hatály 3. (1) A magyar büntető törvényt kell alkalmazni
2 a) a belföldön elkövetett bűncselekményre, b) a Magyarország területén kívül tartózkodó magyar felségjelű úszólétesítményen vagy magyar felségjelű légi járművön elkövetett bűncselekményre, c) a magyar állampolgár által külföldön elkövetett olyan cselekményre, amely a magyar törvény szerint bűncselekmény. (2) A magyar büntető törvényt kell alkalmazni a) a nem magyar állampolgár által külföldön elkövetett cselekményre is, ha az aa) a magyar törvény szerint bűncselekmény, és az elkövetés helyének törvénye szerint is büntetendő, ab) 2 állam elleni bűncselekmény, kivéve a szövetséges fegyveres erő ellen elkövetett kémkedést és a kémkedést az Európai Unió intézményei ellen tekintet nélkül arra, hogy az az elkövetés helyének törvénye szerint büntetendő-e, ac) a XIII. vagy a XIV. Fejezetben meghatározott bűncselekmény, vagy egyéb olyan bűncselekmény, amelynek üldözését törvényben kihirdetett nemzetközi szerződés írja elő, b) a magyar állampolgár, a magyar jog alapján létrejött jogi személy és jogi személyiséggel nem rendelkező egyéb jogalany sérelmére nem magyar állampolgár által külföldön elkövetett olyan cselekményre is, amely a magyar törvény szerint büntetendő. (3) A (2) bekezdésben meghatározott esetekben a büntetőeljárás megindítását a legfőbb ügyész rendeli el. III. FEJEZET A BÜNTETŐJOGI FELELŐSSÉG A bűncselekmény 4. (1) Bűncselekmény az a szándékosan vagy ha e törvény a gondatlan elkövetést is büntetni rendeli gondatlanságból elkövetett cselekmény, amely veszélyes a társadalomra, és amelyre e törvény büntetés kiszabását rendeli. (2) Társadalomra veszélyes cselekmény az a tevékenység vagy mulasztás, amely mások személyét vagy jogait, illetve Magyarország Alaptörvény szerinti társadalmi, gazdasági, állami rendjét sérti vagy veszélyezteti. 5. A bűncselekmény bűntett vagy vétség. Bűntett az a szándékosan elkövetett bűncselekmény, amelyre e törvény kétévi szabadságvesztésnél súlyosabb büntetés kiszabását rendeli, minden más bűncselekmény vétség. A bűnhalmazat és a folytatólagosan elkövetett bűncselekmény 6. (1) Bűnhalmazat az, ha az elkövető egy vagy több cselekménye több bűncselekményt valósít meg, és azokat egy eljárásban bírálják el. (2) 3 Nem bűnhalmazat, hanem folytatólagosan elkövetett bűncselekmény az, ha az elkövető ugyanolyan bűncselekményt, egységes elhatározással, azonos sértett sérelmére, rövid időközönként többször követ el.
3 A szándékosság 7. Szándékosan követi el a bűncselekményt, aki cselekményének következményeit kívánja, vagy e következményekbe belenyugszik. A gondatlanság 8. Gondatlanságból követi el a bűncselekményt, aki előre látja cselekményének lehetséges következményeit, de könnyelműen bízik azok elmaradásában, vagy cselekménye lehetséges következményeit azért nem látja előre, mert a tőle elvárható figyelmet vagy körültekintést elmulasztja. Felelősség az eredményért mint minősítő körülményért 9. Az eredményhez, mint a bűncselekmény minősítő körülményéhez fűzött súlyosabb jogkövetkezmények akkor alkalmazhatóak, ha az elkövetőt az eredmény tekintetében legalább gondatlanság terheli. A kísérlet 10. (1) Kísérlet miatt büntetendő, aki a szándékos bűncselekmény elkövetését megkezdi, de nem fejezi be. (2) A kísérletre a befejezett bűncselekmény büntetési tételét kell alkalmazni. (3) A büntetést korlátlanul enyhíteni vagy mellőzni is lehet, ha a kísérletet alkalmatlan tárgyon, alkalmatlan eszközzel vagy alkalmatlan módon követik el. (4) Nem büntethető kísérlet miatt, a) akinek önkéntes elállása folytán marad el a bűncselekmény befejezése, vagy b) aki az eredmény bekövetkezését önként elhárítja. (5) Ha a (4) bekezdésben meghatározott esetben a kísérlet már önmagában is megvalósít más bűncselekményt, az elkövető e bűncselekmény miatt büntethető. Az előkészület 11. (1) Ha e törvény külön elrendeli, előkészület miatt büntetendő, aki a bűncselekmény elkövetése céljából az ehhez szükséges vagy ezt könnyítő feltételeket biztosítja, az elkövetésre felhív, ajánlkozik, vállalkozik, vagy a közös elkövetésben megállapodik. (2) Nem büntethető előkészület miatt, a) akinek önkéntes elállása folytán marad el a bűncselekmény elkövetésének megkezdése, b) aki az elkövetés elhárítása céljából korábbi felhívását, ajánlkozását, vállalkozását visszavonja, vagy arra törekszik, hogy a többi közreműködő az elkövetéstől elálljon, feltéve, hogy a bűncselekmény elkövetésének megkezdése bármely okból elmarad, vagy c) aki az előkészületet a hatóságnál a bűncselekmény elkövetésének megkezdése előtt feljelenti. (3) 4 Ha a (2) bekezdésben meghatározott esetben az előkészület már önmagában is megvalósít más bűncselekményt, az elkövető e bűncselekmény miatt büntethető.
4 Az elkövető 12. Elkövető a tettes, a közvetett tettes és a társtettes (a továbbiakban együtt: tettesek), valamint a felbujtó és a bűnsegéd (a továbbiakban együtt: részesek). 13. (1) Tettes az, aki a bűncselekmény törvényi tényállását megvalósítja. (2) Közvetett tettes az, aki a szándékos bűncselekmény törvényi tényállását e cselekményért gyermekkor, kóros elmeállapot, kényszer vagy fenyegetés miatt nem büntethető, illetve tévedésben levő személy felhasználásával valósítja meg. (3) Társtettesek azok, akik a szándékos bűncselekmény törvényi tényállását egymás tevékenységéről tudva, közösen valósítják meg. 14. (1) Felbujtó az, aki mást bűncselekmény elkövetésére szándékosan rábír. (2) Bűnsegéd az, aki bűncselekmény elkövetéséhez másnak szándékosan segítséget nyújt. (3) A részesekre is a tettesekre megállapított büntetési tételt kell alkalmazni. IV. FEJEZET A BÜNTETHETŐSÉGET KIZÁRÓ VAGY KORLÁTOZÓ OKOK 15. Az elkövető büntethetőségét, illetve a cselekmény büntetendőségét kizárja vagy korlátozza: a) a gyermekkor, b) a kóros elmeállapot, c) a kényszer és a fenyegetés, d) a tévedés, e) a jogos védelem, f) a végszükség, g) a jogszabály engedélye, h) a törvényben meghatározott egyéb ok. A gyermekkor 16. Nem büntethető, aki a büntetendő cselekmény elkövetésekor a tizennegyedik életévét nem töltötte be, kivéve az emberölés [160. (1) (2) bekezdés], az erős felindulásban elkövetett emberölés (161. ), a testi sértés [164. (8) bekezdés], a rablás [365. (1) (4) bekezdés] és a kifosztás [366. (2) (3) bekezdés] elkövetőjét, ha a bűncselekmény elkövetésekor a tizenkettedik életévét betöltötte, és az elkövetéskor rendelkezett a bűncselekmény következményeinek felismeréséhez szükséges belátással. A kóros elmeállapot 17. (1) Nem büntethető, aki a büntetendő cselekményt az elmeműködés olyan kóros állapotában követi el, amely képtelenné teszi cselekménye következményeinek a felismerésére, vagy arra, hogy e felismerésnek megfelelően cselekedjen.
5 (2) A büntetés korlátlanul enyhíthető, ha az elmeműködés kóros állapota az elkövetőt korlátozza a bűncselekmény következményeinek a felismerésében, vagy abban, hogy e felismerésnek megfelelően cselekedjen. 18. A 17. nem alkalmazható arra, aki a bűncselekményt önhibájából eredő ittas vagy bódult állapotban követi el. A kényszer és a fenyegetés 19. (1) Nem büntethető, aki a büntetendő cselekményt olyan kényszer vagy fenyegetés hatása alatt követi el, amely miatt képtelen az akaratának megfelelő magatartásra. (2) A büntetés korlátlanul enyhíthető, ha a kényszer vagy a fenyegetés a bűncselekmény elkövetőjét korlátozza az akaratának megfelelő magatartásban. A tévedés 20. (1) Nem büntethető az elkövető olyan tény miatt, amelyről az elkövetéskor nem tudott. (2) Nem büntethető, aki a büntetendő cselekményt abban a téves feltevésben követi el, hogy az a társadalomra nem veszélyes, és erre a feltevésre alapos oka van. (3) Nem zárja ki a büntethetőséget a tévedés, ha azt gondatlanság okozza, és e törvény a gondatlan elkövetést is büntetni rendeli. A jogos védelem 21. Nem büntetendő annak a cselekménye, aki a saját, illetve a mások személye vagy javai elleni jogtalan támadás megelőzése céljából telepített, az élet kioltására nem alkalmas védelmi eszközzel a jogtalan támadónak sérelmet okoz, feltéve, hogy a védekező mindent megtett, ami az adott helyzetben elvárható annak érdekében, hogy az általa telepített védelmi eszköz ne okozzon sérelmet. 22. (1) Nem büntetendő az a cselekmény, amely a saját, illetve más vagy mások személye, javai vagy a közérdek ellen intézett, illetve ezeket közvetlenül fenyegető jogtalan támadás elhárításához szükséges. (2) A jogtalan támadást úgy kell tekinteni, mintha az a védekező életének kioltására is irányult volna, ha a) azt személy ellen aa) éjjel, ab) fegyveresen, ac) felfegyverkezve vagy ad) csoportosan követik el, b) az a lakásba ba) éjjel, bb) fegyveresen, bc) felfegyverkezve vagy
6 bd) csoportosan történő jogtalan behatolás, vagy c) az a lakáshoz tartozó bekerített helyre fegyveresen történő jogtalan behatolás. (3) Nem büntethető, aki az elhárítás szükséges mértékét ijedtségből vagy menthető felindulásból lépi túl. (4) A megtámadott nem köteles kitérni a jogtalan támadás elől. A végszükség 23. (1) Nem büntetendő annak a cselekménye, aki saját, illetve más személyét vagy javait közvetlen és másként el nem hárítható veszélyből menti, vagy a közérdek védelme érdekében így jár el, feltéve, hogy a cselekmény nem okoz nagyobb sérelmet, mint amelynek elhárítására törekedett. (2) Nem büntethető, aki azért okoz nagyobb sérelmet, mint amelynek elhárítására törekedett, mert ijedtségből vagy menthető felindulásból nem ismeri fel a sérelem nagyságát. (3) Nem állapítható meg végszükség annak javára, akinek a veszély előidézése felróható, vagy akinek a veszély vállalása foglalkozásánál fogva kötelessége. A jogszabály engedélye 24. Nem büntetendő az a cselekmény, amelyet jogszabály megenged, vagy büntetlennek nyilvánít. V. FEJEZET A BÜNTETHETŐSÉGET MEGSZÜNTETŐ OKOK 25. A büntethetőséget megszünteti a) az elkövető halála, b) az elévülés, c) a kegyelem, d) a tevékeny megbánás, e) a törvényben meghatározott egyéb ok. A büntethetőség elévülése 26. (1) A büntethetőség a (2) (3) bekezdésben meghatározottak kivételével, illetve az egyes bűncselekmények elévülésének kizárásáról szóló törvény eltérő rendelkezése hiányában elévül a büntetési tétel felső határának megfelelő idő, de legalább öt év elteltével. (2) Az erős felindulásban elkövetett emberölés, a háromévi szabadságvesztésnél súlyosabban büntetendő szándékos súlyos testi sértés, az emberrablás, az emberkereskedelem, a személyi szabadság megsértése, illetve a nemi élet szabadsága és a nemi erkölcs elleni bűncselekmények esetében ha a bűncselekmény elkövetésekor a sértett a tizennyolcadik életévét még nem töltötte be, és a bűncselekmény büntethetősége huszonharmadik életévének betöltése előtt elévülne az elévülési idő meghosszabbodik e személy huszonharmadik
7 életévének betöltéséig, vagy addig az időpontig, amikor a huszonharmadik életévét betöltötte volna. (3) Nem évül el a XIII. és XIV. Fejezetben meghatározott, és az életfogytig tartó szabadságvesztéssel is büntethető bűncselekmények büntethetősége. 27. Az elévülés kezdő napja a) befejezett bűncselekmény esetén az a nap, amikor a törvényi tényállás megvalósul, b) kísérlet és előkészület esetén az a nap, amikor az ezeket megvalósító cselekmény véget ér, c) olyan bűncselekmény esetén, amely kizárólag kötelesség teljesítésének elmulasztásával valósul meg, az a nap, amikor az elkövető még az e törvényben megállapított következmény nélkül eleget tehetne kötelességének, d) olyan bűncselekmény esetén, amely jogellenes állapot fenntartásában áll, az a nap, amikor ez az állapot megszűnik. 28. (1) Az elévülést félbeszakítja a bíróságnak, az ügyésznek, a nyomozó hatóságnak, illetve nemzetközi vonatkozású ügyekben az igazságügyért felelős miniszternek vagy a külföldi hatóságnak az elkövető ellen a bűncselekmény miatt foganatosított büntetőeljárási cselekménye. A félbeszakítás napján az elévülés határideje ismét elkezdődik. (2) Ha a büntetőeljárást felfüggesztik, a felfüggesztés tartama az elévülés határidejébe nem számít be. Ez a rendelkezés nem alkalmazható, ha a büntetőeljárást azért függesztik fel, mert az elkövető kiléte a nyomozásban nem volt megállapítható, ismeretlen helyen tartózkodik, vagy kóros elmeállapotú lett. (3) Az elévülés határidejébe nem számít be az a tartam, amely alatt közjogi tisztség betöltésén alapuló mentesség folytán a büntetőeljárás azért nem volt megindítható vagy folytatható, mert a törvényben biztosított mentelmi jogot a döntésre jogosult nem függesztette fel. Ez a rendelkezés nem alkalmazható olyan magánindítványra büntetendő bűncselekmény esetén, amely miatt a vádat a magánvádló képviseli. (4) A vádemelés elhalasztásának tartama, próbára bocsátás esetén a próbaidő tartama és a jóvátételi munka tartama az elévülés határidejébe nem számít be. A tevékeny megbánás 29. (1) Nem büntethető, aki az élet, testi épség és az egészség elleni, az emberi szabadság elleni, az emberi méltóság és egyes alapvető jogok elleni, a közlekedési, a vagyon elleni, illetve a szellemi tulajdonjog elleni vétség vagy háromévi szabadságvesztésnél nem súlyosabban büntetendő bűntett elkövetését a vádemelésig beismerte, és közvetítői eljárás keretében vagy azt megelőzően, de a közvetítői eljárás keretében született megállapodásban jóváhagyva a sértett által elfogadott módon és mértékben a bűncselekménnyel okozott sérelmet jóvátette. E rendelkezés akkor is irányadó, ha a bűnhalmazatban lévő bűncselekmények közül az élet, testi épség és az egészség elleni, az emberi szabadság elleni, az emberi méltóság és egyes alapvető jogok elleni, a közlekedési, a vagyon elleni vagy a szellemi tulajdonjog elleni bűncselekmény a meghatározó.
8 (2) A büntetés korlátlanul enyhíthető, ha az elkövető az (1) bekezdésben meghatározott bűncselekmények esetében az ötévi szabadságvesztésnél nem súlyosabban büntetendő bűntett elkövetését a vádemelésig beismerte, és közvetítői eljárás keretében vagy azt megelőzően, de a közvetítői eljárás keretében született megállapodásban jóváhagyva a sértett által elfogadott módon és mértékben a bűncselekménnyel okozott sérelmet jóvátette. E rendelkezés akkor is irányadó, ha a bűnhalmazatban lévő bűncselekmények közül az élet, testi épség és az egészség elleni, az emberi szabadság elleni, az emberi méltóság és egyes alapvető jogok elleni, a közlekedési, a vagyon elleni vagy a szellemi tulajdonjog elleni bűncselekmény a meghatározó. (3) Az (1) (2) bekezdés alkalmazásának nincs helye, ha az elkövető a) többszörös vagy különös visszaeső, b) a bűncselekményt bűnszervezetben követte el, c) bűncselekménye halált okozott, d) a szándékos bűncselekményt a szabadságvesztés felfüggesztésének próbaideje alatt vagy a szándékos bűncselekmény elkövetése miatt végrehajtandó szabadságvesztésre ítélése után, a szabadságvesztés végrehajtásának befejezése előtt, illetve próbára bocsátás vagy vádemelés elhalasztásának tartama alatt követte el, vagy e) korábban szándékos bűncselekménye miatt közvetítői eljárásban vett részt, és ennek eredményeként vele szemben az (1) vagy (2) bekezdést alkalmazták, feltéve, hogy az ügydöntő határozat jogerőre emelkedésétől az újabb szándékos bűncselekmény elkövetéséig két év még nem telt el. VI. FEJEZET A BÜNTETŐJOGI FELELŐSSÉGRE VONÁS EGYÉB AKADÁLYAI 30. A büntetőjogi felelősségre vonást akadályozza a) a magánindítvány, b) a feljelentés hiánya. A magánindítvány hiánya 31. (1) Az e törvényben meghatározott esetekben a bűncselekmény elkövetője csak magánindítványra büntethető. (2) A magánindítvány előterjesztésére a sértett jogosult. (3) 5 Ha a sértett cselekvőképtelen, a magánindítványt törvényes képviselője terjesztheti elő. A magánindítványt a korlátozottan cselekvőképes kiskorú sértett önállóan is előterjesztheti, és erre törvényes képviselője is jogosult. Ha a sértett a személyes ügyei vitelében vagy a bírósághoz, hatósághoz fordulás joga tekintetében cselekvőképességében részlegesen korlátozott nagykorú, a magánindítvány előterjesztéséhez a törvényes képviselő hozzájárulása szükséges. Ezekben az esetekben a magánindítvány előterjesztésére a gyámhatóság is jogosult. Érdekellentét esetén a Polgári Törvénykönyv szabályai az irányadók.
9 (4) Ha a magánindítvány előterjesztésére jogosult sértett meghal, a hozzátartozója jogosult a magánindítvány előterjesztésére. (5) Bármelyik elkövetővel szemben előterjesztett magánindítvány valamennyi elkövetőre hatályos. (6) A magánindítvány nem vonható vissza. A feljelentés hiánya 32. Az e törvényben meghatározott esetekben a bűncselekmény elkövetője csak az arra jogosult által tett feljelentésre büntethető. VII. FEJEZET A BÜNTETÉSEK 33. (1) Büntetések a) a szabadságvesztés, b) az elzárás, c) a közérdekű munka, d) a pénzbüntetés, e) a foglalkozástól eltiltás, f) a járművezetéstől eltiltás, g) a kitiltás, h) a sportrendezvények látogatásától való eltiltás, i) a kiutasítás. (2) Mellékbüntetés a közügyektől eltiltás. (3) A büntetések az (5) és (6) bekezdésben foglalt kivételekkel egymás mellett is kiszabhatóak. (4) Ha a bűncselekmény büntetési tételének felső határa háromévi szabadságvesztésnél nem súlyosabb, szabadságvesztés helyett elzárás, közérdekű munka, pénzbüntetés, foglalkozástól eltiltás, járművezetéstől eltiltás, kitiltás, sportrendezvények látogatásától való eltiltás vagy kiutasítás, illetve e büntetések közül több is kiszabható. (5) Ha a bűncselekményt e törvény elzárással rendeli büntetni, e büntetés helyett vagy mellett közérdekű munka, pénzbüntetés, foglalkozástól eltiltás, járművezetéstől eltiltás, kitiltás, sportrendezvények látogatásától való eltiltás vagy kiutasítás, illetve e büntetések közül több is kiszabható. (6) Nem szabható ki a) szabadságvesztés mellett elzárás vagy közérdekű munka, b) kiutasítás mellett közérdekű munka vagy pénzbüntetés. A szabadságvesztés 34. A szabadságvesztés határozott ideig vagy életfogytig tart. 35. (1) Ha a bíróság szabadságvesztést szab ki, annak végrehajtását fogházban, börtönben vagy fegyházban rendeli végrehajtani.
10 (2) A büntetés kiszabásánál irányadó körülményekre tekintettel a törvényben meghatározottnál eggyel enyhébb vagy eggyel szigorúbb végrehajtási fokozat határozható meg. E rendelkezés a 44. (1) (2) bekezdése és a 90. (2) bekezdése alapján kiszabott életfogytig tartó szabadságvesztés esetén nem alkalmazható. A határozott ideig tartó szabadságvesztés 36. A határozott ideig tartó szabadságvesztés legrövidebb tartama három hónap, leghosszabb tartama húsz év; bűnszervezetben, különös vagy többszörös visszaesőként történő elkövetés, illetve halmazati vagy összbüntetés esetén huszonöt év. 37. (1) A szabadságvesztés büntetés végrehajtási fokozata fogház, ha azt vétség miatt szabták ki, kivéve, ha az elítélt visszaeső. (2) A szabadságvesztés büntetés végrehajtási fokozata börtön, ha azt a) bűntett miatt szabták ki, vagy b) vétség miatt szabták ki, és az elítélt visszaeső. (3) A szabadságvesztés büntetés végrehajtási fokozata fegyház, ha a) a háromévi vagy ennél hosszabb tartamú szabadságvesztést aa) a XIII., a XIV. vagy a XXIV. Fejezetben meghatározott bűncselekmény, ab) életfogytig tartó szabadságvesztéssel is büntethető katonai bűncselekmény, ac) terrorcselekmény [314. (1) (2) bekezdés, ], terrorizmus finanszírozása [318. (1) (2) bekezdés], jármű hatalomba kerítése [320. (1) (3) bekezdés], bűnszervezetben részvétel [321. (1) bekezdés], robbanóanyaggal vagy robbantószerrel visszaélés (324. ), lőfegyverrel vagy lőszerrel visszaélés [325. (1) (3) bekezdés], nemzetközi szerződés által tiltott fegyverrel visszaélés [326. (1) (6) bekezdés], haditechnikai termékkel vagy szolgáltatással visszaélés [329. (1) (4) bekezdés], kettős felhasználású termékkel visszaélés [330. (1) (3) bekezdés], ad) emberölés, kábítószer-kereskedelem, kábítószer birtoklása, emberrablás, emberkereskedelem, szexuális erőszak, közveszély okozása, nemzetközi gazdasági tilalom megszegése vagy rablás súlyosabban minősülő esetei [160. (2) bekezdés, 176. (2) (3) bekezdés, 177. (1) (2) bekezdés, 178. (2) bekezdés, 179. (2) bekezdés, 190. (2) (4) bekezdés, 192. (2) (6) bekezdés, 197. (2) (4) bekezdés, 322. (2) (3) bekezdés, 327. (3) bekezdés, 365. (3) (4) bekezdés] miatt szabták ki, vagy b) a kétévi vagy ennél hosszabb tartamú, és ba) az elítélt többszörös visszaeső, vagy bb) a bűncselekményt bűnszervezetben követte el. Feltételes szabadságra bocsátás a határozott ideig tartó szabadságvesztésből 38. (1) Határozott ideig tartó szabadságvesztés kiszabása esetén a bíróság az ítéletében megállapítja a feltételes szabadságra bocsátás legkorábbi időpontját, vagy a (4) bekezdésben meghatározott esetekben azt, hogy a feltételes szabadságra bocsátás lehetősége kizárt.
11 (2) Ha a feltételes szabadságra bocsátás lehetősége nem kizárt, annak legkorábbi időpontja a) a büntetés kétharmad, b) visszaeső esetén háromnegyed részének, de legkevesebb három hónapnak a kitöltését követő nap. (3) Öt évet meg nem haladó szabadságvesztés kiszabása esetén különös méltánylást érdemlő esetben a bíróság ítéletében akként rendelkezhet, hogy az elítélt a büntetés fele részének letöltése után feltételes szabadságra bocsátható. Ez a rendelkezés nem alkalmazható, ha az elítélt többszörös visszaeső. (4) Nem bocsátható feltételes szabadságra a) a többszörös visszaeső, ha a szabadságvesztést fegyház fokozatban kell végrehajtani, b) az erőszakos többszörös visszaeső, c) aki a bűncselekményt bűnszervezetben követte el, d) akit olyan szándékos bűncselekmény miatt ítéltek szabadságvesztésre, amelyet korábbi, határozott ideig tartó végrehajtandó szabadságvesztésre ítélése után, a végrehajtás befejezése vagy a végrehajthatóság megszűnése előtt követett el. 39. (1) Határozott ideig tartó szabadságvesztés esetén a feltételes szabadság tartama azonos a szabadságvesztés hátralevő részével, de legalább egy év. A 38. (3) bekezdés alkalmazása esetén a bíróság ítéletében rendelkezhet úgy, hogy a feltételes szabadság tartama legalább egy, legfeljebb három évvel meghosszabbodik. (2) Ha a szabadságvesztés hátralevő része egy évnél rövidebb, és végrehajtását nem rendelték el, a büntetést a feltételes szabadság letelte után a hátralevő rész utolsó napjával kell kitöltöttnek tekinteni. 40. (1) A bíróság a feltételes szabadságot megszünteti, ha az elítéltet a) az ítélet jogerőre emelkedését követően elkövetett bűncselekmény miatt a feltételes szabadság tartama alatt, vagy b) a feltételes szabadság tartama alatt elkövetett bűncselekmény miatt végrehajtandó szabadságvesztésre ítélik. (2) A bíróság a feltételes szabadságot megszüntetheti, ha az elítéltet az (1) bekezdésben meghatározottakon kívül egyéb büntetésre ítélik. (3) A feltételes szabadság megszüntetése esetén a feltételes szabadságon eltöltött idő a szabadságvesztésbe nem számít be. (4) Ha a feltételes szabadság tartama alatt az elítélten olyan bűncselekmény miatt kiszabott szabadságvesztést kell végrehajtani, amelyet a korábbi ítélet jogerőre emelkedése előtt követett el, a szabadságvesztés végrehajtása a feltételes szabadságot félbeszakítja, és a bíróság a feltételes szabadság folytatásának legkorábbi időpontját a) az utóbb kiszabott szabadságvesztésből engedélyezett feltételes szabadság időpontjáig, vagy b) ha az utóbb kiszabott szabadságvesztés esetén a feltételes szabadságra bocsátás lehetősége kizárt a szabadságvesztés végrehajtásának időtartamáig
12 elhalasztja. Az életfogytig tartó szabadságvesztés 41. (1) Életfogytig tartó szabadságvesztés azzal szemben szabható ki, aki a bűncselekmény elkövetésekor a huszadik életévét betöltötte. E rendelkezés a 81. (4) bekezdése és a 90. (2) bekezdése alapján kiszabható életfogytig tartó szabadságvesztésre is vonatkozik. (2) Az életfogytig tartó szabadságvesztés végrehajtási fokozata fegyház. Feltételes szabadságra bocsátás az életfogytig tartó szabadságvesztésből 42. Életfogytig tartó szabadságvesztés kiszabása esetén a bíróság az ítéletében meghatározza a feltételes szabadságra bocsátás legkorábbi időpontját, vagy a feltételes szabadságra bocsátás lehetőségét kizárja. 43. (1) Ha a bíróság életfogytig tartó szabadságvesztés kiszabása esetén a feltételes szabadságra bocsátás lehetőségét nem zárja ki, annak legkorábbi időpontját legalább huszonöt, legfeljebb negyven évben állapítja meg. A feltételes szabadságra bocsátás legkorábbi időpontját években kell meghatározni. (2) Életfogytig tartó szabadságvesztés esetén a feltételes szabadság tartama legalább tizenöt év. 44. (1) Életfogytig tartó szabadságvesztés kiszabása esetén a bíróság a feltételes szabadságra bocsátás lehetőségét csak az alábbi bűncselekmények miatt zárhatja ki: a) népirtás [142. (1) bekezdés], b) emberiesség elleni bűncselekmény [143. (1) bekezdés], c) apartheid [144. (1) és (3) bekezdés], d) hadikövet elleni erőszak súlyosabban minősülő esete [148. (2) bekezdés], e) védett személyek elleni erőszak [149. (1) (2) bekezdés], f) nemzetközi szerződés által tiltott fegyver alkalmazása [155. (1) bekezdés], g) egyéb háborús bűntett (158. ), h) emberölés súlyosabban minősülő esete [160. (2) bekezdés], i) emberrablás súlyosabban minősülő esete [190. (3) (4) bekezdés], j) emberkereskedelem súlyosabban minősülő esete [192. (6) bekezdés], k) alkotmányos rend erőszakos megváltoztatása [254. (1) bekezdés], l) rombolás súlyosabban minősülő esete [257. (2) bekezdés], m) fogolyzendülés súlyosabban minősülő esete [284. (4) bekezdés], n) terrorcselekmény [314. (1) bekezdés], o) jármű hatalomba kerítése súlyosabban minősülő esete [320. (2) bekezdés], p) közveszély okozása súlyosabban minősülő esete [322. (3) bekezdés], q) zendülés súlyosabban minősülő esete [442. (4) bekezdés], r) elöljáró vagy szolgálati közeg elleni erőszak súlyosabban minősülő esete [445. (5) bekezdés], ha azt személy elleni vagy dolog elleni erőszakkal követik el. (2) A feltételes szabadságra bocsátás lehetőségét ki kell zárni, ha az elkövető a) erőszakos többszörös visszaeső, vagy
13 b) az (1) bekezdésben meghatározott bűncselekményt bűnszervezetben követte el. 45. (1) Ha az elítéltet az életfogytig tartó szabadságvesztésre ítélése előtt elkövetett bűncselekmény miatt az életfogytig tartó szabadságvesztés végrehajtása alatt határozott tartamú végrehajtandó szabadságvesztésre ítélik, a bíróság a feltételes szabadságra bocsátás legkorábbi időpontját a határozott tartamú végrehajtandó szabadságvesztés időtartamáig elhalasztja. (2) Ha az elítéltet az életfogytig tartó szabadságvesztésre ítélése előtt elkövetett bűncselekmény miatt az életfogytig tartó szabadságvesztésből történő feltételes szabadságra bocsátás alatt határozott tartamú végrehajtandó szabadságvesztésre ítélik, a bíróság a feltételes szabadságot megszünteti, és a feltételes szabadságra bocsátás legkorábbi időpontját a határozott tartamú végrehajtandó szabadságvesztés időtartamáig elhalasztja. (3) Ha az elítéltet az életfogytig tartó szabadságvesztés végrehajtása alatt elkövetett bűncselekmény miatt az életfogytig tartó szabadságvesztés végrehajtása alatt határozott tartamú szabadságvesztésre ítélik, a bíróság a feltételes szabadságra bocsátás legkorábbi időpontját a határozott ideig tartó szabadságvesztés tartamáig, de legalább öt és legfeljebb húsz év közötti időtartamra elhalasztja. (4) Ha az elítéltet az életfogytig tartó szabadságvesztés végrehajtása alatt elkövetett bűncselekmény miatt az életfogytig tartó szabadságvesztésből történő feltételes szabadságra bocsátás alatt határozott tartamú szabadságvesztésre ítélik, a bíróság a feltételes szabadságot megszünteti, és a feltételes szabadságra bocsátás legkorábbi időpontját a határozott tartamú szabadságvesztés tartamáig, de legalább öt és legfeljebb húsz év közötti időtartamra elhalasztja. (5) Ha az elítéltet az életfogytig tartó szabadságvesztésből történt feltételes szabadságra bocsátás alatt elkövetett bűncselekmény miatt határozott tartamú szabadságvesztésre ítélik, a bíróság a feltételes szabadságot megszünteti, és a feltételes szabadságra bocsátás legkorábbi időpontját a határozott tartamú szabadságvesztés tartamáig, de legalább öt és legfeljebb húsz év közötti időtartamra elhalasztja. (6) Ha az életfogytig tartó szabadságvesztésből történő feltételes szabadságra bocsátás legkorábbi időpontjának elhalasztására az (1), (2), (4) és (5) bekezdés szerinti határozott tartamú szabadságvesztés miatt kerül sor, a feltételes szabadságra bocsátás legkorábbi időpontját a határozott tartamú szabadságvesztésbe beszámított előzetes fogva tartás, valamint házi őrizet idejének figyelembevételével kell megállapítani. (7) 6 Nem bocsátható feltételes szabadságra az elítélt, ha ismételten életfogytig tartó szabadságvesztésre ítélik. Ha a korábbi életfogytig tartó szabadságvesztést még nem hajtották végre, az ismételten kiszabott életfogytig tartó szabadságvesztés nem hajtható végre. (8) 7 Az elzárás 46. (1) Az elzárás tartamát napokban kell meghatározni, annak legrövidebb tartama öt, leghosszabb tartama kilencven nap.
14 (2) Az elzárást büntetés-végrehajtási intézetben kell végrehajtani. A közérdekű munka 47. (1) A közérdekű munka tartamát órákban kell meghatározni, annak legkisebb mértéke negyvennyolc, legnagyobb mértéke háromszáztizenkettő óra. (2) 8 A közérdekű munkát az elítélt, ha törvény eltérően nem rendelkezik, hetente legalább egy napon a heti pihenőnapon vagy a szabadidejében, díjazás nélkül végzi. (3) A bíróság ítéletében a közérdekű munka jellegéről rendelkezik. (4) A közérdekű munkára ítélt köteles a számára meghatározott munkát elvégezni. Az elkövető olyan munka végzésére kötelezhető, amelyet figyelemmel egészségi állapotára és képzettségére előreláthatóan képes elvégezni. 48. (1) Ha az elítélt a számára meghatározott munkát önhibájából nem végzi el, a közérdekű munkát vagy annak hátralévő részét szabadságvesztésre kell átváltoztatni. (2) A közérdekű munka helyébe lépő szabadságvesztést büntetés-végrehajtási intézetben, fogház fokozatban kell végrehajtani. (3) A közérdekű munka helyébe lépő szabadságvesztés három hónapnál rövidebb is lehet. 49. Ha az elítéltet a közérdekű munkára ítélés után elkövetett bűncselekmény miatt végrehajtandó szabadságvesztésre ítélik, és a közérdekű munka büntetést még nem hajtották végre, a közérdekű munkát vagy annak hátralévő részét szabadságvesztésre kell átváltoztatni úgy, hogy négy óra közérdekű munkának egynapi szabadságvesztés felel meg. Az átváltoztatás után fennmaradó közérdekű munkának egynapi szabadságvesztés felel meg. A pénzbüntetés 50. (1) A pénzbüntetést úgy kell kiszabni, hogy figyelemmel a bűncselekmény tárgyi súlyára meg kell állapítani a pénzbüntetés napi tételeinek számát, és az elkövető vagyoni, jövedelmi, személyi viszonyaihoz és életviteléhez mérten az egynapi tételnek megfelelő összeget. (2) Akit haszonszerzés céljából elkövetett bűncselekmény miatt határozott ideig tartó szabadságvesztésre ítélnek, ha megfelelő jövedelme vagy vagyona van, pénzbüntetésre is kell ítélni. (3) A pénzbüntetés legkisebb mértéke harminc, legnagyobb mértéke ötszáznegyven napi tétel. Egynapi tétel összegét legalább ezer, legfeljebb ötszázezer forintban kell meghatározni. (4) A bíróság ítéletében az elkövető vagyoni, jövedelmi viszonyaira tekintettel rendelkezhet úgy, hogy az elkövető a pénzbüntetést legfeljebb két éven belül havi részletekben fizetheti meg. 51. (1) Ha az elítélt a pénzbüntetést nem fizeti meg, illetve részletfizetés engedélyezése esetén egyhavi részlet megfizetését elmulasztja, a pénzbüntetést vagy annak meg nem fizetett részét szabadságvesztésre kell átváltoztatni.
15 (2) Ha a pénzbüntetést végrehajtandó szabadságvesztés mellett szabták ki, vagy a felfüggesztett szabadságvesztés végrehajtását elrendelték, a pénzbüntetés helyébe lépő szabadságvesztés végrehajtási fokozatára a szabadságvesztés fokozata az irányadó. Egyéb esetekben a pénzbüntetés helyébe lépő szabadságvesztést fogház fokozatban kell végrehajtani. (3) A pénzbüntetés helyébe lépő szabadságvesztés három hónapnál rövidebb is lehet. A foglalkozástól eltiltás 52. (1) A foglalkozás gyakorlásától azt lehet eltiltani, aki a bűncselekményt a) szakképzettséget igénylő foglalkozása szabályainak megszegésével követi el, vagy b) foglalkozásának felhasználásával, szándékosan követi el. (2) Az (1) bekezdés a) pontja azzal szemben is alkalmazható, aki a bűncselekmény elkövetésekor a tevékenységet nem a foglalkozásaként gyakorolta, de rendelkezik annak a foglalkozásnak a gyakorlásához szükséges szakképesítéssel, amely szabályainak megszegésével a bűncselekményt elkövette. (3) A nemi élet szabadsága és a nemi erkölcs elleni bűncselekmény elkövetője, ha a bűncselekményt tizennyolcadik életévét be nem töltött személy sérelmére követte el, eltiltható bármely olyan foglalkozás gyakorlásától vagy egyéb tevékenységtől, amelynek keretében tizennyolcadik életévét be nem töltött személy nevelését, felügyeletét, gondozását, gyógykezelését végzi, illetve ilyen személlyel egyéb hatalmi vagy befolyási viszonyban áll. 53. (1) A foglalkozástól eltiltás határozott ideig tart, vagy végleges hatályú. (2) A határozott ideig tartó eltiltás legrövidebb tartama egy év, leghosszabb tartama tíz év. Végleges hatállyal az tiltható el, aki a foglalkozás gyakorlására alkalmatlan vagy arra méltatlan. (3) A foglalkozástól eltiltás tartama az ítélet jogerőre emelkedésével kezdődik. Ha a foglalkozástól eltiltást szabadságvesztés mellett szabják ki, annak tartamába nem számít bele az az idő, amely alatt az elítélt a szabadságvesztést tölti, illetve amíg kivonja magát a szabadságvesztés végrehajtása alól. Ha a feltételes szabadságot nem szüntetik meg, a feltételes szabadságon töltött időt a foglalkozástól eltiltás tartamába be kell számítani. (4) A végleges hatályú eltiltás alól a bíróság az eltiltottat kérelemre mentesítheti, ha az eltiltás óta tíz év eltelt, és az eltiltott a foglalkozás gyakorlására alkalmassá, vagy ha az eltiltást méltatlanság miatt alkalmazták érdemessé vált. Ez utóbbi esetben sem mentesíthető az, aki a bűncselekményt bűnszervezetben követte el. 54. Ezen alcím alkalmazásában foglalkozásnak minősül az is, ha az elkövető a) gazdálkodó szervezet általános vezetését ellátó szerv tagja vagy egyszemélyi vezetője, b) gazdasági társaság vagy szövetkezet felügyelőbizottságának tagja, c) egyéni cég tagja, d) egyéni vállalkozó vagy
16 e) a civil szervezetnek a civil szervezetekről szóló törvényben meghatározott vezető tisztségviselője. A járművezetéstől eltiltás 55. (1) A járművezetéstől azt lehet eltiltani, aki a) az engedélyhez kötött járművezetés szabályainak megszegésével követi el a bűncselekményt, vagy b) bűncselekmények elkövetéséhez járművet használ. (2) A járművezetéstől el kell tiltani azt, aki járművezetés ittas állapotban vagy járművezetés bódult állapotban bűncselekményt követ el. Különös méltánylást érdemlő esetben a járművezetéstől eltiltás kötelező alkalmazása mellőzhető. (3) A járművezetéstől eltiltás meghatározott fajtájú (légi, vasúti, vízi vagy közúti) és kategóriájú járműre is vonatkozhat. 56. (1) A járművezetéstől eltiltás határozott ideig tart, vagy végleges hatályú. (2) 9 A járművezetéstől eltiltás tartamába be kell számítani azt az időt, amelynek tartamára az elkövető vezetői engedélyét a járművezetéstől eltiltásra ítélését megelőzően a bűncselekménnyel összefüggésben a helyszínen elvették, vagy azt a hatóságnál leadta. (3) A határozott ideig tartó eltiltás legrövidebb tartama egy hónap, leghosszabb tartama tíz év. A járművezetéstől eltiltást hónapokban vagy években, illetve években és hónapokban kell meghatározni. (4) A járművezetéstől eltiltás tartama az ítélet jogerőre emelkedésével kezdődik. Ha a járművezetéstől eltiltást szabadságvesztés mellett szabják ki, annak tartamába nem számít bele az az idő, amely alatt az elítélt a szabadságvesztést tölti, illetve amíg kivonja magát a szabadságvesztés végrehajtása alól. Ha a feltételes szabadságot nem szüntetik meg, a feltételes szabadságon töltött időt a járművezetéstől eltiltás tartamába be kell számítani. (5) Végleges hatállyal az tiltható el, aki a járművezetésre alkalmatlan. A végleges hatályú eltiltás alól a bíróság az eltiltottat kérelemre mentesítheti, ha az eltiltás óta tíz év eltelt, és az eltiltott a járművezetésre alkalmassá vált. A kitiltás 57. (1) E törvényben meghatározott esetekben azt, akinek ott tartózkodása a közérdeket veszélyezteti, egy vagy több településről, vagy egy település, illetve az ország meghatározott részéből ki lehet tiltani. (2) A kitiltás legrövidebb tartama egy év, leghosszabb tartama öt év. (3) A kitiltás tartama az ítélet jogerőre emelkedésével kezdődik. Ha a kitiltást szabadságvesztés mellett szabják ki, annak tartamába nem számít bele az az idő, amely alatt az elítélt a szabadságvesztést tölti, illetve amíg kivonja magát a szabadságvesztés végrehajtása alól. Ha a feltételes szabadságot nem szüntetik meg, a feltételes szabadságon töltött időt a kitiltás tartamába be kell számítani. A sportrendezvények látogatásától való eltiltás
17 58. (1) A bíróság az elkövetőt a sportrendezvényen való részvétel, az odamenetel vagy az onnan történő távozás során a sportrendezvénnyel összefüggésben elkövetett bűncselekmény miatt eltilthatja a) bármelyik sportszövetség versenyrendszerében megrendezésre kerülő sportrendezvény látogatásától, vagy b) bármelyik sportlétesítménybe való belépéstől, amikor az valamely sportszövetség versenyrendszerében megrendezett sportesemény helyszínéül szolgál. (2) Az eltiltás legrövidebb tartama egy év, leghosszabb tartama öt év. (3) Az eltiltás tartama az ítélet jogerőre emelkedésével kezdődik. Ha a sportrendezvények látogatásától való eltiltást szabadságvesztés mellett szabják ki, annak tartamába nem számít bele az az idő, amely alatt az elítélt a szabadságvesztést tölti, illetve amíg kivonja magát a szabadságvesztés végrehajtása alól. Ha a feltételes szabadságot nem szüntetik meg, a feltételes szabadságon töltött időt a sportrendezvények látogatásától való eltiltás tartamába be kell számítani. A kiutasítás 59. (1) Azt a nem magyar állampolgár elkövetőt, akinek az országban tartózkodása nem kívánatos, Magyarország területéről ki kell utasítani. A kiutasított köteles az ország területét elhagyni, és a kiutasítás tartama alatt nem térhet vissza. (2) Nem utasítható ki az, aki menedékjogot élvez. (3) A szabad mozgás és tartózkodás jogával, valamint Magyarország területén letelepedettként vagy bevándoroltként tartózkodási joggal rendelkező személlyel szemben kiutasításnak csak olyan bűncselekmény elkövetése miatt lehet helye, amely ötévi vagy azt meghaladó tartamú szabadságvesztéssel büntetendő. (4) Azzal szemben, a) aki Magyarország területén legalább tíz éve jogszerűen tartózkodik, vagy b) akinek a családi élet tiszteletben tartásához való joga sérülne, csak tízévi vagy azt meghaladó tartamú szabadságvesztés kiszabása esetén lehet helye kiutasításnak, feltéve, hogy az elkövetőnek az országban tartózkodása a közbiztonságot jelentősen veszélyeztetné. 60. (1) A kiutasítás határozott ideig tart, vagy végleges hatályú. (2) A határozott ideig tartó kiutasítás legrövidebb tartama egy év, leghosszabb tartama tíz év. (3) Végleges hatállyal az utasítható ki, akit tízévi vagy azt meghaladó tartamú szabadságvesztésre ítélnek, és figyelemmel a bűncselekmény kiemelkedő súlyára, az elkövetés jellegére, és az elkövető kapcsolataira az országban tartózkodása a közbiztonságot jelentősen veszélyeztetné. A szabad mozgás és tartózkodás jogával rendelkező személy végleges hatállyal nem utasítható ki. (4) A kiutasítás tartama az ítélet jogerőre emelkedésével kezdődik. A kiutasítás tartamába nem számít bele az az idő, amely alatt az elítélt szabadságvesztés büntetést tölt. (5) A végleges hatályú kiutasítás alól a bíróság a kiutasítottat kérelmére mentesítheti, ha a kiutasítás óta tíz év eltelt, és a kiutasított arra érdemes.
18 A közügyektől eltiltás 61. (1) A közügyek gyakorlásától el kell tiltani azt, akit szándékos bűncselekmény elkövetése miatt végrehajtandó szabadságvesztésre ítélnek, és méltatlan arra, hogy azok gyakorlásában részt vegyen. (2) A közügyektől eltiltott a) nem rendelkezik választójoggal, nem vehet részt népszavazásban és népi kezdeményezésben, b) nem lehet hivatalos személy, c) nem lehet népképviseleti szerv testületének, bizottságának tagja, azok munkájában nem vehet részt, d) nem delegálható törvényben kihirdetett nemzetközi szerződéssel létrehozott szervezet közgyűlésébe, testületébe, e) nem érhet el katonai rendfokozatot, f) nem kaphat belföldi kitüntetést és külföldi kitüntetés elfogadására engedélyt, g) hatósági eljárásban nem lehet védő vagy jogi képviselő, h) nem viselhet tisztséget köztestületben, közalapítványban, és i) nem lehet civil szervezetnek a civil szervezetekről szóló törvényben megjelölt vezető tisztségviselője. (3) A közügyektől eltiltott az ítélet jogerőre emelkedésével elveszti mindazon tagságát, állását, tisztségét, katonai rendfokozatát, megbízatását és kitüntetését, amelynek elnyerését a (2) bekezdés kizárja. 62. (1) A közügyektől eltiltás határozott ideig tart, annak legrövidebb tartama egy év, leghosszabb tartama tíz év. (2) A közügyektől eltiltás tartama az ítélet jogerőre emelkedésével kezdődik. A közügyektől eltiltás tartamába nem számít bele az az idő, amely alatt az elítélt a szabadságvesztést tölti, vagy amely alatt kivonja magát a szabadságvesztés végrehajtása alól. Ha a feltételes szabadságot nem szüntetik meg, a feltételes szabadságon töltött időt a közügyektől eltiltás tartamába be kell számítani. VIII. FEJEZET AZ INTÉZKEDÉSEK 63. (1) Intézkedések a) a megrovás, b) a próbára bocsátás, c) a jóvátételi munka, d) a pártfogó felügyelet, e) az elkobzás, f) a vagyonelkobzás, g) az elektronikus adat végleges hozzáférhetetlenné tétele, h) a kényszergyógykezelés, i) a jogi személlyel szemben alkalmazható büntetőjogi intézkedésekről szóló törvény szerinti intézkedések.
19 (2) A megrovás, a próbára bocsátás és a jóvátételi munka önállóan, büntetés helyett alkalmazható. (3) A pártfogó felügyelet büntetés vagy intézkedés mellett alkalmazható. Kiutasítás mellett nem rendelhető el pártfogó felügyelet. (4) Az elkobzás, a vagyonelkobzás és az elektronikus adat végleges hozzáférhetetlenné tétele önállóan, és büntetés vagy intézkedés mellett is alkalmazható. A megrovás 64. (1) Megrovásban kell részesíteni azt, akinek cselekménye az elbíráláskor már nem veszélyes, vagy olyan csekély fokban veszélyes a társadalomra, hogy az e törvény szerint alkalmazható legkisebb büntetés kiszabása vagy más intézkedés alkalmazása ide nem értve az elkobzást, a vagyonelkobzást és az elektronikus adat végleges hozzáférhetetlenné tételét szükségtelen. (2) A megrovással a bíróság vagy az ügyész helytelenítését fejezi ki a jogellenes cselekmény miatt, és felszólítja az elkövetőt, hogy a jövőben tartózkodjon bűncselekmény elkövetésétől. A próbára bocsátás 65. (1) A bíróság a vétség, valamint a háromévi szabadságvesztésnél nem súlyosabban büntetendő bűntett miatt a büntetés kiszabását próbaidőre elhalaszthatja, ha alaposan feltehető, hogy a büntetés célja intézkedés alkalmazásával is elérhető. (2) Nem bocsátható próbára a) a visszaeső, b) aki a bűncselekményt bűnszervezetben követte el, c) aki a szándékos bűncselekményt végrehajtandó szabadságvesztésre ítélése után, a végrehajtás befejezése előtt követte el, vagy d) aki a szándékos bűncselekményt a szabadságvesztés felfüggesztésének próbaideje alatt követte el. (3) A próbaidő tartama egy évtől három évig terjedhet, a tartamot években, vagy években és hónapokban kell meghatározni. (4) A próbára bocsátott pártfogó felügyelet alá helyezhető. Ha a próbára bocsátott a pártfogó felügyelet magatartási szabályait megszegi, a próbaidő egy alkalommal, legfeljebb egy évvel meghosszabbítható. 66. (1) A próbára bocsátást meg kell szüntetni, és büntetést kell kiszabni, ha a) a próbára bocsátottat a próbára bocsátás előtt elkövetett bűncselekmény miatt a próbaidő alatt elítélik, b) a próbára bocsátottat a próbaidő alatt elkövetett bűncselekmény miatt elítélik, vagy c) a próbára bocsátott a pártfogó felügyelet magatartási szabályait súlyosan megszegi. (2) Az (1) bekezdésben meghatározott eseteken kívül a próbaidő elteltével az elkövető büntethetősége megszűnik.
20 A jóvátételi munka 67. (1) A bíróság a vétség, valamint a háromévi szabadságvesztésnél nem súlyosabban büntetendő bűntett miatt a büntetés kiszabását egy évre elhalaszthatja, és jóvátételi munka végzését írja elő, ha alaposan feltehető, hogy a büntetés célja így is elérhető. A jóvátételi munkavégzés előírása mellett pártfogó felügyelet is elrendelhető. (2) Jóvátételi munka végzése nem írható elő azzal szemben, aki a) visszaeső, b) a bűncselekményt bűnszervezetben követte el, c) a szándékos bűncselekményt végrehajtandó szabadságvesztésre ítélése után, a végrehajtás befejezése előtt követte el, vagy d) a szándékos bűncselekményt a szabadságvesztés felfüggesztésének próbaideje alatt követte el. (3) 10 Az elkövető választása szerint állami vagy önkormányzati fenntartású intézménynél, közhasznú jogállású civil szervezetnél, egyházi jogi személynél vagy azok részére végezheti a jóvátételi munkát. (4) A jóvátételi munka tartamát órákban kell meghatározni, annak legkisebb mértéke huszonnégy, legnagyobb mértéke százötven óra. 68. (1) Ha az elkövető a jóvátételi munka elvégzését egy éven belül megfelelően igazolja, büntethetősége megszűnik. (2) 11 Ha az elkövető a jóvátételi munka elvégzését nem igazolja, vagy a pártfogó felügyelet szabályait súlyosan megszegi, a bíróság büntetést szab ki. Ha az elkövető a jóvátételi munka elvégzését egészségügyi okból nem tudja igazolni, a jóvátételi munka elvégzése igazolásának határideje egy alkalommal legfeljebb egy évvel meghosszabbítható. A pártfogó felügyelet 69. (1) Pártfogó felügyelet rendelhető el a) a vádemelés elhalasztásának tartamára, b) a feltételes szabadság tartamára, c) a próbára bocsátás próbaidejére, d) a jóvátételi munka előírása mellett, e) a szabadságvesztés felfüggesztésének próbaidejére, ha annak eredményes elteltéhez az elkövető rendszeres figyelemmel kísérése szükséges. (2) Pártfogó felügyelet alatt áll, a) akit életfogytig tartó szabadságvesztésből feltételes szabadságra bocsátottak, b) az a visszaeső, akit feltételes szabadságra bocsátottak, vagy akivel szemben a szabadságvesztés végrehajtását felfüggesztették. 70. (1) A pártfogó felügyelet tartama azonos a) a feltételes szabadság tartamával, b) a próbára bocsátás próbaidejével, c) a szabadságvesztés felfüggesztésének próbaidejével,
21 d) a vádemelés elhalasztásának tartamával, de legfeljebb öt év, életfogytig tartó szabadságvesztésből engedélyezett feltételes szabadság esetén legfeljebb tizenöt év. (2) A jóvátételi munka előírása mellett elrendelt pártfogó felügyelet addig tart, amíg a jóvátételi munka végzésére kötelezett a jóvátételi munka elvégzését nem igazolja, de legfeljebb egy évig. (3) A 69. (1) bekezdés esetében a pártfogó felügyelet fele részének, de legalább egy év eltelte után a pártfogó felügyelő javasolhatja a pártfogó felügyelet megszüntetését, ha annak szükségessége már nem áll fenn. 71. (1) A pártfogolt általános magatartási szabályként köteles a) a jogszabályban és a határozatban előírt magatartási szabályokat megtartani, b) a pártfogó felügyelővel rendszeres kapcsolatot tartani, és c) a pártfogó felügyelő részére az ellenőrzéshez szükséges felvilágosítást megadni. (2) A bíróság, illetve vádemelés elhalasztása esetén az ügyész a határozatában a pártfogó felügyelet céljának elősegítése érdekében külön magatartási szabályként kötelezettségeket és tilalmakat írhat elő. A bíróság, illetve az ügyész elrendelheti, hogy a pártfogolt a) a bűncselekmény elkövetésében részt vett, meghatározott személlyel ne tartson kapcsolatot, b) a bűncselekmény sértettjétől, illetve annak lakásától, munkahelyétől, vagy attól a nevelési-oktatási intézménytől, ahová a sértett jár, továbbá a sértett által rendszeresen látogatott helytől tartsa távol magát, c) meghatározott jellegű nyilvános helyeket és nyilvános rendezvényeket, meghatározott közterületeket ne látogasson, d) nyilvános helyen ne fogyasszon szeszes italt, e) meghatározott helyen és időközönként, meghatározott szervnél vagy személynél jelentkezzen, f) vegye fel a kapcsolatot az állami foglalkoztatási szervvel, vagy a helyi önkormányzatnál közfoglalkoztatásra jelentkezzen, g) meghatározott tanulmányokat folytasson, h) beleegyezése esetén meghatározott gyógykezelésnek vagy gyógyító eljárásnak vesse alá magát, i) vegyen részt a pártfogó felügyelő által szervezett csoportos foglalkozáson vagy a pártfogó felügyelői szolgálat közösségi foglalkoztatójának programja szerinti más foglalkozáson. (3) A bíróság, illetve az ügyész a (2) bekezdésben felsorolt magatartási szabályokon kívül más magatartási szabályokat is előírhat, különös tekintettel a bűncselekmény jellegére, az okozott kárra és az elkövető társadalmi beilleszkedése esélyeinek növelésére. 72. (1) El kell kobozni azt a dolgot, Az elkobzás

matches: bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság


text:
Köf.5.017/2014/4. számú határozat | Kúria
Köf.5.017/2014/4. számú határozat
Az ügy száma: Köf.5017/2014/4.
Az indítványozó: Heves Megyei Kormányhivatal (Eger, Kossuth u. 9.)
Az érintett önkormányzat: Lőrinci Város Önkormányzata (Lőrinci, Szabadság tér 26.)
Az ügy tárgya: tiszteletdíj megállapítása
- megállapítja, hogy Lőrinci Város Önkormányzata Képviselő-testületének a képviselő-testület és szervei Szervezeti és Működési Szabályzatáról szóló 14/2013. (IV. 26.) önkormányzati rendelete 48. § (1) bekezdése és 1. sz. mellékletének 1-3. pontja jogsértőek, ezért azokat 2014. november 30-ával megsemmisíti;
1. Az indítványozó a Magyarország helyi önkormányzatairól szóló 2011. évi CLXXXIX. törvény (a továbbiakban: Mötv.) 132. § (1) bekezdés a) pontja alapján törvényességi felhívással fordult az érintett önkormányzathoz azzal, hogy helyezze hatályon kívül a képviselő-testület és szervei Szervezeti és Működési Szabályzatáról szóló 14/2013. (IV. 26.) önkormányzati rendeletének (a továbbiakban: Ör.) 1. számú mellékletét és alakítson ki a polgármesteri tisztség ellátásának egyes kérdéseiről és az önkormányzati képviselők tiszteletdíjáról szóló 1994. évi LXIV. törvényben foglaltaknak (a továbbiakban: Pttv.) megfelelő szabályozást. A törvényességi felhívás kitért az Ör. 48. § (1) bekezdésének formai jogsértésére, amely szerint az ellentétes a jogszabályszerkesztésről szóló 61/2009. (XII. 14.) IRM rendelet (a továbbiakban: IRM rendelet) 127. § (1) bekezdésében foglaltakkal.
2. Az indítványozó 2014. március 6-án kelt törvényességi észrevételében 2014. április 7-ét jelölte meg a törvényesség helyreállítására.
3. Az érintett önkormányzat a törvényességi felhívásban foglaltakat a 2014. március 27-én megtartott nyilvános ülésén megtárgyalta és az 56/2014. (III. 27.) számú határozata értelmében azzal nem értett egyet. A Kúria állásfoglalását kérte az ügyben.
4. Az indítványozó a Kúriára 2014. április 17-én érkezett indítványában kezdeményezte az Ör. 48. § (1) bekezdésének, valamint 1. sz. mellékletének törvényességi felülvizsgálatát és megsemmisítését. Értelmezve a Pttv. 14. valamint 15. §-ait arra a következtetésre jutott, hogy a tiszteletdíj megállapítása nem kötelező, ugyanakkor, amennyiben a képviselő-testület annak megállapítása mellett dönt, az alapdíjra mindenki, így a bizottsági tagságot és elnökséget nem viselő önkormányzati képviselő is jogosult. A tiszteletdíj mértékének számítására vonatkozóan a Pttv. 15. § (1) bekezdése a képviselői alapdíjat állítja mérceként és ehhez képest rendeli megállapítani a bizottsági tag, illetve a bizottsági elnök tiszteletdíját. Az indítványozó álláspontja szerint tehát a Pttv. 14. § (1) bekezdése szerinti jogosulti kör felsorolása nem ad választási lehetőséget a képviselő-testület számára.
5. Az indítványozó emellett formai jogsértés megállapítását is indítványozta. Álláspontja szerint ugyanis az IRM rendelet 127. § (1) bekezdésével ellentétes a szabályozás azon módja, hogy az Ör. törzsszövegéhez tartozó rendelkezéseket, így a tiszteletdíjra jogosult személyi kört, illetve a tiszteletdíj mértékét az érintett önkormányzat mellékletben szabályozta.
6. A Kúria Önkormányzati Tanácsa a bíróságok szervezetéről és igazgatásáról szóló 2011. évi CLXI. törvény (a továbbiakban: Bszi.) 52. §-a alapján felhívta az érintett önkormányzatot az indítvánnyal kapcsolatos állásfoglalás benyújtására. Az érintett önkormányzat állásfoglalás benyújtásának lehetőségével nem élt.
7. Az indítvány részben megalapozott.
8. A Kúria elsőként megállapította, hogy az indítványozó határidőben indította meg a Kúria előtti törvényességi eljárást. A törvényességi felhívásban adott 2014. április 7-i határidő eredménytelenül telt el. Az indítványt a Kúrián 2014. április 17-én, tehát az Mötv. 136. § (2) bekezdés első mondata szerinti 15 napos határidőn belül érkeztették. Az Mötv. 137. § (3) bekezdése szerinti eljárás megindítására nyitva álló határidő megtartottnak tekintendő.
9. Az ügy érdemében a Kúria a következőket állapította meg: Az Alaptörvény 32. Cikk (1) bekezdése „a helyi közügyek intézése körében törvény keretei között” hatalmazza fel a helyi önkormányzatokat rendeletalkotásra. A korábbi törvényi szabályt emelte tehát az alkotmányozó az Alaptörvény 32. Cikk (2) bekezdésébe, amely szerint „feladatkörében eljárva a helyi önkormányzat törvény által nem szabályozott helyi társadalmi viszonyok rendezésére, illetve törvényben kapott felhatalmazás alapján önkormányzati rendeletet alkot”. Az Alaptörvény 32. Cikk (3) bekezdése értelmében „az önkormányzati rendelet más jogszabállyal nem lehet ellentétes”.
10. Az Alaptörvény rendelkezései értelmében az önkormányzat eredeti avagy származékos jogkörében eljárva elfogadott rendeletének illeszkednie kell a jogforrási rendben. Az önkormányzat származékos jogkörben, azaz végrehajtó jelleggel megalkotott rendelete a jogszabályi felhatalmazás keretei között szabályozhat.
11. Az Ör. anyagi jogi hátterét a helyi önkormányzatokról szóló 1990. évi LXV. törvény (a továbbiakban: Ötv.) és a Pttv. rendelkezései adják. A Pttv. - az általános önkormányzati választások napjáig, azaz 2014. október 12-éig hatályos - rendelkezései értelmében az önkormányzati képviselők tevékenységüket társadalmi megbízatás keretében végzik. A képviselői munka ellentételezéseként a képviselő-testület rendelettel tiszteletdíjat és természetbeni juttatást állapíthat meg, illetve a „(...) képviselő-testület képviseletében vagy megbízásából végzett tevékenységével összefüggő, általa előlegezett, számlával igazolt, szükséges költségek” esetén [Pttv. 18. § (1) bekezdés] költségtérítést fizet a képviselőnek.
12. A tiszteletdíj – és a természetbeni juttatás – intézményének funkciója az önkormányzati munka és az ahhoz kapcsolódó felelősség elismerését, az önkormányzati megbízatás zavartalan pénzügyi és dologi feltételeinek biztosítását hivatott szolgálni. A tiszteletdíj és a természetbeni juttatás ezért igazodik a juttatásra jogosult képviselő által betöltött funkcióhoz. Ezzel szemben a költségtérítés a képviseleti tevékenységgel összefüggésben kiesett jövedelmet ellentételezi, ezért annak kifizetése a képviselő-testület törvényi kötelezettsége, arra a képviselő betöltött funkciójától függetlenül igényt tarthat [a 79/2002. (XII. 19.) AB határozatra és a 77/2002. (XII. 19.) AB határozatra visszavezethető gyakorlat].
13. A Kúria eljárása idején még hatályos Ötv. 20. § (2) bekezdése szerint „[a] képviselő-testület a települési képviselőnek, a bizottsági elnöknek, a bizottság tagjának, a tanácsnoknak - törvény keretei között - rendeletében meghatározott tiszteletdíjat, természetbeni juttatást állapíthat meg”. A „törvényi kereteket” a Pttv. rendelkezései jelentik. A Pttv. 14. § (1) bekezdése – az Ötv. hivatkozott rendelkezésével egyezően – szabályoz: „[a] képviselő-testület az önkormányzati képviselő (a továbbiakban: képviselő), a bizottság elnöke, tagja és a tanácsnok részére - megválasztásának időpontjától megbízatása megszűnéséig - tiszteletdíjat és természetbeni juttatást állapíthat meg”. A Pttv. 15. § részben a tiszteletdíj alapjául szolgáló alapdíj számításának szabályait, részben pedig az alapdíj meghatározott többlettevékenységhez kötött, százalékos arányban megállapított növelhetőségét rendezi.
14. Az Ör. 48. § (1) bekezdése értelmében „a képviselő-testület a települési képviselőnek, a bizottsági elnöknek, a bizottság tagjának járó tiszteletdíjról és juttatásról e rendelet 2. számú melléklete szerint dönt".
15. Az Ör. „a képviselő-testület a települési képviselőknek, a bizottsági elnöknek, a bizottság tagjának járó tiszteletdíjáról” címet viselő 1. sz. melléklet 1. pontja értelmében „[a] bizottság elnöke 161.557 Ft/hó összegű tiszteletdíjban részesül, mely összeg megegyezik a polgármesteri tisztség ellátásáról szóló 1994. évi LXIV. törvény (a továbbiakban: Ptv) 15. § (1) bekezdés harmadik francia bekezdés szerint számított összeg – jelenleg 85.030 forint - (a továbbiakban: az alapdíj) 90%-ával – jelenleg 76.527 forint – növelt összegével.” A 2. pont szerint „[a] bizottság tagja 123.294 Ft/hó összegű tiszteletdíjban részesül, mely összeg megegyezik az alapdíj 45%-ával – jelenleg 38.264 forint – növelt összeggel.” Végül a 3. pont szerint „[a] települési képviselő az 1. pont szerinti díjon felül – függetlenül, hogy hány bizottságnak elnöke, tagja – csak egy tisztsége jogán vehet fel – a részére legkedvezőbb – tiszteletdíjat.” Az Ör. támadott rendelkezései értelmében tiszteletdíjra az az önkormányzati képviselő jogosult, aki képviselői munkája mellett részt vállalt a képviselő-testület bizottsági munkájában is: tagja vagy elnöke valamely bizottságnak, bizottságoknak.
16. A Kúria Önkormányzati Tanácsának az indítvány alapján abban a kérdésben kellett állást foglalnia, hogy túllépett-e az érintett önkormányzat a Pttv.-beli törvényi kereteken akkor, amikor szabályozásában önmagában a képviselői munkát nem, csak a bizottságokban végzett képviselői tevékenységet rendeli honorálni.
17. Az Alkotmánybíróság Pttv. és az Ötv. jelen eljárásban is alkalmazott rendelkezéseihez fűzött értelmezése abban az esetben állapított meg törvény- és a normahierarchia alkotmányos rendelkezéseinek sérelme miatt alkotmánysértést, amikor az alkotmánybírósági eljárás tárgyát képező önkormányzati szabályozás bővítette a jogosulti kört vagy a megállapított juttatások körét, illetve amikor a szabályozás hátrányosan megkülönböztetőnek minősült avagy törvényi szabályozást igénylő szankcióként rendelkezett a juttatással [197/2010. (XII.17.) AB határozat; 118/2009. (XI. 20.) AB határozat; 60/2004. (XII. 14.) AB határozat; 21/2004. (VI. 10.) AB határozat; 37/2003. (VI. 26.) AB határozat; 48/2002. (X. 11.) AB határozat]. Az alkotmánybírósági gyakorlat alapján nem kétséges, hogy az önkormányzatok saját belátásuk szerint honorálják a képviselők képviselő-testületi, illetve bizottsági munkáját.
18. Az Ötv. 19-21. §-ai értelmében az önkormányzati képviselő köteles részt venni a képviselő-testület munkájában. A képviselő részvételi, tanácskozási, szavazati jogát a helyi közösség érdekében gyakorolja, a képviselő tevékenységét a helyi közösség érdekében fejti ki.
19. A képviselő-testület az Alaptörvény 32. cikk (1) bekezdés d) pontja értelmében „meghatározza szervezeti és működési rendjét”. E szervezetalakítási önállóság kiterjed egyebek mellett a bizottsági struktúra kialakítására és az ott folyó munka megszervezésére is.
20. Az Mötv. bizottsági munkát szabályozó 59-61. §-ai értelmében a bizottságok testületi rendszerben működnek, részben a képviselő-testület döntéseit készítik elő, részben – átruházott hatáskörében – maguk is döntéshozóként funkcionálnak. A bizottsági tagság, illetve elnöki megbízatás a képviseleti munkához képest többletfeladattal jár.
21. Az Ötv. és a Pttv. hivatkozott rendelkezései a tiszteletdíj fizetését nem teszik kötelezővé, csupán a szabályozás lehetőségét nyitják meg a helyi önkormányzatok számára. A törvényi keretek e juttatási forma jogosultjainak körét és a tiszteletdíj mértékét, illetve számítási módját határozzák meg. A Pttv. 14. § (1) bekezdése szerinti jogosulti kör taxációt, de nem kötelező sorrendiséget jelent. Az a tény, hogy a Pttv. 15. § (1) bekezdése a képviselői tiszteletdíjra alapdíjként tekint, amely a jogosultak (bizottság elnöke, és tagja, a tanácsnok) tiszteletdíjának megállapításánál viszonyítási alapként szolgál, – egyéb normatív rendelkezés hiányában - nem eredményezi automatikusan a képviselő-testület döntési kompetenciájának korlátozását.
22. A Pttv. 14. § (1) bekezdésének indítványból kitűnő értelmezése a képviselő-testület kifejezett törvényi rendelkezéssel, a szabályozás dogmatikájával alá nem támasztható, következésképpen a képviselő-testület szervezetalakítási és gazdálkodási autonómiájának indokolatlan korlátozását jelentené. A Pttv. szabályozása döntési jogot ad a képviselő-testület számára abban, hogy a bizottság elnöke, tagja és a tanácsnok többletmunkáját a képviselő munkájával együtt vagy önállóan részesíti anyagi elismerésben.
23. A kifejtettek értelmében és figyelemmel a Bszi. 55. § (2) bekezdésére is, a Kúria Önkormányzati Tanácsa az indítványt ebben a részében megalapozatlannak ítélte, ezért ebben a részében elutasította azt.
24. Az indítványozó az IRM rendelet 127. §-ába ütköző, formai jogszabálysértésként értékelte az Ör. 48. § (1) bekezdését és az 1. sz. melléklet tartalmát.
25. Az IRM rendelet 127. § (1) bekezdése értelmében „[j]ogszabály tervezetében mellékletet akkor kell alkotni, ha a jogszabályban rögzíteni kívánt szabályozási tartalom - annak speciális megjeleníthetősége vagy technikai jellege miatt - nem fejezhető ki átláthatóan a jogszabály tervezetének a szakaszaiban. A (3) bekezdés b) pontja szerint „[a] melléklet nem tartalmazhat (...) a jogszabály szakaszaiban meghatározható szabályt”.
26. Az Ör. - jelen határozat 14. és 15. pontjaiban ismertetett - 48. § (1) bekezdésének kiutaló szabálya és az 1. sz. mellékletének a 1-3. pontjai olyan normatív rendelkezéseket tartalmaznak, amelyek „speciális megjeleníthetőség vagy technikai jelleg” hiányában, nehézség nélkül, átláthatóan kifejezhetők az Ör. törzsszövegében. Ezért szükségtelen, az IRM r. hivatkozott rendelkezésére tekintettel pedig jogsértő azokat mellékletben szabályozni.
27. A Bszi. 55. § (2) bekezdése a) pontja értelmében „[h]a az önkormányzati tanács megállapítja, hogy az önkormányzati rendelet (...) valamely rendelkezése más jogszabályba ütközik, az önkormányzati rendeletet vagy annak rendelkezését megsemmisíti (...)”. Az 56. § (2) bekezdése – a jogsértés jogkövetkezményeként az önkormányzati rendeletnek vagy rendelkezésnek „(...) a határozatnak a Magyar Közlönyben való közzétételét követő napon” történő hatályvesztéséről rendelkezik. Azonban a (3) bekezdés értelmében az Önkormányzati Tanács „a (2) bekezdésben meghatározottaktól eltérően is megállapíthatja az önkormányzati rendelet vagy annak rendelkezése hatályvesztését, ha azt a jogbiztonság vagy a rendelet hatálya alá tartozó jogalanyok különösen fontos érdeke indokolja”.
28. A Kúria a jelen esetben a jogsértés jogkövetkezményének meghatározásánál mérlegelte a formai jogsértés súlyát és arra a következtetésre jutott, hogy az érintett önkormányzat az Ör. csekély mértékű módosításával kiküszöbölheti az IRM r. 127. § (1) és (3) bekezdés b) pontjának sérelmét. Ezért a módosítás lehetőségét megadva úgy határozott, hogy az Ör. 48. § (1) bekezdése, valamint 1. sz. mellékletének 1-3. pontjai a határozat rendelkező rész első bekezdésében megállapított határidő eredménytelen elteltével rendeli megsemmisíteni.
29. A Pttv. 14. §-a nem állít fel sorrendiséget a képviselői tiszteletdíjra való jogosultság tekintetében. Ez az értelmezés a képviselő-testület kifejezett törvényi rendelkezéssel, a szabályozás dogmatikájával alá nem támasztható, következésképpen a képviselő-testület szervezetalakítási és gazdálkodási autonómiájának indokolatlan korlátozását jelentené.
30. 1990. évi LXV. törvény 20. § (1) bekezdése; 1994. évi LXIV. törvény 14-15. §-ai;
31. A döntés elleni jogorvoslatot a Bszi. 49. §-a zárja ki.

matches: Kúria Kúria Kúria Kúria Kúria Kúria Kúria Kúria Kúria Kúria


text:
Törvény készül a devizahitelek elszámolásáról - A kormány megbízásából 150 ügyvéd jár el a devizahitel-perekben | hírek | Jogi Fórum
Törvény készül a devizahitelek elszámolásáról - A kormány megbízásából 150 ügyvéd jár el a devizahitel-perekben
A kormány következő ülésén születhet döntés a devizahitelek elszámolását rendező törvényről - közölte Kurucz Éva kormányszóvivő szerdán. Kitért arra is, hogy a pénzintézeti perek eddigi eredménye azt mutatja, az állam sikerrel tudja megvédeni az embereket a bankokkal szemben.
A kormányszóvivő közleményében azt írta: a kabinet szerdai ülésén tárgyalt a devizahitelesek megsegítését szolgáló további lépésekről, így az elszámolást rendező törvény előkészítéséről. A kormány arra kérte a szakmai munkacsoportot, hogy folytassa az intenzív jogalkotási munkát, hogy az Országgyűlés mielőbb tárgyalhassa a törvényjavaslatot. A végleges előterjesztésről a kabinet következő ülésén születhet döntés.
Kitért arra is: a kormány áttekintette a perek eredményét. Mint írta, már az eddigi perekből is látszik az, hogy az állam sikerrel tudja megvédeni az embereket a bankokkal szemben és a bankok nem tudják bebizonyítani, hogy tisztességesen jártak el a hitelesekkel szemben. Felidézte, hogy a kormány megbízásából százötven - a bankok hitelezési gyakorlatát jól ismerő - ügyvéd dolgozik azon, hogy megvédje a devizahitelesek igazát.
A bankok által indított devizahiteles perekben a pénzügyi intézmények fogyasztói kölcsönszerződéseire vonatkozó kúriai jogegységi döntéssel kapcsolatos kérdések rendezéséről szóló törvény alapján arról kell döntenie a bíróságnak, hogy tisztességesek-e a pert indító pénzügyi intézmény számára egyoldalú szerződésmódosítást - például kamat-, költség-, vagy díjemelést - lehetővé tevő általános szerződési feltételek. (A törvény nem csak a devizahitelekre, de a forinthitelekre is vonatkozik.)
Összesen 79 bank adott be keresetet, augusztus 22-én kezdte el tárgyalni a törvényszék a pereket, eddig néhány eljárásban elutasították a kereseteket, több ügyben pedig szeptember első felére halasztották az elsőfokú ítélet kihirdetését. Szerdán folytatódik a bankok által kezdeményezett devizahiteles perek tárgyalása. A törvényszéknek 30 napja van a keresetek elbírálására, a törvény szerint októberben már a fellebbezések esetén másodfokon a táblán folytatódó pereknek is le kell záródniuk a jogerős ítéletekkel.
Elhalasztotta a döntést a törvényszék az MKB-Euroleasing Autólízing perében is
A magyar állam jogi képviselőjének álláspontja szerint a refinanszírozói pozícióra való hivatkozás, illetve a refinanszírozásból eredő költségek áthárításának objektív szükségszerűségére való hivatkozás téves megközelítés, hiszen a felperesnek a pénzpiacon tevékenykedő pénzügyi intézményként ráhatása van refinanszírozási költségeinek alakulására, általános értelemben ez saját működéséből eredő kockázatának tekinthető. Éppen ezért ennek objektívnak tekintett átháríthatósága önmagában nem lehet megalapozott - mondta.
A felperes jogi képviselője - az alperes jogi képviselője által előterjesztett kiegészítő perköltség igényre reagálva - a perköltség mérséklését kérte arra hivatkozva, hogy az egyéb perekben is gyakorlatilag megegyező tartalmú ellenkérelmek születtek.
A Raiffeisen Bank perében is szeptemberben hirdetnek ítéletet
Szeptember 10-re halasztotta az ítélet kihirdetését a Fővárosi Törvényszék a Raiffeisen Bank magyar állam ellen indított perében, egyúttal végzéssel elutasította a felperes bank azon indítványát, hogy az Alkotmánybírósághoz és az Európai Bírósághoz forduljanak a per tárgyában.
A bíróság egyúttal végzéssel azt a banki kezdeményezést is elutasította, hogy egy vitás kérdés tisztázására szakértőket rendeljen ki a bíróság.
A hitelintézet a Kúria egyoldalú szerződési feltételek tisztességtelenségét tartalmazó állásfoglalása és a devizahiteles törvény miatt indítványozta az alkotmánybírósági kontrollt, illetve az Európai Bíróság előzetes döntéshozatalát.
A bank jogi képviselői a bírósági tárgyaláson aggályosnak tartották, hogy mind a devizahiteles törvény, előzőleg pedig a Kúria állásfoglalása sérti a jogállamiság egyes vonatkozásait, visszamenőleges hatállyal alkotott meg olyan szabályokat, előírásokat, amelyek a devizahitelek megkötésének idején nem voltak érvényesek.
A Raiffeisen ügyvédei tételesen - évekre lebontva - igyekeztek bizonyítani, hogy a pénzintézet által kötött korabeli deviza hitelszerződések mindenben megfeleltek az akkor érvényes törvényeknek, jogi előírásoknak.
A pénzintézet jogi képviselői a Kúriának a fogyasztói kölcsönszerződésekre vonatkozó jogegységi határozatával kapcsolatban, az abban megfogalmazott egyes elvekről szakértői vizsgálatot kezdeményeztek. Ezzel azt akarták bizonyítani, hogy a bank devizahitelszerződései nem voltak tisztességtelenek, mindenkor jogszerűen járt el a hitelintézet.
Az állam jogi képviselője szerint a bank ügyvédei az alkotmányos elvek védelmét helyezték előtérbe, pedig csak a hitelszerződések tisztességességét kellene bizonyítaniuk. Elmondta azt is: furcsa véletlen összefüggés, hogy miért abban az időszakban változtak a szerződések feltételei, amikor a Raiffeisen csoport nemzetközi kockázati megítélése, besorolása változott, romlott.
Szeptemberre halasztotta az Erste perében is az ítélethirdetést a törvényszék
Szeptember 10-re halasztotta az Erste Bank Hungary kontra magyar állam devizahiteles perben az elsőfokú ítélet kihirdetését a Fővárosi Törvényszék a kedden megkezdődött perben.
A felperes bank a bírósági eljárás felfüggesztését és az Alkotmánybírósághoz (Ab), illetve az Európai Unió bíróságához való fordulást is indítványozta, ezt azonban a bíróság több másik banki devizahiteles perhez hasonlóan elutasította. Az Erste álláspontja szerint a devizahitelekről szóló per alapjául szolgáló törvény számos ponton alkotmányellenes, például a jogállamiság, a tisztességes eljárás, vagy a visszaható hatályú jogalkotás tilalmával összefüggésben.
A bank szerint szerződései tisztességesek voltak, a szerződéses kikötések megfeleltek a mindenkori, éppen hatályos jogszabályoknak, a társadalmi elvárásoknak, és indokolt is volt az egyoldalú szerződésmódosítás kikötése, hiszen nagyon hosszú időtartamú hitelekről volt szó.
A felperes jogászai a tárgyaláson hivatkoztak arra is, hogy a Gazdasági Versenyhivatal korábban éveken keresztül vizsgálta az Erste lakáshitel-szerződéseit, és nem állapított meg tisztességtelenséget.
A bank keresetének érvelése szerint a szerződésekbe nem egyoldalú kikötések vannak, ellentételezésül például kedvező kamatozásra is lehetőséget adnak. A felperes jogi képviselője kitért arra is, hogy álláspontjuk szerint az általa csatolt iratok bizonyítják, hogy a törvényben rögzített elveknek megfelelőek voltak az egyoldalú szerződésmódosítások
A tárgyalás elején a bank ügyvédje zárt tárgyalást kért üzleti titokra hivatkozva, ugyanis az eljárásban felhasznált iratok között belső dokumentumok, szabályzatok, az árazási elvekkel, forrás- és kockázatkezeléssel kapcsolatos információk is vannak, ám a bíró elutasította a nyilvánosság kizárása iránti kérelmet.
Az alperes magyar állam jogi képviselője a kereset elutasítását, illetve az Ab-hoz és az Európai Unió Bíróságához való fordulás mellőzését indítványozta.
Elutasította az AXA keresetét a bíróság
A Fővárosi Törvényszék szerdán maratoni tárgyalás után elutasította az AXA Bank Europe SA kontra magyar állam devizahiteles perben a pénzintézet kérelmét, amelyben általános szerződéses feltételeinek tisztességességét kívánta bizonyítani.
További ügyek:

matches: bíróság Kúria Bíróság Kúria bíróság bíróság


text:
Jó tudni › 1996. évi CXII. törvény a hitelintézetekrõl és a pénzügyi vállalkozásokról
1996. évi CXII. törvény a hitelintézetekrõl és a pénzügyi vállalkozásokról
130/A. § (1) A központi hitelinformációs rendszer (a továbbiakban: KHR) olyan zárt rendszerû adatbázis, amelynek célja a hitelképesség differenciáltabb megítélésének és ezáltal a hitelezésnek szélesebb körû lehetõvé tétele, valamint a referenciaadat-szolgáltatók biztonságosabb mûködése érdekében a hitelezési kockázat csökkentésének elõsegítése.
(2) A KHR-ben kizárólag az e törvényben meghatározott referenciaadatok kezelhetõk.
(3) A KHR-t kezelõ pénzügyi vállalkozás kizárólag a referenciaadat-szolgáltató által átadott referenciaadatot veheti át, és kizárólag az általa kezelt referenciaadatot adhatja át a referenciaadat-szolgáltatónak.
(4) Az adatkérési igényben megjelölt, - a 2. számú melléklet V. fejezetének 1. pontjában meghatározott - nyilvántartottra vonatkozó referenciaadaton kívül a KHR-bõl a referenciaadat-szolgáltató részére egyéb adat nem adható át. Természetes személy referenciaadataira vonatkozó adatkérési igény kizárólag a 3. § (1) bekezdésének b)-c) és e)-f) pontjában foglalt pénzügyi szolgáltatásra irányuló szerzõdés, vagy a Tpt. 81. § (2) bekezdésének c) pontja szerinti kiegészítõ befektetési szolgáltatásra, illetõleg a Tpt. 5. § (1) bekezdésének 37. pontjában meghatározott értékpapír-kölcsönzésre vonatkozó szerzõdés megkötését megalapozó döntés meghozatalához, vagy a 130/J. § (3) bekezdése szerinti tájékoztatás megadásának céljára használható fel.
(5) A KHR-bõl a Diákhitel Központ részére - a 130/J. § (4) bekezdésében foglaltakon kívül - referenciaadat nem adható át.
(6) A KHR-t kezelõ pénzügyi vállalkozás nyilvántartja a referenciaadatot továbbító referenciaadat-szolgáltató nevét, székhelyét, telephelyét, fióktelepét és a kapcsolattartásra jogosult személy nevét.
(7) Az egymás között történõ adatátadás tényérõl, idõpontjáról és az átadott adatok körérõl mind a KHR-t kezelõ pénzügyi vállalkozásnak, mind a referenciaadat-szolgáltatónak nyilvántartást kell vezetnie. E nyilvántartást a referenciaadatok nyilvántartására vonatkozó, 130/I. §-ban meghatározott idõpontig kell kezelni.
(8) A KHR-t kezelõ pénzügyi vállalkozás felelõs a referenciaadatok teljes körû és naprakész nyilvántartásáért, az adatbázis teljességéért és folyamatos fenntartásáért.
(9) A referenciaadat-szolgáltató haladéktalanul köteles az általa kezelt referenciaadatokat a KHR-t kezelõ pénzügyi vállalkozás részére átadni. A referenciaadat-szolgáltató adatátadási kötelezettsége a már átadott referenciaadatok módosulása esetén is fennáll, ha azokról tudomása van.
a) részvénytársasági formában mûködõ pénzügyi vállalkozás,
b) legalább kétszázmillió forint saját tõkével rendelkezik,
e) a hitelinformációs rendszeréhez történõ csatlakozási szándékát a referenciaadat-szolgáltatók legalább hetven százaléka kinyilvánította, és ezen referenciaadat-szolgáltatók legalább nyolcvan százalékával rendelkeznek az összes referenciaadat-szolgáltató tárgyévet megelõzõ év éves beszámolója alapján kiszámított kockázatvállalásának.
a) a pénzügyi vállalkozás nem vitatott tartozását az esedékességet követõ öt napon belül nem egyenlítette ki, illetõleg vagyona (eszközei) az ismert hitelezõk követelésének kielégítésére nem nyújtana fedezetet,
b) hitelezõi kérelemre a bíróság elrendeli a pénzügyi vállalkozás felszámolását.
a) a 13/B. §-ban meghatározott, az informatikai rendszer biztonságával kapcsolatos szabályozási rendszer elõírásainak nem tesz eleget,
b) a pénzügyi vállalkozás súlyosan vagy ismételten megsérti az adatvédelemre vonatkozó egyéb jogszabályok elõírásait,
c) a KHR-t kezelõ pénzügyi vállalkozás nem tesz eleget a Felügyelet határozatában foglalt, a jogszerû mûködés helyreállítására vonatkozó elõírásoknak.
(4) A KHR kezelésére vonatkozó engedély visszavonásával egyidejûleg a Felügyelet köteles a KHR kezelésére egy másik pénzügyi vállalkozást kijelölni, és az engedély visszavonására vonatkozó határozatban foglalt határidõ bekövetkezéséig az adatkezelés végzésére felügyeleti biztost kirendelni.
(5) A felügyeleti biztos (4) bekezdésben meghatározott kirendelése esetén a 163. § (3) bekezdésében és a 164-167. §-ban foglalt elõírásokat megfelelõen alkalmazni kell.
(6) A (4) bekezdésben meghatározott kijelölés esetén a Felügyelet azt a pénzügyi vállalkozást jelölheti ki a KHR kezelõjeként, amely kötelezettséget vállal arra, hogy az (1) bekezdés a)-d) pontjaiban foglalt feltételeknek százhúsz napon belül megfelel.
(7) Az a pénzügyi vállalkozás, amelynek a KHR kezelésre vonatkozó engedélyét a Felügyelet visszavonta, köteles az engedély visszavonására vonatkozó határozatban foglalt határidõ bekövetkezéséig kezelt referenciaadatokat az engedély visszavonására vonatkozó határozatban foglalt idõpontban átadni annak a pénzügyi vállalkozásnak, amelyet a Felügyelet a KHR új kezelõjeként kijelöl. Az a pénzügyi vállalkozás, amelynek a KHR kezelésére vonatkozó engedélyét a Felügyelet visszavonta, az engedély visszavonására vonatkozó határozatban foglalt határidõtõl kezdõdõen referenciaadatot nem kezelhet.
(8) A KHR-t kezelõ pénzügyi vállalkozás üzletszabályzatának elfogadásához a Felügyelet jóváhagyása szükséges.
A KHR-be történõ adatátadás és a KHR-ben történõ adatkezelés szabályai
130/C. § (1) A referenciaadat-szolgáltató a KHR-t kezelõ pénzügyi vállalkozás részére átadja annak a természetes személynek a 3. számú melléklet II. fejezetének 1.1-1.2 pontja szerinti referenciaadatait, aki a 3. § (1) bekezdésének b)-c) és e)-f) pontjában foglalt pénzügyi szolgáltatásra vonatkozó szerzõdésben, valamint a külön jogszabályban meghatározott hallgatói hitelszerzõdésben vállalt fizetési kötelezettségének oly módon nem tesz eleget, hogy a lejárt és meg nem fizetett tartozásának összege meghaladja a késedelembe esés idõpontjában érvényes legkisebb összegû havi minimálbért és ezen minimálbérösszeget meghaladó késedelem folyamatosan, több mint kilencven napon keresztül fennállt.
(2) Ugyanazon személy (1) bekezdés szerinti szerzõdésszegését több jogviszony egyidejû fennállása esetén jogviszonyonként külön-külön kell figyelembe venni.
130/D. § A referenciaadat-szolgáltató a KHR-t kezelõ pénzügyi vállalkozás részére átadja annak a természetes személynek a 3. számú melléklet II. fejezetének 1.1 és 1.3 pontja szerinti referenciaadatait, aki a 3. § (1) bekezdésének b)-c) és e)-f) pontjában foglalt pénzügyi szolgáltatásra vonatkozó szerzõdés, valamint a külön jogszabályban meghatározott hallgatói hitelszerzõdés megkötésének kezdeményezése során valótlan adatot közöl, hamis vagy hamisított okiratot használ, ha mindez okirattal bizonyítható.
130/E. § A referenciaadat-szolgáltató a KHR-t kezelõ pénzügyi vállalkozás részére átadja annak a természetes személynek a 3. számú melléklet II. fejezetének 1.1 és 1.4 pontja szerinti referenciaadatait,
a) aki a készpénz-helyettesítõ fizetési eszközre vonatkozó azon bejelentését követõen, miszerint az elektronikus fizetési eszköz kikerült a birtokából, vagy az elektronikus fizetési eszköz használatához szükséges személyazonosító, illetve egyéb kódja vagy más hasonló azonosító adata jogosulatlan harmadik személy tudomására jutott, a bejelentett fizetési eszközzel tranzakciót hajt végre,
b) aki a készpénz-helyettesítõ fizetési eszköz használata során jogosulatlanul más személy személyazonosító vagy egyéb kódját, illetve más azonosító adatát használja fel,
c) akivel szemben a készpénz-helyettesítõ fizetési eszköz használata miatt a bíróság jogerõs határozatában a Btk. 313/C. §-ában meghatározott bûncselekmény elkövetését állapítja meg.
130/F. § (1) A referenciaadat-szolgáltató a KHR-t kezelõ pénzügyi vállalkozás részére átadja a 2. számú melléklet V. fejezete 4. pontja szerinti vállalkozásoknak a 3. § (1) bekezdésének b)-c) és e)-f) pontjában foglalt pénzügyi szolgáltatásra vonatkozó szerzõdésével kapcsolatos, a 3. számú melléklet II. fejezetének 2.1 és 2.2 pontja szerinti referenciaadatait.
(2) A referenciaadat-szolgáltató a KHR-t kezelõ pénzügyi vállalkozás részére átadja annak a vállalkozásnak a 3. számú melléklet II. fejezetének 2.1 és 2.3 pontja szerinti referenciaadatait, amelynek bankszámlájával szemben - fedezethiány miatt - harminc napot meghaladó idõszak alatt, megszakítás nélkül, egy millió forintnál nagyobb összegû sorba állított követelést tartanak nyilván.
(3) A referenciaadat-szolgáltató a KHR-t kezelõ pénzügyi vállalkozás részére átadja annak a vállalkozásnak a 3. számú melléklet II. fejezetének 2.1 és 2.4 pontja szerinti referenciaadatait, amely készpénz-helyettesítõ fizetési eszköz elfogadására irányuló szerzõdésben vállalt kötelezettségét megszegte, és emiatt a készpénz-helyettesítõ fizetési eszköz elfogadására irányuló szerzõdését a referenciaadat-szolgáltató felmondta vagy felfüggesztette.
130/G. § (1) A 130/C. §-ban foglalt rendelkezések alkalmazása során a lejárt és meg nem fizetett tartozás összegének és idõtartamának számítását abban az esetben is folyamatosan kell végezni, ha az adatszolgáltatással kapcsolatos szerzõdésbõl eredõ követelés egy másik referenciaadat-szolgáltató részére átruházásra kerül.
(2) A szerzõdésbõl eredõ követelést átruházó referenciaadat-szolgáltató köteles a feladat teljesítéséhez szükséges valamennyi okiratot és információt átadni a követelést átvevõ referenciaadat-szolgáltató részére.
130/H. § A KHR-t kezelõ pénzügyi vállalkozás a részére átadott referenciaadatot "átruházás referenciaadat-szolgáltató részére" megjegyzéssel látja el, és feltünteti az átvevõ referenciaadat-szolgáltató adatait, ha a referenciaadat-szolgáltató az adatszolgáltatással kapcsolatos szerzõdésbõl eredõ követelést egy másik referenciaadat-szolgáltató részére ruházta át.
130/I. § (1) A KHR-t kezelõ pénzügyi vállalkozás - a (3)-(4) bekezdésben foglalt kivétellel - a referenciaadatokat a (2) bekezdésben meghatározott idõponttól számított öt évig kezeli. Az öt év letelte után a KHR-t kezelõ pénzügyi vállalkozás a referenciaadatokat véglegesen és vissza nem állítható módon törli.
(2) Az (1) bekezdésben meghatározott határidõ számításának kezdete:
a) a késedelmes tartozás megszûnésének idõpontja a 130/C. § szerinti esetben,
b) az adat átadásának idõpontja a 130/D. §, a 130/E. § és a 130/F. § (3) bekezdése szerinti esetben,
c) a követelések sorba állításának megszûnési idõpontja a 130/F. § (2) bekezdése szerinti esetben,
d) a szerzõdés megszûnésének idõpontja a 130/F. § (1) bekezdése szerinti esetben.
(3) A KHR-t kezelõ pénzügyi vállalkozás haladéktalanul és vissza nem állítható módon törli a referenciaadatot, ha a referenciaadat-szolgáltató jogutód nélkül megszûnt és az adatszolgáltatással kapcsolatos szerzõdésbõl eredõ követelésnek másik referenciaadat-szolgáltató részére történõ átruházására nem került sor, vagy ha a referenciaadat-szolgáltató az adatszolgáltatással kapcsolatos szerzõdésbõl eredõ követelést nem referenciaadat-szolgáltató részére ruházta át.
(4) A KHR-t kezelõ pénzügyi vállalkozás haladéktalanul és vissza nem állítható módon törli a referenciaadatot, ha az jogellenesen került a KHR-be.
130/J. § (1) A referenciaadat-szolgáltató a természetes személyek részére - az adatátadás céljának, az átadható adatok körének, a jogorvoslati lehetõségnek, valamint annak a megjelölésével, hogy a KHR-be történt adatátadást követõen a referenciaadatokat a KHR-t kezelõ pénzügyi vállalkozás a 130/A. § (4) bekezdésében meghatározott célból további referenciaadat-szolgáltatók részére is átadhatja - írásbeli tájékoztatást köteles adni:
a) a szerzõdés megkötésének kezdeményezését megelõzõen arról, hogy a 130/D. §-ban meghatározott esetben adatai bekerülhetnek a KHR-be,
b) a szerzõdés megkötését megelõzõen arról, hogy a 130/C. §-ban és a 130/E. §-ban meghatározott esetben - ismertetve a konkrét okokat - adatai bekerülhetnek a KHR-be,
c) az adatátadás tervezett végrehajtását harminc nappal megelõzõen arról, hogy a 130/C. §-ban meghatározott esetben adatai bekerülnek a KHR-be, ha nem tesz eleget a szerzõdésben foglalt kötelezettségének, és
d) az adatátadást követõen legfeljebb nyolc napon belül, annak megtörténtérõl.
(2) A referenciaadat-szolgáltató a vállalkozások részére - az adatátadás céljának, az átadandó adatok körének, valamint annak a megjelölésével, hogy a KHR-be történt adatátadást követõen a referenciaadatokat a KHR-t kezelõ pénzügyi vállalkozás a 130/A. § (4) bekezdésében meghatározott célból további referenciaadat-szolgáltatók részére is átadhatja - a szerzõdés megkötését megelõzõen írásbeli tájékoztatást köteles adni arról, hogy a 130/F. §-ban meghatározott esetben referenciaadatai bekerülnek a KHR-be.
(4) A referenciaadat-szolgáltató a tájékoztatás iránti kérelmet a KHR-t kezelõ pénzügyi vállalkozásnak haladéktalanul, de legkésõbb két munkanapon belül továbbítja, amely öt napon belül a kért adatokat zárt módon megküldi a referenciaadat-szolgáltatónak, amely azt, a kézhezvételt követõen ugyancsak zárt módon, kézbesítési bizonyítvánnyal feladott irat formájában haladéktalanul, de legkésõbb két munkanapon belül eljuttatja a kérelmezõnek.
(5) A tájékoztatás a kérelmezõ számára évente egy alkalommal díjtalan. További tájékoztatás kérése esetén a kérelmezõnek költségtérítést kell fizetnie, amely legfeljebb a kapcsolódó közvetlen költségek ellenértékét tartalmazhatja.
(6) A megfizetett költségtérítést a referenciaadatokat jogellenesen átadó referenciaadat-szolgáltató, illetve a 130/K. § (6) bekezdése szerinti esetben a KHR-t kezelõ pénzügyi vállalkozás köteles visszafizetni a nyilvántartott részére, ha a referenciaadatot jogellenesen kezelik, vagy a 130/K. § (1) bekezdésében meghatározott kifogásolást követõen az adatot helyesbíteni vagy törölni kell.
130/K. § (1) A nyilvántartott kifogást emelhet referenciaadatainak a KHR-t kezelõ pénzügyi vállalkozás részére történt átadása, azoknak a KHR-t kezelõ pénzügyi vállalkozás által történõ kezelése ellen, és kérheti a referenciaadat-helyesbítését, illetve törlését.
a) a kifogásolt referenciaadatot a KHR-t kezelõ pénzügyi vállalkozásnak átadó referenciaadat-szolgáltatóhoz, vagy
b) a KHR-t kezelõ pénzügyi vállalkozáshoz
(3) A KHR-t kezelõ pénzügyi vállalkozás a kifogást - a nyilvántartott egyidejû értesítése mellett - haladéktalanul, de legkésõbb két munkanapon belül köteles ahhoz a referenciaadat-szolgáltatóhoz megküldeni, amely a kifogásolt referenciaadatot a KHR-t kezelõ pénzügyi vállalkozásnak átadta, kivéve, ha a referenciaadat-szolgáltató jogutód nélkül megszûnt, és az adatszolgáltatással kapcsolatos szerzõdésbõl eredõ követelés átruházására másik referenciaadat-szolgáltató részére nem került sor, vagy a referenciaadat-szolgáltató személye nem állapítható meg.
(4) A referenciaadat-szolgáltató, illetõleg a KHR-t kezelõ pénzügyi vállalkozás köteles a kifogást annak kézhezvételét követõ tizenöt napon belül kivizsgálni, és a vizsgálat eredményérõl a nyilvántartottat írásban, kézbesítési bizonyítvánnyal feladott irat formájában haladéktalanul, de legkésõbb két munkanapon belül tájékoztatni.
(5) Ha a referenciaadat-szolgáltató a kifogásnak helyt ad, haladéktalanul, de legkésõbb két munkanapon belül köteles a helyesbített vagy törlendõ referenciaadatot - a nyilvántartott egyidejû értesítése mellett - a KHR-t kezelõ pénzügyi vállalkozás részére átadni, amely a változást haladéktalanul, de legkésõbb két munkanapon belül köteles átvezetni.
(6) A KHR-t kezelõ pénzügyi vállalkozás - a nyilvántartott egyidejû értesítése mellett - akkor is köteles a változást haladéktalanul, de legkésõbb két munkanapon belül átvezetni, ha a referenciaadat-szolgáltató jogutód nélkül megszûnt és az adatszolgáltatással kapcsolatos szerzõdésbõl eredõ követelés átruházására másik referenciaadat-szolgáltató részére nem került sor, vagy a referenciaadat-szolgáltató személye nem állapítható meg és így a benyújtott kifogást a KHR-t kezelõ pénzügyi vállalkozás vizsgálta ki, és annak helyt adott.
(7) A KHR-t kezelõ pénzügyi vállalkozás a helyesbítésrõl vagy törlésrõl haladéktalanul, de legkésõbb két munkanapon belül köteles értesíteni valamennyi olyan referenciaadat-szolgáltatót, amely a nyilvántartottról a helyesbítést vagy törlést megelõzõ egy éven belül referenciaadatot kért.
130/L. § (1) A nyilvántartott referenciaadatainak átadása és kezelése miatt, illetõleg azok helyesbítése vagy törlése céljából a referenciaadat-szolgáltató és a KHR-t kezelõ pénzügyi vállalkozás ellen keresetet indíthat. A keresetlevelet a 130/K. § (4) bekezdésében meghatározott tájékoztató kézhezvételét követõ harminc napon belül a nyilvántartott lakóhelye szerint illetékes helyi bírósághoz kell benyújtani vagy ajánlott küldeményként postára adni. E határidõ elmulasztása miatt igazolásnak van helye.
(2) A nyilvántartottat az (1) bekezdés szerinti keresetindítási jog akkor is megilleti, ha a referenciaadat-szolgáltató, illetve a KHR-t kezelõ pénzügyi vállalkozás a 130/J. § (4), vagy a 130/K. § (4) bekezdésében meghatározott tájékoztatási kötelezettségének nem tett eleget. A keresetlevél benyújtására nyitva álló határidõt ez esetben a tájékoztatási kötelezettségre megállapított határidõ leteltétõl kell számítani.
(4) A bíróság a keresetlevelet a Pp. 124. §-ának (1) bekezdésében meghatározottak tekintetében haladéktalanul, de legkésõbb a bírósághoz érkezésétõl számított tizenöt napon belül megvizsgálja és - amennyiben a keresetlevél a tárgyalás kitûzésére alkalmas - intézkedik a tárgyalási határnap kitûzésérõl. A tárgyalást úgy kell kitûzni, hogy az elsõ tárgyalás legkésõbb az iratoknak a bírósághoz való érkezését követõ harminc napon belül megtartható legyen. Ha a keresetlevél csak a bíróság intézkedése alapján válik alkalmassá a tárgyalás kitûzésére (Pp. 124. §) a tárgyalás kitûzésére elõírt határidõ kezdõ idõpontját ettõl az idõponttól kell számítani. A tárgyalás elhalasztása esetén a folytatólagos tárgyalást harminc napon belül kell megtartani.
130/M. § (1) A KHR-t kezelõ pénzügyi vállalkozás a per megindítását az eljárás jogerõs befejezéséig a vitatott referenciaadattal együtt köteles nyilvántartani.
(2) A bíróság végzésével már a tárgyalás elõkészítése során elrendelheti a referenciaadatok kezelésének felfüggesztését, ha a rendelkezésre álló adatok alapján a kereseti kérelem megalapozottsága valószínûnek mutatkozik. A végzés fellebbezésre tekintet nélkül elõzetesen végrehajtható.
(3) Ha a bíróság a referenciaadatok kezelésének felfüggesztését rendelte el, akkor az erre vonatkozó határozat kézhezvételét követõen haladéktalanul, de legkésõbb két munkanapon belül a referenciaadatokat a személyes adatok védelmérõl és a közérdekû adatok nyilvánosságáról szóló 1992. évi LXIII. törvény 2. §-ának 13. pontjában meghatározottak szerint zárolni kell.
130/N. § (1) A referenciaadat-szolgáltatót, illetõleg a KHR-t kezelõ pénzügyi vállalkozást terheli annak bizonyítása, hogy a referenciaadat átadásának, illetve KHR-ben történõ kezelésének e törvényben meghatározott feltételei fennálltak. E körben a bizonyítás elmaradása vagy eredménytelensége a referenciaadat-szolgáltatót, illetõleg a KHR-t kezelõ pénzügyi vállalkozást terheli.
(2) Az ítélet jogerõre emelkedéséig a referenciaadat kezelését akkor is fel kell függeszteni, ha az elsõfokú ítélet a referenciaadat törlését rendelte el.
(3) A referenciaadat kezelésének felfüggesztését, a kezelés felfüggesztésének megszüntetését, illetve a referenciaadat helyesbítését, törlését a bíróság erre vonatkozó jogerõs határozatának kézhezvételét követõen haladéktalanul, de legkésõbb két munkanapon belül végre kell hajtani.
(4) A bíróság a referenciaadat módosítására vagy törlésére vonatkozó jogerõs határozatát a Felügyeletnek is megküldi.
130/O. § A 130/L-130/N. §-ban foglalt rendelkezések a másodfokú eljárásban is megfelelõen irányadók.

matches: bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság