text:
Az Európai Unió Hivatalos Lapja, C 16, 2016. január 18.
C-439/13. P. sz. ügy: A Bíróság (ötödik tanács) 2015. november 12-i ítélete – Elitaliana SpA kontra Eulex Kosovo (Fellebbezés — Szolgáltatásnyújtásra irányuló közbeszerzési szerződések — 2008/124/KKBP együttes fellépés — Az Eulex Kosovo misszió részére nyújtandó helikopteres támogatásra vonatkozó ajánlati felhívás — Az odaítélő határozattal szembeni kereset — EUSZ 24. cikk, (1) bekezdés, második albekezdés — EUMSZ 275. cikk, első bekezdés — Közös kül- és biztonságpolitika (KKBP) — A Bíróság hatásköre — EUMSZ 263. cikk, első bekezdés — Az „uniós szerv vagy hivatal” fogalma — Az Európai Bizottságnak betudható intézkedések — Menthető tévedés)
C-572/13. sz. ügy: A Bíróság (negyedik tanács) 2015. november 12-i ítélete (a Cour d’appel de Bruxelles [Belgium] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Hewlett-Packard Belgium SPRL kontra Reprobel SCRL (Előzetes döntéshozatal — Jogszabályok közelítése — Szellemi tulajdon — Szerzői jog és szomszédos jogok — 2001/29/EK irányelv — Kizárólagos többszörözési jog — Kivételek és korlátozások — 5. cikk, (2) bekezdés, a) és b) pont — Reprográfiai kivétel — A magáncélú másolatra vonatkozó kivétel — A következetesség igénye a kivételek alkalmazása során — A „méltányos díjazás” fogalma — Méltányos díjazás címén díj kivetése a multifunkcionális nyomtatókra — Arányos díj — Átalánydíj — Az átalánydíj és az arányos díj halmozódása — Számítási mód — A méltányos díjazás kedvezményezettjei — Szerzők és kiadók — Kották)
C-632/13. sz. ügy: A Bíróság (hatodik tanács) 2015. november 19-i ítélete (a Högsta förvaltningsdomstolen [Svédország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Skatteverket kontra Hilkka Hirvonen (Előzetes döntéshozatal iránti kérelem — Személyek szabad mozgása — Egyenlő bánásmód — Jövedelemadó — Külföldi illetőségű adóalanyok forrásadó-köteles jövedelmei — Az adóalany személyes helyzetéhez kapcsolódó bármilyen adólevonás kizárása — Igazolás — A külföldi illetőségű adóalanyok azon lehetősége, hogy a belföldi adóalanyokra alkalmazandó adózást válasszák és érvényesítsék az említett levonásokat)
C-103/14. sz. ügy: A Bíróság (negyedik tanács) 2015. november 12-i ítélete (a Vilniaus apygardos administracinis teismas [Litvánia] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Bronius Jakutis, Kretingalės kooperatinė ŽŪB kontra Nacionalinė mokėjimo agentūra prie Žemės ūkio ministerijos, Lietuvos valstybė (Előzetes döntéshozatal iránti kérelem — Mezőgazdaság — 73/2009/EK rendelet — A 7. cikk (1) bekezdése, a 10. cikk (1) bekezdése, a 121. cikk és a 132. cikk (2) bekezdése — E rendelet végrehajtási aktusai — Érvényesség az EUM Szerződésnek, a 2003. évi csatlakozási okmánynak, valamint a hátrányos megkülönböztetés tilalma elvének, a jogbiztonság elvének, a bizalomvédelem elvének és a megfelelő ügyintézés elvének a fényében — A mezőgazdasági termelőknek nyújtott közvetlen kifizetések modulációja — Az összegek csökkentése — A közvetlen kifizetések alkalmazandó szintje a 2004. április 30-i összetételű Európai Közösség tagállamaiban, valamint az e Közösséghez 2004. május 1-jén csatlakozó tagállamokban — A közzététel és az indokolás hiánya)
C-115/14. sz. ügy: A Bíróság (negyedik tanács) 2015. november 17-i ítélete (az Oberlandesgericht Koblenz [Németország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – RegioPost GmbH & Co. KG kontra Stadt Landau in der Pfalz (Előzetes döntéshozatal iránti kérelem — EUMSZ 56. cikk — Szolgáltatásnyújtás szabadsága — Korlátozások — 96/71/EK irányelv — 3. cikk, (1) bekezdés — 2004/18/EK irányelv — 26. cikk — Közbeszerzés — Postai szolgáltatások — A tagállam valamely regionális egységének szabályozása, amely előírja az ajánlattevők és alvállalkozóik számára, hogy vállaljanak kötelezettséget arra, hogy a közbeszerzési szerződés tárgyát képező szolgáltatásokat teljesítő alkalmazottaik számára minimálbért fizetnek)
C-121/14. sz. ügy: A Bíróság (második tanács) 2015. november 12-i ítélete – Nagy-Britannia és Észak-Írország Egyesült Királysága kontra Európai Parlament, Európai Unió Tanácsa (Megsemmisítés iránti kereset — Az Európai Hálózatfinanszírozási Eszköz létrehozásáról szóló 1316/2013/EU rendelet — Valamely tagállam területét érintő közös érdekű projektek — Az említett állam általi jóváhagyás — Vasúti árufuvarozási folyosó meghosszabbítása — Jogalap — EUMSZ 171. cikk és EUMSZ 172. cikk, második bekezdés)
C-198/14. sz. ügy: A Bíróság (ötödik tanács) 2015. november 12-i ítélete (a Helsingin hovioikeus [Finnország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Valev Visnapuu kontra Kihlakunnansyyttäjä (Helsinki), Suomen valtio – Tullihallitus (Előzetes döntéshozatal iránti kérelem — EUMSZ 34. cikk és EUMSZ 110. cikk — 94/62/EK irányelv — 1. cikk, (1) bekezdés, 7. cikk és 15. cikk — Alkoholtartalmú italok más tagállamból való távértékesítése és szállítása — Bizonyos italospalackokat terhelő jövedéki adó — Mentesség a palackok visszaváltási vagy betétdíjas rendszerhez tartozása esetén — EUMSZ 34. cikk, EUMSZ 36. cikk és EUMSZ 37. cikk — Alkoholtartalmú italok kiskereskedelmi engedélyére vonatkozó követelmény — Alkoholtartalmú italok kiskereskedelmi értékesítésének monopóliuma — Igazolás — Egészségvédelem)
C-219/14. sz. ügy: A Bíróság (hatodik tanács) 2015. november 11-i ítélete (az Employment Tribunal Birmingham [Egyesült Királyság] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Kathleen Greenfield kontra The Care Bureau Ltd (Előzetes döntéshozatal iránti kérelem — Szociálpolitika — Részmunkaidős foglalkoztatásról szóló keretmegállapodás — Munkaidő-szervezés — 2003/88/EK irányelv — A fizetett éves szabadsághoz való jog — A szabadságra való jogosultság kiszámítása a munkaidő növelése esetén — Az időarányosság elvének értelmezése)
C-223/14. sz. ügy: A Bíróság (első tanács) 2015. november 11-i ítélete (a Juzgado de Primera Instancia no 7 de Las Palmas de Gran Canaria [Spanyolország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Tecom Mican SL és José Arias Domínguez (Előzetes döntéshozatal — Polgári ügyekben folytatott igazságügyi együttműködés — A bírósági és bíróságon kívüli iratok kézbesítése — A „bíróságon kívüli irat” fogalma — Magánokirat — Határokon átnyúló vonatkozás — A belső piac működése)
C-241/14. sz. ügy: A Bíróság (harmadik tanács) 2015. november 19-i ítélete (a Finanzgericht Baden-Württemberg [Németország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Roman Bukovansky kontra Finanzamt Lörrach (Előzetes döntéshozatal iránti kérelem — Adózás — Az egyrészről az Európai Közösség és tagállamai, másrészről a Svájci Államszövetség közötti, a személyek szabad mozgásáról szóló megállapodás — E megállapodás és a kettős adóztatás elkerülésére kötött egyezmények közötti kapcsolat — Egyenlő bánásmód — Állampolgárságon alapuló hátrányos megkülönböztetés — Az Európai Unió valamely tagállamának állampolgára — Határ menti ingázó munkavállalók — Jövedelemadó — Adóztatási joghatóság megosztása — Kapcsoló elv — Állampolgárság)
C-325/14. sz. ügy: A Bíróság (kilencedik tanács) 2015. november 19-i ítélete (a Hof van beroep te Brussel [Belgium] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – SBS Belgium NV kontra Belgische Vereniging van Auteurs, Componisten en Uitgevers (SABAM) (Előzetes döntéshozatal iránti kérelem — 2001/29/EK irányelv — A 3. cikk (1) bekezdése — Nyilvánossághoz közvetítés — A „közvetítés” és a „nyilvánosság” fogalma — Televízióműsorok terjesztése — Úgynevezett direktbetáplálásos módszer)
C-422/14. sz. ügy: A Bíróság (első tanács) 2015. november 11-i ítélete (a Juzgado de lo Social no 33 de Barcelona [Spanyolország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Cristian Pujante Rivera kontra Gestora Clubs Dir SL, Fondo de Garantía Salarial (Előzetes döntéshozatal iránti kérelem — Szociálpolitika — Csoportos létszámcsökkentés — 98/59/EK irányelv — Az 1. cikk (1) bekezdése első albekezdésének a) pontja — Az érintett telephelyen „rendszerint alkalmazott munkavállaló” fogalma — Az 1. cikk (1) bekezdésének második albekezdése — Az „elbocsátás” és a „munkaszerződés elbocsátással egy tekintet alá eső megszüntetésének” fogalma — Az elbocsátott munkavállalók számának számítási módjai)
C-505/14. sz. ügy: A Bíróság (második tanács) 2015. november 11-i ítélete (a Landgericht Münster [Németország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Klausner Holz Niedersachsen GmbH kontra Land Nordrhein-Westfalen (Előzetes döntéshozatal iránti kérelem — EUMSZ 107. cikk és EUMSZ 108. cikk — Állami támogatások — Az EUMSZ 108. cikk (3) bekezdésének megsértésével nyújtott támogatás — E támogatást nyújtó szerződés érvényességét megállapító tagállami bírósági határozat — Jogerő — Összhangban álló értelmezés — A tényleges érvényesülés elve)
C-478/15. sz. ügy: A Finanzgericht Baden-Württemberg (Németország) által 2015. szeptember 8-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Peter Radgen, Lilian Radgen kontra Finanzamt Ettlingen
C-502/15. sz. ügy: 2015. szeptember 22-én benyújtott kereset – Európai Bizottság kontra Nagy Britannia és Észak-Írország Egyesült Királysága
C-508/15. sz. ügy: A Verwaltungsgericht Berlin (Németország) által 2015. szeptember 24-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Sidika Ucar kontra Land Berlin
C-509/15. sz. ügy: A Verwaltungsgericht Berlin (Németország) által 2015. szeptember 24-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem –Recep Kilic kontra Land Berlin
C-528/15. sz. ügy: A Nejvyšší správní soud (Cseh Köztársaság) által 2015. október 7-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Policie ČR kontra Salah Al Chodor és társai
C-534/15. sz. ügy: A Judecătoria Satu Mare (Románia) által 2015. október 12-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Pavel Dumitraș, Mioara Dumitraș kontra BRD Groupe Société Generale – sucursala Satu Mare
C-542/15. sz. ügy: A Tribunale di Santa Maria Capua Vetere (Olaszország) által 2015. október 16-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Angela Manzo elleni büntetőeljárás
C-543/15. sz. ügy: A Conseil d'État (Franciaország) által 2015. október 19-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Association nationale des opérateurs détaillants en énergie (ANODE) kontra Premier ministre, Ministre de l’Écologie, du Développement durable et de l’Énergie
C-545/15. sz. ügy: 2015. október 16-án benyújtott kereset – Európai Bizottság kontra Lengyel Köztársaság
C-555/15. sz. ügy: A Tribunal Administrativo e Fiscal de Leiria (Portugália) által 2015. október 28-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Bernard Jean Marie Gabarel kontra Fazenda Pública
C-558/15. sz. ügy: A Tribunal da Relação do Porto (Portugália) által 2015. november 2-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Alberto José Vieira Azevedo és társai kontra CED Portugal Unipessoal, Lda, Instituto de Seguros de Portugal – Fundo de Garantia Automóvel
C-563/15. sz. ügy: 2015. november 4-én benyújtott kereset – Európai Bizottság kontra Spanyol Királyság
C-588/15. P. sz. ügy: A Törvényszék (harmadik tanács) T-91/13. sz., LG Electronics, Inc. kontra Európai Bizottság ügyben 2015. szeptember 9-én hozott ítélete ellen az LG Electronics, Inc. által 2015. november 12-én benyújtott fellebbezés
C-596/15. P. sz. ügy: A Törvényszék (nyolcadik tanács) T-619/14. sz., Bionorica SE kontra Európai Bizottság ügyben 2015. szeptember 16-án hozott végzése ellen a Bionorica SE által 2015. november 13-án benyújtott fellebbezés
C-597/15. P. sz. ügy: A Törvényszék (nyolcadik tanács) T-620/14. sz., Diapharm GmbH & Co. KG kontra Európai Bizottság ügyben 2015. szeptember 16-án hozott végzése ellen a Diapharm GmbH & Co. KG által 2015. november 13-án benyújtott fellebbezés
T-1/08. INTP. sz. ügy: A Törvényszék 2015. szeptember 18-i ítélete – Buczek Automotive kontra Bizottság („Eljárás — Ítélet értelmezése”)
T-278/10. RENV. sz. ügy: A Törvényszék 2015. november 24-i ítélete – riha WeserGold Getränke kontra OHIM – Lidl Stiftung (WESTERN GOLD) („Közösségi védjegy — Felszólalási eljárás — A WESTERN GOLD közösségi védjegy bejelentése — WeserGold, Wesergold és WESERGOLD korábbi nemzeti, közösségi és nemzetközi szóvédjegyek — Viszonylagos kizáró ok — A 207/2009/EK rendelet 8. cikke (1) bekezdésének b) pontja — A fellebbezésről hozott határozat — A 207/2009 rendelet 64. cikkének (1) bekezdése — Indokolási kötelezettség — A meghallgatáshoz való jog — A 207/2009 rendelet 75. cikke”)
T-670/13. P. sz. ügy: A Törvényszék 2015. november 24-i ítélete – Bizottság kontra D'Agostino („Fellebbezés — Csatlakozó fellebbezés — Közszolgálat — Szerződéses alkalmazott — A meghosszabbítást mellőző határozat — Gondoskodási kötelezettség — A személyzeti szabályzat 12a. cikke (2) bekezdésének megsértése — Indokolási kötelezettség — Az ügy iratainak elferdítése”)
T-107/14. sz. ügy: A Törvényszék 2015. november 19-i ítélete – Görögország kontra Bizottság (EMOGA — Garanciarészleg — EMGA és EMVA — A finanszírozásból kizárt kiadások — 1782/2003/EK rendelet — Egységes támogatási rendszer — Nemzeti tartalék — Az odaítélés feltételei — Az Alapot fenyegető kockázat — Kölcsönös megfeleltetés)
T-126/14. sz. ügy: A Törvényszék 2015. november 24-i ítélete – Hollandia kontra Bizottság („EMOGA — Garanciarészleg — EMGA és EMVA — A kamatok bejelentésének elmulasztása címén alkalmazott pénzügyi korrekció — Indokolási kötelezettség — Kamatfelszámítási kötelezettség — Az 1290/2005/EK rendelet 32. cikkének (5) bekezdése — Az egyenértékűség elve — Gondossági kötelezettség”)
T-223/14. sz. ügy: A Törvényszék 2015. november 25-i ítélete – Ewald Dörken kontra OHIM – Schürmann (VENT ROLL) „Közösségi védjegy — Törlési eljárás — VENT ROLL közösségi szóvédjegy — Viszonylagos kizáró ok — Leíró jelleg — Megkülönböztető képesség hiánya — A 207/2009/EK rendelet 52. cikkének (1) bekezdése és 7. cikke (1) bekezdésének b) és c) pontja”)
T-248/14. sz. ügy: A Törvényszék 2015. november 25-i ítélete – Masafi kontra OHIM – Hd1 (JUICE masafi) („Közösségi védjegy — Felszólalási eljárás — A JUICE masafi közösségi ábrás védjegy bejelentése — A korábbi masafi nemzeti szóvédjegy — Viszonylagos kizáró ok — Összetéveszthetőség — A 207/2009/EK rendelet 8. cikke (1) bekezdésének b) pontja”)
T-249/14. sz. ügy: A Törvényszék 2015. november 25-i ítélete – Masafi kontra OHIM – Hd1 (masafi) („Közösségi védjegy — Felszólalási eljárás — A masafi közösségi ábrás védjegy bejelentése — A korábbi masafi nemzeti szóvédjegy — Viszonylagos kizáró ok — Összetéveszthetőség — A 207/2009/EK rendelet 8. cikke (1) bekezdésének b) pontja”)
T-320/14. sz. ügy: A Törvényszék 2015. november 25-i ítélete – Sephora kontra OHIM – Mayfield Trading (Két függőleges hullámos vonal ábrázolása) „Közösségi védjegy — Felszólalási eljárás — Két függőleges hullámos vonalat ábrázoló közösségi ábrás védjegy bejelentése — Egy függőleges hullámos vonalat ábrázoló nemzeti és nemzetközi ábrás védjegyek — Viszonylagos kizáró ok — Összetéveszthetőség — A 207/2009/EK rendelet 8. cikke (1) bekezdésének b) pontja”)
T-520/14. sz. ügy: A Törvényszék 2015. november 25-i ítélete – bd breyton-design kontra OHIM (RACE GTP) („Közösségi védjegy — A RACE GTP közösségi szóvédjegy bejelentése — Feltétlen kizáró ok — Leíró jelleg — A 207/2009/EK rendelet 7. cikke (1) bekezdésének c) pontja”)
T-526/14. sz. ügy: A Törvényszék 2015. november 19-i ítélete – Matratzen Concord kontra OHIM – Barranco Rodriguez és Barranco Schnitzler (Matratzen Concord) „Közösségi védjegy — Felszólalási eljárás — A Matratzen Concord közösségi szóvédjegy bejelentése — MATRATZEN korábbi nemzeti szóvédjegyek — Viszonylagos kizáró ok — A használat igazolása — Összetéveszthetőség — A 207/2009/EK rendelet 8. cikke (1) bekezdésének b) pontja és 42. Cikkének (2) bekezdése”)
T-539/14. sz. ügy: A Törvényszék 2015. november 19-i ítélete – North Drilling kontra Tanács („Közös kül- és biztonságpolitika — Iránnal szemben az atomfegyverek elterjedésének megakadályozása érdekében hozott korlátozó intézkedések — Pénzeszközök befagyasztása — Értékelési hiba — A megsemmisítés joghatásainak időbeli változtatása”)
T-629/14. sz. ügy: A Törvényszék 2015. november 25-i ítélete – Jaguar Land Rover kontra OHIM (Egy autó formája) („Közösségi védjegy — Közösségi térbeli védjegy bejelentése — Egy autó formája — Feltétlen kizáró ok — Megkülönböztető képesség hiánya — A 207/2009/EK rendelet 7. cikke (1) bekezdésének b) pontja”)
T-763/14. sz. ügy: A Törvényszék 2015. november 25-i ítélete – Suprema kontra OHIM Sopro Bauchemie (SOPRAPUR) „Közösségi védjegy — Felszólalási eljárás — Az Európai Közösséget megjelölő nemzetközi lajstromozás — SOPRAPUR szóvédjegy — Sopro korábbi közösségi szóvédjegy — Viszonylagos kizáró ok — Az áruk és a megjelölések hasonlósága — A 207/2009/EK rendelet 8. cikke (1) bekezdésének b) pontja”)
T-190/15. sz. ügy: A Törvényszék 2015. november 24-i ítélete – Intervog kontra OHIM (meet me) („Közösségi védjegy — A meet me közösségi ábrás védjegy bejelentése — Feltétlen kizáró ok — Megkülönböztető képesség hiánya — A 207/2009/EK rendelet 7. cikke (1) bekezdésének b) pontja”)
T-187/15. sz. ügy: A Törvényszék 2015. november 10-i végzése – Compagnia Trasporti Pubblici és társai kontra Bizottság („Állami támogatások — Campania tartományban autóbusz-közlekedési hálózatokat működtetető vállalkozás — Az olasz hatóságok által a Consiglio di Stato ítéletét követően a közszolgáltatási kötelezettségek fejében nyújtott kompenzáció — Az intézkedést a belső piaccal összeegyeztethetetlennek nyilvánító bizottsági határozat — A támogatás kedvezményezettjének helyzetéhez hasonló helyzetben lévő vállalkozások által benyújtott kereset”)
T-188/15. sz. ügy: A Törvényszék 2015. november 10-i végzése – Compagnia Trasporti Pubblici és társai kontra Bizottság („Állami támogatások — Campania tartományban autóbusz-közlekedési hálózatokat működtetető vállalkozás — Az olasz hatóságok által a Consiglio di Stato ítéletét követően a közszolgáltatási kötelezettségek fejében nyújtott kompenzáció — Az intézkedést a belső piaccal összeegyeztethetetlennek nyilvánító bizottsági határozat — A támogatás kedvezményezettjének helyzetéhez hasonló helyzetben lévő vállalkozások által benyújtott kereset”)
T-532/15. P. sz. ügy: A Közszolgálati Törvényszék F-64/13. sz., Z kontra Európai Bíróság ügyben 2015. június 30-án hozott ítélete ellen a Z által 2015. szeptember 11-én benyújtott fellebbezés
T-582/15. sz. ügy: 2015. szeptember 11-én benyújtott kereset – Silver Plastics és Johannes Reifenhäuser kontra Bizottság
T-617/15. sz. ügy: 2015. november 3-án benyújtott kereset – Chic Investments kontra OHIM (eSMOKINGWORLD)
T-621/15. sz. ügy: 2015. november 9-én benyújtott kereset – Tractel Greifzug kontra OHIM – Jiangsu Shenxi Construction Machinery (gépi meghajtású csörlő formája)
T-623/15. sz. ügy: 2015. november 10-én benyújtott kereset – Lidl Stiftung kontra OHIM (JEDE FLASCHE ZÄHLT!)
T-624/15. sz. ügy: 2015. november 6-án benyújtott kereset – European Food és társai kontra Bizottság
T-625/15. sz. ügy: 2015. november 10-én benyújtott kereset – Spa Monopole kontra OHIM – YTL Hotels & Properties (SPA VILLAGE)
T-629/15. sz. ügy: 2015. november 12-én benyújtott kereset – Hako kontra OHIM (SCRUBMASTER)
T-634/15. sz. ügy: 2015. november 12-én benyújtott kereset – Frinsa del Noroeste kontra OHIM – Frigoríficos Unidos (Frinsa LA CONSERVERA)
T-635/15. sz. ügy: 2015. november 13-án benyújtott kereset – Tuum kontra OHIM – Thun (TUUM)
T-636/15. sz. ügy: 2015. november 13-án benyújtott kereset – Infratel Italia és társai kontra Bizottság
T-638/15. sz. ügy: 2015. november 12-én benyújtott kereset – Alcohol Countermeasure Systems (International) kontra OHIM – Lion Laboratories (ALCOLOCK)
F-33/14. sz. ügy: A Közszolgálati Törvényszék második tanácsának 2015. november 19-i végzése – Marcuccio kontra Bizottság (A fél képviselőjének az eljárásból való kizárása — Új képviselő kijelölésének hiánya — A Közszolgálati Törvényszék kérelmeire való válaszadással felhagyó fél — Okafogyottság)
F-130/15. sz. ügy: 2015. október 1-jén benyújtott kereset – ZZ kontra EKB

matches: Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság


text:
Leszkoven �gyv�di Iroda - Bemutatkoz�s
Jogszab�lyfigyel�
Szemelv�nyek
Jogi irodalom
Saj�t publik�ci�k
� Legut�bbi friss�t�s
2012. �prilis	Jelen jogesetben a peres felek házasságát a városi bíróság ítéletével felbontotta, házasságukból született gyermekeiket az alperesi anyánál helyezte el
, aki a joger�s ítélet meghozatalát követ�en a felperessel közös lakásukat megosztva használta, majd évekkel kés�bb a gyermekekkel szülei családi házába költözött.
A felperes a bíróságtól keresetében többek között a gyermekelhelyezés megváltoztatását
, mindkét gyermek nála való elhelyezését kérte. Arra hivatkozott, hogy az ítélet hozatala óta a gyermekelhelyezésnél figyelembe vett körülményekben lényeges változás következett be
. Az alperes elköltözésével a gyermekek tartózkodási helyét, iskolájukat tudta és beleegyezése nélkül, egyoldalúan, a gyermekek szempontjából hátrányosan változtatta meg. A gyermekek részére külön szoba jelenlegi lakóhelyükön nem biztosított. A közös lakásban a gyermekek felügyeletét � el tudta látni, ezzel szemben a gyermekek jelenlegi lakóhelyén az alperes kétm�szakos munkabeosztása miatt a gyermekek felügyelete és megfelel� ellátása kevésbé biztosított.
Az els�fokú bíróság ítéletével a keresetet elutasította, az ítéletet a másodfokú bíróság a per f�tárgyát illet�en helybenhagyta. Az els�fokú bíróság a felperes keresetében állított körülmények megváltozását a gyermekek érdekei szempontjából, a Csjt. 72/A. § (2) bekezdésében foglaltakra figyelemmel vizsgálta. A hivatkozott törvényi szakasz értelmében a gyermek elhelyezésének megváltoztatását abban az esetben lehet kérni, ha azok a körülmények, amelyekre a bíróság a döntését alapította, utóbb lényegesen megváltoztak
, és ennek következtében az elhelyezés megváltoztatása a gyermek érdekében áll. A kett�s törvényi feltétel meglétét a bíróság nem látta megállapíthatónak. A joger�s ítélet ellen a felperes terjesztett el� felülvizsgálati kérelmet.
Többek között arra hivatkozott, hogy a perben eljárt bíróságok nem vették figyelembe, hogy az alperes felróhatóan, egyetértése nélkül változtatta meg a gyermekek érdekeivel ellentétesen a tartózkodási helyüket és iskolájukat. Hivatkozott a Csjt. 72/B. §-a (1) és (2) bekezdésében
foglalt rendelkezésre, amelyek szerint a különél� szül�k a gyermek sorsát érint� lényeges kérdésekben a gyermek elhelyezését követ�en
- közös szül�i felügyelet hiányában is - együttesen gyakorolják jogaikat
, kivéve, ha a különél� szül� felügyeleti jogát a bíróság korlátozta, megszüntette vagy szüneteltette. A gyermek sorsát érint� lényeges kérdés a kiskorú tartózkodási helyének, továbbá iskolájának, valamint életpályájának megválasztása.
A felülvizsgálati kérelmet a Legfels�bb Bíróság az alábbi indokok alapján nem tartotta alaposnak. A gyermek tartózkodási helyét illet� közös döntés
a 4/1987. (VI. 14.) IM rendelet 34. §-a alapján akkor szükséges, ha szül�i felügyeletet gyakorló szül� a gyermeket tartósan, állandó lakásán kívül más személynél vagy intézetben, vagy tartósan egy évet meghaladóan külföldön kívánja elhelyezni. A közös döntés nem terjed ki arra az esetre
, amikor az a szül�, akinél a gyermeket elhelyezték, a gyermekkel új lakóhelyre költözik. Ehhez a másik szül� egyetértésére nincs szükség
, mert a gyermek nem kerül ki annak a szül�nek a közvetlen felügyelete és gondozása alól, akinél elhelyezést nyert. Ezért az adott esetben az alperesnek a gyermekek lakóhelye megváltoztatásához a felperes egyetértésére sem volt szükség. Miután mindkét gyermek általános iskolás volt, és változatlanul ilyen közoktatási intézményben tanul, iskolájuk és életpályájuk „megválasztását" igényl� közös döntésre sem volt szükség.
A jogesetet ismertette:
dr. Báthori Edina
Bemutatkoz�s | Az �j Polg�ri T�rv�nyk�nyv | Szemelv�nyek | Jogi irodalom | Saj�t publik�ci�k | Oldalt�rk�p
© Dexef Kft.

matches: bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság Bíróság


text:
DR. KRISTON-ADÓS ÁRFOLYAMKOCKÁZAT VISELÉSÉNEK TUDOMÁNYTALAN TÉZISE - Nemzeti Civil Kontroll
DR. KRISTON-ADÓS ÁRFOLYAMKOCKÁZAT VISELÉSÉNEK TUDOMÁNYTALAN TÉZISE
Dr. Kriston István ügyvéd: – kérem megosztani –
UNIÓS ÜGYVÉDI NYÍLT LEVÉL KIEGÉSZÍTÉSE
A KÚRIA JOGEGYSÉGI TANÁCSÁHOZ ÉS TAGJAIHOZ
KÚRIA 6/2013 PJE 1-3.PONTJAI
ADÓS ÁRFOLYAMKOCKÁZAT VISELÉSÉNEK
TUDOMÁNYTALAN TÉZISE
Elnok@kuria.birosag.hu, SomogyiM@kuria.birosag.hu, WellmannGy@kuria.birosag.hu, OroszA@kuria.birosag.hu, Kuria@kuria.birosag.hu, kuriasajtotitkarsag@kuria.birosag.hu,kuria_polg_sajto@kuria.birosag.hu
ErossMonika@kuria.birosag.hu, SubaIldiko@kuria.birosag.hu
Tisztelt Jogegységi Tanács!
A magyarországi fogyasztói hitelszerződésekre a 2010.05.12. napjáig hatályos hitelmegállapodásról szóló 87/102/EGK irányelv 4. cikkét az EUB 2016. november 9. kelt C-42/15 számú előzetes döntéshozatali eljárásban hozott ítéletével úgy kötelező értelmezni (66. pont), hogy a tisztességtelen hitelfeltételekkel szemben és annak érdekében, hogy lehetővé tegyék az adós számára a megállapodás megkötésekor az aláírt megállapodás jövőbeli teljesítési feltételeinek teljes megismerését, az említett irányelv Preambuluma és 4. cikke megkövetelte, hogy az adós mindazon tényezőknek az ismeretével rendelkezzen, amelyek kötelezettségvállalásának mértékére hatással lehetnek (lásd: 2015. július 9‑i Bucura‑ítélet, C‑348/14, nem tették közzé, EU:C:2015:447, 57. pont).
Kúria 6/2013 PJE 1-3. pontjainak pénzpiaci törvényszerűségeket sértő rendelkezése az, hogy a fogyasztó a forintkölcsön kamatánál kedvezőbb deviza kamatmérték mellett adósodott el, ezért ő viseli az árfolyamváltozás hatásait: fizetési teher növekedése vagy csökkenése. Kúria tudománytalan tézise az árfolyamkockázatot kedvező deviza kamatmértékkel ellentételezettnek tekinti, így elvonja az adóstól a kamat és árfolyam összefüggését adó kamatparitás tényezőjének ismeretét, amely a kötelezettségvállalásának mértékére hatással lehet.
Kúria Jogegységi Tanácsához tegnap a Kúria 6/2013 PJE határozat 1-3. pontjainak uniós jogellenessége tárgyában írt uniós ügyvédi nyílt levelemet a deviza árfolyamkockázat adósra telepítésének tudománytalan téziséről kiegészítem és pénzügytudományi hivatkozásokkal alátámasztom.
Közgazdasági Szemle, LV. évf., 2008. november (941–961. o.). Ábel István – Kóbor Ádám: kamatkülönbözet, spekulációs profit és árfolyam-változékonyság [cikk írásakor Ábel István a Nemzetközi Valutaalap (IMF) munkatársa; Kóbor Ádám a Világbank (World Bank) munkatársa].
“A hagyományos szó használat a forintkamat és az eurókamat (és más devizák: CHF, JPY – K.I.) eltérésére a kamatkülönbözet kifejezést alkalmazza. A kamatparitás az árfolyam és a kamatkülönbözet közötti összefüggést jelöli.”. … “Az (1) összefüggés a fedezett kamatparitás, amely azt írja le, hogy ha két eszköz, amely minden szempontból összehasonlítható, és pusztán abban különböznek, hogy az egyik forintban, a másik meg euróban van denominálva, akkor a határidõs árfolyamügylettel kiküszöbölve az árfolyamkockázatot, e két eszköz hozama azonossá válik. Ha nem ez történne, akkor mindaddig végrehajthatók olyan arbitrázsügyletek, amelyek nyereségesek, amíg a hozam ki nem egyenlítõdik … hatékony piacon teljesülnie kell ennek az összefüggésnek” …“A kamatkülönbözet és az árfolyam kapcsolatáról itt azt mondhatjuk, hogy a forintpiacon a fedezett kamatparitás lényegében érvényesül” … “Az … euróénál magasabb forintkamat ezzel megegyezõ határidõs felárakhoz vezet, vagyis ennek alapján a forint határidõs árfolyama leértékelõdik. Amennyiben … határidõs árfolyamot a várható árfolyammal helyettesítjük, vagyis a fedezett helyett a fedezetlen kamatparitásból indulunk ki, … a forint várható árfolyama szerint is leértékelõdésre számítunk pozitív kamatkülönbözet mellett” … “Hosszabb távon régióbeli összehasonlításban viszont azt tapasztaljuk, hogy a kamatparitás irányával megegyezõ módon a nagyobb kamatkülönbözetû országok valutája inkább leértékelõdik, vagy kevésbé értékelõdik fel, mint az alacsonyabb kamatkülönbözetû országok valutája. Ez tapasztalati tényeken alapuló megállapítás, hiszen az árfolyamok alakulását, különösen hosszú távon, rengeteg, általunk nem vizsgált tényezõ is befolyásolhatja – az viszont ennyibõl is látható, hogy a pozitív kamat különbözet csak rövid távon hat pozitívan a hazai árfolyamra. A tanulmányban vizsgált harmadik jellemzõ, az árfolyam változékonysága rövid és hosszú távon egyaránt korrelál a kamatkülönbözettel.”
“A forint kamatszintje jelentõsen magasabb, mint az euró vagy például a régióbeli, de még az euróénál is alacsonyabb kamatozású cseh korona kamatszintje. A magasabb hazai kamat a makroökonómia leegyszerûsített elméleti világában spekulatív tõkebeáramlást gerjeszt. A beáramló külföldi valutának forintra való átváltása növeli a forintkeresletet, és a forintárfolyam felértékelõdéséhez vezet. Egy másik érvelés viszont úgy szól, hogy azért kell magasabb kamatot fizetni a forintra, hogy a forint várható leértékelõdése miatti kockázatot ellensúlyozzuk” …
Ábel-Kóbor következtetése az, hogy a kamatkülönbözet, árfolyam változékonysága, spekulatív tőkemozgások – e “szentháromság” olyan szoros összefüggésben van egymással, hogy bármelyik tényező megváltozása mindkét másik tényező megváltozását vonja maga után. “A kamatkülönbözet tágabbra nyitása a volatilitás növekedését eredményezi, ha az együtt jár a spekulációs tõkemozgások erõsödésével. Ebbõl a szempontból nemcsak a külföldieknek a kamatkülönbözet által vonzott rövid lejáratú pénzpiaci befektetetéseit kell spekulációs tõkemozgást generálónak tekintenünk, hanem a belföldiek devizahitel-felvételének növekedését is.”
Jogi konklúzióként levonható, hogy a kedvezőbb kamatmérték ellenében az árfolyamváltozás hatásainak viselése értelmezhetetlen, mivel mindkettő a forint-deviza kamatkülönbözet, árfolyam változékonyság, spekulatív tőkemozgás “szentháromságában” helyezkedik el. Eszerint az ún. kedvezőbb kamatmérték a forint-deviza kamatkülönbözetben helyezkedik el és az árfolyam változékonyságát (volatilitását) növeli, amely hosszú távon a forint leértékelődését mutatja és a tőkére, kamatra egyaránt rakódó árfolyamkülönbözetet eredményez, amely miatt a devizahitel drága hitel éppen a “kedvező kamatmérték” következményeként. Következésképpen a “kedvező kamatmérték” a devizaalapú hitel drágaságát jelenti, ezért nincs az árfolyamkockázatot ellentételező kedvező (olcsó) devizaszolgáltatás. Egyebekben az adós törlesztéskori devizavásárlásai olyan befektetések, amelynek árfolyamkockázata nincs határidős ügylettel kiküszöbölve, így a fedezetlen kamatparitás várható árfolyamának van kitéve, amit Ábel-Kóbor a forint leértékelődésével jellemez.
Hitelinézeti Szemle – 2008. hetedik évfolyam 1. szám – Schepp Zoltán: Néhány gondolat a változó kamatozású devizafinszírozás kockázatairól.
“De mitől lehet olcsóbb a devizahitel? … A kézenfekvő, ámbár félrevezető válasz az volna, hogy a devizahitelek alacsonyabb kamatozásuk miatt eredményezhetnek alacsonyabb forrásköltséget. Ez azonban féligazság, pontosabban: így, ebben a formában egyszerűen nem állja meg a helyét. A devizahitelek ugyanis csak akkor lehetnek olcsóbbak, ha a denominációs pénznem (pl. EUR vagy CHF) nem értékelődik fel a forinttal – mint bázis- vagy referenciapénznemmel – szemben annyira, hogy ezt kompenzálja. Ha a bázis- és a hitelpénznem kockázati jellemzői egybeesnének, akkor teljesülne a fedezetlen kamatparitás (uncovered interest parity – UIP), vagyis a várható hozamok és hitelterhek a várt árfolyamváltozás révén nemzetközileg kiegyenlítődnek, a piac által várt és a határidős árfolyam egybeesik”
Makkos Albert közgazdász tanulmánya: Hogyan valósították meg a devizaalapú kölcsönt. http://www.fkgp.hu/news/nem-volt-deviza-a-devizaalapu-szerzodesek-mogott/490
„A megoldás a banküzemtanban keresendő. Jelentős kölcsönfelfuttatásához alacsony kamatláb kell! A bankok forintból csak akkor tudták volna az alacsony kamatú kölcsönt biztosítani, ha egy idő után az elmaradt hasznukat érvényesíthetik. Ekkor jött a devizaalapú kölcsön gondolata. A bankok előre tudták, hogy a svájci frank forint árfolyama lényegesen emelkedni fog, tehát a kölcsönzés elején az alacsony kamatból keletkező nyereséghiány idővel busásan megtérül az árfolyam emelkedésből. Mivel nincs mögötte deviza, csak az elszámolását kell deviza jellegűnek tekinteni …
A megoldáshoz szükség volt a bankok pénzteremtő tevékenységére is. A bankoknak lehetőségük van, hogy a tartalékrátával számított forint letétbe helyezésével hitelkeretet hozhassanak létre. A tartalékráta nagyságát a törvény jelenleg 2-5% közötti értékben határozza meg. A Magyar Nemzeti Bank a letétbe helyezett tartalék után kamatot fizet. A bankoknak a letétbe helyezett tartalék összegére nincs költsége szemben a betéteseknek fizetendő 6%-kal. A tartalékráta alapján 100% nagyságrendben hozhat létre költségmentes kölcsönállományt … A tartalékráta révén elért költségmegtakarítás lehetőséget teremtett a bankok számára, hogy átmenetileg alacsonyabb kamatszinten túl finanszírozza a háttérfedezetként megjelölt svájci frank árfolyammozgását is. Az így kiesett kamatbevételt és árfolyamveszteséget a későbbi árfolyam emelkedése pótolhatta. Tehát összességében a banknak csak átmeneti bevétel kiesése volt …
A magyar bankok a forint finanszírozás miatt a Magyar Nemzeti Bank alapkamat emelkedését követve emelték a svájci frank alapú kölcsönök kamatát. Ez a helyzet egy kettőséget eredményezett. Egyrészt a magyar devizakölcsön felvevők kénytelenek voltak a svájci frank árfolyam emelkedését elviselni. Másrészt viszont a magyar forint kamatemelkedésének terhét is megkapták. Ez egy szerződésellenes állapot. Ha ugyanis a szerződésben a svájci frank kikötésre került, akkor mind az árfolyam, mind a kamat vonatkozásában a svájci frank jellemzőit kellett volna alkalmazni. Ezek a hatások a törlesztő részletek megduplázódásához vezettek. Többek között ez a kettős hatás eredményezte, hogy a magyar devizahitelesek mind nagyobb számban fizetésképtelenné váltak, válnak, azaz a svájci frank alapú kölcsönök kifizethetetlenek.”
A fent ismertetett pénzügytudományi hivatkozások (szakismeret) alapján belátható, hogy nincs a forintkölcsönnél kedvezőbb deviza kamatmérték (nincs olcsóbb devizaalapú hitel) és így nincs az árfolyamkockázat áthárításának ellenszolgáltatása, ezért az árfolyamkockázattal szemben álló kedvezőbb kamatmérték ellenszolgáltatás, mint lényeges feltételben történő megállapodás hiányában a szerződés nem jött létre és a szerződés megkötését megelőző eredeti állapot helyreállításának – felek forintszolgáltatása és forint törlesztési ellenszolgáltatása jegybanki alapkamattal növelt kölcsönös elszámolásának – van helye.
dr. Kriston István ügyvéd, európajogi (pénzügyi) szakjogász email: drkristonugyved@gmail.com [apss_share]
Add tovább Az árfolyamkockázat nem hárítható az adósra Dr.Kriston István európajogi pénzügyi szakjogász Oszd meg Tézis
A TISZTESSÉGES BÍRÓK Dr. Varga-Damm Andrea A napokban BIRÓKKAL találkoztam. Kérdezhetnétek tőlem, hogy miért olyan különleges ez, hiszen szinte minden...
DEVIZAKÁROSULT VAGY? MOST NE ADD FEL!
DEVIZAKÁROSULT VAGY? MOST NE ADD FEL! A szakértő ügyvéd szerint léphetnek a devizahitelesek. Indítsd el az alábbi lejátszót! Bár...

matches: KÚRIA KÚRIA Kúria Kúria Kúria Kúria


text:
Adalékok a csendes társaság jogi megítélésének bírói gyakorlatához
A Legfelsõ Bíróság a csendes társaságot jogilag a rendszerváltás után elsõként minõsítõ, 1999-ben közzé tett eseti döntése [BH 1999.1.16.] szerinti konkrét ügyben felperes és alperes között 1992-ben megállapodás jött létre, melynek értelmében a késõbbiekben közösen üzemeltetnek egy éttermet úgy, hogy felperes tagként belép alperes korlátolt felelõsségû társaságába s egyben biztosítja az üzemeltetéshez szükséges tõkét is. A megállapodás alapján felperes át is adott több mint ötmillió forintot alperesnek, a társaságnak azonban nem vált tagjává, mert az utóbb felszámolás alá került. Felperes keresete 5.108.000 forint tõke és kamatai kölcsöntartozás címén való megfizetésére irányult. Alperes arra hivatkozással kérte a kereset elutasítását, hogy a pénzt a kft. képviselõjeként vette át, így azt felperes csak a társaságtól követelheti.
Az elsõ fokú bíróság alperest a felperesi keresettel egyezõen marasztalta, a másodfokú bíróság azonban arra hivatkozva, hogy a felperes pénzszolgáltatás fejében a kft. nyereségébõl kívánt részesedni, s így az ügylet felperes és a társaság képviselõjeként eljáró alperes között jött létre, megváltoztatta ezt a döntést. A jogerõs ítélet ellen felperes élt felülvizsgálati kérelemmel.
A Legfelsõ Bíróság megítélése szerint a felek közötti megállapodás tényleges tartalma nem kölcsönszerzõdésre, hanem olyan jogviszony létesítésére irányult, ahol a pénzösszeg a társaság rendelkezésére bocsátása ellenében alperes a társaság nyereségébõl részesedett volna – ez pedig a jogi értékelés szerint tartalmilag mindenben megfelel a Kftt. 115. §-a szerinti csendes társaság fogalmának. A hatályos jog a csendes társaságot nem ismeri, így, mondta ki a Legfelsõ Bíróság, a peres felek megállapodása, mely polgári jogi társaságra vonatkozó szerzõdésnek minõsül, mely viszont – tilalmazott üzletszerû jellege okán - a Ptk. 568. § (2) és (3) bekezdése alapján semmis.
A semmisség jogkövetkezményeként az eredeti állapot helyreállítására nem kerülhet sor, mert a felperes vagyoni betétjét a társasági veszteség felemésztette: miután a felek szándéka arra irányult, hogy a felperes az üzleti kockázatban osztozzon, a nyereségbõl való részesdés mellett elfogadta az esetleges veszteség lehetõségét is, így – vagyoni betétje erejéig – a veszteséget is viselnie kell. Felperesnek csak arra van lehetõsége, hogy amennyiben a kft. felszámolását követõen maradna felosztható társasági vagyon, abból vagyoni hozzájárulása arányában részesedjen.
A Csongrád Megyei Bíróság szerzõdésbõl eredõ követelés érvényesítése iránti perben 2007-ben hozott ítélete ugyancsak egy – más szerzõdéssel leplezett - csendes társaságra irányuló szerzõdés érvénytelenségét állapította meg. A tárgyi ügyben alperes egyéni vállalkozóként gomba alapanyag elõállítással és gomba termesztéssel foglalkozott. 1997-ben pénzkölcsön szerzõdést kötött felperessel, aki a szerzõdésben vállalta a termeléshez szükséges tõke biztosítását – mindösszesen 7.000.000 millió forint ténylegesen átadásra is került – azzal, hogy felperes az általa rendelkezésre bocsátott vagyoni hozzájárulást, illetve hasznot a gomba alapanyag valamint a megtermelt gomba eladásából származó bevételbõl (a haszon meghatározott hányadában) kapja vissza. Felperes a gombatermesztésben, értékesítésben személyesen nem vett részt, a termelést a telepen naponta jelen lévõ képviselõje kísérte figyelemmel. Felperesi kérelem alperes a kölcsön (tõke és kamatok) összegének és a perköltségnek megfizetésére való kötelezésére, alperesi ellenkérelem – a jogalap és összegszerûség egyidejû vitatása mellett - a követelés elutasítására irányult.
Az eljáró bíróság a tényállás részeként megállapította, hogy a peres felek között a kölcsönszerzõdésben foglalt megállapodás ténylegesen egy polgári jogi társaság alapítására vonatkozó szerzõdést takar, amelynek értelmében a felperes a gombatermesztéshez szükséges alapanyag elõállításához szükséges fedezetet biztosította, alperes pedig szakmai tapasztalatával járult hozzá a gazdasági tevékenységhez. Egyezségük szerint a felperes az általa rendelkezésre bocsátott vagyoni hozzájárulást és az értékesítés nyomán õt a megállapodás szerint megilletõ hasznot a gomba alapanyag és a megtermelt gomba eladásából származó bevételbõl kapta volna vissza.
Mindeme tényekre való tekintettel a bíróság megállapította, hogy a peres felek szándéka csendestársi jogviszony létesítésére irányult, megállapodásuk pedig megfelelt a Kftt. 115. §-ában foglaltaknak. Hatályos jogunk a csendes társaságot nem ismeri: a peres felek megállapodása ugyanakkor polgári jogi társaságra vonatkozó szerzõdésnek minõsül, mely azonban csak a Polgári Törvénykönyvben meghatározott feltételek szerint alapítható és mûködtethetõ. A társaság létrejöttének idõpontja szerint hatályos szabályok szerint kizárt volt, hogy a polgári jogi társaság üzletszerû gazdasági tevékenységet folytathasson – a gazdasági társaságoktól való elhatárolás fõ szempontját épp e követelmény képezi. Mindez összességében a Ptk. 200. § (2) bekezdése alapján a szerzõdés semmisségét eredményezte.
A Ptk. 237. § (1) bekezdése szerint érvénytelen szerzõdés esetében a szerzõdéskötés elõtt fennállott helyzetet kell visszaállítani. A Ptk. 237. § (2) bekezdés értelmében abban az esetben, ha a szerzõdéskötés elõtt fennállott helyzetet nem lehet visszaállítani, a bíróság a szerzõdést a határozathozatalig terjedõ idõre hatályossá nyilvánítja. A hatályossá nyilvánítás azonban nem eredményezhet olyan helyzetet az EBH 2008/1767. szám alatt közzétett döntés értelmében, mint amilyen a szerzõdés érvényessé nyilvánítása esetén keletkezne: a hatályossá nyilvánítás alkalmával a bíróság nem kényszerítheti ki az érvénytelen szerzõdés teljesítését. A hatályossá nyilvánítással járó fontos következmény, hogy felül kell vizsgálni a felek között kialakult helyzetet.
Ha a kapcsolat visszterhes jellegû, a már teljesített szolgáltatásokkal egyenértékû ellenszolgáltatást kell elrendelni. Az a követelmény azonban, hogy a bíróság ne segítse az érvénytelen szerzõdéssel elérni kívánt célok megvalósítását, nem jelenti azt, hogy a felek kapcsolatát egyáltalán nem lehet figyelembe venni: miután a bíróság a felek közötti megállapodást az együttmûködés megszûnéséig hatályossá nyilvánította, azt kell vizsgálnia, hogy a feleket terheli-e egymással szemben fizetési kötelezettség. Ilyen kötelezettséget azonban a tárgyi ügyben az elsõ fokon eljáró bíróság nem állapított meg [Csongrád Megyei Bíróság, 13.P.22.3672007/29.].
A fellebbezési eljárásban a Szegedi Ítélõtábla 2009-ben hozta meg – az elsõ fokú döntést helyben hagyó – ítéletét. Figyelemre méltó ítélet intézménytörténeti kidolgozottsága, jogdogmatikai igényessége alapossága, mely részleteiben vizsgálja szerzõdés érvénytelenségére vezetõ tényezõket. Felperes fellebbezésében – arra hivatkozva, hogy a felperes részérõl elõterjesztett kereseti kérelem nem irányult a kölcsönszerzõdés érvénytelenségének megállapítására, s ilyen viszontkeresetet alperes sem terjesztett elõ – vitatta, hogy a bíróságnak alapja lett volna a szerzõdés érvénytelenné nyilvánítására, ami a megjelölt és idõközben hatályukat vesztett jogszabályi helyekre való hivatkozással amúgy sem volt lehetséges. A felek között polgári jogi társaság létrehozására irányuló szerzõdés – egyrészt az erre vonatkozó akarat hiánya, másrészt a minõsített okiratisági követelmények mellõzése miatt – nem jött, nem is jöhetett létre. Alperes fellebbezési ellenkérelmében az elsõ fokú bíróság ítéletének helyes indokai alapján való helybenhagyását kérte.
A másodfokú bíróság a feltárt tényállás alapján arra a következtetésre jutott, hogy a felek a „kölcsönügylettel” és a hozzá kapcsolódó egyéb kikötésekkel valójában egy másik ügyletet kívántak leplezni. A Ptk. 207. § (6) bekezdése – emeli ki az indokolás - dogmatikai értelemben a színleltséggel összefüggésben két külön alaphelyzetrõl és ehhez társuló jogkövetkezményekrõl rendelkezik. A szerzõdés színlelése valóságos szerzõdési akarat hiányát jelenti, ami önmagában semmisséghez vezet. Ha azonban a feleknek van ügyletkötési akarata, csupán nem az írásba foglalt tartalom szerinti jogviszonyt kívánják létrehozni, úgy mögöttes, leplezett szerzõdést lehet megállapítani. Ilyen esetekben a valós ügyletet a leplezett szerzõdés alapján kell megítélni, azonban a felperesi fellebbezési hivatkozással ellentétben semmi nem zárja ki annak megállapíthatóságát, hogy a leplezett szerzõdés - valamely jogszabályban felsorolt okból - érvénytelen.
Az Ítélõtábla szerint helyesen mutatott rá tehát az elsõfokú bíróság arra, hogy a leplezett ügylet több okból is érvénytelen, semmis. E körben a másodfokon eljáró bíróság szerint a Ptk. ügyletkötéskor hatályos 568. § (1) és (4) bekezdését, továbbá annak (2) és (3) bekezdését is figyelembe lehet venni, azzal, hogy bármelyik érvénytelenségi ok már önmagában is kiváltotta volna a semmisség megállapítását. Így még ha alaposnak bizonyult volna is felperesi fellebbezés azon aggálya, mely szerint a konkrét jogviszonyra a Ptk. 568. §-ának idõközben hatályon kívül helyezett (2) és (3) bekezdése nem alkalmazható sem jelentette volna egyben a leplezett jogviszony érvényességének megállapíthatóságát. A leplezett ügylet semmisségének egyértelmû jogkövetkezménye, hogy az érvénytelen ügyletre a felperes alapos igényt nem alapíthat, azaz ez szükségképpen a kereseti kérelem elutasításával jár. Akár hivatalból észleli a bíróság a semmisségi okot, akár arra történik az alperes részérõl hivatkozás, a semmisségi ok megállapíthatósága a célzott joghatás teljesítését kizárja, így megalapozott igényt a felperes ilyen követelésére nem alapíthat [Szegedi Ítélõtábla, Pf.III.20.376/2009/4. szám].
Hasonló tényállás alapján egy ingatlanfejlesztéshez kapcsolódó, befektetési célú üzleti kapcsolat jogi minõsítésénél megismételt eljárást követõen eltérõ eredményre jutott a Legfelsõ Bíróság.
A konkrét ügyben felperes, mint kölcsönadó, és az alperes mint kölcsönvevõ 1999. június 6-án megállapodtak abban, hogy a felperes 39 868 952 Ft összegû kamatmentes kölcsönt nyújt alperesnek ingatlanok megvásárlásához. A megállapodás azt is tartalmazta, hogy az alperes a megvásárolt területeket értékesítésre, illetve hasznosításra alkalmas állapotba hozza, majd értékesíti, illetve hasznosítja, az így elért eredményt pedig a felek a befektetett tõke arányában osztják el maguk között. Az alperes vállalta a tulajdonába kerülõ ingatlanok fenntartási költségeinek finanszírozását is azzal, hogy azt a felek tõkebefektetésként veszik figyelembe. Felperes keresetét elsõdlegesen a Ptk. 568. § (1) bekezdésére alapította. A kereset másodlagos jogcímeként a jogalap nélküli gazdagodást jelölte meg. Harmadlagosan azt adta elõ, hogy amennyiben a felek között az 1930. évi V. törvénycikk 115. §-ában szabályozott csendes társaság jött volna létre, akkor a perbeli megállapodást - mivel ezt a jogintézményt a hatályos jog nem ismeri - semmisnek kell tekinteni és ebben az esetben a felperes a Ptk. 237. § (2) bekezdése szerinti elszámolás alapján kérheti az alperes kereset szerinti marasztalását.
A felek közötti elszámolási vita tárgyában az elsõ fokon eljáró Zala Megyei Bíróság felperes keresetét elutasította: az ítélet lényege szerint a felek között megbízási jogviszony jött létre, az alperes a rábízott ügyet ellátta, további összegek megfizetésére pedig azért nem köteles a felperes felé, mert az ingatlanok hasznosításából - a könyvszakértõi vélemény szerint - eredményt nem realizált. Ezt az ítéletet a Gyõri Ítélõtábla végzésével hatályon kívül helyezte és a megyei bíróságot újabb eljárásra és újabb határozat hozatalára utasította. Az Ítélõtábla a felek jogviszonyát a Ptk. 568.§ (1) bekezdése szerinti, érvényes szerzõdéssel létre hozott pjt-nek minõsítette, mely és a megismételt eljárás során az elsõfokú bíróságot elsõdlegesen annak bizonyítására hívta fel, hogy a felek által rendelkezésre bocsátott induló vagyoni hozzájárulás összegét állapítsa meg, s folytasson le további szakértõi bizonyítást a felek közötti szerzõdés elszámolási szabályainak megfelelõ tényeire vonatkozóan. A megismételt eljárás célja tehát a felek közötti elszámolás lehetõvé tétele volt.
Alperes a megismételt eljárásban is elõadta, hogy a felek szándéka nem egy hosszú távú polgárjogi társasági befektetésre irányult, hanem egyetlen egy ingatlannak az eladására. Nem irányult a szándéka polgárjogi társaság létrehozására, az ingatlan eladása volt a kitûzött cél. Alperes általában véve is vitatta, hogy üzletszerû gazdasági tevékenységet polgárjogi társaságban végezni lehetne. Polgárjogi társasági szerzõdés tárgya ugyanis olyan együttmûködés lehet, amely feltétlenül szükséges is, mely szerint a tagok közös céljuk elérése érdekében bizonyos gazdasági tevékenységet is kifejtenek.
A bíróság ítéletében a létre jött jogviszony minõsítésekor a Ptk. 568.§-ának kommentári indokolására hivatkozott, mely szerint a polgárjogi társaság a felek együttmûködésének rugalmas formája: eltérõen a gazdasági társaságokról szóló 2006. évi IV. tv. által szabályozott társaságoktól, nem jogalany, hanem csak egy kötelmi jogviszony. A gazdasági társaságok üzletszerû gazdasági tevékenység folytatására jönnek létére, míg az üzletszerû gazdasági tevékenység polgárjogi társaság esetén kizárt [lásd: 1997. évi CXLIV. tv. 306.§ (2) bek.]. A polgárjogi társaság kell, hogy gazdasági tevékenységet folytasson [lásd: Ptk. 568.§ (1) bek.], ez a tevékenység nem lehet üzletszerû, azaz - az üzletszerûségnek a bírói gyakorlatban kialakult elvei szerint - nem irányulhat huzamos, rendszeres, nyereségre törekvõ gazdasági tevékenységre. A polgárjogi társaság - eltérõen a gazdasági társaságoktól - szinte teljes mértékben formátlan: a törvény sem a létrejöttét nem köti írásbeli formához, sem a mûködésével kapcsolatban nem ír elõ részletes, kogens szabályokat. A polgárjogi társasági szerzõdés tárgya a közös cél érdekében való együttmûködés. Az együttmûködésnek gazdasági tevékenységet is igénylõ, közös célra kell létrejönnie. Ha ez hiányzik, akkor nem beszélhetünk polgárjogi társaságról. Amennyiben ennek ellenére létrejött volna, ennek hiányában felperesi részrõl a megkötött megállapodás már 1999. év végén megszûnt volna. Vitatta, hogy 8-10 évre visszamenõleg adóalany az éves bevallását, miután megváltoztatni nem tudja, annak az adóévnek a terhére bármilyen kifizetést teljesítsen bírósági kötelezés alapján. A felperes soha nem kért évente elszámolást, így a magatartása egyértelmûen nem utal polgárjogi társaságban történõ együttmûködésre. Az ügyben keletkezett iratok és a lefolytatott szakértõi bizonyításra is tekintettel a Zala Megyei Bíróság a felek jogviszonyát – különös tekintettel arra, hogy az e jogcímen átvett összegeket könyvelésükben is kölcsönként szerepeltették - ténylegesen kölcsönnek minõsítette, majd e szerzõdési jogcímre hivatkozva állapította meg az elszámolás szabályait [Zala Megyei Bíróság 3.G.40.060/2008/47.]
A mindkét fél fellebbezése alapján eljárt másodfokú bíróság az elsõfokú ítéletet megváltoztatta, s a felek közötti jogviszony polgári jogi társasági jellegét ismételten megerõsítve alperes marasztalását 18 370 410 Ft-ra és ennek 2003. július 30-tól járó kamataira felemelte. A másodfokú bíróság szerint tévesen minõsíti a perbeli megállapodást kölcsönszerzõdésnek az alperes. Nem kétséges, hogy a felperes a hozzájárulásért ellenértéket remélt, de célja nem a kamatra, hanem a tevékenység hozamának, nyereségének arányos részére irányult. A felek gazdasági tevékenységet is igénylõ közös célja a szerzõdésben egyedileg meghatározott ingatlanokat érintõ együttmûködés volt, elsõdlegesen azok rövid idõn belüli értékesítése, másodlagosan azok hasznosítása céljából. Közös gazdasági tevékenységük nem minõsíthetõ üzletszerûnek, mert ugyan számoltak együttmûködésük idõbeli elhúzódásával, nem törekedtek ilyen tevékenységek ismétlõdõ rendszeres megvalósítására. Figyelemmel arra, hogy a megállapodás érvénytelensége esetén is elszámolásnak lenne helye a Ptk. 237. § (2) bekezdés alapján, nem vitatható, hogy a felperes alappal igényelt elszámolást. A másodfokú határozat szerint a peres felek üzletszerû gazdasági tevékenység folytatására irányuló érvényes szerzõdésükkel polgári jogi társaságot hoztak létre, s e társaság megszûnésével felperes alappal igényelheti az elszámolást a polgári jogi társaságra vonatkozó szabályok szerint.
A jogerõs ítélet ellen alperes nyújtott be felülvizsgálati kérelmet, melyet alapvetõen a jogviszony téves – polgári jogi társasági jellegét elfogadó minõsítésére és az ebbõl adódó az elszámolás helytelen voltára alapozott. A Legfelsõbb Bíróság, mint felülvizsgálati bíróság eljárásában – alperes a felülvizsgálati kérelemben kifejtett álláspontjával egyezõen - arra a megállapításra jutott, hogy a megállapodás idején hatályos Ptk. 568. §-ának (1) bekezdése nem tette lehetõvé a felek számára üzletszerû gazdasági tevékenység folytatására polgári jogi társaság létrehozását, már pedig az ingatlan értékesítése hiányában annak hasznosítása ilyen tevékenységnek minõsül. A felperes a szerzõdésben semmiféle együttmûködésre nem vállalt kötelezettséget, hanem a megállapodásban írtak szerint arra volt köteles, hogy az alperesnek a megjelölt összegû kamatmentes kölcsönt folyósítsa, konkrétan megjelölt ingatlanok megvásárlásához. A felperes által folyósított összeg a szerzõdõ feleknek sem közös tulajdonába, sem közös használatába nem került, az annak felhasználásával alperes által megvásárolt ingatlanoknak az alperes vált tulajdonosává.
A Legfelsõbb Bíróság úgy találta, hogy perbeli megállapodás szerint a felperes kamatmentes kölcsönt nyújtott az alperesnek, melynek visszafizetésével kapcsolatban a felek akként állapodtak meg, hogy a felperest kamat helyett azon eredmény arányos része illeti meg, mely a kölcsön felhasználásával alperes által megvásárolt, majd az alperes által értékesítésre alkalmas állapotba hozott ingatlanok értékesítése, illetve hasznosítása folytán keletkezett. A pénzhasználat ellenértékére vonatkozó ezen rendelkezés az LB szerint kétség kívül a kölcsönszerzõdés atipikus eleme, de nem olyan elem, amely kizárná a megállapodás kölcsönszerzõdésnek való minõsítését: a perbeli megállapodás tehát a Ptk. 523. §-ában írt kölcsönszerzõdésnek felel meg [EH 2011.2323].
A Fõvárosi Ítélõtábla egy 2010-ben kölcsön megfizetése tárgyában hozott ítélete is a befektetõ által átadott összeg kölcsön jellegét állapította meg. A perbeli tényállás szerint alperes 2006 õszén egy jó üzleti lehetõséggel kereste meg felperest: ha pénzzel beszáll a nafta elnevezésû kõolajszármazék importjába, a várható 30-40 %-os nyereségre figyelemmel jelentõs profithoz juthat. Felperes személyes garanciát vállalt arra, hogy az e célra kölcsönzött összeget visszafizeti. A szóbeli megállapodás alapján – azzal, hogy késõbb „lepapírozzák” – 2006. november 10-én felperes 100 millió forintot átutalt az alperes számlájára. Rövidesen kiderült, hogy az üzlet, amire alperes az összeget fordítani kívánta, nem jött létre, sõt, a felperes által átadott összeg is elveszett: azt kicsalták alperes ügyvédjétõl. Felperes ezt követõen felszólította alperest, hogy az átadott kölcsönösszeget és annak kamatait részére fizesse vissza. Az alperes válaszlevelében vitatta, hogy kölcsönkapta a 100 millió forintot. Ezzel szemben az ügyletet közös üzletnek nevezte, amelyben neki közvetítõi szerep jutott. Arról is tájékoztatást adott, hogy a befektetett pénz visszafizetésérõl nem tud intézkedni, mivel azt jogtalanul eltulajdonították az ügyvédi letétbõl.
A Fõvárosi Bíróság elõtt indult perben felperes kereseti kérelme alperes a kölcsönösszeg és kamatai megfizetésére való kötelezésére, alperes ellenkérelme a kereset elutasítására irányult. Alperes azt nem vitatta, hogy a felperes által átutalt 100 millió forintot nem tudta visszafizetni, a köztük létrejött ügyletet azonban sem nem kölcsönnek, sem nem megbízásnak, hanem a Ptk. 568. § (1) bekezdésében szabályozott polgári jogi társaságnak minõsítette. Vélekedése szerint a társaságban résztvevõk a „...Ügylet" megvalósítása érdekében mûködtek együtt, közös céljuk az üzleti vállalkozás sikeressége volt, amely mindannyiuk számára nyereséget eredményezett volna. E cél elérése érdekében utalták át a tagok pénzbeli hozzájárulásukat, mivel õ volt a társaság kijelölt ügyvivõje és képviselõje. A tagok - köztük a felperes - a nyereségbõl vagyoni betétjük arányában részesültek volna. Az üzlet meghiúsulása miatt ugyanilyen arányban oszlik meg közöttük a veszteség, azaz a felperesnek nincsen jogalapja befektetése alperestõl történõ visszakövetelésére.
Az elsõfokú bíróság ítéletével kötelezte az alperest, hogy 15 napon belül fizessen meg a felperesnek 100 millió forintot és ezen összeg után 2007. augusztus 1. napjától a kifizetés napjáig a késedelemmel érintett naptári félévet megelõzõ utolsó napon érvényes jegybanki alapkamattal megegyezõ mértékû kamatot, valamint 4.900.000 forint perköltséget. Az ítélet jogi indokolása szerint az alperesnek egyedül nem volt elég anyagi fedezete az olajüzlet finanszírozására, ezért kizárólag pénzhozzájárulást kért a felperestõl, aki a pénz átutalásán kívül egyéb tevékenységet nem fejtett ki az ügylet lebonyolítása során. A felek között nem valósult meg olyan együttmûködés, közös ügyvitel és közös személyes tevékenység, ami a polgári jogi társaság létrejöttéhez szükséges. A pénzátadás mellett a felperes semmilyen ügy ellátásával nem bízta meg az alperest, ezért jogviszonyuk megbízásnak sem minõsíthetõ. Szerzõdésük a kölcsön lényeges tartalmi elemeit hordozza tekintve, hogy a felperes azzal bocsátotta a pénzt az alperes rendelkezésére, hogy az alperes azt a késõbbiekben a nyereséggel megnövelve visszafizeti. Erre maga az alperes is utalt az e-mail üzenetben, amikor kölcsönként kérte megjelölni az átutalás célját. A kölcsön-jelleget támasztja alá az is, hogy a büntetõ eljárásban elõterjesztett polgári igényében a felperes az olajügyletre átutalt teljes összeget a maga részére követelte ezzel elismerve, hogy a pénz az övé volt. Minderre figyelemmel a Ptk. 523. § (1) bekezdése alapján kötelezte az alperest a kölcsönösszeg és törvényes késedelmi kamata megfizetésére [Fõvárosi Bíróság 62.P.22.919/2008/21.]
Az elsõfokú bíróság ítélete ellen az alperes élt fellebbezéssel, melyben elsõsorban annak megváltoztatását és a kereset elutasítását kérte. Másodlagosan az ítélet hatályon kívül helyezését indítványozta, felperes fellebbezési ellenkérelme az elsõfokú bíróság ítéletének helybenhagyására irányult. Alperes fenntartotta azt az álláspontját, hogy közte és felperes között ténylegesen polgári jogi társaság jött létre az olajüzlet lebonyolítása érdekében, s kapcsolatukból nem hiányzott az együttmûködés sem, hisz a cél elérését elõmozdító rendszeresen találkoztak, egyeztettek a megvalósítás részleteirõl. A közös kockázatvállalás miatt a felperes elõtt is világos volt, hogy a pénz elvesztésének veszélye fennáll, mégis vállalta a befektetést. Jogviszonyuk kölcsönként való minõsítése megalapozatlan és helytelen. Felperes ezzel szemben úgy vélte, hogy az elsõfokú bíróság helyesen minõsítette kölcsönnek szerzõdésüket, mivel az õ szándéka nem polgári jogi társaság létrehozására irányult tekintve, hogy nem ismerte a résztvevõket, a tervezett üzlet menetét és kockázatát,és abban semmilyen közremûködést nem vállalt. Véleménye szerint a hatályon kívül helyezésre nincsen ok, mivel az elsõfokú bíróság maradéktalanul foganatosította a felek által indítványozott bizonyítást.
Az Ítélõtábla a másodfokú eljárásban bár az elsõ fokú bíróság által megállapított tényállást helytállónak találta, számos vonatkozásban – a nafta importját ténylegesen bonyolító off-shore vállalkozások szerepe, az alperes által átvett összeg eltûnésének körülményei – kiegészítette s figyelembe vette a folyamatban lévõ büntetõ eljárásban feltárt tényeket is. Az így kiegészített tényállás alapján vizsgálva a felek között létrejött megállapodás lényeges tartalmi elemeit az ítélõtábla az elsõfokú bírósággal azonos következtetésre jutott a szerzõdés jellegére vonatkozóan. A felperes elsõdlegesen kölcsön jogcímére alapította keresetét. Ebbõl kiindulva elõször abban kellett állást foglalni, hogy megállapodásuk kölcsönnek minõsül-e, és ha nem, megfelel-e - az alperesi védekezés tükrében - más típusú (pl. polgári jogi társasági) szerzõdésnek, vagy esetleg a felek Ptk-ban nem nevesített atipikus szerzõdést kötöttek.
Az Ítélõtábla szerint alperes maga is megerõsítette, hogy az olajszállításhoz csak pénzbeli hozzájárulást kért a felperestõl, bár úgy fogalmazott, hogy együttmûködési lehetõséget ajánlott a nyereség realizálása végett. Az együttmûködés alatt azonban kizárólag a naftaüzlet finanszírozásához szükséges pénz átadását értette, ezen kívül egyéb szolgáltatás teljesítésére a felperes nem volt köteles. Az ügyletbe bevont más, tanúként meghallgatott befektetõk egybehangzó tanúvallomása szerint számukra alperes jelentõs (egy éven belül legkevesebb 30 %-os, esetlegesen 100 %-os) megtérülést ígért, pénzüket tehát mindannyian haszonszerzési céllal adták át az alperesnek.
Az ezen lényeges elemeket tartalmazó ügylet a másodfokú ítélet szerint megfelel a Ptk. 523. § (1) bekezdésében szabályozott kölcsönszerzõdésnek, amely szerint a pénzintézet vagy más hitelezõ köteles meghatározott pénzösszeget az adós rendelkezésére bocsátani, az adós pedig köteles a kölcsön összegét a szerzõdés szerint visszafizetni. A fõszolgáltatásokra a felek megállapodása kiterjedt tekintve, hogy a felperes a pénz alperes rendelkezésére bocsátását, az alperes pedig a visszafizetését vállalta anélkül, hogy egyértelmûen, összegszerûen meghatározták volna a kamatot. Ez azonban nem változtat a felek között létrejött szerzõdés kölcsön-jellegén, ugyanis a Ptk. 523. § (2) bekezdése csak pénzintézeti hitelezõ esetén emeli a kamatot a fõszolgáltatások közé. Az alperesi védekezésben felemlített szóhasználat sem zárja ki az ügylet kölcsön-jellegét. A kamat a pénzkölcsönzéssel elérhetõ hasznot jelenti, ami megegyezik a pénz hozamával, illetve a pénzbefektetés nyereségével.
A perbeli kölcsön nevezhetõ a felek közötti üzletnek is, hiszen az alperes személyes elõadása szerint a közös üzlet azt jelentette, hogy amennyiben bármelyikük tudott valamilyen kecsegtetõ ajánlatról, akkor szólt a másiknak és közösen valósították meg. A perbeli esetben a közös megvalósítás a felek közötti kölcsönre korlátozódott, aminek a célja az volt, hogy az így rendelkezésre bocsátott pénzösszegbõl az alperes más személyek részvételével lebonyolíthasson egy másik üzletet. Az utóbbi, a naftaüzletbõl származó nyereségbõl fizette volna vissza az alperes a befektetõk, köztük a felperes pénzét megnövelve az általa ígért kamattal. Ebbõl következõen a tõle elvárt tájékoztatási kötelezettséget teljesítette, amikor e másik üzletrõl annyiban tájékoztatta a felperest, amennyiben az a közöttük létrejött kölcsön teljesítéséhez kapcsolódott (Ptk. 277. § (4) és (5) bekezdés). Az elõzõek szerint a felperes kétségtelenül tudott a naftaüzletrõl, de annak részleteit nem ismerte és nem is vállalta a kockázatát. A kölcsönadás meghatározott céljának ismerete a jogviszony lényegét nem változtatja meg. A felperes a korábbi sikeres, közös „üzleteken" alapuló bizalmi kapcsolatra tekintettel bocsátotta az alperes rendelkezésére az általa kért pénzt annak tudatában, hogy visszafizetésére az alperes személyes garanciát vállalt.
A felperes a fent kifejtettek alapján sikeresen bizonyította, hogy kölcsönszerzõdést kötött az alperessel. Az alperes érvelése szerint megállapodásukkal polgári jogi társaságot alapítottak: e védekezésre figyelemmel a Pp. 164. § (1) bekezdése értelmében õt terhelte annak bizonyítása, hogy a Ptk. 568. § (1) bekezdésében szabályozott polgári jogi társaság létesítésére irányuló társasági szerzõdést kötött a felperessel, amelyben arra vállaltak kötelezettséget, hogy gazdasági tevékenységet is igénylõ közös céljuk elérése érdekében együttmûködnek, és az ehhez szükséges vagyoni hozzájárulást közös rendelkezésre bocsátják. Ez azonban a perben bizonyítást nem nyert. Túl ezen, a Ptk-ban szabályozott polgári jogi társaság a résztvevõk alkalmi jellegû gazdasági tevékenységére biztosít jogi kereteket. A peres felek között létrejött ügylet megvalósításához azonban nem volt szükség gazdasági tevékenységre. Gazdasági tevékenység kifejtésére a naftaügylet során került sor, amelyben a felperes egyáltalán nem vett részt; annak lebonyolításának módját az alperes a büntetõeljárás során részletezte. Közös céljuk nem lévén a felek nem polgári jogi társasági keretek között tanúsítottak együttmûködést, hanem a kölcsönszerzõdés elõkészítése és megkötése érdekében. Ennek feltételeit beszélték meg, és ennek teljesítéséhez kapcsolódóan adott tájékoztatást az alperes a naftaügylet állásáról [Ptk. 277. § (4), (5) bekezdés]. A kifejtettek szerint a felek megállapodása a kölcsön valamennyi lényeges elemére kiterjedt, míg a polgári jogi társaság egyetlen lényeges elemére sem. Megállapodásuk tartalmára figyelemmel kölcsönösen kifejezésre juttatott akaratnyilatkozatukkal [Ptk. 205. § (1) bekezdés] kölcsönszerzõdést, nem pedig polgári jogi társasági szerzõdést kötöttek. Mindezekre tekintettel a Fõvárosi Ítélõtábla az elsõfokú bíróság ítéletét a Pp. 253. § (2) bekezdése alapján helybenhagyta [17.Pf.21.064/2010/5.].
Összeállította: dr. Verebics János

matches: Bíróság bíróság bíróság Bíróság Bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság Bíróság bíróság Bíróság Bíróság bíróság bíróság bíróság Bíróság Bíróság bíróság Bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság


2019. évi XXXIV. törvény
az Európai Unió adatvédelmi reformjának végrehajtása érdekében szükséges törvénymódosításokról
az Európai Unió adatvédelmi reformjának végrehajtása érdekében szükséges törvénymódosításokról1
2. §3
3. §4
b)–i)6
4. §7
3. A csődeljárásról és a felszámolási eljárásról szóló 1991. évi XLIX. törvény módosítása
5–6. §8
4. A polgárok személyi adatainak és lakcímének nyilvántartásáról szóló 1992. évi LXVI. törvény módosítása
7–9. §9
5. Az Önkéntes Kölcsönös Biztosító Pénztárakról szóló 1993. évi XCVI. törvény módosítása
10–11. §10
6. A Rendőrségről szóló 1994. évi XXXIV. törvény módosítása
12–14. §11
7. A bírósági végrehajtásról szóló 1994. évi LIII. törvény módosítása
15. §12
8. A találmányok szabadalmi oltalmáról szóló 1995. évi XXXIII. törvény módosítása
16–21. §13
22. §14
2–4.16
23. §17
9. A légiközlekedésről szóló 1995. évi XCVII. törvény módosítása
24–25. §18
10. A kutatás és a közvetlen üzletszerzés célját szolgáló név- és lakcímadatok kezeléséről szóló
1995. évi CXIX. törvény módosítása
26. §19
27. §22
a)–b)23
c)–d24
e)–m)25
28. §26
12. A személyazonosító jel helyébe lépő azonosítási módokról és az azonosító kódok használatáról szóló 1996. évi XX. törvény módosítása
29–31. §27
13. A tűz elleni védekezésről, a műszaki mentésről és a tűzoltóságról szóló 1996. évi XXXI. törvény módosítása
32. §28
14. A munkaügyi ellenőrzésről szóló 1996. évi LXXV. törvény módosítása
33–34. §29
15. Az egészségügyi és a hozzájuk kapcsolódó személyes adatok kezeléséről és védelméről szóló
1997. évi XLVII. törvény módosítása
35–37. §30
16. Az igazságügyi alkalmazottak szolgálati jogviszonyáról szóló 1997. évi LXVIII. törvény módosítása
38–39. §31
17. A magánnyugdíjról és a magánnyugdíjpénztárakról szóló 1997. évi LXXXII. törvény módosítása
40–41. §32
18. A fegyveres biztonsági őrségről, a természetvédelmi és a mezei őrszolgálatról szóló
1997. évi CLIX. törvény módosítása
42. §33
19. A külföldre utazásról szóló 1998. évi XII. törvény módosítása
43. §34
20. A szerzői jogról szóló 1999. évi LXXVI. törvény módosítása
44. §35
21. A víziközlekedésről szóló 2000. évi XLII. törvény módosítása
45. §36
22. Az elmúlt rendszer titkosszolgálati tevékenységének feltárásáról és az Állambiztonsági Szolgálatok Történeti Levéltára létrehozásáról szóló 2003. évi III. törvény módosítása
46. §37
23. A társasházakról szóló 2003. évi CXXXIII. törvény módosítása
47–49. §38
24. A lakásszövetkezetekről szóló 2004. évi CXV. törvény módosítása
50–52. §39
25. A távhőszolgáltatásról szóló 2005. évi XVIII. törvény módosítása
53–55. §40
26. A személy- és vagyonvédelmi, valamint a magánnyomozói tevékenység szabályairól szóló
2005. évi CXXXIII. törvény módosítása
56–58. §41
27. A kereskedelemről szóló 2005. évi CLXIV. törvény módosítása
59. §42
28. Az ENSZ Éghajlatváltozási Keretegyezménye és annak Kiotói Jegyzőkönyve végrehajtási keretrendszeréről szóló 2007. évi LX. törvény módosítása
60–62. §43
29. A Magyar Könyvvizsgálói Kamaráról, a könyvvizsgálói tevékenységről, valamint a könyvvizsgálói közfelügyeletről szóló 2007. évi LXXV. törvény módosítása
63. §44
30. A villamos energiáról szóló 2007. évi LXXXVI. törvény módosítása
64–66. §45
31. A foglalkoztatói nyugdíjról és intézményeiről szóló 2007. évi CXVII. törvény módosítása
67. §46
32. A befektetési vállalkozásokról és az árutőzsdei szolgáltatókról, valamint az általuk végezhető tevékenységek szabályairól szóló 2007. évi CXXXVIII. törvény módosítása
68. §47
33. A humángenetikai adatok védelméről, a humángenetikai vizsgálatok és kutatások, valamint a biobankok működésének szabályairól szóló 2008. évi XXI. törvény módosítása
69–71. §48
34. A földgázellátásról szóló 2008. évi XL. törvény módosítása
72–74. §49
35. Az egyes közjegyzői nemperes eljárásokról szóló 2008. évi XLV. törvény módosítása
75. §50
36. Az élelmiszerláncról és hatósági felügyeletéről szóló 2008. évi XLVI. törvény módosítása
76–77. §51
37. Az erdőről, az erdő védelméről és az erdőgazdálkodásról szóló 2009. évi XXXVII. törvény módosítása
78. §52
38. A bűnügyi nyilvántartási rendszerről, az Európai Unió tagállamainak bíróságai által magyar állampolgárokkal szemben hozott ítéletek nyilvántartásáról, valamint a bűnügyi és rendészeti biometrikus adatok nyilvántartásáról szóló 2009. évi XLVII. törvény módosítása
79. §53
39. A kötelező gépjármű-felelősségbiztosításról szóló 2009. évi LXII. törvény módosítása
80. §54
40. Az ágazati párbeszéd bizottságokról és a középszintű szociális párbeszéd egyes kérdéseiről szóló 2009. évi LXXIV. törvény módosítása
81. §55
41. A minősített adat védelméről szóló 2009. évi CLV. törvény módosítása
82. §56
42. Az anyakönyvi eljárásról szóló 2010. évi I. törvény módosítása
83–84. §57
43. A Nemzeti Adó- és Vámhivatalról szóló 2010. évi CXXII. törvény módosítása
85. §58
44. Az Állami Számvevőszékről szóló 2011. évi LXVI. törvény módosítása
86. §59
45. A Magyar Művészeti Akadémiáról szóló 2011. évi CIX. törvény módosítása
87. §60
46. Az információs önrendelkezési jogról és az információszabadságról szóló 2011. évi CXII. törvény módosítása
88–89. §61
47. A katasztrófavédelemről és a hozzá kapcsolódó egyes törvények módosításáról szóló
2011. évi CXXVIII. törvény módosítása
90–92. §62
48. A polgárőrségről és a polgárőri tevékenység szabályairól szóló 2011. évi CLXV. törvény módosítása
93. §63
49. A nemzetiségek jogairól szóló 2011. évi CLXXIX. törvény módosítása
94. §64
50. Magyarország helyi önkormányzatairól szóló 2011. évi CLXXXIX. törvény módosítása
95. §65
51. A víziközmű-szolgáltatásról szóló 2011. évi CCIX. törvény módosítása
96–99. §66
52. A munka törvénykönyvéről szóló 2012. évi I. törvény módosítása
100–102. §67
53. A szabálysértésekről, a szabálysértési eljárásról és a szabálysértési nyilvántartási rendszerről szóló 2012. évi II. törvény módosítása
103. §68
54. Az Országgyűlésről szóló 2012. évi XXXVI. törvény módosítása
104–108. §69
55. A személyszállítási szolgáltatásokról szóló 2012. évi XLI. törvény módosítása
109–110. §70
56. A termékek piacfelügyeletéről szóló 2012. évi LXXXVIII. törvény módosítása
111–112. §71
57. A járások kialakításáról, valamint egyes ezzel összefüggő törvények módosításáról szóló
2012. évi XCIII. törvény módosítása
113. §72
58. A Magyar Agrár-, Élelmiszergazdasági és Vidékfejlesztési Kamaráról szóló
2012. évi CXXVI. törvény módosítása
114. §73
59. A postai szolgáltatásokról szóló 2012. évi CLIX. törvény módosítása
115. §74
60. A Schengeni Információs Rendszer második generációja keretében történő információcseréről, továbbá egyes rendészeti tárgyú törvények ezzel, valamint a Magyary Egyszerűsítési Programmal összefüggő módosításáról szóló 2012. évi CLXXXI. törvény módosítása
116. §75
61. A hulladékról szóló 2012. évi CLXXXV. törvény módosítása
117–119. §76
62. Az üvegházhatású gázok közösségi kereskedelmi rendszerében és az erőfeszítés-megosztási határozat végrehajtásában történő részvételről szóló 2012. évi CCXVII. törvény módosítása
120. §77
63. A Magyar Energetikai és Közmű-szabályozási Hivatalról szóló 2013. évi XXII. törvény módosítása
121. §78
64. Az adó- és egyéb közterhekkel kapcsolatos nemzetközi közigazgatási együttműködés egyes szabályairól szóló 2013. évi XXXVII. törvény módosítása
122. §79
65. Az állami és önkormányzati szervek elektronikus információbiztonságáról szóló
2013. évi L. törvény módosítása
123. §80
66. A körözési nyilvántartási rendszerről és a személyek, dolgok felkutatásáról és azonosításáról szóló 2013. évi LXXXVIII. törvény módosítása
124. §81
67. A Magyar Nemzeti Bankról szóló 2013. évi CXXXIX. törvény módosítása
125. §82
68. A panaszokról és a közérdekű bejelentésekről szóló 2013. évi CLXV. törvény módosítása
126–127. §83
69. A gondnokoltak és az előzetes jognyilatkozatok nyilvántartásáról szóló 2013. évi CLXXV. törvény módosítása
128. §84
70. Az egységes közszolgáltatói számlaképről szóló 2013. évi CLXXXVIII. törvény módosítása
129. §85
71. Az egyes fizetési szolgáltatókról szóló 2013. évi CCXXXV. törvény módosítása
130–131. §86
72. A hitelintézetekről és a pénzügyi vállalkozásokról szóló 2013. évi CCXXXVII. törvény módosítása
132–134. §87
73. A kollektív befektetési formákról és kezelőikről, valamint egyes pénzügyi tárgyú törvények módosításáról szóló 2014. évi XVI. törvény módosítása
135–136. §88
74. A biztosítási tevékenységről szóló 2014. évi LXXXVIII. törvény módosítása
137–139. §89
75. A rendvédelmi feladatokat ellátó szervek hivatásos állományának szolgálati jogviszonyáról szóló 2015. évi XLII. törvény módosítása
140–142. §90
76. Az energiahatékonyságról szóló 2015. évi LVII. törvény módosítása
143–144. §91
77. A nemzeti akkreditálásról szóló 2015. évi CXXIV. törvény módosítása
145–146. §92
78. Az arcképelemzési nyilvántartásról és az arcképelemző rendszerről szóló
2015. évi CLXXXVIII. törvény módosítása
147–149. §93
79. Az elektronikus ügyintézés és a bizalmi szolgáltatások általános szabályairól szóló
2015. évi CCXXII. törvény módosítása
150–152. §94
80. Az igazságügyi szakértőkről szóló 2016. évi XXIX. törvény módosítása
153. §95
81. A szerzői jogok és a szerzői joghoz kapcsolódó jogok közös kezeléséről szóló
2016. évi XCIII. törvény módosítása
154. §96
82. Az általános közigazgatási rendtartásról szóló 2016. évi CL. törvény módosítása
155–156. §97
83. A hivatalos statisztikáról szóló 2016. évi CLV. törvény módosítása
157. §98
84. A bírósági peres és nemperes eljárásokra adott általános meghatalmazások közhiteles nyilvántartásáról szóló 2017. évi XLIII. törvény módosítása
158–159. §99
85. A pénzmosás és a terrorizmus finanszírozása megelőzéséről és megakadályozásáról szóló
2017. évi LIII. törvény módosítása
160. §100
86. Az ügyvédi tevékenységről szóló 2017. évi LXXVIII. törvény módosítása
161. §101
87. Záró rendelkezések
162. § (1) Ez a törvény – a (2) bekezdésben foglalt kivétellel – a kihirdetését követő 15. napon lép hatályba.
(2) A 16–23. §, valamint a 145. § és 146. § a kihirdetését követő 31. napon lép hatályba.
88. Az Alaptörvény sarkalatosságra vonatkozó követelményének való megfelelés
163. § (1) A 86. § az Alaptörvény 43. cikk (4) bekezdése alapján sarkalatosnak minősül.
(2) A 90. § (3) bekezdése, valamint az 92. § b)–d) pontja az Alaptörvény XXXI. cikk (5) és (6) bekezdése alapján sarkalatosnak minősül.
(3) A 94. § az Alaptörvény XXIX. cikk (3) bekezdése alapján sarkalatosnak minősül.
(4) A 95. § az Alaptörvény 31. cikk (3) bekezdése alapján sarkalatosnak minősül.
(5) A 104. § az Alaptörvény 4. cikk (2) és (5) bekezdése alapján sarkalatosnak minősül.
(6) A 106. § (1) bekezdése, 107. § b)–d) pontja, valamint a 108. § a) pontja az Alaptörvény 5. cikk (7) bekezdése alapján a jelen lévő országgyűlési képviselők kétharmadának szavazatával elfogadandó házszabályi rendelkezésnek minősül.
(7) A 107. § a) pontja az Alaptörvény 2. cikk (2) bekezdése alapján sarkalatosnak minősül.
1 A törvényt az Országgyűlés a 2019. április 1-jei ülésnapján fogadta el. A kihirdetés napja: 2019. április 11. A törvény a 2010: CXXX. törvény 12/B. §-a alapján hatályát vesztette 2019. május 14. napjával.
3 A 2. § a 2010: CXXX. törvény 12. § (2) bekezdése alapján hatályát vesztette.
4 A 3. § nyitó és záró szövegrésze a 2010: CXXX. törvény 12. § (2) bekezdése alapján hatályát vesztette.
5 A 3. § a) pontja a 2010: CXXX. törvény 12. § (3) bekezdése alapján hatályát vesztette.
6 A 3. § b)–i) pontja a 2010: CXXX. törvény 12. § (2) bekezdése alapján hatályát vesztette.
7 A 4. § a 2010: CXXX. törvény 12. § (2) bekezdése alapján hatályát vesztette.
8 Az 5–6. § a 2010: CXXX. törvény 12. § (2) bekezdése alapján hatályát vesztette.
9 A 7–9. § a 2010: CXXX. törvény 12. § (2) bekezdése alapján hatályát vesztette.
10 A 10–11. § a 2010: CXXX. törvény 12. § (2) bekezdése alapján hatályát vesztette.
11 A 12–14. § a 2010: CXXX. törvény 12. § (2) bekezdése alapján hatályát vesztette.
12 A 15. § a 2010: CXXX. törvény 12. § (2) bekezdése alapján hatályát vesztette.
13 A 16–21. § a 2010: CXXX. törvény 12. § (2) bekezdése alapján hatályát vesztette.
14 A 22. § nyitó és záró szövegrésze a 2010: CXXX. törvény 12. § (2) bekezdése alapján hatályát vesztette.
15 A 22. § 1. pontja a 2010: CXXX. törvény 12. § (3) bekezdése alapján hatályát vesztette.
16 A 22. § 2–4. pontja a 2010: CXXX. törvény 12. § (2) bekezdése alapján hatályát vesztette.
17 A 23. § a 2010: CXXX. törvény 12. § (2) bekezdése alapján hatályát vesztette.
18 A 24–25. § a 2010: CXXX. törvény 12. § (2) bekezdése alapján hatályát vesztette.
19 A 26. § nyitó és záró szövegrésze a 2010: CXXX. törvény 12. § (2) bekezdése alapján hatályát vesztette.
20 A 26. § a) pontja a 2010: CXXX. törvény 12. § (3) bekezdése alapján hatályát vesztette.
21 A 26. § b) pontja a 2010: CXXX. törvény 12. § (2) bekezdése alapján hatályát vesztette.
22 A 27. § nyitó szövegrésze a 2010: CXXX. törvény 12. § (2) bekezdése alapján hatályát vesztette.
23 A 27. § a)–b) pontja a 2010: CXXX. törvény 12. § (2) bekezdése alapján hatályát vesztette.
24 A 27. § c)–d) pontja a 2010: CXXX. törvény 12. § (3) bekezdése alapján hatályát vesztette.
25 A 27. § e)–m) pontja a 2010: CXXX. törvény 12. § (2) bekezdése alapján hatályát vesztette.
26 A 28. § a 2010: CXXX. törvény 12. § (2) bekezdése alapján hatályát vesztette.
27 A 29–31. § a 2010: CXXX. törvény 12. § (2) bekezdése alapján hatályát vesztette.
28 A 32. § a 2010: CXXX. törvény 12. § (2) bekezdése alapján hatályát vesztette.
29 A 33–34. § a 2010: CXXX. törvény 12. § (2) bekezdése alapján hatályát vesztette.
30 A 35–37. § a 2010: CXXX. törvény 12. § (2) bekezdése alapján hatályát vesztette.
31 A 38–39. § a 2010: CXXX. törvény 12. § (2) bekezdése alapján hatályát vesztette.
32 A 40–41. § a 2010: CXXX. törvény 12. § (2) bekezdése alapján hatályát vesztette.
33 A 42. § a 2010: CXXX. törvény 12. § (2) bekezdése alapján hatályát vesztette.
34 A 43. § a 2010: CXXX. törvény 12. § (2) bekezdése alapján hatályát vesztette.
35 A 44. § a 2010: CXXX. törvény 12. § (2) bekezdése alapján hatályát vesztette.
36 A 45. § a 2010: CXXX. törvény 12. § (2) bekezdése alapján hatályát vesztette.
37 A 46. § a 2010: CXXX. törvény 12. § (2) bekezdése alapján hatályát vesztette.
38 A 47–49. § a 2010: CXXX. törvény 12. § (2) bekezdése alapján hatályát vesztette.
39 Az 50–52. § a 2010: CXXX. törvény 12. § (2) bekezdése alapján hatályát vesztette.
40 Az 53–55. § a 2010: CXXX. törvény 12. § (2) bekezdése alapján hatályát vesztette.
41 Az 56–58. § a 2010: CXXX. törvény 12. § (2) bekezdése alapján hatályát vesztette.
42 Az 59. § a 2010: CXXX. törvény 12. § (2) bekezdése alapján hatályát vesztette.
43 A 60–62. § a 2010: CXXX. törvény 12. § (2) bekezdése alapján hatályát vesztette.
44 A 63. § a 2010: CXXX. törvény 12. § (2) bekezdése alapján hatályát vesztette.
45 A 64–66. § a 2010: CXXX. törvény 12. § (2) bekezdése alapján hatályát vesztette.
46 A 67. § a 2010: CXXX. törvény 12. § (2) bekezdése alapján hatályát vesztette.
47 A 68. § a 2010: CXXX. törvény 12. § (2) bekezdése alapján hatályát vesztette.
48 A 69–71. § a 2010: CXXX. törvény 12. § (2) bekezdése alapján hatályát vesztette.
49 A 72–74. § a 2010: CXXX. törvény 12. § (2) bekezdése alapján hatályát vesztette.
50 A 75. § a 2010: CXXX. törvény 12. § (2) bekezdése alapján hatályát vesztette.
51 A 76–77. § a 2010: CXXX. törvény 12. § (2) bekezdése alapján hatályát vesztette.
52 A 78. § a 2010: CXXX. törvény 12. § (2) bekezdése alapján hatályát vesztette.
53 A 79. § a 2010: CXXX. törvény 12. § (2) bekezdése alapján hatályát vesztette.
54 A 80. § a 2010: CXXX. törvény 12. § (2) bekezdése alapján hatályát vesztette.
55 A 81. § a 2010: CXXX. törvény 12. § (2) bekezdése alapján hatályát vesztette.
56 A 82. § a 2010: CXXX. törvény 12. § (2) bekezdése alapján hatályát vesztette.
57 A 83–84. § a 2010: CXXX. törvény 12. § (2) bekezdése alapján hatályát vesztette.
58 A 85. § a 2010: CXXX. törvény 12. § (2) bekezdése alapján hatályát vesztette.
59 A 86. § a 2010: CXXX. törvény 12. § (2) bekezdése alapján hatályát vesztette.
60 A 87. § a 2010: CXXX. törvény 12. § (2) bekezdése alapján hatályát vesztette.
61 A 88–89. § a 2010: CXXX. törvény 12. § (2) bekezdése alapján hatályát vesztette.
62 A 90–92. § a 2010: CXXX. törvény 12. § (2) bekezdése alapján hatályát vesztette.
63 A 93. § a 2010: CXXX. törvény 12. § (2) bekezdése alapján hatályát vesztette.
64 A 94. § a 2010: CXXX. törvény 12. § (2) bekezdése alapján hatályát vesztette.
65 A 95. § a 2010: CXXX. törvény 12. § (2) bekezdése alapján hatályát vesztette.
66 A 96–99. § a 2010: CXXX. törvény 12. § (2) bekezdése alapján hatályát vesztette.
67 A 100–102. § a 2010: CXXX. törvény 12. § (2) bekezdése alapján hatályát vesztette.
68 A 103. § a 2010: CXXX. törvény 12. § (2) bekezdése alapján hatályát vesztette.
69 A 104–108. § a 2010: CXXX. törvény 12. § (2) bekezdése alapján hatályát vesztette.
70 A 109–110. § a 2010: CXXX. törvény 12. § (2) bekezdése alapján hatályát vesztette.
71 A 111–112. § a 2010: CXXX. törvény 12. § (2) bekezdése alapján hatályát vesztette.
72 A 113. § a 2010: CXXX. törvény 12. § (2) bekezdése alapján hatályát vesztette.
73 A 114. § a 2010: CXXX. törvény 12. § (2) bekezdése alapján hatályát vesztette.
74 A 115. § a 2010: CXXX. törvény 12. § (2) bekezdése alapján hatályát vesztette.
75 A 116. § a 2010: CXXX. törvény 12. § (2) bekezdése alapján hatályát vesztette.
76 A 117–119. § a 2010: CXXX. törvény 12. § (2) bekezdése alapján hatályát vesztette.
77 A 120. § a 2010: CXXX. törvény 12. § (2) bekezdése alapján hatályát vesztette.
78 A 121. § a 2010: CXXX. törvény 12. § (2) bekezdése alapján hatályát vesztette.
79 A 122. § a 2010: CXXX. törvény 12. § (2) bekezdése alapján hatályát vesztette.
80 A 123. § a 2010: CXXX. törvény 12. § (2) bekezdése alapján hatályát vesztette.
81 A 124. § a 2010: CXXX. törvény 12. § (2) bekezdése alapján hatályát vesztette.
82 A 125. § a 2010: CXXX. törvény 12. § (2) bekezdése alapján hatályát vesztette.
83 A 126–127. § a 2010: CXXX. törvény 12. § (2) bekezdése alapján hatályát vesztette.
84 A 128. § a 2010: CXXX. törvény 12. § (2) bekezdése alapján hatályát vesztette.
85 A 129. § a 2010: CXXX. törvény 12. § (2) bekezdése alapján hatályát vesztette.
86 A 130–131. § a 2010: CXXX. törvény 12. § (2) bekezdése alapján hatályát vesztette.
87 A 132–134. § a 2010: CXXX. törvény 12. § (2) bekezdése alapján hatályát vesztette.
88 A 135–136. § a 2010: CXXX. törvény 12. § (2) bekezdése alapján hatályát vesztette.
89 A 137–139. § a 2010: CXXX. törvény 12. § (2) bekezdése alapján hatályát vesztette.
90 A 140–142. § a 2010: CXXX. törvény 12. § (2) bekezdése alapján hatályát vesztette.
91 A 143–144. § a 2010: CXXX. törvény 12. § (2) bekezdése alapján hatályát vesztette.
92 A 145–146. § a 2010: CXXX. törvény 12. § (2) bekezdése alapján hatályát vesztette.
93 A 147–149. § a 2010: CXXX. törvény 12. § (2) bekezdése alapján hatályát vesztette.
94 A 150–152. § a 2010: CXXX. törvény 12. § (2) bekezdése alapján hatályát vesztette.
95 A 153. § a 2010: CXXX. törvény 12. § (2) bekezdése alapján hatályát vesztette.
96 A 154. § a 2010: CXXX. törvény 12. § (2) bekezdése alapján hatályát vesztette.
97 A 155–156. § a 2010: CXXX. törvény 12. § (2) bekezdése alapján hatályát vesztette.
98 A 157. § a 2010: CXXX. törvény 12. § (2) bekezdése alapján hatályát vesztette.
99 A 158–159. § a 2010: CXXX. törvény 12. § (2) bekezdése alapján hatályát vesztette.
100 A 160. § a 2010: CXXX. törvény 12. § (2) bekezdése alapján hatályát vesztette.
101 A 161. § a 2010: CXXX. törvény 12. § (2) bekezdése alapján hatályát vesztette.