text:
2016. július - augusztus | Magyar Igazságügyi Akadémia
Beküldés ideje: 2017. március 2., 09:37
SZAKIRODALMI ÚJDONSÁGOK 2016. JÚLIUS - AUGUSZTUS
Új könyvek a bírósági könyvtárakban
Bírósági könyvtárak időszaki kiadványainak válogatott tartalomjegyzékei
Jogtudományi folyóiratok az Interneten
Könyvkereskedelmi újdonságok
Új könyvek a bírósági könyvtárakban:
Állami és Európai Uniós támogatások elszámolása : számvitel – adózás – jogi háttér / Ávár Mónika, Egri-Retezi Katalin, Egri István Iván. – Budapest : Vezinfó, 2016. – 151 p. – ISBN 978-615-5085-34-5 — Lelőhelyinformáció
Befordítva : levéltári iratok a jogpolitikáról, a bíróságokról, és a bíráskodás lehetőségeiről a "Kádár" korszakban (1958-1990) / Gyekiczky Tamás. – Budapest : Patrocinium, 2016. –225 p. – ISBN 978-963-413-067-3 — Lelőhelyinformáció
Bírósági, hatósági tolmácsolás és szakfordítás : kommentár a tolmácsolásra és szakfordításra vonatkozó jogszabályhelyekhez: hetvenhét aforizma a gyakorló tolmács számára / Lesetár Péter. – [Budapest] : [szerzői kiad.], 2016. – 199, [1] p. – ISBN 978-963-12-4443-4 — Lelőhelyinformáció
Az európai alkotmányjog nyelve / Jakab András. – Budapest: NKE Szolgáltató Kft., 2016. – 453 p. – ISBN 978-615-5527-65-4 — Lelőhelyinformáció
Jogi segítségnyújtás – közvetítés – áldozatpolitika / Szekeres Diána. – Budapest : HVG-ORAC, 2016. – 344 p. – ISBN 978-963-258-301-3 — Lelőhelyinformáció
Kommentár az európai fizetési meghagyásos eljárásról szóló rendelethez : kommentár az európai fizetési meghagyásos eljárás létrehozásáról szóló, 2006. december 12-i 1896/2006/EK európai parlamenti és tanácsi rendelethez / Rák Viktor. – Budapest: Wolters Kluwer, 2016. – 375 p. – ISBN 978-963-295-571-1 — Lelőhelyinformáció
Közigazgatási jog : a helyi önkormányzatok és a kormány általános hatáskörű területi államigazgatási szerve a közigazgatási hatósági eljárás / Tóth András et al. – Budapest: Patrocinium, 2016. – 333 p. – (Jogi szakvizsga könyvek) Lezárva: 2016. máj. 17. – ISBN 978-963-413-092-5 — Lelőhelyinformáció
Mailáth György tudományos pályázat 2015 : díjazott dolgozatok / az Országos Bírósági Hivatal szerkeszti. – Budapest : Országos Bírósági Hivatal, 2016. – p. 722. – ISBN 978-615-80486-1-3 — Lelőhelyinformáció
Média és identitás 2. : tanulmányok / szerk. Apró István. – Budapest: Médiatudományi Intézet, 2016. – 189 p. – ISBN 978-615-5302-15-2 — Lelőhelyinformáció
Minden, amit az iratkezelésről tudni kell / [szerk. Varga László]. – Pécs: Dialóg Campus, 2016. – 352 p. – ISBN 978-615-5376-85-6 — Lelőhelyinformáció
Suum cuique : ünnepi tanulmányok Paczolay Péter 60. születésnapja tiszteletére / szerk. Fejes Zsuzsanna, Török Bernát. – Szeged: Pólay Elemér Alapítvány, 2016. – 770, [5] p. –ISBN 978-615-5411-34-2 — Lelőhelyinformáció
Az új Btk. és a kapcsolódó jogforrások, bírósági iránymutatások / szerk. Czine Ágnes. – 2. aktualizált kiadás. – Budapest : HVG-ORAC, 2016. – 671 p. – Lezárva: 2016. május 1. – ISBN 978-963-258-302-0 — Lelőhelyinformáció
Bírósági könyvtárak időszaki kiadványainak válogatott tartalomjegyzékei:
ACTA HUMANA ISSN 0866-6628 4. új folyam (2016) 2. szám
ACTA HUMANA ISSN 0866-6628 4. új folyam (2016) 3. szám
ADÓ ISSN 0238-3950 30.évf. (2016) 8. szám
ADÓ, VÁM ÉS ILLETÉK ISSN 1417-247X 23.évf. (2016) 6. szám
ADÓ-KÓDEX ISSN 1219-316X 25.évf. (2016) 6. szám
ADÓVILÁG ISSN 1417-2003 20.évf. (2016) 7. szám
ADÓVILÁG ISSN 1417-2003 20.évf. (2016) 8. szám
BELÜGYI SZEMLE ISSN 1789-4689 64. évf. (2016) 5. szám
CÉGHÍRNÖK ISSN 1215-1785 26. évf. (2016) 6. szám
CSALÁDI JOG ISSN 1589-7516 14. évf. (2016) 2. szám
ELJÁRÁSJOGI SZEMLE ISSN 2498-6062 1. évf. (2016) 1. szám
FONTES IURIS ISSN 2416-2159 2. évf. (2016) 1. szám
GAZDASÁG ÉS JOG ISSN 1217-2464 24. évf. (2016) 6. szám
HR & MUNKAJOG ISSN 2063-7101 7. évf. (2016) 6. szám
HR & MUNKAJOG ISSN 2063-7101 7. évf. (2016) 7-8. szám
JEGYZŐ ÉS KÖZIGAZGATÁS ISSN 1589-3383 18. évf. (2016) 2. szám
JOG, ÁLLAM, POLITIKA ISSN 2060-4580 8. évf. (2016) 1. szám
JOGESETEK MAGYARÁZATA ISSN 2061-4837 6. évf. (2015) 4. szám
JOGTUDOMÁNYI KÖZLÖNY ISSN 0021-7166 71. évf. (2016) 6. szám
KÖZJEGYZŐK KÖZLÖNYE ISSN 1416-7883 63. évf. (2016) 2. szám
KÚRIAI DÖNTÉSEK: BÍRÓSÁGI HATÁROZATOK ISSN 2063-9767 64. évf. (2016) 6. szám
MAGYAR JOG ISSN 0025-0147 63. évf. (2016) 6. szám
MAGYAR RENDÉSZET ISSN 1586-2895 5. évf. (2015) 6. szám
MED. ET JUR ISSN 2061-6619 7. évf. (2016) 1. szám
PARLAMENTI SZEMLE ISSN 2416-3511 1. évf. (2016) 1. szám
PESTI ÜGYVÉD (2016) 4. szám
PESTI ÜGYVÉD (2016) 5. szám
SZÁMVITEL ADÓ KÖNYVVIZSGÁLAT ISSN 1419-6956 58. évf. (2016) 6. szám
ÜGYVÉDVILÁG ISSN 1789-2430 10. évf. 3. szám
VERSENYTÜKÖR ISSN 1787-5196 12. évf. (2016) különszám 3.
ACTA HUMANA ISSN 0866-6628 — 4. új folyam (2016) 2. szám — Lelőhelyinformáció
Környezethez való jog – újratöltve / Bándi Gyula. – p. 7-26.
Az Állami Számvevőszék hozzájárulása a minőségi jogalkotáshoz / Mészáros Leila et al. – p. 27-52.
Vigyázó szemünket Párizsra vetettük – a klímaváltozás és a klímamegállapodás versenyfutása / Besenyei Mónika, Fülöp Sándor, Hetesi Zsolt. – p. 53-74.
Jogi és pedagógiai védelem a modernkori rabszolgaság ellen Magyarországon / Gyurácz Veronika. – p. 75-94.
A közigazgatási bíráskodás és a garanciális panasz szabályozása, avagy ki volt az alkotmány őre a dualizmusban? / Kelemen Roland. – p. 95-116.
A Kúria gyakorlatából / Berkes Bálint. – p. 117-124.
Az Alkotmánybíróság határozatai 2016. február 15. és április 20. között / Kovács Virág. – p. 125-150.
Az európai elfogatóparancs végrehajtásának megtagadása az emberi jogokat sértő fogvatartási körülmények miatt / Lehóczki Balázs. – p. 151-156.
Alapjogi jogesetek – a strasbourgi Emberi Jogok Európai Bírósága / Mohácsi Máté. – p. 157-166.
Vissza a kiadványok listájához
ACTA HUMANA ISSN 0866-6628 — 4. új folyam (2016) 3. szám — Lelőhelyinformáció
A nyelvhasználat jogi szabályozhatósága / Szalayné Sándor Erzsébet. – p. 9-18.
Az anyanyelvhasználathoz való jog az Európai Unión kívül: az ukrajnai példa / Tóth Mihály. – p. 19-32.
Nyelvi jogok Romániában / Zsigmond József. – p. 33-44.
Az anyanyelvhasználat jogi keretei Szlovákiában / Horony Ákos. – p. 45-56.
Anyanyelvhasználathoz való jog az óvodai nevelésben (kárpátaljai kutatási eredményekből) / Nánási-Molnár Anita. – p. 57-72.
Az anyanyelvhasználat, az anyanyelvű iskolaválasztás elméleti és gyakorlati összefüggései az iskolai tannyelv-választás tükrében (kárpátaljai eredmények alapján) / Séra Magdolna. – p. 73-90.
A dinamikusan változó nyelvi tájkép : Kárpátalja példája / Csernicskó István. – p. 91-106.
Feliratok, táblák, nyelvi sokszínűség: nyelvi tájkép Burgenlandban / Szoták Szilvia. – p. 107-131.
ADÓ ISSN 0238-3950 — 30. évf. (2016) 8. szám — Lelőhelyinformáció
Személyi jövedelemadó : a közösségi megosztáson alapuló személyszállítás adózása. – p. 3-10.
Társasági adó : a kutatás-fejlesztéshez kapcsolódó adókedvezmények. – p. 11-16.
Általános forgalmi adó : az utazásszervezők áfakötelezettségei. - p. 17-25.
Adózás rendje : áfajogesetek az Európai Bíróság gyakorlatában. – p. 33-36.
Adózás rendje : adóhatósági igazolások. - p. 37-43.
Számvitel : a tartozásátvállalás és a térítés nélküli átadás-átvétel számvitele. - p. 44-52.
Illeték : az eljárási illeték és díjak 2016. évi változásai. - p. 53-59.
Helyi adók : a jogszabályba ütköző helyiadó-rendelet bírósági felülvizsgálata. - p. 60-65.
Társadalombiztosítás : a külföldön munkát vállalók és a külföldi munkavállalók társadalombiztosítási kötelezettségei – 1. rész. - p. 66-71.
Társadalombiztosítás : a megváltozott munkaképességűek ellátásaival összefüggő módosítások – 1. rész. - p. 72-76.
Társadalombiztosítás : a nyugdíj mellett munkát végzők egészségbiztosítása. - p. 77-82.
Jogesetek : láncügylet. - p. 91-93.
ADÓ, VÁM ÉS ILLETÉK ISSN 1417-247X — 23. évf. (2016) 5. szám — Lelőhelyinformáció
Általános forgalmi adó: Az áfaelvonás feltételeinek vizsgálata. – p. 3-4.
Adózás rendje: Az ellenőrzés kezdő időpontjának meghatározása. – p. 5-6.
Adózás rendje: Az adóhatóság felelőssége a kézbesítés tekintetében. – p. 7-8.
Általános forgalmi adó : a szolgáltatások jegyzékének alkalmazása. – p. 3.
Adózás rendje : hivatkozás a kézbesítés szabálytalanságára. – p. 3-5.
Adózás rendje : az újraépítés költségének minősítése. – p. 6-7.
Adózás rendje : a felülvizsgálat szabályai. - p. 8-9.
Adózás rendje : a határozat tartalmának vizsgálata. – p. 10.
Vám, jövedék : a kedvezőbb mértékű jövedéki adófizetés feltételei. – p. 11-12.
Vám, jövedék : a zárjegy vizsgálatának szempontjai. - p. 13.
Vám, jövedék : az adóhatóság indoklási kötelezettségének tartalmi elemei. – p. 14-15.
Vám, jövedék : a mintavétel értékelése. - p. 16.
ADÓ, VÁM ÉS ILLETÉK ISSN 1417-247X — 23. évf. (2016) 6. szám — Lelőhelyinformáció
Általános forgalmi adó: az adómentesség feltételeinek igazolása. – p. 3-5.
Általános forgalmi adó: az EUB ítéleteinek kötelező ereje. - p. 6-7.
Általános forgalmi adó: a termék más tagállamba történő szállításának igazolása. - p. 8-9.
Adózás rendje: a becslési módszer kiválasztása. - p. 10-12.
Adózás rendje: a kölcsön forrásának igazolása. - p. 13-14.
Vám, jövedék: a hitelesítésre alkalmas zárjegy fogalma. – p. 15.
Vám, jövedék: a minta értékelésének feltételei. - p. 16.
ADÓ-KÓDEX ISSN 1219-316X — 25. évf. (2016) 6. szám — Lelőhelyinformáció
Munkáltatói kötelezettségek ellenőrzési tapasztalatai. – p. 2-19.
A pálinkafőzéssel foglalkozó adózok ellenőrzése. - p. 20-26.
A számviteli törvény szabályrendszerével kapcsolatos ellenőrzési tapasztalatok. - p. 27-38.
A költségek átterhelése, továbbszámlázása és ellenőrzés. - p. 39-56.
A de minimis támogatások és azok ellenőrzése. - p. 57-71.
ADÓVILÁG ISSN 1417-2003 — 20. évf. (2016) 7. szám
Diákmunka / Szőke Krisztina. – p. 2-7.
A végrehajtási igényperek gyakorlati tapasztalatai / Nagy Szilvia Anna. – p. 8-15.
Egyes nonprofit szervezetek társasági adókötelezettsége 2. / Ácsné Molnár Judit. – p. 16-21.
Az adólevonási jog korlátozásában, illetve a korlátozás alóli kivételekben bekövetkezett változások / Szalayné Köves Eszter. – p. 22-28.
EKAER helyszíni ellenőrzések tapasztalatai / Varga László. – p. 29-31.
Szervezett adócsalás igazolása adózói és egyéb adatok elemzésével / Tüskéné Szalai Mária. – p. 32-35.
Telefonos ügyintézés terén bekövetkezett változások / Soltész Alexandra. – p. 36-41.
Az illeték törléséről/visszatérítéséről. – p. 41-44.
Jogi eretek – bírósági gyakorlatok / Várkövi Krisztián. – p. 45-51.
ADÓVILÁG ISSN 1417-2003 — 20. évf. (2016) 8. szám
A személyi jövedelemadó évközi változásai / Rosenfeld Anita. – p. 2-10.
A társasági adótörvény 2016-os évközi változásai / Németh Nóra. – p. 11-16.
A halasztott adó szerepe a nemzetközi pénzügyi beszámolási standardok alapján / Dabisné Nyikos Melinda. – p. 17-22.
Az illetékek évközi változásai / Sőrés Zsuzsa. – p. 23-27.
A 2016. május 1-jétől alkalmazandó Uniós Vámkódex újdonságai / Somogyi Éva. – p. 28-34.
Mit kell tudni az adószámmal rendelkező magánszemély társadalombiztosítási jogállásáról? / Széll Zoltánné. – p. 35-39.
Milyen szavakkal adózunk német nyelvterületen? – adójogi alapszókincs külföldi jövedelmet szerzőknek / Szente Mónika. – p. 40-44.
Jogi esetek – bírósági gyakorlatok / Várkövi Krisztián. – p. 45-51.
BELÜGYI SZEMLE ISSN 1789-4689 — 64. évf. (2016) 5. szám — Lelőhelyinformáció
A rendőri korrupció büntetésének igénye / Kardos Sándor István. – p. 5-19.
Az első lépések: adalékok a budapesti rendőrség 1945. évi működéséhez / Tarján G. Gábor. – p. 20-39.
A rendőrségi fegyverhasználat / Zsigmond Csaba. – p. 40-65.
A „koncepciós per” és az önkény / Bócz Endre. – p. 66-87.
Természetvédelem nemzetközi szinten és az Európai Unióban / Tilki Katalin. – p. 88-106.
Egy négy évszázados bűntény nyomában / Mordovin Maxim. – p. 107-114.
CÉGHÍRNÖK ISSN 1215-1785 — 26. évf. (2016) 6. szám — Lelőhelyinformáció
Ismét a kézbesítésről : 1. [rész] / Darai Péter. – p. 3-5.
Bíróságok gyakorlatából : automatikus bejegyződés. – p. 5-6.
A bíróságok szerepe a magáncsőd eljárásban : 1. [rész] / Juhász László. – p. 7-9.
2014. évi fizetésképtelenségi és csőd-helyzetkép : 3. [rész] / Erdős Károly, Nagy Dávid. – p. 9-12.
Változások a kártérítés szabályaiban : 1. [rész] / Kovács László. – p. 12-14.
CSALÁDI JOG ISSN 1589-7516 — 14. évf. (2016) 2. szám — Lelőhelyinformáció
A gyermeki jogok érvényesülésének új tendenciái a családjogban / Fazekas Ágota. – p. 1-6.
Gondolatok a kiskorú gyermek véleménynyilvánításának és meghallgatásának elkerülhetetlenségéről a szülői felelősséget érintő perekben - a Budapest Környéki Törvényszék és a területéhez tartozó járásbíróságok gyakorlata / Fehérné Gaál Tünde. – p. 7-15.
Javaslatok a családvédelmi szempontok hatékonyabb figyelembevételére az ügyvédi tevékenység szüneteltetése és betegállomány ideje alatt / Hámori Antal. - p. 16-22.
„A családi jogviszonyok egész életre szólnak” - Kőrös András interjúja dr. Tóthné Dr. Fábián Eszter címzetes egyetemi tanárral. – p. 23-28.
Az uniós polgár tartásáról gondoskodó, illegális munkavállaló szülő esete a belga hatósággal : az Európai Bíróság ítélete az EUMSz. 20. cikk értelmezéséről a Zambrano-ügy kapcsán / Ferge Zsigmond. – p. 29-37.
A gyermek jogellenes elvitelével kapcsolatos joggyakorlat Szlovéniában, Horvátországban, Bosznia-Hercegovinában, Szerbiában, Montenegróban és Macedóniában / Szeibert Orsolya. – p. 38-43.
Az új Ptk. a Kúria gyakorlatában / Kőrös András. – p. 44-50.
„Brave School World? - Gyermekjogok az iskola világában” - konferenciabeszámoló / Rohály Vanda. – p. 51-53.
A vallási jogok alkalmazása a bontóperekben és az öröklési jogvitákban az EU kollíziós jogának keretei között - Thomas Rauscher professzor díszdoktori előadása az ELTÉ-n / Szeibert Orsolya. – 54. p.
Szeibert Orsolya: A családjogi harmonizáció kérdései és lehetőségei Európában / Reiderné Bánki Erika. – p. 55-59.
ELJÁRÁSJOGI SZEMLE ISSN 2498-6062 — 1. évf. (2016) 1. szám — Lelőhelyinformáció
Az egyedi normakontroll iránti bírói kezdeményezések eljárási feltételei / Varga Zs. András. – p. 4-10.
Az önvádra kötelezés tilalma és a terhelti vallomástétel megtagadásának joga / Belovics Ervin. – p. 10-16.
Adózás rendje újratöltve / Darák Péter. – p. 16-20.
A per észszerű időn belül történő befejezéséhez való jog, valamint a jogorvoslathoz való jog viszonya / Parlagi Mátyás. – p. 21-24.
A modellválasztás dilemmái a kollektív igényérvényesítés hazai szabályozásánál / Harsági Viktória. – p. 24-30.
Az Európai Bíróság ítélete a WebMindLicenses Kft. ügyében : adózói magatartás nyomozati eszközökkel való ellenőrzése kontra adózói szabadság / Szabó Ildikó. – p. 30-38.
FONTES IURIS ISSN 2416-2159 — 2. évf. (2016) 1. szám — Lelőhelyinformáció
Interjú Darák Péterrel / … kész. M. A. – p. 5-7.
Végleges szuverenitás, vagy korlátozott határskör-transzfer? / Varga Zs. András. – p. 8-12.
A fenntarthatóságtól a körkörös gazdaság felé - EU stratégiák alakulása és ennek jogi következményei / Bándi Gyula. – p. 13-21.
Hatásköri megoszlás a tagállam és az Európai Unió között a büntető eljárásjog területén / Karsai Krisztina. – p. 22-28.
A tagállami alkotmányok erga omnes hatálya és a kompozit alkotmányosság / Sulyok Tamás. – p. 29-33.
A szerb Ptk. 2015. évi normatív tervezetéről / Szalma József. – p. 34-43.
A közös jogkezelésről szóló 2014/26/EU irányelv átültetésének egyes kérdései / Lábody Péter, Nagy Balázs. – p. 44-52.
GAZDASÁG ÉS JOG ISSN 1217-2464 — 24. évf. (2016) 6. szám — Lelőhelyinformáció
A tanácsadó, a tájékoztató és a szakértő kártérítési felelőssége : 2. rész / Szalma József. – p. 3-6.
A tőkevédelem megnyilvánulásai a társaságok jogában : 2. rész / Mohai Máté. – p. 7-10.
A pénzkölcsönszerződés magánjogi természete / Darázs Lénárd. – p. 11-15.
A know-how-szabályozás problémái az Európai Unióban / Tattay Levente. – p. 15-18.
Új szelek az Európai Unió vámjogi szabályozásában / Szendi Antal. – p. 18-21.
Döntések a kereskedelmi választottbíráskodás gyakorlatából / Szakál Róbert. – p. 22-23.
HR& MUNKAJOG ISSN 2063-7101 — 7. évf. (2016) 6. szám — Lelőhelyinformáció
A túladott szabadság, a munkaidő-beosztás közlése, „továbbdolgozás” határozott idő esetén, a próbaidő lejárta - A helyesnek tűnő álláspontok / Fodor T. Gábor. – p. 7-10.
A munkáltató felelősségének speciális alakzata: a munkaviszony jogellenes megszüntetéséből eredő felelősség / Puskás Ágnes. – p. 10-13.
Munkáltatói jogok és kötelezettségek sztrájk idején / Várkonyi Péter. – p. 13-18.
Így írnék én… : javaslatok a Munka Törvénykönyve egyes szabályai módosítására 11. rész / Horváth István. – p. 19-23.
Kúriai döntés : a munkáltató együttműködési kötelezettsége / Tálné Molnár Erika. – p. 24-25.
Pedagógussztrájk munkajogász szemmel / Bérces Kamilla. – p. 26-27.
A digitális gazdaság nem egy jövőkép, hanem a jelen : [interjú Laufer Tamással] / Molnár Ildikó. – p. 28-30.
Csapatmunka és jogi tudás a munkajogban : képzések munkaügyi szakembereknek az ELTE ÁJK Jogi Továbbképző Intézetében / Báldy Péter. – p. 31-32.
Etika és vállalati értékek : miért olyan lényegesek ezek? Miképpen hatnak a szervezeti kultúrára, és hogyan lehet az etikus viselkedéskultúrát fejleszteni a munkahelyeken? / Varjasi Gábor. – p. 33-36.
Bábeli zűrzavar : mégis kit tekintünk megváltozott munkaképességű személynek? / Kovács Dominika. – p. 37-39.
A rokkantsági ellátásban részesülő munkavállaló munkajogi helyzete / Molnárné Balogh Márta. – p. 39-41.
Beszámoló „A szociális jog aktuális kérdései Magyarországon és az Európai Unióban” című konferenciáról / Szekeres Bernadett. – p. 41-42.
HR& MUNKAJOG ISSN 2063-7101 — 7. évf. (2016) 7-8. szám — Lelőhelyinformáció
Munkajogi magyarázatok: Angolosan távozók – Mit tehet a munkáltató, ha a munkavállaló jogellenesen szünteti meg a munkaviszonyt? – p. 8-10.
Munkajogi magyarázatok: Miről? Mikor? Miben? – A munkabérről történő lemondás hatályos szabályozása. – p. 11-14.
Munkajogi magyarázatok: Az idényjellegű foglalkoztatás lehetőségei. – p. 15-18.
Munkajogi magyarázatok: Munkáltatói ellenőrzés – Mire is használják a kamerákat? – p. 19-22.
Munkajogi magyarázatok: A vezető állású munkavállalóra vonatkozó szabályok alkalmazása köztulajdonban álló munkáltatónál fennálló munkaviszony esetén. – p. 23-25.
Munkajogi magyarázatok: Marx és a robotok – a munkajog célja a 21. században. – p. 26-28.
Peres ügyek: Kúriai döntések. – p. 29-31.
Közszolgálati figyelő: Dilemmák és szabályozási logikák a foglalkoztatás területén: álláskereső-e a közfoglalkoztatott? - p. 32-36.
Interjú: Célkeresztben az adatvédelem. – p. 37-40.
Interjú: Jogi továbbképzések nem jogászoknak. – p. 41-42.
HR Mozaik: Adatvezérelt HR a lemorzsolódás csökkentéséért. – p. 43-45.
Adó és társadalombiztosítás: A kamatfizetési kötelezettség munkajogi, adózási és járulékfizetési szabályai késedelmes munkabér-kifizetés esetén. – p. 46-47.
Adó és társadalombiztosítás: az egyszerűsített közteherviselési hozzájárulásról. – p. 48.
JEGYZŐ ÉS KÖZIGAZGATÁS ISSN 1589-33831 — 18. évf. (2016) 2. szám
Birtokvédelem – Beszámoló a Jegyző és Közigazgatás szemináriumáról. – p. 7-10.
Az információbiztonság megteremtésének kiemelt fontossága és az ezzel kapcsolatos gyakorlati feladatok. – p. 16-18.
A szociálisan felelős közbeszerzés elve az új közbeszerzési törvényben. – p. 25-28.
Emléktábla-állítás, teremavatás és emlékkonferencia Lőrincz Lajos akadémikus tiszteletére és emlékére. – p. 29-32.
JOG, ÁLLAM, POLITIKA ISSN 2060-4580 — 8. évf. (2016) 1. szám — Lelőhelyinformáció
Nem-járulékos jelzálogjogi alakzat a régi magyar magánjogban : a telekadósság / Bodzási Balázs. – p. 3-19.
A munkavállalók törvényes érdekeinek védelme a munkáltató fizetésképtelensége esetén, a Bérgarancia Alap / Ember Alex. – p. 21-43.
A bevándorlási tevékenységgel összefüggő biztonsági intézkedések folyamata / Csege Gyula. – p. 45-60.
Mustafa Kemal Atatürk hatása a török identitás és állampolgárság koncepciójára, különös tekintettel az alkotmányjogi szabályozásra / Siska Katalin. – p. 61-75.
A kincstalálásra vonatkozó szabályozás történetének főbb csomópontjai a középkorban és az újkorban / Siklósi Iván. – p. 77-87.
Kodifikáció az UNICITRAL égisze alatt, a Hamburgi Egyezmény / Kovács Viktória. – p. 89-120.
Árpád-kori hospes közösségeink gazdasági jellegű szabadságai / László Balázs. – p. 121-140.
Tanulmányok a 65 éves Lenkovits Barnabás tiszteletére : [recenzió] / Váradi-Tornyos Bálint. – p. 141-147.
A 65 éves Milassin László tanszékvezető egyetemi docens szakmai és oktatói pályafutása. – p. 149-151.
JOGESETEK MAGYARÁZATA ISSN 2061-4837 — 6. évf. (2015) 4. szám — Lelőhelyinformáció
Az Alkotmánybíróság határozata a halmazati három csapásról : a jogbiztonság elvét sértő büntetőjogi rendelkezés alaptörvény-ellenessége, valamint az alaki és az anyagi bűnhalmazat eltérő megítélésének lehetőségei / Ambrus István. – p. 5-16.
Az Alkotmánybíróság előzetes normakontroll döntése a nemzeti park igazgatóságok vagyonkezelői jogkörének csorbítása tárgyában : a visszalépés tilalmának elve az Alaptörvéyn negyedik módosítása után / Sulyok Katalin. – p. 17-26.
Adalékok a hálapénz büntetőjogi fogalmához : gondolatok Ott István elemzése kapcsán / Hollán Miklós. – p. 27-36.
A Kúria ítélete a Spar Magyarország Kft. és a Gazdasági Versenyhivatal közötti perben : a kereskedő árazási módszere mint jelnetős piaci erővel való visszaélés / Boronkay Miklós. – p. 37-44.
Az Európai Unió Bíróságának döntése az egyének magánszférájának védelméről a Weltimmo-ügyben : a joghatóság és az alkalmazandó jog kiemelkedő aspektusai egy formálisan külföldi tagállamban letelepedett, azonban kizárólag Magyarországra irányuló szolgáltatással rendelkező adatkezelő vonatkozásában / Bojnár Katinka. – p. 45-54.
Az Európai Bíróság ítélete egy „egészségügyi menekült” ügyében : a tartózkodás és a lakóhely fogalmi dilemmája egészségügyi szolgáltatás ülföldi igénybevétele esetén / Berki Gabriella. – p. 55-61.
Az Emberi Jogok Európai Bíróságának az asszisztált öngyilkosság svájci szabályozásáról : az orvosi etika és a legalitás kérdései / Buzás Péter. – p. 63-69.
Homályosság, logika, érvelés és a jog / Federico Puppo. – p. 71-78.
JOGTUDOMÁNYI KÖZLÖNY ISSN 0021-7166 — 71. évf. (2016) 6. szám — Lelőhelyinformáció
Franciasaláta - felelős társaságirányítás francia módra / Kecskés András. – p. 301-310.
A kötelező jogi képviselet és alkotmányossága Magyarország és Románia polgári perjogában / Székely János. – p. 311-318.
A lefoglalt és zár alá vett vagyon kezelésének szabályairól / Szathmáry Zoltán. – p. 319-327.
A jogos védelem szabályozási céljára vonatkozó elméletekről / Gál Andor. – p. 328-338.
Gondolatok a kártérítési jogról egy új monográfia kapcsán / Faludi Gábor. – p. 339-342.
Személyi sérülés, nem vagyoni kártérítés és rehabilitáció Németországban a gépjármű balesetek károsultjai tekintetében / Fazekas Éva Dóra. – p. 343-347.
Magyar jogtudósok 5. kötet / Jusztinger János. – p. 349-352.
KÖZJEGYZŐK KÖZLÖNYE ISSN 1416-7883 — 62. évf. (2016) 2. szám — Lelőhelyinformáció
Kodifikáció egy igazságügyi miniszter szemszögéből / Trócsányi László. – p. 5-13.
A kollektív igényérvényesítés angolszász tapasztalatai / Harsági Viktória. – p. 14-28.
Az európai öröklési rendelet mint új kihívás / Szőcs Tibor. – p. 29-39.
A takarékbetétben elhelyezett összeggel kapcsolatos öröklési jogi igények megítélése „elhalálozási rendelkezés” esetén / Orosz Árpád. – p. 40-49.
KÚRIAI DÖNTÉSEK: BÍRÓSÁGI HATÁROZATOK ISSN 2063-9767 — 64. évf. (2016) 6. szám — Lelőhelyinformáció
Emlékeztető a civilisztikai kollégiumvezetők részvételével az elszámolási nemperes ügyek elbírálásának gyakorlatával összefüggésben 2016. február 24-én, a Magyar Igazságügyi Akadémián tartott szakmai konzultációról / Wellmann György, Jójárt Eszter. – p. 560-565.
190 éve született Csemegi Károly / Bódiné Beliznai Kinga. – p. 566-571.
Közügyek szolgálatában Csemegi Károly, a kúriai tanácselnök / Márki Zoltán. – p. 572-576.
MAGYAR JOG ISSN 0025-0147 — 63. évf. (2016) 6. szám — Lelőhelyinformáció
Egyetemleges és osztott kártérítési felelősség a többes károkozás esetés – különös tekintettel az új Ptk. rendelkezéseire / Szalma József. – p. 321 - 328.
A magzat jogi helyzete művi megtermékenyítés esetén / Jobbágyi Gábor. – p. 329 - 335.
A gépjármű-biztosítás irányelvekkel kapcsolatos legújabb európai bírósági döntések / Pataky Tibor. – p. 336 - 343.
A „feljelentő” és a „magánvádló” fogalmának problematikája egy konkrét bírósági ügy tükrében / Stál József. – p. 344 - 351.
Az európai öröklési bizonyítvány minta a határon átnyúló jogérvényesítés eszköze / Suri Noémi. – p. 352 - 358.
Szereptévesztés megtámogatva – Az állam magánjogi szerepkörének anomáliái / Zoványi Nikolett. – p. 359 - 365.
A Paksi Atomerőmű kapacitásának bővítése a nemzetközi beruházási választottbíráskodás tükrében / Hajdú Gergely. – p. 366 - 369.
A hitelszerződések egyoldalú módosításának jogszerűsége a szerb jogban / Dudás Attila. – p. 371 - 376.
Csemegire emlékeztek Kecskeméten / Deák Zoltán. – p. 377-378.
Hamza Gábor - Siklós Iván (szerk.) : Magyar jogtudósok 5. kötet / Hoffman István. – p. 379 - 381.
Könyvbemutató a Debreceni Egyetem Állam- és Jogtudományi Karán / Szabó Zsanett. – p. 382 - 383.
A Magyar Jogász Egylet pályázati felhívása. – p. 384.
Előzetes tájékoztató a XIII. Magyar Jogászgyűlésről. – p. 384.
MAGYAR RENDÉSZET ISSN 1586-2895 — 5. évf. (2015) 6. szám—Lelőhelyinformáció
A másodrendű intencionális szintű tudatelméleti diszfunkció és az im-pulzív agresszió 2. rész / Fogarasi Mihály. – p. 11-32.
A 12. életév a fejlődéslélektan tükrében / Sípos Szandra. – p. 33-44.
A prostituált bűnelkövető vagy áldozat? / Nagy Zita. – p. 45-54.
Elvárások a rendőri intézkedéssel szemben / Pokrócos György. – p. 73-88.
A határőrség megalakulása, valamint tevékenysége az első években (1945-1950) / Fórizs Sándor. – p. 89-102.
A halálbüntetés története Magyarországon / Kisnémet Judit p. – 103-116.
Bukszár Tibor halála – az utolsó rendőrgyilkosság a szocialista időszakban / Tóth Eszter Zsófia. – p. 117-132.
A határportyázó századoktól a határrendészeti kirendeltségekig / Varga János. – p. 133-146.
MED. ET JUR ISSN 2061-6619 — 7. évf. (2016) 1. szám — Lelőhelyinformáció
A plasztikai sebészeti tevékenység áfakötelezettsége 1. rész. – p. 12-17.
Az orvosi kezelési szerződés a magyar jogban. – p. 18-23.
Dilemmák a magánszakértői vélemények értékelésében. – p. 24.
PARLAMENTI SZEMLE ISSN 2416-3511 — 1. évf. (2016) 1. szám
Alkotmányfejlődés az Amerikai Egyesült Államokban, különös tekintettel a hatalmi ágak megosztására / Hamza Gábor. – p. 5-22.
Az országgyűlési képviselők immunitása / Erdős Csaba. – p. 23-40.
A jogalkotás alkotmányos keretei Közép- és Kelet-Európában / Herbert Küpper, Szabó Zsolt. – p. 41-69.
A háború esetére szóló kivételes intézkedéseket tartalmazó 1912. évi LXIII. törvény országgyűlési vitája / Kelemen Roland. – p. 70-91.
Recenzió Soltész István: Bibliográfia az Alkotmányról, az államról, az Országgyűlésről, a központi állami szervekről és a választási rendszerekről (1000-2014) című művéről / Kukorelli István. – p. 143-146.
PESTI ÜGYVÉD — (2016) 4. szám — Lelőhelyinformáció
Ügyvéd világtalálkozó Budapesten: október 28. – p. 3.
BÜK – Fővárosi Főügyészség párbeszéd: négynapos agenda. – p. 5.
A bíróságok felkészültek. – p. 8.
Fókuszban az új Ptk. Hatodik Könyve: az utolsó vitaülés. – p. 9-10.
Társasági jelzálog és a végrehajtó okirat. – p. 10.
Az alsóbb fokú bíróságokkal együtt vizsgálja a Kúria az új Ptk. jogalkalmazását. – p. 11.
Jelentősen megnőtt a strasbourgi bíróságon a magyar ügyek száma. – p. 12.
A több mint ezer új jogszabály meggyengítette a magyarországi demokráciát. – p.13.
Ahogy az OBH látja: A magyar igazságszolgáltatás Európa élvonalában van. – p. 15.
Vegyes kép a magyar igazságszolgáltatásról. – p. 15.
A kockázatos adósokat kiemelten ellenőrzi idén az adóhatóság. – p. 16.
Minősíti az adózókat a NAV. – p. 16.
A magyar üzleti jogról (nem csak) külföldieknek. – p. 18.
Új alapokra helyeznék a költségkedvezmények rendszerét: a Kúria joggyakorlat-elemző csoportjának vizsgálata. – p. 19.
PESTI ÜGYVÉD — (2016) 5. szám — Lelőhelyinformáció
Biztonságban vannak az ügyfelek titkai. – p. 3-4.
Fizetésképtelenségi eljárások keretében is alkalmazandó felülvizsgálati kötelezettség. – p. 4.
Szakmai diskurzus az új Pp. tervezetéről. – p. 5.
Munkaértekezlet a fegyelmi ügyekről. – p. 6.
Az Alaptörvény a jogrend alapja, szövetség a múlt, a jelen és a jövő magyarjai között. – p. 7.
A média működése és a sajtószabadság. – p. 8.
Újabb kitiltások a Parlamentből: az újságírók a bíróságon támadják meg a házelnöki döntést. – p. 9.
Jelentősen nőtt az adatvédelmi ügyek száma. – p. 11.
Apró lépésekkel egy európai FBI felé. – p. 11.
Módosuló fogyasztóvédelmi törvény. – p. 14.
Új törvény az igazságügyi szakértőkről. – p. 14.
EU- és ET támogatás a jogállamiság erősítésére. – p. 15.
Korszerűbbé válik az uniós adatvédelem. – p. 15.
Katás vállalkozás esete a helyi iparűzési adóval. – p. 17.
Csalásállóbb áfa-rendszert javasol az EU Bizottsága. – p. 18.
SZÁMVITEL ADÓ KÖNYVVIZSGÁLAT ISSN 1419-6956 — 58. évf. (2016) 6. szám — Lelőhelyinformáció
„Az IFRS-átállást tervező cégek kemény nyárra számíthatnak” – Interjú Bartha Zsuzsannával. – p. 264-265.
Adó: Nemzetközi fellépés az adóalap-csökkentő és profitátcsoportosító magatartásokkal szemben. – p. 266-267.
Adó: A cégautó használatának megítélése a személyi jövedelemadózás rendszerében. – p. 268-269.
Számvitel: 25 éve fogadták el a számviteli törvényt 2. – p. 276-278.
Számvitel: Fokozódó átláthatóság – nem pénzügyi és sokszínűséggel kapcsolatos információk közzététele. – p. 279-280.
Számvitel: IFRS a mindennapokban. – p. 281.
Számvitel: Betekintés az IAS 40 befektetési célú ingatlanok standard követelményeibe – 1. rész. – p. 282-284.
Ellenőrzés: A kártérítés és a kártalanítás elhatárolásának jelentősége az általános forgalmi adó szempontjából. – p. 298-300.
VERSENYTÜKÖR ISSN 1787-5196 — 12. évf. (2016) különszám 3. — Lelőhelyinformáció
Tisztességtelen általános szerződési feltételek a gépjármű-finanszírozás körében / Babai - Belánszky Tamás. – p. 5-13.
Pénzügyekkel kapcsolatos tájékoztatások, kereskedelmi gyakorlatok a Gazdasági Versenyhivatal gyakorlata tükrében / Grimm Krisztina, Szoboszlai Izabella. – p. 14-24.
Járműipari értéklánc a KKE régióban / Hausmann Róbert, Tóth Tamás. – p. 25-38.
A bankközi referencakamatok maniöpulációüjának európai versenyjogi megítélése / Horváth Botond. – p. 39-46.
Az egyoldalú díjemelés tárgyában lefolytatott fogyasztóvédelmi vizsgálatok és a kapcsolódó peres eljárások tapasztalatai / Kiss Nikolett, Baffia Gergely. – p. 47-59.
A MIF sztori - avagy a bankközi jutalék tündöklése és hanyatlása - a bankközi jutalék versenyjogi megítélése az Európai Bizottság eljárásaiban / Kőhalmi Attila, Martinovic Boris. – p. 60-68.
Az MNB etikus életbiztosítási koncepciójának háttere / Nagy Koppány, Szebelédi Ferenc, Szajkó Katalin. – p. 69-81.
A bankközi referenciakamatok manipulációja felügyeleti aspektusból / Pintér Ágnes, Szőts Gergely. – p. 82-88.
A nyugdíjcélú öngondoskodás intézményesített formái és az állami szerepvállalás - hazai körkép / Potóczki Judit. – p. 89-101.
Könyvkereskedelmi újdonságok:
Büntetőjog : általános rész / Balogh Ágnes. – 7., hatályosított kiad. – Budapest ; Pécs : Dialóg Campus, 2016. – 1 db ; 24 cm. – (Dialóg Campus szakkönyvek, ISSN 1417-7986 ). (Jogi szakvizsga segédkönyvek, ISSN 1587-6659 ). – 277, [1] p. – Bibliogr.: p. [278]. – Lezárva: 2016. jan. 9. – ISBN 978-963-5376-77-1
66 jogeset a kötelmi jog különös részéhez / Boóc Ádám. – 3. átdolg. kiad. – Budapest : Patrocinium, 2016. – 106 p. – (Wesselényi-sorozat). – ISBN 978-963-413-076-5
A kincstalálás : római jogi, jogtörténeti és modern jogi kérdésköre / Siklósi Iván. – Budapest: Patrocinium, 2016. – 210 p. . – 978-963-413-094-9
A magyar törvényhozás ezer éve / Berényi Mariann. – [Budapest] : Országgyűlés Hivatala, 2016. – 48 p. – (Nemzet Főtere Füzetek, ISSN 2416-3481 ). – ISBN 978-963-9848-92-4
Számvitel, 2016 : jelentős változások a számviteli törvényben / Andor Ágnes. – Budapest : Vezinfó, 2016. – 204 p. – (Vezinfó - tudástár). – ISBN 978-615-5085-23-9
Szövetkezeti jog : a Polgári Törvénykönyv alapján : egyetemi jegyzet / Bobvos Pál. – Szeged : Szegedi Tudományegyetem Állam- és Jogtudományi Kar, 2016. – 170 p. – Bibliogr.: p. 168-170. – ISBN 978-963-306-472-6
Burkus Éva, Miskolci Törvényszék
Gerencsér Judit, Kúria
Harangi Márta, Szegedi Ítélőtábla
Hiros Csabáné, Fővárosi Törvényszék
Kemecsei Nóra, OBH MIA TDO
Komora Katalin, Fővárosi Törvényszék
Kovácsné Garamszegi Marianna, Fővárosi Törvényszék
dr. Sándor Viktória, Győri Törvényszék
dr. Szirmai Györgyné, Egri Törvényszék
Tóthné Hamar Kriszta, Kúria
Kemecsei Nóra ( OBH MIA TDO)

matches: Kúria Bíróság Bíróság Kúria Bíróság Kúria Bíróság Kúria Kúria Kúria Kúria


text:
IV/00367/2018
. IV/00367/2018
Az ügy tárgya: A Kúria Pfv.VI.20.186/2017/6. számú ítélete elleni alkotmányjogi panasz (kártérítés)
Az indítványozó - az Abtv. 27. § alapján - a Kúria Pfv.VI.20.186/2017/6. számú ítélete és a Fővárosi Ítélőtábla 4.Pf.20.814/2016/4. számú ítélete alaptörvény-ellenességének megálalpítását és megsemmisítését kérte az Alkotmánybíróságtól.
Az indítványozó - perbeli felperes - pénzügyi szakképzettséggel nem rendelkező fogyasztó, aki az alperessel több befektetéssel vegyes biztosítási jogviszonyt létesített egy biztosító céggel. Az alperest ez a cég függő ügynökként foglalkoztatta. A megismételt eljárásban az elsőfokú bíróság kötelezte a biztosítót kártérítés fizetésére. A másodfokú bíróság azonban az indítványozó keresetét elutasította, a Kúria a jogerős döntést helybenhagyta.
Az indítványozó álláspontja szerint a bíróság jogalkalmazása megsértette az Alaptörvénnyel konform jogalkalmazás követelményét, és sérti a tisztességes eljáráshoz való jogát, mivel tények, bizonyítékok hiányában, bizonyítékok ellenére való ténymegállapításokat tett a bíróság. .
Kúria Pfv.VI.20.186/2017/6. számú ítélete
Fővárosi Ítélőtábla 4.Pf.20.814/2016/4. számú ítélete
IV_367_0_2018_indítvány_anonimizált.pdf
A határozat száma: 3239/2018. (VII. 9.) AB végzés
2018.06.19 16:00:00 2. öttagú tanács
3239_2018 AB végzés.pdf
Az Alkotmánybíróság a Kúria Pfv.VI.20.186/2017/6. számú ítélete, valamint a Fővárosi Ítélőtábla 4.Pf.20.814/2016/4. számú ítélete alaptörvény-ellenességének megállapítására és megsemmisítésére irányuló alkotmányjogi panaszt visszautasítja.
[1]	1. Az indítványozó – jogi képviselője (Nagy és Trócsányi Ügyvédi Iroda, 1126 Budapest, Ugocsa utca 4/B.) útján – 2018. március 1-jén az Alkotmánybíróságról szóló 2011. évi CLI. törvény (a továbbiakban: Abtv.) 27. §-a szerinti alkotmányjogi panaszt nyújtott be az Alkotmánybírósághoz, melyben a Kúria Pfv.VI.20.186/2017/6. számú ítélete, valamint a Fővárosi Ítélőtábla 4.Pf.20.814/2016/4. számú ítélete alaptörvény-ellenességének megállapítását és megsemmisítését kérte. Az indítványozó szerint a megsemmisíteni kért bírósági döntések ellentétesek az Alaptörvény XXVIII. cikk (1) bekezdésével, vagyis a tisztességes bírósági eljáráshoz való joggal.
[2]	2. Az indítványozó egy természetes személy, a támadott ítéletek alapjául szolgáló peres eljárás felperese volt. E peres eljárást az indítványozó kártérítés iránt indította egy biztosítótársasággal mint alperessel szemben, mely társaság jogelődjének az ügynöke, Sz. Zs. – büntetőbíróság által megállapítottan – több tucat sértettel, köztük az indítványozóval szemben is csalás bűntettét követte el.
[3]	Az indítványozó 2004-ben és 2005-ben három befektetéssel vegyes életbiztosítási szerződést kötött az alperesi jogelőddel, melyek értelmében az indítványozó mint biztosított jogosult volt a rendszeres biztosítási díjon felül korlátlan számú eseti befizetést is teljesíteni, amely eseti befizetéseket a biztosító az ügyfél által kiválasztott eszközalapokba helyezte. E szerződéseket az indítványozó Sz. Zs.-n keresztül kötötte meg, akinek az ügyfél szerződési ajánlatának a biztosító részére történő közvetítésére, valamint az első havi díjrészlet átvételére az általános szerződési feltételek értelmében joga volt, egyéb készpénz átvételére azonban nem. Az indítványozónak az ügynök azt állította, hogyha ezeket az eseti befizetéseket készpénzben közvetlenül hozzá teljesíti, akkor a befizetett összegek után magasabb hozamot kaphat. A felperes korábbi befizetéseit, kétszer 30 millió forintot az ügynök visszafizette, azok után 7 800 000 forint „hozamot” is kifizetett. A felperes az ügynöknek 2006. június 8-án 12 millió forintot, 2006. június 14-én 7 millió forintot, 2006. október 12-én pedig 11 millió forintot adott át; az ügynök az így átadott összegekre sorrendben 2016. június 28-i, szintén 2016. június 28-i, illetve 2016. október 12-i (tehát 20, 14, illetve 6 nappal a befizetést követő), 5–10%-os mértékű garantált hozammal történő visszafizetést vállalt. A felperes ezenkívül a korábbi 7 800 000 forint „hozamot” is ugyanilyen módon befektette 2006. augusztus 4. napján. A 2016. augusztus 4-i és a 2016. október 12-i befizetésekre úgy került sor, hogy addig az indítványozó a megállapodás szerint egyébként 2016. június 28-ig az eseti befizetései után járó „hozamot” még nem kapta meg, illetve az ügynök a befektetett pénzeszközöket mint tőkét sem fizette még vissza a számára. Az ügyletekről egy olyan elismervényt állított ki Sz. Zs., mely blankettaként az internetről bárki által szabadon letölthető és korlátlan számban kinyomtatható volt, és mely címe („értesítő eseti díj fizetéséről”) és tartalma szerint az ügyfél által elindított banki átutalásnak a biztosító részére történő bejelentésére, tehát nem készpénzátvétel elismerésére szolgált; erre a blankettára jegyezték fel kézírással a készpénz átadását. Hasonló módon járt el Sz. Zs. és az indítványozó a korábbi két 30 millió forintos befizetés esetén is, azzal, hogy ezen elismervény egyetlen példányban készül, és a megállapodás szerint azt össze kell tépni, amint a tőke összegét az ügynök visszafizeti az ügyfélnek – ez a két korábbi esetben meg is történt.
[4]	A harmadszor (három részletben) átadott 30 millió forintot Sz. Zs. nem fizette vissza, továbbá a korábban „hozamként” általa kifizetett, de a felperes által később neki újra átadott 7 800 000 forintot sem fizette vissza. Sz. Zs.-t később több rendbeli csalás bűntettében bűnösnek mondták ki, majd ezt követően az indítványozó felperesként polgári peres eljárást indított 37 800 000 forint és annak törvényes kamatai megfizetése iránt a kárt szerinte okozó biztosítóval szemben, akinek az ügynöke – a felperes véleménye szerint – a biztosítási jogviszonnyal összefüggésben okozott neki kárt. A kártérítés jogcíme a Polgári Törvénykönyvről szóló 1959. évi IV. törvény [a továbbiakban: Ptk.] 350. § (1) és (2) bekezdése volt, melyek szerint: „[a] megbízott által ilyen minőségben okozott kárért a károsult harmadik személlyel szemben a megbízó a megbízottal egyetemlegesen felelős. Mentesül a felelősség alól, ha bizonyítja, hogy őt a megbízott megválasztásában, utasításokkal ellátásában és felügyeletében mulasztás nem terheli. Ez a szabály a fokozott veszéllyel járó tevékenységet folytató személyek felelősségére nem vonatkozik.”; illetve: „[á]llandó jellegű megbízási viszony esetében, továbbá, ha a megbízó és a megbízott egyaránt gazdálkodó szervezet, a bíróság a károsult és a megbízó viszonyában az alkalmazottak károkozásáért való felelősség szabályait is alkalmazhatja.”
[5]	Az első fokon eljáró Fővárosi Törvényszék 2016. március 29-én, megismételt eljárásban meghozott, 18CS/P.22.443/2015/24/I. számú ítéletével a keresetet részben alaposnak találta, és kötelezte az alperest 24 millió forint és annak törvényes kamatai megfizetésére. A 7 800 000 forint „hozam” elvesztését az arra jogosító törvényes jogcím hiányában nem értékelte kárként; a 30 millió forint esetében pedig kármegosztást alkalmazott. Mivel az elsőfokú bíróság szerint a biztosító megbízottja (ügynöke) okozott a felperesnek kárt, és mivel a biztosító a megbízottja megválasztásában, utasításokkal ellátásában és felügyeletében felróható módon járt el, ezért felelőssége megállapítható; ám a felperes sem úgy járt el, ahogy az az adott helyzetben elvárható volt, így 20%-os mértékben ő is felelős a kárért.
[6]	Az ítélet indokolása szerint „[f]igyelemmel arra, hogy mindhárom értesítőn megjelölésre kerültek a felperes életbiztosítási szerződés kötvényszámai, illetőleg megjelölésre került az is, hogy a befizető a pénzösszeg 40%-át európai kötvény alapba, 60%-át pénzpiaci alapba kéri teljesíteni, a bíróság megállapította, hogy [Sz. Zs.] az ügylet során a biztosító ügynökeként, megbízottjaként járt el, mert eljárása az alperes és felperes közötti életbiztosításokhoz, illetve az azokra teljesíthető eseti befizetésekhez kapcsolódott. Mivel a pénzátadások a felperes által az alperesi ügynökként ismert személy részére történtek, a pénz átvételének elismerése az alperes nyomtatványán történt, megjelölésre kerültek az életbiztosítások is, így a felperes számára nem merülhetett fel olyan körülmény, amely kétségessé tehette számára, hogy az ügynök a biztosító nevében jár el.” Sz. Zs. így a „biztosító megbízottjaként járt el, ezért a megbízott jogellenes magatartásáért az alperesi biztosító mint [megbízó] a Ptk. 350. § (1) és (2) bekezdése alapján kártérítési felelősséggel tartozik, figyelemmel arra is, hogy az alperes nem bizonyította, hogy a megbízottja megválasztásában, utasításokkal való ellátásá[ban] és felügyeletében mulasztás nem terhelte, úgy járt el, ahogy az az adott helyzetben általában elvárható volt.” Azonban a kár bekövetkeztéhez 20%-os mértékben a felperes is hozzájárult, mivel nem a kellő körültekintéssel járt el: így a biztosításközvetítőtől semmilyen igazolást nem kért arra vonatkozóan, hogy a befektetés ténylegesen megtörtént, illetve hogy az ügynök a befektetéseket pontosan mely befektetési alapba helyezte el; továbbá a biztosító által megküldött éves elszámolásban sem észlelte, hogy az eseti díjként általa megfizetett pénzösszegek nem szerepeltek befizetésként az életbiztosítási szerződéseknél. Ugyanakkor nem róható fel a felperesnek az, hogy a biztosítási ügynök akár a közvetített termékről, akár a képviseleti jogának terjedelméről a felperes számára valótlan tájékoztatást adott, és az sem, hogy az ügynök készpénz átvételére az eseti díjak vonatkozásában valójában nem volt jogosult.
[7]	Az elsőfokú ítélettel szemben mind a felperes, mind az alperes fellebbezett; előbbi az alperest 37 800 000 forint és annak kamatai megfizetésére kérte kötelezni, vagyis azt kérte, hogy a kereseti kérelmének teljes mértékben adjon helyt a bíróság, míg utóbbi a kereset elutasítását, illetve ennek hiányában az elsőfokú ítélet hatályon kívül helyezését és a törvényszék új eljárás lefolytatására utasítását kérte. A Fővárosi Ítélőtábla 2016. szeptember 22-én meghozott, 4.Pf.20.814/2016/4. számú ítéletével az elsőfokú bíróság ítéletét részben megváltoztatta, és a keresetet teljes egészében elutasította. A jogerős ítélet indokolása szerint a felperesnek „a legminimálisabb gondosság tanúsítása mellett tudomással kellett bírnia arról, hogy a perbeli esetben a [Sz. Zs.] részére átadott eseti díjak nem kerülnek az alperes számlájára befizetésre”. A felperes 2005-ben kétszer is befizetett 30 millió forintot, de a számlaforgalmáról szóló egyenlegértesítőjén sem ez, sem a megkapott 7 800 000 forint „hozam” nem szerepelt. A kft. tulajdonos, ügyvezető vállalkozónak tudnia kellett, hogy 6–20 napra nem lehet 10%-os mértékű hozamot realizálni, és azt is, hogy egy multinacionális biztosítónál ekkora összegek készpénzben történő befizetése és visszafizetése nem a biztosító társaságnak az ügyfélforgalom számára nyitva álló helyiségén kívül történik meg. Azzal is tisztában kellett lennie, hogy egy biztosítási ügynök ekkora összeg visszafizetésére semmilyen biztosítónál nem vállal személyes „anyagi és erkölcsi felelősséget”. A felperesnek tehát tudnia kellett arról, hogy Sz. Zs. nem a biztosító által felkínált konstrukcióba fekteti a pénzét, azaz – összességében – azt, hogy e vonatkozásban ő nem a biztosító ügynökeként, nem biztosításközvetítői minőségében, hanem magánszemélyként jár el. Az ítélet indokolása szerint: „[m]indezek alapján az állapítható meg, hogy a felperesnek tudomása volt arról, hogy [Sz. Zs.-nak] mint magánszemélynek és nem mint az alperes jogelődje függő ügynökének, az alperes jogelődjével fennállt megbízási jogviszonyára tekintettel, az alperesi jogelőddel kötött unit linked biztosítási szerződésére történő befizetés szándékával adta át 2006. évben a keresetben megjelölt összegű befektetését. Ezért az alperes nem tartozik a felperessel szemben a Ptk. 350. §-a alapján kártérítési felelősséggel az általa [Sz. Zs.-nak] átadott összegekért.”
[8]	A jogerős ítélettel szemben a későbbi indítványozó felperes terjesztett elő felülvizsgálati kérelmet a Kúriához, melyben az alperest a jogerős ítélet hatályon kívül helyezésével 30 240 000 forint és annak törvényes kamatai megfizetésére kérte kötelezni. Érvelése szerint az ítélőtábla azáltal követett el jogsértést, hogy az elsőfokú ítéleti tényállást indokolatlanul mérlegelte felül, és a bizonyítékokból helytelen következtetéseket vont le. A Kúria azonban ezen indítványnak azért nem adott helyt, mert a felülvizsgálati eljárásban a bizonyítékok felülmérlegelésének (vagyis a jogerős ítéletétől eltérő – így például az elsőfokú bíróság által korábban megállapított – tényállás megállapításának) már csak kirívó okszerűtlenség, logikai hiba vagy iratellenesség esetén van helye, ilyet azonban az ítélőtábla nem követett el. Végső soron a Kúria egyetértett az ítélőtábla által megállapított tényállással, valamint annak a jogértelmezésével is; a Kúria szerint a bizonyítékok nem engedtek olyan következtetést, miszerint az ügynök a biztosító képviseletében járt el.
[9]	A Kúria szerint az általános szerződési feltételek értelmében az ügynök jogállása kizárólag az ajánlat és az első biztosítási díj átvételére terjed ki, szerződéskötésre nem, és arra sem, hogy a fél hozzá érvényes jognyilatkozatot intézzen. A szerződéskötést követő jognyilatkozatot ajánlott küldeményként kell a biztosítónak eljuttatni, és a nyilatkozat akkor hatályos, ha a biztosítóhoz megérkezett, eseti díjfizetés pedig csak banki átutalással vagy postautalvánnyal lehetséges. A Kúria szerint „[e]zen egyértelmű szerződési feltételekre figyelemmel a felperesnek tudnia kellett azt, hogy az ügynöknek nem az életbiztosítási szerződés keretei között ad át készpénzt befektetési célra, az ügynök nem a biztosító képviseletében jár el. Erre kellett következtetnie abból, hogy kétszer 30 000 000 forintot az ügynöktől vett át készpénzben és nem a szerződés szerint az előzőekben ismertetett módon.” Továbbá: „[o]kszerűen tulajdonított jelentőséget a másodfokú bíróság annak is, hogy a biztosítótól a 2005. évről 2006 elején kapott befektetési számlakivonatban nem szerepeltek a felperes korábbi eseti díjas befizetései. A szerződéses kapcsolatokban jártas kft. tulajdonos, ügyvezető felperes számára a közte és az ügynök […] közötti ügylet nem lehetett kétséges amiatt sem, hogy saját előadása szerint a munkahelyén bonyolított pénz átvételekről bizonylatot nem készítettek, a perben csatolthoz hasonló, a pénz átvételét igazoló értesítőket pedig eltépte vagy visszaadta »[Zs.-nak]«. […] A nyomtatványokon annak szerepeltetése, hogy az ügynök az átvett összegre maga vállalt »anyagi és erkölcsi« felelősséget, szintén a magánemberként történő eljárását igazolja. […] Amennyiben a felperes a biztosítási szerződéses jogviszony keretei között teljesít befizetést, úgy nem az ügynökkel […] alkudozik a visszafizetés határidejéről. 2006. október 12-én pedig úgy adott további 11 millió forintot, hogy 19 millió forintot a lejárat ellenére még nem kapott vissza.” Összességében tehát a károkozás nem az ügynök biztosításközvetítői tevékenysége során, azzal összefüggésben merült fel, így a biztosító kártérítési felelőssége nem áll fenn. Pusztán az a tény, hogy a kárt ténylegesen okozó magánszemély egyébként ügynökként megbízási jogviszonyban állt a biztosítóval, nem jelenti a biztosító kárfelelősségének megállapíthatóságát, mivel jelen esetben e magánszemély a bizonyítékok alapján egyértelműen biztosításközvetítői tevékenységén kívül okozta a kárt a felperesnek, és ennek a vállalkozóként tevékenykedő felperes számára nyilvánvalónak kellett lennie.
[10]	3. A felperes ezt követően alkotmányjogi panasszal fordult az Alkotmánybírósághoz, melyben az Abtv. 27. §-a alapján a Kúria Pfv.VI.20.186/2017/6. számú ítélete, valamint a Fővárosi Ítélőtábla 4.Pf.20.814/2016/4. számú ítélete alaptörvény-ellenességének megállapítását és megsemmisítését kérte, arra hivatkozva, hogy e bírósági döntések ellentétesek az Alaptörvény XXVIII. cikk (1) bekezdésében biztosított tisztességes bírósági eljáráshoz való joggal. Az indítványozó szerint a jogerős és a felülvizsgálati ítélet elzárta őt attól, hogy egy csaló biztosítási ügynök által okozott kárát az ügynököt alkalmazó biztosítóval szemben érvényesíthesse, ugyanis a bíróságok egyrészt a mérlegelésükből alapvető bizonyítékokat rekesztettek ki, másrészt célzatosan olyan tényeket vettek figyelembe, melyek kizárólag az indítványozó nem kellő körültekintésének megalapozására szolgáltak, míg a biztosító felelősségét alátámasztó tényeket kirekesztették a bizonyítékok köréből, harmadrészt a Kúria ítélete olyan új, az indítványozó által már nem vitatható ténymegállapításokon alapul, melyeket – ha azokat az indítványozó már az eljárás korábbi szakaszában megismeri – könnyen cáfolni lehetett volna. Az indítványozó szerint a Fővárosi Ítélőtáblának és a Kúriának – az elsőfokú döntéssel összhangban – azt kellett volna a tényállás helyes felvételével és a jogszabályok helyes értelmezésével megállapítania, hogy az alperes felelősséggel tartozik az általa megbízott személy által okozott kárért, és legfeljebb a felelősségének mértéke csökkenthető a kármegosztás alkalmazásával, ehelyett mind a Fővárosi Ítélőtábla, mind a Kúria a felelősséget kizárólag az indítványozóra telepítette. Hivatkozott az EBH2006.1406. számon közétett legfelsőbb bírósági döntésre is, mely szerint a kártérítési felelősség szempontjából az alkalmazottal azonos megítélés alá eső megbízott által a megbízás keretének túllépésével okozott károkért a megbízó felel; egyúttal kétségbe vonta azt a bíróságok által megállapított tényt, hogy jelen ügyben nem a megbízás keretének túllépéséről, hanem a megbízási jogviszonytól független károkozásról lett volna szó. Mindezek az indítványozó szerint sértik az Alaptörvény XXVIII. cikk (1) bekezdésében biztosított tisztességes eljáráshoz való jogát.
[11]	4. Az alkotmányjogi panasz érdemi elbírálásra alkalmatlan, ennek alapján nem fogadható be, mert nem felel meg az Abtv. 29. §-ában foglalt azon feltételnek, miszerint „az Alkotmánybíróság az alkotmányjogi panaszt a bírói döntést érdemben befolyásoló alaptörvény-ellenesség, vagy alapvető alkotmányjogi jelentőségű kérdés esetén fogadja be”. Jelen esetben az indítványozó valójában a bíróságok bizonyítási tevékenységét, illetve az általuk megállapított tényállás helyességét, továbbá a bíróságok jogértelmezését támadja, érvelése pedig a támadott bírósági döntések tartalmi kritikáját foglalja magában. A tényállás megállapítása és az ehhez vezető bizonyítékok felvétele és értékelése, valamint a jogszabályok értelmezése azonban a bíróságok, ezen belül is elsősorban a Kúria, nem pedig az Alkotmánybíróság hatáskörébe tartozó kérdés. Az Alkotmánybíróság továbbá már a 3325/2012. (XI. 12.) AB végzésben kifejtette, ezzel kapcsolatos gyakorlata pedig azóta is töretlen, hogy „[a]z Alkotmánybíróság az Alaptörvény 24. cikkének (1) bekezdése alapján az Alaptörvény védelmének legfőbb szerve. […] [A]z Alkotmánybíróság az alkotmányjogi panaszon keresztül is az Alaptörvényt, az abban biztosított jogokat védi. Önmagukban […] a rendes bíróságok által elkövetett vélt vagy valós jogszabálysértések nem adhatnak alapot alkotmányjogi panasznak. Egyébként az Alkotmánybíróság burkoltan negyedfokú bírósággá válna” {3325/2012. (XI. 12.) AB végzés, Indokolás [13]}.
[12]	5. A fentiekre tekintettel az Alkotmánybíróság a Kúria Pfv.VI.20.186/2017/6. számú ítélete, valamint a Fővárosi Ítélőtábla 4.Pf.20.814/2016/4. számú ítélete alaptörvény-ellenességének megállapítására és megsemmisítésére irányuló alkotmányjogi panaszt az Ügyrend 30. § (2) bekezdés a) pontja alapján visszautasította.
. constitutional complaint against the judgement No. Pfv.VI.20.186/2017/6 of the Curia (damages)
. 3239/2018. (VII. 9.)

matches: Kúria Kúria bíróság bíróság Kúria bíróság Kúria Kúria Kúria bíróság bíróság bíróság bíróság Kúria bíróság Kúria Kúria Kúria Kúria bíróság Kúria Kúria Kúria Kúria


text:
IDŐKÖZI JELENTÉS a veszélyes és ártalmas anyagok tengeri szállításával kapcsolatos felelősségről és kártérítésről szóló nemzetközi egyezményhez csatolt 2010. évi jegyzőkönyvnek – a polgári ügyekben folytatott igazságügyi együttműködéssel kapcsolatos szempontok tekintetében – a tagállamok által az Európai Unió érdekében történő megerősítéséről és az ahhoz való csatlakozásról szóló tanácsi határozattervezetről
Eljárás : 2015/0136(NLE)
Válasszon egy dokumentumot : A8-0190/2016
453k 104k
a veszélyes és ártalmas anyagok tengeri szállításával kapcsolatos felelősségről és kártérítésről szóló nemzetközi egyezményhez csatolt 2010. évi jegyzőkönyvnek – a polgári ügyekben folytatott igazságügyi együttműködéssel kapcsolatos szempontok tekintetében – a tagállamok által az Európai Unió érdekében történő megerősítéséről és az ahhoz való csatlakozásról szóló tanácsi határozattervezetről
Előadó: Pavel Svoboda
– tekintettel a tanácsi határozat tervezetére (14112/2015),
– tekintettel a Tanács által az Európai Unió működéséről szóló szerződés 81. cikkével és 218. cikke (6) bekezdése a) pontjának v. alpontjával összhangban előterjesztett egyetértésre irányuló kérelemre (C8-0409/2015),
– tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződés 3. cikkének (2) bekezdésére,
– tekintettel a Szerződésekhez csatolt, Dánia helyzetéről szóló 22. jegyzőkönyvre(1),
– tekintettel a Bíróság 2014. október 14-i véleményére(2),
– tekintettel a veszélyes és ártalmas anyagok tengeri szállításával kapcsolatos felelősségről és kártérítésről szóló 1996. évi nemzetközi egyezményre („1996. évi HNS-egyezmény”),
– tekintettel az 1996. évi HNS-egyezményhez csatolt 2010. évi jegyzőkönyvre („2010. évi HNS-egyezmény”),
– tekintettel a tanácsi határozatra irányuló javaslatra (COM(2015)0305),
– tekintettel a 2002. november 18-i 2002/971/EK tanácsi határozatra, amely felhatalmazza a tagállamokat, hogy a Közösség érdekében megerősítsék az 1996. évi HNS-egyezményt, illetve csatlakozzanak ahhoz(3),
– tekintettel a tagállamoknak a Közösség érdekében történő, az 1996. évi, a veszélyes és ártalmas anyagok tengeri szállításával kapcsolatos felelősségről és kártérítésről szóló nemzetközi egyezmény (HNS-egyezmény) megerősítésére vonatkozó felhatalmazásáról szóló tanácsi határozatra irányuló javaslatra (COM(2001)0674),
– tekintettel a polgári és kereskedelmi ügyekben a joghatóságról, valamint a határozatok elismeréséről és végrehajtásáról szóló, 2012. december 12-i 1215/2012/EU európai parlamenti és tanácsi rendeletre („átdolgozott Brüsszel I. rendelet”)(4),
– tekintettel a Bizottságnak az Állandó Képviselők Bizottsága és a Tanács 2015. november 20-i és december 8-i jegyzőkönyvéhez fűzött nyilatkozatára(5),
– tekintettel a hajózási ágazat 2015. szeptember 18-i dokumentumára, amely arra sürgeti a tagállamokat, hogy a Bizottság javasolt megközelítésével összhangban a lehető leghamarabb erősítsék meg a 2010. évi HNS-egyezményt vagy csatlakozzanak ahhoz(6),
– tekintettel eljárási szabályzata 99. cikkének (3) bekezdésére,
– tekintettel a Jogi Bizottság időközi jelentésére (A8-0190/2016),
A. mivel a 2010. évi HNS-egyezmény célja az elszámoltathatóságot, valamint megfelelő, azonnali és hatékony kártérítés fizetését biztosítani a veszélyes és ártalmas anyagok tengeri szállítása miatt keletkezett személyi, vagyoni és környezeti veszteségekért és károkért a külön erre a célra szánt nemzetközi HNS kártérítési alapon keresztül;
B. mivel a Nemzetközi Tengerészeti Szervezet egyezményeinek, köztük a 2010-es HNS-egyezménynek a következők az alapelvei: a hajótulajdonos objektív felelőssége, a harmadik félnek okozott kár fedezetére szolgáló kötelező biztosítás, a sérülést szenvedett személyek azon joga, hogy közvetlenül a biztosítóhoz nyújtsák be igényüket, a kártérítési felelősség korlátozása, valamint olaj, illetve veszélyes és ártalmas anyagok esetében egy külön kompenzációs alap, amelyből a hajótulajdonos felelősségi korlátait meghaladó károk esetén lehet kártérítést fizetni;
C. mivel ezért egyrészt célja, hogy rendelkezzen a „szennyező fizet” elvéről és az óvatosság és a megelőzés elvéről, azért hogy a lehetséges környezeti kár esetére megelőző intézkedéseket kelljen hozni, és ezáltal az Unió környezetvédelmi politikájának és általános elveinek hatálya alá tartozik, másrészt célja a tengeri szállítás által okozott károk ügyeinek szabályozása, továbbá az ilyen károk megelőzése és minimalizálása, és ezáltal az Unió közlekedéspolitikájának hatálya alá tartozik;
D. mivel a 2010. évi HNS-egyezmény a részes államok bíróságainak joghatóságára vonatkozó szabályokat is tartalmaz olyan esetekre, amikor az egyezmény hatálya alá tartozó károsodást elszenvedő személyek lépnek fel kárigénnyel a hajótulajdonossal vagy annak biztosítójával, illetve a külön erre a célra szánt HNS kártérítési alappal szemben, továbbá szabályokat tartalmaz a részes államok bíróságai által meghozott ítéletek elismeréséről és végrehajtásáról;
E. mivel a Bizottság javaslata (COM(2015)0305) szerint a 2010. évi HNS-egyezmény megkötése ezért átfedést jelentene az átdolgozott Brüsszel I. rendelet szabályainak hatályával;
F. mivel az átdolgozott Brüsszel I. rendelet többféle joghatósági jogalapot megenged, ugyanakkor a 2010. évi HNS-egyezmény IV. fejezete rendkívül korlátozó joghatósági, elismerési és végrehajtási rendszert határoz meg, hogy egyenlő feltételeket garantáljon a felperesek számára, illetve hogy a felelősségre és kártérítésre vonatkozó szabályok egyenlő alkalmazását biztosítsa;
G. mivel egyrészt a 2010. évi HNS-egyezmény joghatósági rendszerének sajátos jellege – amelynek célja, hogy a balesetek áldozatainak világos eljárási szabályokat és jogbiztonságot biztosítson, ezáltal hatékonyabbá téve a bíróságok előtti követeléseket –, másrészt az Unióra és a 2010. évi HNS-egyezmény más részes feleire eltérő joghatósági rendszer alkalmazásából fakadó jogi és gyakorlati nehézségek kivételt tesznek indokolttá az átdolgozott Brüsszel I. rendelet általános alkalmazása alól;
H. mivel Dánia mentesül az EUMSZ harmadik része V. címének alkalmazása alól és nem vesz részt a javasolt tanácsi határozat elfogadásában a polgári ügyekben folytatott igazságügyi együttműködéssel kapcsolatos elemek tekintetében;
I. mivel a 2010. évi HNS-egyezmény és a polgári és kereskedelmi ügyekben folytatott igazságügyi együttműködés uniós szabályai közötti átfedés képezte a 2002/971/EK határozat jogalapját, tekintettel arra, hogy a 2010. évi HNS-jegyzőkönyv az 1996. évi HNS-egyezményt módosította, értékelni kell a 2010. évi HNS-egyezmény hatását az uniós szabályokra a 2004/35/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (a környezeti felelősségről szóló irányelv)(7) hatálya és szabályai fényében, amely a 2002/971/EK határozat elfogadása óta az Unió jogrendjének részévé vált;
J. mivel a környezeti felelősségről szóló irányelv kizárja alkalmazási köréből a 2010. HNS-egyezmény hatálya alá eső környezeti károkat vagy az ilyen jellegű közvetlen kárveszélyt, amint az egyezmény hatályba lép (a környezeti felelősségről szóló irányelv 4. cikkének (2) bekezdése és IV. melléklete);
K. 32022mivel a 2010. évi HNS-egyezmény bevezeti a hajótulajdonos objektív felelősségét az egyezmény hatálya alá tartozó veszélyes és ártalmas anyagok tengeri szállításából fakadó károkért, akárcsak a biztosítás kötésének vagy más pénzügyi biztosíték létrehozásának kötelezettségét, hogy legyen fedezet a kártérítésre az egyezmény értelmében, amely e tekintetben megtiltja a hajótulajdonossal szemben az egyezménnyel összhangban álló követelések kivételével bármely más követelés támasztását (7. cikk (4) és (5) bekezdése);
L. mivel hacsak valamennyi tagállam azonos időkereteken belül nem erősíti meg a HNS-egyezményt vagy csatlakozik ahhoz, fenn fog állni annak a kockázata, hogy a hajózási ágazatra egyszerre két különböző jogi szabályrendszer vonatkozik – egy uniós és egy nemzetközi –, ami a szennyezés károsultjai, így a parti közösségek, a halászok stb. számára is egyenlőtlenségeket teremthet, továbbá a 2010. évi HNS-egyezmény szellemével is ellentétes lenne;
M. mivel a Nemzetközi Tengerészeti Szervezetnek a környezeti felelősségről szóló irányelv IV. mellékletében szereplő egyéb egyezményei hatékonynak bizonyultak, hiszen a felelősség egyértelmű telepítése révén – ami általában nem hagy bizonytalanságot azt illetően, hogy ki a felelős fél –, illetve kötelező biztosítási és gyors kártalanítási – nem kizárólag környezeti károkra vonatkozó – mechanizmusok bevezetése révén sikerült megtalálniuk az egyensúlyt a környezeti és a kereskedelmi érdekek között;
1. kéri a Tanácsot és a Bizottságot, hogy vegye figyelembe a következő ajánlásokat:
i. biztosítsa, hogy a közös uniós szabályok egységességét, integritását és hatékonyságát ne érintsék hátrányosan a 2010. évi HNS-egyezmény megerősítésével vagy az ahhoz való csatlakozással vállalt nemzetközi kötelezettségek, összhangban a Bíróság állandó ítélkezési gyakorlatával(8);
ii. e tekintetben legyen nagyobb figyelemmel az átdolgozott Brüsszel I. rendelet és a 2010. évi HNS-egyezmény közötti átfedésekre az említett egyezmény értelmében a részes államok bíróságai előtti követelésekre és keresetekre alkalmazandó eljárási szabályokat illetően;
iii. gondoskodjék a környezeti felelősségről szóló irányelv és a 2010. évi HNS-egyezmény közötti összeütközések minimálisra csökkentéséről azáltal, hogy megfelelő intézkedéseket tesz annak biztosítására, hogy a 2010. évi HNS-egyezmény 7. cikkének (4) és (5) bekezdése szerinti kizárólagossági záradékot – amelynek értelmében hajótulajdonossal szemben csak az említett egyezmény alapján lehet követelést támasztani – az egyezményt megerősítő vagy az ahhoz csatlakozó tagállamok teljes mértékben tiszteletben tartsák;
iv. gondoskodjék azon kockázat csökkentéséről, hogy tartós versenyhátrányba hozza azokat az államokat, amelyek készek csatlakozni a 2010. évi HNS-egyezményhez, azokkal szemben, akik ezt a folyamatot késleltetnék és azt kívánják, hogy továbbra is csak a környezeti felelősségről szóló irányelv kösse őket;
v. gondoskodjék a kétféle – egy uniós és egy nemzetközi – tengeri felelősségi szabályrendszer párhuzamos létezésének megszüntetéséről, ami az uniós jog fragmentálódásához vezetne, sőt veszélyeztetné a felelősség egyértelmű telepítését és hosszadalmas és költséges jogi eljárásokhoz vezethet az áldozatok és a hajózási ágazat hátrányára;
vi. biztosítsa e tekintetben, hogy a tagállamokat világosan kötelezzék arra, hogy minden szükséges lépést tegyenek meg a konkrét eredmény elérése érdekében, nevezetesen hogy erősítsék meg a 2010. évi HNS-egyezményt vagy csatlakozzanak ahhoz ésszerű időn belül, amely nem lehet hosszabb mint a tanácsi határozat hatálybalépésétől számított két év;
2. arra a következtetésre jut, hogy ez az időközi jelentés további lehetőség lenne a Tanács és a Bizottság számára, hogy kezeljék az (1) bekezdésben említett ajánlásokat;
3. utasítja elnökét, hogy kérje fel a Bizottságot és a Tanácsot további tárgyalások lefolytatására;
HL C 326., 2002.10.26., 299. old.
A Bíróság 1/13. sz., 2014. október 14-i véleménye, ECLI:EU:C:2014:2303.
HL L 337., 2002.12.13., 55. o.
HL L 351., 2012.12.20., 1. o.
Feljegyzés a 13142/15. napirendi ponthoz.
Online elérhető: http://www.ics-shipping.org/docs/default-source/Submissions/EU/hazardous-and-noxious-substances.pdf.
Az Európai Parlament és a Tanács 2004. április 21-i 2004/35/EK irányelve a környezeti károk megelőzése és helyreállítása tekintetében a környezeti felelősségről (HL L 143., 2004.4.30., 56. o.).
A Bíróság 2/91. sz., 1993. március 19-i véleménye, ECLI:EU:C:1993:106., 25. pont; a Bíróság C-467/98. sz., az Európai Közösségek Bizottsága kontra Dán Királyság ügyben hozott 2002. november 5-i ítélete, ECLI:EU:C:2002:625, 82. pont; a Bíróság 1/03. sz., 2006. február 7-i véleménye, ECLI:EU:C:2006:81., 120. és 126. pont; a Bíróság 1/13. sz., 2014. október 14-i véleménye, ECLI:EU:C:2014:2303.
A Parlament 2015. december 17-én kapott egy levelet, amelyben felkérték, hogy adja egyetértését a HNS-egyezményhez csatolt 2010. évi jegyzőkönyvnek a tagállamok által az Unió nevében történő megerősítéséről és az ahhoz való csatlakozásról szóló tanácsi határozattervezethez.(1) Mivel sem az egyezmény, sem a jegyzőkönyv szövege nem tartalmaz a regionális gazdasági integrációs szervezetekről szóló (Regional Economic Integration Organisation, REIO) záradékot, a tagállamoknak ezt a nemzetközi megállapodást az Unió nevében a Bizottság javaslata alapján a Tanács által megadott felhatalmazás és az Európai Parlament egyetértése után kell megkötniük (EUMSZ 218. cikk (6) bekezdés a) pont). Az előadó egy időközi jelentést javasol annak érdekében, hogy a Tanáccsal és a Bizottsággal egy pozitív eredményt célzó együttműködés jöhessen létre. Az előadó úgy véli, hogy nem lenne megfelelő, ha a Parlament még azelőtt egyetértését adná, hogy biztosítanák az uniós jog egységességét, integritását és hatékonyságát, illetve az uniós hatáskörök átruházására vonatkozó alapvető elvet.
A veszélyes és ártalmas anyagok tengeri szállításával kapcsolatos felelősségről és kártérítésről szóló, 1996. évi nemzetközi egyezmény a Nemzetközi Tengerészeti Szervezet (IMO) veszélyes és ártalmas anyagok – többek között a cseppfolyósított földgáz (LNG) és a cseppfolyós propán-bután gáz (LPG) – tengeri szállításából eredő felelősség és kártérítés kérdésével foglalkozó egyezményei közül az utolsó, amelyet még nem erősítettek meg. A más tengeri szállítási tevékenységekkel, például a tartályhajókkal való olajszállítással kapcsolatos kártérítési felelősséget szabályozó hasonló nemzetközi rendszerekkel kapcsolatban szerzett tapasztalatok alapján az IMO elfogadta – és a 2010. évi HNS-jegyzőkönyvvel módosította – ezt a nemzetközi megállapodást, hogy a tengeri felelősségre vonatkozó egyezmények rendszerét egy speciális megállapodással egészítse ki. Sem az 1996. évi HNS-egyezmény, sem pedig a HNS-egyezményhez csatolt 2010. évi jegyzőkönyv nem lépett hatályba.
A 2010. évi HNS-egyezmény megállapítja a veszélyes és ártalmas anyagokat szállító hajó tulajdonosának objektív felelősségét a kérdéses hajó fedélzetén szállított veszélyes és ártalmas anyagokkal összefüggő balesetből adódó bármilyen kárért. A tulajdonos objektív felelőssége alól korlátozott számú kivételt állapít meg, ami együtt jár a tulajdonos azon kötelezettségével, hogy az egyezmény hatálya alá tartozó károkkal kapcsolatos felelőssége fedezetére biztosítással vagy más pénzügyi biztosítékkal rendelkezzen. Ami még ennél is fontosabb, létrehoznak egy speciális kártérítési alapot, amelynek célja, hogy kártérítést nyújtson minden olyan személynek, akit veszélyes és ártalmas anyagok tengeri szállításából eredően ér károsodás, ha nem kapott teljes és megfelelő kártérítést a hajó tulajdonosától és annak biztosítójától. A rendelkezésre álló teljes kártérítésre fordítható összeg 250 millió elszámolási egység (a mai átváltási árfolyamokon ez mintegy 310 millió euró), amely azon a részletes rendszeren alapul, amelynek keretében az egyes részes államokban veszélyes és ártalmas anyagokat átvevő személyek hozzájárulást fizetnek a HNS Alapba.
A 2010. évi HNS-egyezmény IV. fejezete megállapítja a bíróságok joghatóságára, illetve az ítéletek elismerésére és érvényesítésére vonatkozó szabályokat, és így hatályában átfedi az átdolgozott Brüsszel I. rendeletben megállapított szabályokat. A két joghatósági rendszer közötti különbség értékelése során egyértelművé válik, hogy az átdolgozott Brüsszel I. rendelet alapján rendelkezésre álló többféle joghatósági jogalappal szemben a HNS-egyezmény meglehetősen korlátozó joghatósági rendszert alkalmaz.
Az előadó megítélése szerint a HNS-egyezmény joghatósági rendszerének rendkívül specifikus jellege – amely abból fakad, hogy erőfeszítéseket tesznek a legkedvezőbb igazságszolgáltatási fórum kiválasztása („forum shopping”) gyakorlatának megakadályozására, biztosítva, hogy a felperesek egyenlő bánásmódban részesüljenek, ugyanakkor garantálva az igazságszolgáltatás megfelelő működését azáltal, hogy elkerülik az azonos ügyek, azonos szakértőkkel, azonos tanúkkal és azonos alperesekkel, különböző országok különböző bíróságai általi tárgyalásával kapcsolatos nehézségeket –, valamint az Unióra és a HNS-egyezmény más részes feleire eltérő joghatósági rendszer alkalmazásából fakadó jogi és gyakorlati nehézségek kivételt tesznek indokolttá az átdolgozott Brüsszel I. rendelet általános alkalmazása alól.
Az előadó megítélése szerint a HNS-egyezményhez csatolt 2010. évi jegyzőkönyv megkötése biztosítani fogja a tengeri úton veszélyes és ártalmas anyagokat szállító hajók által okozott balesetekkel kapcsolatos felelősségre és kártérítésre vonatkozó szabályok EU-szerte egységes alkalmazását. Biztosítani fogja továbbá, hogy elegendő forrás álljon rendelkezésre az ilyen balesetek károsultjainak kártalanításához. Ezért az előadó úgy véli, hogy regionális megoldások helyett egy nemzetközi rendszer alkalmasabb a veszélyes és ártalmas anyagok tengeri szállítását végző hajók által okozott balesetekkel kapcsolatos felelősségre és kártérítésre vonatkozó szabályok EU-szerte egységes alkalmazása biztosításának céljából, tekintettel arra, hogy a hajózás egy határokon átnyúló hatással rendelkező globális üzletág.
Tekintettel arra, hogy a veszélyes és ártalmas anyagok szállítása a tengeri teherszállítás jelentős részét teszi ki, valamint a hajózási üzletág globális jellegére és a veszélyes és ártalmas anyagokból álló szállítmányokat érintő balesetek várhatóan határokon átnyúló hatására, az előadó úgy véli, hogy az Unió egészének érdekében áll, hogy a veszélyes és ártalmas anyagok tengeri szállításából eredő környezeti károkra vonatkozóan homogén felelősségi rendszerrel rendelkezzen, ami csak akkor érhető el, ha a Tanács és a Bizottság megfelelően figyelembe veszik a Parlament ajánlásait.
Az előadó hangsúlyozza, hogy a jelen időközi jelentést nem egy egységes felelősségi rendszer kialakítása akadályának kell tekinteni, hanem egy annak biztosítására irányuló erőfeszítésnek, hogy mindez a lehető leghatékonyabb és legméltányosabb módon történjek, az uniós jog közös szabályai egységességének, integritásának és hatékonyságának sérelme, valamint anélkül, hogy egyenlőtlenségek jönnének létre a szennyezés károsultjai (pl. parti közösségek, halászok stb.) és a hajózási iparág számára.
Az előadó ezért párbeszédet kíván kezdeményezni a Tanáccsal és a Bizottsággal annak érdekében, hogy koherens uniós politikát alakítsanak ki a veszélyes és ártalmas anyagok tengeri szállításából eredő környezeti károk tekintetében a felelősség és a kártérítés kérdésében.
A 14112/15. sz. határozattal kapcsolatos SGS15/14576. sz. levél.

matches: Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság


text:
APST Ügyvédi Iroda
A csődtörvény módosítása
A csődeljárásról és a felszámolási eljárásról szóló 1991. évi XLIX. törvényt módosító 2009. évi LI. törvény, melynek legtöbb rendelkezése 2009. szeptember 1-jén lép hatályba, számos ponton módosítja a korábbi szabályozást.
A módosítás értelmében a csődeljárást mind az adós, mind a hitelező kezdeményezheti. A csődeljárás iránti kérelmet külön jogszabályban meghatározott formanyomtatványon kell benyújtani, 2010. július 1-jétől - a természetes személyek kérelmei kivételével - kizárólag elektronikus úton.
Amennyiben a csődeljárás lefolytatását az adós kezdeményezi („öncsőd”), a kérelem alapján az adóst azonnali, ideiglenes fizetési haladék illeti meg. A bíróság a kérelem benyújtásától számított egy munkanapon belül intézkedik a kérelemnek, valamint fizetési haladéknak a Cégközlönyben történő közzétételéről. A közzététel a Cégközlöny honlapján történik, amelyre a közleményeket minden nap 0 órakor töltik fel. Az ideiglenes fizetési haladék ettől az időponttól illeti meg az adóst, a csődeljárás kezdő időpontja pedig a csődeljárás elrendeléséről szóló bírósági végzés közzétételének napja. Utóbbi időponttól fogva az adós a cégnevét a csődeljárás alatt („cs. a.”) toldattal használhatja.
A hitelező akkor indíthat csődeljárást, ha az adós a fizetés lejártát követő 15 napon belül sem teljesített, a kötelezettségét nem vitatta, és a hitelező felszólításának sem tett eleget. Ebben az esetben a hitelező választhat a csőd- vagy a felszámolási eljárás között. Amennyiben a csődeljárás mellett dönt, a kérelem beérkezésétől számított 5 munkanapon belül a bíróság megvizsgálja a kérelmet. A bíróság a hiányos kérelmet 5 munkanapos határidővel visszaadja hiánypótlásra. A megfelelő kérelmet pedig a bíróság 5 munkanapon belül megküldi az adósnak, akinek 15 nap áll rendelkezésére, hogy megtegye a törvényben előírt nyilatkozatait. Ha az adós a követelést nem vitatja, és eleget tesz nyilatkozattételi kötelezettségének, a bíróság a határidő lejártát követő 8 munkanapon belül hozza meg a csődeljárás elrendeléséről szóló végzést, amelyet a Cégközlöny honlapján minden nap 0 órai feltöltéssel közzétesz. Ellenkező esetben a bíróság 8 munkanapon belül hivatalból elutasítja a hitelező csődeljárás iránti kérelmét.
Mind az adós, mind a hitelező által kezdeményezett eljárásban a végzés közzétételétől az adóst 90 nap fizetési haladék (moratórium) illeti meg. A hitelezők követeléseiket a végzés közzétételétől számított 30 napon belül - a csődeljárás kezdő időpontját követően keletkező követeléseiket pedig 3 munkanapon belül - jelenthetik be az adósnak és a vagyonfelügyelőnek.
A fizetési haladék alatt is fizetni kell azonban a munkabéreket, azok közterheit, a közüzemi díjakat, a bankszámla költségét és az áfát.
Az adós a csődeljárást elrendelő végzés közzétételétől számított 5 munkanapon belül közvetlenül is értesíti a hitelezőket egy országos napilapban, továbbá a honlapján is felhívja őket követeléseik bejelentésére és a követeléseiket megalapozó okiratok csatolására, azzal, hogy a határidő elmulasztása esetén a követelés nyilvántartásba vételére nem kerül sor. A követelés nyilvántartásba vételének feltétele az is, hogy a hitelező annak 1%-át - de legalább 5000 forintot és legfeljebb 100 000 forintot - nyilvántartásba-vételi díjként - befizessen a vagyonfelügyelő bankszámlájára. A csődeljárásba - a bíróság kirendelésére - bekapcsolódó vagyonfelügyelő hagyja jóvá az adós cég új kötelezettségvállalásait, és feladata, hogy a társaság a veszteségét mérséklően működjön.
Az adós - a csődeljárás kezdő időpontjától számított 45 napon belüli időpontra - összehívja a hitelezőket, és egyezségi tárgyalást tart. Az egyezségi tárgyalásra az adós - a vagyonfelügyelő bevonásával - köteles a fizetőképesség helyreállítását vagy megőrzését célzó programot és egyezségi javaslatot készíteni. Az egyezségi tárgyaláson a szavazatok számításánál a hitelezőket minden 100 000 forint elismert vagy nem vitatottként nyilvántartásba vett követelés után egy szavazat illeti meg. A 100 000 forint alatti követelések hitelezői is egy szavazattal rendelkeznek.
A hitelezőkkel folytatott tárgyaláson az adós kérheti a hitelezők egyetértését a fizetési haladék meghosszabbításához is oly módon, hogy a fizetési haladék teljes időtartama a meghosszabbítással együtt sem haladhatja meg a csődeljárás kezdő időpontjától számított 365 napot. A fizetési haladék a csődeljárás kezdő időpontjától számított legfeljebb 180 napig hosszabbítható meg, ha az adós a kérelemhez a szavazati joggal rendelkező hitelezőktől, a biztosított és a nem biztosított hitelezői osztályokban egyaránt, a követelésekre vonatkozóan a szavazatok többségét külön-külön megkapta.
Ha az egyezség nem jött létre, vagy az nem felel meg a törvényben foglaltaknak, a bíróság a csődeljárást megszünteti, ezt követően a felszámolási eljárást hivatalból megindítja, melyben így az adós fizetésképtelenségét hivatalból állapítja meg, és elrendeli az adós felszámolását. A vagyonfelügyelő megbízatása - az ideiglenes vagyonfelügyelőre vonatkozó jogosítványokkal és díjazással - a felszámoló tevékenységének megkezdéséig meghosszabbodik, és az adós a felszámolási eljárás alatt nem kérhet a bíróságtól fizetési haladékot.
A felszámolási eljárást is több ponton módosítja az új törvény: a felszámolót a bíróság a jövőben egy elektronikus, véletlenszerű kiválasztás segítségével jelöli ki. A kijelölésnél nem járhat el a felszámolási eljárást lefolytató bíró. A hitelező kezdeményezheti, hogy a kijelölt felszámoló a felszámolás kezdő időpontjáig ideiglenes vagyonfelügyelőként járjon el. Emellett a felszámolót és a felszámolóbiztost érintő kizáró okok is módosulnak, és az ideiglenes vagyonfelügyelőre vonatkozó szabályok is több ponton változnak.
Módosul a késedelmesen bejelentett követelések határideje is. Az adóssal szemben fennálló olyan követeléseket, amelyeket a felszámolás közzétételétől számított 40 napon túl, de 180 napon belül jelentettek be, a felszámoló nyilvántartásba veszi, és kielégíti, ha van rá vagyoni fedezet.
A hitelezői választmány megalakítása céljából a felszámoló a felszámolást elrendelő végzés közzétételi időpontjától számított 75 napon belül köteles a nyilvántartásba vett hitelezőket összehívni, a korábbi 90 napos határidő helyett. Ha nyilvánvaló, hogy egyszerűsített felszámolás bejelentése szükséges, akkor a felszámoló továbbra is eltekinthet a hitelezői választmány megalakításának kezdeményezésétől, de a hitelezői gyűlést ilyenkor is össze kell hívnia. A felszámoló a hitelezői választmánynak ezentúl negyedévente küld elszámolást és jelentést a tevékenységéről és az adós vagyoni és pénzügyi helyzetének alakulásáról.
Az adós kérelmére a bíróság a felszámolási eljárást megszünteti, ha az adós valamennyi nyilvántartásba vett, elismert vagy nem vitatott tartozásának megfizetése megtörtént, a vitatott követelésekre, továbbá a felszámoló díjának megfizetésére pedig biztosítékot nyújt.
Az adós vagyonának értékesítésére vonatkozó szabályok és az egyszerűsített felszámolás szabályozása szintén több ponton változik.
A törvény az Art., a Gt. és a Ctv. néhány rendelkezését is módosítja. Az egyik változás szerint a Ctv. 1. és 3. számú melléklete kiegészül azzal, hogy be kell nyújtani a vezető tisztségviselő és a cégvezető nyilatkozatát arról is, hogy nem áll a Gt. 23. §-ában foglalt eltiltás hatálya alatt.
Copyright © 2020 APST Ügyvédi Iroda. Minden jog fenntartva. Designed by RealCom.hu.

matches: bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság


text:
Nemzeti Jogvédő Alapítvány - Fizet és bocsánatot kér a rendőrség Nemzeti Jogvédő Alapítvány
A bíróság ítélete szerint jogsértő volt a tömegoszlatás · A Gesztenyés kertiek békésen demonstráltak
Magyar Nemzet, 2007.11.26 (Kulcsár Anna)
A szocialista–szabad demokrata kormányok idején a rendőrség soha nem látott gyakorisággal és mértékben sértette meg a gyülekezés szabadságát és az emberi méltóságot. Ezt immár bírósági ítéletek sora tanúsítja. Az ítélkező fórumok nemcsak a szabadságjogok sérelmét állapították meg, hanem kártérítést is megítéltek. A legkirívóbb, legkínosabb precedens, a Gesztenyés kerti ügy a Legfelsőbb Bíróság korábbi döntése alapján most egyezséggel zárul le: a BRFK fizet és bocsánatot kér.
Inkasszótól az egyezségig. A BRFK-t már többször kötelezték nem vagyoni kártérítésre. Ez történt azután, hogy az Erzsébet téren 2004. május 23-án négy személlyel megalázó módon bánt a rendőrség. Kocsis Imrének 700 ezer, két társának 500-500 ezer, a negyedik felperesnek 300 ezer forint kártérítést ítélt meg júniusban a Legfelsőbb Bíróság. Mivel a rendőrség nem teljesítette az ítéletet, az összeget azonnali beszedési megbízással, inkasszóval hajtották be. Félmillió forint kártérítés járt – ugyancsak az LB döntése alapján – Fekete Lászlónak is, aki 2003. október 2-án a Kvassay hídon békés sétával kívánt tiltakozni a csepeli kórház tervezett bezárása ellen. Szotyori Nagy Áronnak 100 ezer forint nem vagyoni kártérítést ítéltek meg. A férfi 2004. november 12-én egyedül demonstrált a Duna TV székháza előtt Markó Béla budapesti látogatása miatt. A rendőrség a gyülekezési joggal való visszaélés szabálysértése címén 40 ezer forint bírsággal sújtotta. A bíróság törölte a büntetést. Úgy döntött: a férfi nem élt vissza a gyülekezés jogával. Az egyszemélyi magatartást semmilyen értelmezés szerint sem lehet gyülekezésnek tekinteni. A tüntetés ugyanis több személynek a gyülekezési törvény hatálya alá tartozó magatartása. Nem követte el a gyülekezési jog megsértésének szabálysértését Bégány Attila sem, aki 2005. május 20-án transzparensen közölte: „Gyurcsány, nem vagy méltó a Bibó-szobor avatására.” Az indokolás szerint a közszereplő a sértő véleményt is köteles elviselni. Az Alkotmánybíróság az alaptörvénnyel ellentétesnek találta és megsemmisítette a Fővárosi Közgyűlés tavaly október 20-án hozott rendeletét, amely megtiltotta a traktorok behajtását a belvárosba, s nem engedélyezte pódiumok és hangosítóberendezések elhelyezését a tüntetések helyszínein. A rendelet megalkotását Demszky Gábor szabad demokrata főpolgármester kezdeményezte.
A Lelkiismeret ’88 Egyesület 2003. december 1-jén a Gesztenyés kertből a Jagelló úton át a Stromfeld Aurél utcáig akart vonulni, hogy az akkori miniszterelnök, Medgyessy Péter háza előtt tiltakozzék a magyar és a román kormányfőnek a nemzeti érzékenységet sértő, egy évvel korábbi pezsgős koccintása miatt. A rendőrség a tüntetést megtiltotta arra hivatkozva, hogy a tömeg aránytalanul zavarná a közlekedést. Uniós csatlakozásunkig, vagyis 2004. május 1-je előtt még így szólt a gyülekezési törvény. Azóta a demonstráció akkor tiltható meg, ha az adott helyszínt más útvonalon nem lehet megközelíteni. Ez a legritkább esetben fordulhat elő.
A teljes útvonalra szóló tiltás tudomásulvétele után a Lelkiismeret ’88 három új bejelentést tett a rendőrségen. Közölték: először a Gesztenyés kertben, majd a Jagelló úton, végül a Stromfeld Aurél utcában kívánnak demonstrálni. A BRFK – mint később kiderült – ezt hatalmas pimaszságnak, joggal való visszaélésnek tekintette, és nem válaszolt a bejelentésekre. Úgy vélte, magától értetődő, hogy a néhány nappal korábbi tiltó határozat a három új bejelentésre is vonatkozik. A szakaszos demonstráció sem megengedett. Az egyesület viszont beleegyezésnek tekintette a hatóság hallgatását. A Fővárosi Bíróság úgy ítélt: a szervezők álláspontja volt a helyes. A hatóságnak minden beadványt külön el kell bírálnia, a korábbi tiltás nem vonatkozhat a későbbi kérelmekre. Mivel a BRFK nem tiltotta meg a három útszakaszon a tüntetést, a demonstráció megtartható volt. Illetve lett volna. A rendőrség ugyanis hatalmas erőkkel vonult ki. Több mint ezer kutyás, lovas rendőr özönlötte el a környéket, 51 embert rabszállítóval elvittek a helyszínről.
Kocsis Imre egyesületi vezetőt húsz rendőr emelte ki a tömegből. A bíróság azonban megszüntette a rendőrség által kezdeményezett szabálysértési eljárást. A tüntetők ezután a gyülekezési pert is megnyerték. A rendőrség felülvizsgálati kérelme nyomán a Legfelsőbb Bíróság is úgy döntött, hogy a tüntetés feloszlatása jogellenes volt. Először azért, mert a demonstrációt nem tiltották meg. Másodszor, mert más feloszlatási ok sem volt, noha a rendőrség utóbb – a tárgyaláson – már arra is hivatkozott, hogy az összejövetel elveszítette békés jellegét. A bíróság leszögezte, valóban csak a békés tüntetés áll a törvény oltalma alatt, hozzátette azonban, hogy a Gesztenyés kertiek békésen demonstráltak. Szidalmazták ugyan a kormányt, a rendőröket pedig ávósoknak nevezték, a hangos és negatív véleményközlés azonban még nem szünteti meg a békés jelleget. Az indulatos reagálást éppen az váltotta ki, hogy a demonstrálók azt hitték, tiltó határozat hiányában nem léphet fel ellenük a rendőrség.
Az igazságszolgáltatás fórumai arra is felhívták a figyelmet, hogy a feloszlatás okának az intézkedés megkezdésekor fenn kell állnia, utólag, egy esetleges perben már nem lehet más okok után kutatni. A Nemzeti Jogvédő Alapítvány ügyvédei harminckét résztvevő előállításáért, őrizetben tartásáért s a velük szemben alkalmazott megszégyenítő bánásmódért kártérítést kértek a Budapesti Rendőr-főkapitányságtól. Az NJA közlése szerint a per egyezséggel zárult. A BRFK vállalta, hogy személyenként 600-600 ezer forint nem vagyoni kártérítést és 100-100 ezer forint perköltséget fizet a résztvevőknek. Emellett bocsánatot kér a demonstráció jogellenes feloszlatásáért, az érintettek gyülekezési és személyes szabadságának, valamint emberi méltóságának megsértéséért.
Kocsis Imre, a Lelkiismeret ’88 vezetője, a kártérítési per elsőrendű felperese kérdésünkre azt mondta, hogy a rendőrségre előállított 51 tüntető közül csak 32-en vállalták a pereskedést. A többiek féltek kiállni törvényes jogukért. Az egyesület vezetője közölte: kétszer is gondolja meg valaki, ha az utcára megy tüntetni, mert az a garnitúra, amely most a nép nyakán ül, nem válogat az eszközökben. Bármi áron ragaszkodik a hatalomhoz. Kocsis Imre és hat társa egy másik ügyben is perben áll a rendőrséggel. A BRFK azért marasztalta el őket szabálysértés címén, mert úgy vélte, hogy a hét magánszemély 2004. december 10-én – a rendőrségi tiltás ellenére – tüntetni akart Gyurcsány Ferenc miniszterelnök Szemlőhegy utcai villája előtt a kettős állampolgárság ügyében képviselt kormányzati álláspont ellen. Az elsőfokú bíróság felmentette őket, másodfokú döntés még nincs.

matches: bíróság Bíróság bíróság Bíróság bíróság Bíróság bíróság bíróság


text:
A Kúria és elnökei – interjú Bódiné Beliznai Kingával | arsboni
Kezdőlap Rovatok Interjú A Kúria és elnökei – interjú Bódiné Beliznai Kingával
Szy Marcell
A XVIII. és XX. század közötti igazságszolgáltatás történetével, illetve a kúriai elnökök életútjaival és egyes jogintézményekről kialakult elképzelésükkel ismerkedhet meg az olvasó A Kúria és elnökei című könyvsorozatban, amely a HVG-ORAC Kiadó gondozásában jelent meg. Az elnökök életpályája példaként szolgálhat akár a mai bírók számára is. Beszélgetés Beliznai Kingával, a könyv szerkesztőjével.
Az eddig megjelent két kötet a Kúria és a Magyar Nemzeti Levéltár, illetve a HVG-ORAC Kiadó együttműködésével jött létre. Mondana erről pár szót?
A Kúria és a Magyar Nemzeti Levéltár közti megállapodás 2012. július 5-én született meg, melynek keretében a levéltár a nála fellelhető forrásanyagokat a Kúria, illetőleg a Kúria kutatóinak a rendelkezésére bocsátja. A megállapodás konkrét célja egyrészt az volt, hogy 1861-től napjainkig feltárjuk, hogyan is nézett ki ennek a bírói szervezetnek a felépítése, működése, másrészt szerettünk volna rálátást biztosítani a Kúria egykori elnökeinek az életpályájára. A kötet a HVG-ORAC Kiadó gondozásában jelent meg.
Az első kötet 2014-ben jelent meg. Ezek szerint több mint egy évet kutattak e könyv megjelenése előtt?
Igen, de a megállapodás a kutatási eredmények bemutatására is kiterjed. Így indult útjára az Életutak – pályaképek című konferenciasorozat, amelynek célja, hogy a több hónapnyi kutatómunka aktuális állomásait prezentáljuk. 2013 óta évente két konferenciát tartunk.
Kinek van lehetősége ezeken a konferenciákon részt venni?
Bárkinek, ezek teljesen nyilvánosak. Nyilvánosan meghirdetett, szabadon látogatható konferenciasorozatról beszélünk, melynek egyik alkalommal a Magyar Nemzeti Levéltár a szervezője és a helyszínt adó intézménye, másik alkalommal pedig a Kúria.
A Kúria elnöke, Darák Péter az Előszóban a kutatás örömeit is megemlítette. Az ön számára miért fontos a kutatás?
Én nagyon elfogult vagyok, mert jogtörténészként nagy öröm egy ilyen jellegű feltáró kutatás aktív közreműködőjének lenni.
Tehát ez egy hobbi és egy tudományos kihívás is együtt?
Nagyon izgalmas, hogy az a személy, aki az előtte álló felek jogvitájában meg tudta állapítani a perbeli igazságot, akinek a kezében volt az ítélethozatal, valójában milyen ember volt. Izgalmas belelátni, hogy a legfőbb bírák ítélkező munkájuk mellett milyen személyiséggel, illetve milyen családi háttérrel rendelkeztek. A bírói pályára vonatkozó levéltári források mellett mindig megnézem a családfát is. Sikerült felvennem a kapcsolatot például Juhász Andor dédunokáival, így olyan személyes források birtokába jutottam, amelyek máshol nem fellelhetők, de volt, hogy egy korabeli napilap Apróhirdetések rovatában találtam olyan kapcsolódási pontot, ami éppen beleillett egy számomra még hiányzó láncszem helyére. Tehát a legapróbb részletig mindent próbálok felkutatni.
Amit jogtörténészként még érdekesnek találok az az, hogy az évek, évtizedek során mennyire változtak az emberek, a jogkereső közönség perlési igényei, illetve mennyiben különböznek a bíróság elé kerülő alaptényállások, alappanaszok vagy alapjogesetek a különböző korokban. Azt kell mondanom, hogy a világ nem sokat változott.
Tehát a kötet nem csupán életrajzi érdekesség, hanem mondanivalója is van.
És van aktualitása is.
Van. Példaként a bírói függetlenséget hoznám fel, mivel ez egy tipikusan olyan jogintézmény, amely nélkül a bírói működés manapság is elképzelhetetlen lenne. Az általam bemutatott elnökök életútján keresztül pedig nagyon szépen be lehet mutatni a bírói függetlenség fejlődési ívét. Előfordult, hogy egy későbbi kúriai elnök – Günther Antal – még igazságügy-miniszterként benyújtott egy törvényjavaslatot, és mire a tervezetből törvény lett, már ő volt a Kúria elnöke. Érdekes, hogyan viszonyult jogalkalmazóként ugyanahhoz a törvényhez, amelynek megalkotásában törvényalkotóként aktív szerepet vállalt.
Kinek ajánlaná ezt a könyvet? Jogászoknak, jogtörténészeknek, leendő kúriai elnököknek vagy akár laikusoknak is?
Úgy gondolom, hogy bárki kezébe veheti ezt a kötetet, akit egy kicsit is érdekel a XVIII-XX. századi igazságszolgáltatás története. Túl azon, hogy az egyes bírák életútjának bemutatására sor kerül, teljes korképet kaphatunk az adott időszakokról. Így olyan ismeretekkel is gazdagodhat az olvasó, amit történelemkönyvből, vagy más szakirodalomból nem ismerhet meg. A joghallgatók számára is fontos lenne, hogy legalább ismeretterjesztés szintjén tisztában legyenek ezekkel. Ennek a tudásanyagnak legalább egy részét igyekszem átadni az egyetemi szemináriumokon a hallgatóimnak. Beszéltem kúriai bírókkal, akik szintén tanítanak az egyetemen, az ő véleményük is az, hogy szinte kötelező olvasmánynak adnák a könyvet a hallgatóiknak, főleg azoknak, akik azt az álmot dédelgetik, hogy később bírói pályára lépnek.
Van-e olyan elnök, aki a legnagyobb hatásúnak mondható a többihez képest?
Számomra Szabó Miklós az egyik példaértékű férfiú, aki 83 éves koráig töltötte be az elnöki pozíciót. A mai napig a legidősebb elnökünk Magyarországon. A nagyszerűségét mutatja, hogy amikor elérte azt az életkort, hogy úgy érezze, ezt a hivatalt már másnak adná át, nyugdíjba kívánt vonulni. A kortársak – a kúriai bírák és a koronaügyészség tagjai – szinte könyörögtek neki, hogy maradjon még hivatalban, ilyen nagyszerű elnöknek tartották. Igyekezetük nem volt hiábavaló, Szabó Miklós végül egy évvel később vonult nyugdíjba.
De kiemelhetem Juhász Andort is, akit szintén nem akartak a 70. életévének betöltésekor nyugdíjba engedni. Ő viszont úgy vélte, hogy éppen a bírói függetlenség intézményét garantálja azzal, ha az akkori törvényi előírásoknak megfelelően nyugdíjba vonul. Át akarta adni a stafétabotot a fiatalabb generációnak.
Ha az egykori kúriai elnökök életútját, és egy-egy jogintézményéről való elképzelésüket megnézzük, meglátásuk a mai bíró számára is példamutató lehet.
És ha szabad ilyet kérdezni, van-e olyan elnök, akinek a személyisége kevésbé példaértékű a többi elnökhöz képest?
Minden általam kutatott elnökkel kapcsolatban tudok mondani olyan momentumot, ami példaértékű. Úgy látom, hogy a negatívumok nem mindig a személyben, hanem sokkal inkább az adott korszakban, illetve adott esetben a korszak által rákényszerített momentumokban keresendők.
Vannak-e még közös tervek az együttműködéssel kapcsolatban?
Az együttműködés jövőjét 2016-ig látjuk biztosan, hiszen a harmadik kötet 2015 őszén, a negyedik kötet pedig 2016 elején fog megjelenni, és biztos vagyok benne, hogy ez az együttműködés új elemekkel gazdagodva folytatódni fog.
http://aat.mta.hu/aat/FileData/Get/4125
A Kúria és elnökei
bírói szervezet

matches: Kúria Kúria Kúria Kúria Kúria Kúria Kúria Kúria bíróság Kúria Kúria