text:
Munkaügyi jogeset: Bérpótlék vagy költségtérítés? | Munkajog Portál
A légiutas-kísérőként dolgozó felperesek munkaviszonyát az alperes légitársaság – bizalomvesztésre és áruhiányra hivatkozva- felmondással szüntette meg. Beszélhetünk-e leltárfelelősségről leltárfelelősségi megállapodás nélkül? Megalapozza a bizalomvesztést egy csekély összegű leltárhiány is? Vajon a felperesek távolléti díját mi alapján kell kiszámolni? Az alapbéren felüli – a megtett utak számához és hosszához igazított ún. „sector pay” – kifizetés a munkabérük részét képezi, vagy költségtérítésnek tekintendő?
A kereseti kérelmek és az ellenkérelem
A felperesek keresetlevelükben a munkáltató légitársaság által közölt felmondás jogellenességének megállapítását kérték és annak jogkövetkezményeként alperes kötelezését elmaradt jövedelem címén 12 havi távolléti díjának megfelelő összeg és kamatai, végkielégítés jogcímén 2 havi távolléti díj és kamatai, elmaradt „sector pay”[1] megfizetésére. Alperes egyik felperessel sem kötött leltárfelelősségi megállapodást, nem derül ki, hogy a felmerült áruhiányért pontosan kit tart felelősnek alperes és milyen arányban. Kifogásolták továbbá, hogy az értékesítésben részt vett másik két kolléganőjük csak figyelmeztetést kapott. A felmondásban alperes feltételezéseket rögzít, bizonyíték nélkül, így a bizalomvesztésre hivatkozás alaptalan.
Felperesek a távolléti díjuk számításánál a „sector pay” és (az értékesítésből befolyt) jutalék címén kifizetett munkabér elemeket is figyelembe vették.
Alperes a felperesek keresetének elutasítását és perköltségben marasztalásukat kérte. Hivatkozása szerint a felperesek a leltár megfelelőségét saját aláírásukkal erősítették meg. Irreleváns, hogy leltárfelelősségi megállapodás nem jött létre, mert ez a kártérítés körébe tartozó kérdés, azt pedig alperes nem érvényesített felperesekkel szemben. Alapos gyanú merült fel arra, hogy a felperesek „menüztek”, azaz menüben együtt vásárolható és így olcsóbb termékeket a termékek külön-külön megvásárlása esetén nem ütötték be a pénztárgépbe, hanem megvárták, míg egy „menünyi” összegyűlik, és az így nyert hasznot eltulajdonították. Az árut kizárólag felperesek értékesítettek, pénzt kizárólag ők kezeltek, vételárat csak a két felperes vehetett át, ezért a tapasztalt hiány felpereseknek volt felróható. Az, hogy felperesek felelőssége nem teljesen elválasztható, nem zárja ki, hogy alperes bizalma mindét munkavállalóban megrendüljön. I. rendű felperes már két alkalommal részesült figyelmeztetésben korábban.
Alperes álláspontja szerint az I. rendű felperes távolléti díja körülbelül ötöde az általa megjelöltnek, a II. rendű felperes távolléti díja körülbelül negyede az általa megjelöltnek, mivel a távolléti díj számítására a régi Mt. szabályait kell alkalmazni. Eszerint a távolléti díj számításánál a személyi alapbért, a rendszeres bérpótlékokat, illetve a munkaidő-beosztástól eltérő a munkaidőkereten felül elrendelt rendkívüli munkavégzés miatti kiegészítő pótlékok összegét lehet figyelembe venni. A felperesek részére fizetett „sector pay” a munkaszerződés szerint sem tekinthető sem teljesítménybérnek, sem bérpótléknak, hanem költségtérítésnek, ezért a távolléti díj számításánál figyelmen kívül kell hagyni.
Az alperesi szabályzat szerint a jutalék sem minősül teljesítménybérnek, az jellegét tekintve sem alapbérnek, sem bérpótléknak nem tekinthető, ezért a távolléti díj számításánál azt szintén figyelmen kívül kell hagyni.
A bíróság által megállapított tényállás
I. rendű felperes vezető légiutas-kísérő, II. rendű felperes légiutas-kísérő munkakörben dolgozott alperesnél.
Egy augusztusi napon felperesek korán reggel munkára jelentkeztek. I. rendű felperes volt a járatok vezető légiutas-kísérője, ő helyezkedett el a gép első felében X légiutas-kísérővel, II. rendű felperes pedig a gép hátsó felében Y légiutas-kísérővel. A légiutas-kísérők a felszállást követően párban végezték az értékesítést. Miután az értékesítésre szolgáló lezárt – sorszámmal ellátott plombával felszerelt – dobozokat felnyitották, megszámolták az abban elhelyezett termékeket, majd beüzemelték a pénztárgépeket és egyeztették a plombák sorszámát a pénztárgépben szereplő számokkal. A pénztárgépeket a két felperes kezelte (a légiutas-kísérői szabályzat szerint), azonban előfordult, hogy amíg a felperesek valamiért a konyhába hátra mentek, párjaik vették át a pénzt, vagy adták vissza a visszajárót. A kocsit nem szabadott magára hagyni, azonban előfordult, hogy ez mégis megtörtént, ha a másik kocsihoz kellett átmenni valamiért.
Az aznapi járatok befejezése után a gépre érkezett alperes vezetőségéből 3 személy és közölték, hogy árukészlet ellenőrzés következik, melyben felperesek is segítenek. A gép első és hátsó felében számolták az árukat kocsinként külön akként, hogy a felperesek egyike állt a kocsi egyik oldalán, a vezetőség egy tagja a kocsi másik oldalán. A számolás befejeztével a vezetők az irodában közölték felperesekkel, hogy az ellenőrzés nem felperesek, hanem a beszállító ellen irányult. A beszélgetés végén felperesek elé tettek egy lapot, amin a megszámolt termékek voltak, ezeket felperesek aláírták. A befolyt bevételben hiány nem volt. Pár nappal később a vezetők egy e-mailen közölték felperesekkel, hogy áruhiányt találtak és megkezdik az eljárást.
Másfél hónappal később felpereseket egy meghallgatásra hívták be, ahol közölték felperesekkel és a másik két légiutas-kísérővel, akikkel felperesek együtt dolgoztak a fenti napon, hogy áruhiány volt, 30 Euro értékben. 3 nappal később behívták az érintett 4 légiutas-kísérőt, ahol közölték, hogy felpereseket nem kívánják tovább foglalkoztatni. Felajánlották részükre a közös megegyezést vagy a felmondást, felperesek mindketten a felmondást választották. A másik két légiutas-kísérő figyelmeztetést kapott.
A felperesek felmondásának indokolása szerint a fenti augusztusi napon alperes képviselői ellenőrzést tartottak, melynek során a „leltározás” eredményeként feltárta, hogy olyan áruk hiányoztak, melyek eladása nem volt regisztrálva. Ez alperesnek 30 Eur veszteséget okozott. Felperesek elismerték, hogy a „leltár” rendben zajlott, eredménye helytálló, azonban az áruhiányra magyarázatot nem tudtak adni. Alperes feltételezése szerint felperesek „menüztek”, és fennáll a gyanú, hogy ezzel jogtalanul elsajátították az árukapcsolásból származó kedvezményt. Habár munkáltató a szabálytalanságokért személyében felelősöket nem tudta beazonosítani, de mivel felperesek regisztrálták a pénztárgépen az értékesítést, ezért biztosan megállapítható, hogy a szabálytalanságok elkövetésében e két munkavállaló lehet érintett. A felmondás indoka nem kizárólag alperes anyagi vesztesége, hanem az, hogy felperesekben alperes bizalma megrendült.
A felmondás jogszerűsége
A munka törvénykönyvéről szóló 2012. évi I. törvény (Mt.) 64. § (2) bekezdése értelmében jelen esetben az alperesnek kellett bizonyítania, hogy a felmondásban szereplő indokok (Mt. 66. § (1) bek.) a valóságnak megfelelnek, abból világosan megállapítható a felperesek számára, hogy a munkaviszony megszüntetésére milyen okból került sor, ezt követően pedig azt, hogy az indok okszerű volt. Konkrétan tehát alperesnek kellett bizonyítania, hogy az esetbeli augusztusi napon a repülőgépen elhelyezett és a felperesek által felbontott kocsi tartalma megegyezett azzal a készlettel, amit másnap a felperesek a pénztárgépben mechanikusan rögzítettek, ebből hiány keletkezett és ezért kizárólag a felperesek feleltek.
Maga az alperes is elismerte, hogy a felpereseknek leltárfelelősségi megállapodása nem volt, habár a felmondás is leltárra, illetve leltárhiányra hivatkozik.
A meghallgatott tanúk (a felperesekkel az augusztusi napon szolgálatot teljesítő másik két légiutas-kísérő) tanúvallomásai és felperesek előadása alapján egyértelmű volt, hogy az eladni kívánt árukkal mind a négy légiutas-kísérő kapcsolatba került, ahogyan a pénztárgépekkel és a bevétellel, illetve visszajáróval is.
A vétkesség vizsgálata nélkül az áruhiány kizárólag akkor kérhető számon a légiutas-kísérőkön, ha azt leltározás során állapították meg. Ez biztosít ugyanis lehetőséget arra, hogy az árukészletet és a számolást a munkavállaló is ellenőrizni tudja. Mivel a felpereseknek leltárfelelősségi megállapodása nem volt, alperesnek bizonyítania kellett a felperesek vétkességét. Ehhez arra lett volna szükség, hogy azon a bizonyos augusztusi napon a repülőgép leszállását követő ellenőrzésen a felperesek ellenőrizni tudják a készletek átszámolását. A tanúvallomások azonban egyértelműen alátámasztották a felperesek által elmondottakat, vagyis, hogy a számolás a gép első- és hátsó részében külön történt. A felperesek nem láthatták, hogy a másik (első, illetve hátsó) konyhában mi történik, nem volt lehetőségük a számolást ott ellenőrizni. Továbbá arra sem volt lehetőségük, hogy a saját konyhájukban történt számolást teljes körűen ellenőrizzék, ugyanis a felperesek a kocsi egyik, míg az ellenőrzést végző személy a kocsi másik oldalán állt. Amikor felperesek kérték az ismételt és együttes átszámolást, alperesi vezetők ezt megtagadták.
Annak a körülménynek, hogy felperesek a számolás végeredményét rögzítő lapot aláírták, nincs jelentősége, ezzel önmagában ugyanis nem ismerték el az áruhiányt, továbbá az alperes arról tájékoztatta felpereseket, hogy a számolásra a beszállító ellenőrzése végett van szükség. Önmagában az a tény, hogy a leszállást megelőzően felperesek több menüt is a pénztárgépbe ütöttek, nem támaszt alá jogellenes munkavállalói cselekményt, különösen, hogy az alperes is csak gyanakodott erre.
A felmondás szóhasználata „a munkavállaló magatartása gyanúra adott okot”, „potenciálisan érintettek lehetnek” arra utal, hogy az alperes felmondását feltételezésekre alapította. A bírói gyakorlat szerint a feltételezésre alapított felmondás nem felel meg a valóság követelményének, ezért jogellenes. Az alperes nem tudta bizonyítani, hogy az áruhiányért kizárólag felpereseket terhelte a felelősség, a felmondás szövegezése is erre utal.
Ellentmondásos volt továbbá alperes azon érvelése, hogy a felperesek munkaviszonyát azért szüntette meg – ellentétben a másik két légiutas-kísérővel, akik írásbeli figyelmeztetést kaptak – mert a pénztárgépet ők kezelték, ugyanakkor alperes szerint nem pénz hiányzott, hanem áruk tűntek el 31 Eur értékben.
Mivel maga a felmondás sem rögzíti, és a bíróság által megállapított tényállás szerint is alperes csak gyanakodott a felperesek magatartására, és maga sem tudta, hogy a hiány mely felperesnek róható fel, a bizalomvesztést, mind indokot a fentiek nem alapozzák meg. A bizalomvesztésre vonatkozó gyanú, ha azt a munkáltató nem vizsgálta ki kellő körültekintéssel, nem alapozta meg a bizalomvesztést (Kúria Mfv.I.10.097/2008/4.).
Az alperes hivatkozása szerint a „sector pay” költségtérítésnek minősül. A bizonyítás eljárás lefolytatása után azonban egyértelmű volt, hogy a felpereseknél munkavégzésükkel kapcsolatban költség nem merült fel, melyet a munkáltatónak kellett megtérítenie. A felpereseknek nagyon ritkán kellett szállodában éjszakázniuk, ezekben az esetekben mindig az alperes biztosította a szállást, a repülőgép fedélzetén pedig étkezésben részesültek.
Nem volt vitás a felek között, hogy a „sector pay” a felpereseknek rendszeresen járt, annak összege kizárólag a teljesített szektoroktól, azaz a repülések számától és hosszától függött.
A munkáltató és a munkavállaló az alapbér megállapításánál rendszerint csak az általános munkafeltételeket veszik figyelembe, ezért ha az általánostól eltérő munkafeltételek között történik a munkavégzés, – mint a légiutas-kísérők esetében – az elvégzett munkáért külön díjazás jár(hat). Ha ezek a különös feltételek objektíven megállapíthatók és mérhetők, akkor rendszerint bérpótlék megállapítására kerül sor. Mivel a felek között nem volt vitás, hogy a felperesek munkakörükből adódóan rendszeresen részesültek sector pay-ben a teljesített repülések számától és távolságától függően, a bíróság szerint az bérpótléknak volt tekinthető. Helyes volt azon alperesi hivatkozás, hogy a sector pay nem minősül teljesítménybérnek, mert az nem a felperesek teljesítményétől, hanem a teljesített repülések számától és hosszától függött.
Az Mt. számos bérpótlékot említ, azonban ez nem jelenti azt, hogy nem léteznek olyan bérpótlékok, melyeket az Mt. nem nevesít (pl. nyelvpótlék, vezetői pótlék). A felperesek részére rendszeresen fizetett sector pay és jutalék a fentiek alapján a régi Mt. 151/A. § (1) és (2) bekezdése szerint bérpótléknak minősül, így a távolléti díj részét képezi. Ezt támasztotta alá az is, hogy abban rendszeresen részesültek felperesek.
A másodfokú bíróság a munkaügyi bíróság érvelését maradéktalanul elfogadta, az alperes fellebbezését alaptalannak tartotta és az elsőfokú bíróság rész-közbenső ítéletét helybenhagyta.
Utalt arra, hogy tény, a felperesek és alperes között leltárfelelősségi megállapodás nem jött létre, ez alapvető feltétele a leltárhiányért való felelősség megállapításának. Alaptalan volt alperes azon érvelése, hogy a per szempontjából irreleváns a „leltárhiány”, ugyanis ezért felperesekkel szemben alperes nem érvényesített kártérítést. Alperes ugyanis a felmondás egyik indokaként éppen a „leltárhiányt” jelölte meg, ami formailag ismeretlen okból felmerült hiányt jelent, ez pedig az ítélkezési gyakorlat szerint kizárja a vétkesség megállapítását továbbá a felmondási indok valósságát (BH.1996.621).
Az Mt. 66. § (2) bekezdése értelmében önmagában az áruhiány nem szolgálhat a felmondás indokául, alperesnek bizonyítania kellett volna a felperesek vétkességét e körben. A felmondásban azonban alperes e körben csupán feltételezéseket rögzít, ahogyan a „menüzés” körében is.
Ami a távolléti díj számításának szempontjait illeti, a másodfokú bíróság nagyobb részben egyetértett az elsőfokú bírósággal. Ítéletét abban a tekintetben változtatta meg, hogy a távolléti díjat nem a régi Mt. 152. §-a szerint az utolsó négy naptári negyedévre kifizetett munkabér, hanem a 151/A. § (1) és (2) bekezdése alapján a távolléti díjba a személyi alapbéren felül a „sector pay” és a jutalék is beszámít olyan összeggel, amely a távollét idején lenne esedékes, ez pedig jelen esetben a felmondás ideje, azaz szeptember hónap.
A kárenyhítési kötelezettség kapcsán rámutatott, hogy Kúria joggyakorlat elemző csoportjának véleménye és az EBH2015.M.23. alapján a Pp. 164. § (1) bekezdése alapján a munkáltatót terhelte annak bizonyítása, hogy a munkavállaló nem tett meg mindent a kárenyhítési kötelezettség tekintetében. A bíróság nem vizsgálhatja hivatalból ezeket a körülményeket, alperes jelen esetben nem tett e körben bizonyítási indítványt, nem hivatkozott tényekre és körülményekre. Ezért a bíróságnak a megtérült jövedelem figyelmen kívül hagyásával kellett a kártérítést megítélni.
A Kúria az alperes felülvizsgálati kérelmét alaptalannak tartotta és a másodfokú bíróság elsőfokú bíróság rész-közbenső ítéletét helybenhagyó ítéletét hatályában fenntartotta.
A felperesek leltárfelelősségi megállapodást nem kötöttek, az áruhiány pedig önmagában nem szolgálhat a felmondás alapjául akkor sem, ha az kétséget kizáróan fennállt volna. Az alperes nem tudta bizonyítani, hogy az áruhiány a felperesek szabályellenes magatartásának következménye volt, a felperesek mellett az értékesítésben a másik két légiutas-kísérő is részt vett, az árukészlet ellenőrzésekor pedig a felperesek nem tudták az árukat nyomon követni.
Alperes azon hivatkozása, miszerint a szabálytalanságért felelős személy beazonosíthatatlansága esetén elegendő a jogviszony megszüntetés indokául a valószínűségre hivatkozás, nem helytálló. Következetes az ítélkezési gyakorlat abban, hogy a felmondás indoka csak a felmondási nyilatkozatban világosan megjelölt olyan valós tény vagy körülmény lehet, amely a munkavállaló munkaviszonyával kapcsolatos magatartásával összefüggésben okszerűen alátámasztja a jogviszony munkáltató általi megszüntetését. Jelen esetben az alperes bizalomvesztést állított, azonban nem bizonyított olyan felperesi magatartást, amely a jogviszony megszüntetést jogszerűen alátámasztotta volna, a megjelölt okot pedig bővíteni nem lehetett (EBH1241.).
A fentiek alapján megállapítható, hogy a leltárhiányra hivatkozás önmagában nem elegendő indok a munkavállaló munkaviszonyának megszüntetésére. Azonban ha leltárfelelősségi megállapodás nincs a felek között, akkor szükséges a munkavállaló vétkességét is bizonyítani, de legalábbis szükséges a vizsgálatot teljes körűen lefolytatni és biztosan megállapítani, hogy a hiányért ki a felelős.
A jogviszonyt bizalomvesztésre alapozottan megszüntetni jelen esetben akkor lehetett volna jogszerűen, ha az alperes bizonyította volna a felperesek azon – a felmondásban a munkaviszony megszüntetésének okául megjelölt – magatartását, miszerint a hiányért egyértelműen felperesek felelősek.
A felperesek távolléti díjának számítási szempontjai az új Mt szerinti alapbér és bérpótlékok vonatkozásában is irányadók, azaz az olyan bérelem, amelyben a munkavállalók rendszeresen, folyamatosan részesülnek az általánostól eltérő munkafeltételek melletti munkavégzés esetén, bérpótléknak minősülhet akkor is, ha azt az Mt. külön nem nevesíti. Költségtérítésként akkor lenne értékelhető az ilyen jellegű kifizetés, ha az ténylegesen költségként jelentkezne a munkáltató részéről.
(Megjelent: 2017. szeptember 6.)
[1] Az ún. sector pay kifizetés alperesnél a légiutas-kísérők által munka közben megtett utak számától és hosszától függő kifizetés.

matches: bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság Kúria bíróság Kúria bíróság bíróság


2011. évi CXXVIII. törvény a katasztrófavédelemről és a hozzá kapcsolódó egyes törvények módosításáról – Kérdések És Válaszok
1 2011. évi CXXVIII. törvény
2 a katasztrófavédelemről és a hozzá kapcsolódó egyes törvények módosításáról1
2.2 ALAPVETŐ RENDELKEZÉSEK
2.2.1 1. Általános szabályok
2.2.2 2. Értelmező rendelkezések
2.2.3 3. A törvény hatálya
2.4 A KATASZTRÓFÁK ELLENI VÉDEKEZÉS IRÁNYÍTÁSA
2.4.1 4. A Kormány feladatai
2.4.2 5. Kormányzati koordináció
2.4.3 6. A katasztrófák elleni védekezésért felelős miniszter feladatai
2.4.4 7. A központi államigazgatási szerv vezetőjének feladatai
2.4.5 8. A megyei, fővárosi és helyi védelmi bizottság feladatai
2.4.6 9. A megyei, fővárosi védelmi bizottság elnökének feladatai
2.4.7 10. A helyi védelmi bizottság elnökének védekezéssel kapcsolatos feladatai
2.4.8 11. A polgármester feladatai
2.4.9 12. A gazdálkodó szervezet vezetőjének feladatai
2.4.10 13. A katasztrófák elleni védekezésben közreműködő önkéntes szervezetek feladatai
2.4.11 14. Egyéb rendelkezések
2.4.12 15. Általános jelzési kötelezettség
2.4.13 18/A.31 A hivatásos katasztrófavédelmi szerv veszélyesáru-szállítási hatósági ellenőrzési feladatokat ellátó állomány tagja által alkalmazható intézkedések és kényszerítő eszközök
2.6 A KATASZTRÓFÁK ELLENI VÉDEKEZÉSÉRT FELELŐS MINISZTER IRÁNYÍTÁSA ALÁ TARTOZÓ, A KATASZTRÓFAVÉDELEM VÉGREHAJTÁSÁT VÉGZŐ SZERVEK ÉS FELADATAIK
2.6.1 16. Hivatásos katasztrófavédelmi szervek
2.6.2 17. A hivatásos katasztrófavédelmi szerv központi szerve
2.6.3 18. A hivatásos katasztrófavédelmi szerv területi szervei
2.8 VESZÉLYES ANYAGOKKAL KAPCSOLATOS SÚLYOS BALESETEK ELLENI VÉDEKEZÉS
2.10 A KATASZTRÓFAVESZÉLY ÉS A VESZÉLYHELYZET
2.10.1 19. A katasztrófaveszély
2.10.2 20. A veszélyhelyzet
2.10.3 21. A Kormány rendkívüli intézkedései veszélyhelyzet esetén
2.10.4 22. A veszélyhelyzetre vonatkozó sajátos irányítási szabályok
2.10.5 23. Veszélyhelyzetben a Kormány rendeletével bevezethető rendkívüli szabályok
2.10.6 24. Veszélyhelyzetben a Kormány rendeleti felhatalmazása alapján alkalmazható rendkívüli intézkedések
2.12 A POLGÁRI VÉDELMI SZERVEZETEK MŰKÖDÉSE, A GAZDASÁGI ÉS ANYAGI SZOLGÁLTATÁS
2.12.1 25. A polgári védelem katasztrófavédelemmel kapcsolatos feladatai
2.12.2 26. A polgári védelmi kötelezettség
2.12.3 27. A polgári védelmi szolgálat elrendelése
2.12.4 28. A köteles polgári védelmi szervezetek
2.12.5 29. A központi polgári védelmi szervezet
2.12.6 30. A területi polgári védelmi szervezet
2.12.7 31. A települési polgári védelmi szervezet
2.12.8 32. A munkahelyi polgári védelmi szervezet
2.12.9 33. A polgári védelmi szervezetbe történő önkéntes jelentkezés
2.12.10 34. Függelmi viszonyok a polgári védelmi szervezetben, utasítás a feladatok elvégzésére
2.12.11 35. A gazdasági és anyagi szolgáltatási kötelezettség
2.12.12 36. Adatszolgáltatás, adatkezelés
2.14 A FELKÉSZÜLÉS ÉS A VÉDEKEZÉS KÖLTSÉGEINEK MEGTÉRÍTÉSE ÉS FEDEZETE
2.15 VII/A. FEJEZET116
2.16 A HATÓSÁGI ELJÁRÁSOKKAL KAPCSOLATOS ADATKEZELÉS117
2.17 VIII. FEJEZET
2.18 ZÁRÓ RENDELKEZÉSEK
2.18.1 37. Felhatalmazó rendelkezések
2.18.2 38. Hatálybalépés
2.18.3 39. Átmeneti rendelkezések
2.18.4 40. Az Alaptörvény sarkalatosságra vonatkozó követelményének való megfelelés
2.18.5 41. Az Európai Unió jogának való megfelelés
2.18.6 42-45.153
2.18.7 46.155
2.18.8 47-53.157
2.18.9 54.159
2.18.10 55-70.163
(3a)20 A Kat. IV. fejezetének hatálya kiterjed a szárazföldi föld alatti, természetes rétegekben, víztarló rétegekben, sóüregekben és használaton kívüli bányákban végzett gáztárolásra, a vegyi és termikus feldolgozási műveletekre és a veszélyes anyagokkal végzett ilyen műveletekkel kapcsolatos tárolásra, valamint a működő meddő ártalmatlanítására szolgáló létesítményekre, a veszélyes anyagokat tartalmazó derítő-, illetve ülepítőmedencét is beleértve.
f)24 szervezi a közigazgatási szervek, a Magyar Honvédség, a rendvédelmi szervek, a Nemzeti Adó- és Vámhivatal és a civil szervezetekkel területi szintű együttműködését,
j)25 szervezi a közigazgatási szervek, a Magyar Honvédség és a rendvédelmi szervek, a Nemzeti Adó- és Vámhivatal a civil szervezetek, valamint a polgári védelmi szervezetek együttműködését,
(9) Az (8) bekezdés szerinti adatokban bekövetkezett változás esetén az adatokat a minősített önkéntes mentőszervezet tagja – a mentőszervezet vezetője útján – az adatváltozás időpontjától számított 15 napon belül szolgáltatja.
19. § (1)28 A polgármester, a főpolgármester, a helyi védelmi bizottság elnöke, a fővárosi és megyei védelmi bizottság elnöke a katasztrófavédelmi feladatoknak e törvényben meghatározott irányítása és végrehajtása során államigazgatási jogkörben jár el. Az elsőfokú államigazgatási hatósági eljárásban hozott határozataik ellen fellebbezésnek van helye.
20. §29 (1) Aki a katasztrófát vagy a katasztrófa veszélyét észleli, vagy arról tudomást szerez, haladéktalanul köteles bejelenteni.
(2)30 A lakossági riasztórendszer végpontjainak telepítése és üzemeltetése céljából a hivatásos katasztrófavédelmi szerv központi szerve, illetve területi szervei javára ingatlanon közérdekből szolgalmi jog alapítható. A szolgalom alapításáról, továbbá a kártalanítás módjáról és mértékéről az ingatlan tulajdonosával (vagyonkezelőjével, használójával) ajánlat megküldésével kell egyezség létrehozását megkísérelni. Megegyezés hiányában a szolgalom alapítását és az annak fejében járó kártalanítást a hivatásos katasztrófavédelmi szerv központi szerve vagy a hivatásos katasztrófavédelmi szerv területi szerve kérelmére a fővárosi és megyei kormányhivatal állapítja meg. A szolgalom alapítására irányuló eljárásra a kisajátítási eljárás szabályait kell alkalmazni. A megállapodáson és a hatósági határozaton alapuló jog közérdekű szolgalomnak minősül.
18/A.31 A hivatásos katasztrófavédelmi szerv veszélyesáru-szállítási hatósági ellenőrzési feladatokat ellátó állomány tagja által alkalmazható intézkedések és kényszerítő eszközök
24/A. §32 (1) A hivatásos katasztrófavédelmi szerv veszélyesáru-szállítási hatósági ellenőrzési feladatokat ellátó hivatásos állományának tagja (a továbbiakban: állomány tagja) jogosult
24/B. §33 (1) Az intézkedés nem okozhat olyan hátrányt, amely nyilvánvalóan nem áll arányban az intézkedés törvényes céljával.
24/C. §34 (1) Az állomány tagját az intézkedés során
24/D. §35 (1) Az állomány tagja az intézkedésről, ha kényszerítő eszközök alkalmazására is sor került, szóban – haladéktalanul, rövid úton – jelentést tesz az intézkedést foganatosító szerv vezetőjének.
(2)36 A hivatásos katasztrófavédelmi szerv államigazgatási feladatot is ellátó rendvédelmi szerv, amelynek tagjai hivatásos állományúak, közszolgálati tisztviselők, közalkalmazottak, munkavállalók és tisztjelöltek.
23. § (1)37 A hivatásos katasztrófavédelmi szerv központi szerve költségvetési szerv.
j)38 feladatai ellátásához az ingatlanügyi hatóságtól a számítógépes ingatlan-nyilvántartási rendszerből, a polgárok személyi adatainak és lakcímének nyilvántartását kezelő szervtől adatot, a földmérési és térképészeti állami alapadatok kezelésére jogosult szervtől földmérési és térképészeti állami alapadatokat, termékeket kér,
l)39 irányítja a veszélyes áruk szállításának ellenőrzésével kapcsolatos, a hivatásos katasztrófavédelmi szerv hatáskörébe tartozó hatósági feladatok ellátását.
(6)40 A hivatásos katasztrófavédelmi szerv központi szerve vezetője irányítja az országos szúnyoggyérítési program keretében a szúnyoggyérítéssel kapcsolatos feladatok ellátását.
24. § (1)41 A hivatásos katasztrófavédelmi szerv területi szerve költségvetési szerv, amely jogszabályban meghatározott ügyekben hatóságként jár el, ellátja a jogszabályokban részére meghatározott feladatokat, irányítja a hivatásos tűzoltóságokat és a katasztrófavédelmi kirendeltségeket.
25. § (1)42 Veszélyes anyagokkal foglalkozó üzemre, veszélyes anyagokkal foglalkozó létesítményre építési engedély csak a hivatásos katasztrófavédelmi szerv (a IV. fejezet alkalmazásában: iparbiztonsági hatóság) katasztrófavédelmi engedélye alapján adható. Veszélyes tevékenység kizárólag az iparbiztonsági hatóság katasztrófavédelmi engedélyével végezhető. Az építési engedélyezéshez és a veszélyes tevékenység végzéséhez szükséges katasztrófavédelmi engedély iránti kérelemhez az üzemeltetőnek csatolni kell a biztonsági jelentést vagy biztonsági elemzést.
(2)43 Amennyiben a biztonsági jelentés vagy biztonsági elemzés védendő adatot tartalmaz, az üzemeltető egyidejűleg a nyilvánosságra hozható, védendő adatot nem tartalmazó biztonsági jelentést vagy biztonsági elemzést is köteles az iparbiztonsági hatóság részére benyújtani.
(3)44 Az iparbiztonsági hatóság által az e jogszabály IV. fejezete alapján lefolytatott közigazgatási eljárásokért igazgatási szolgáltatási díjat kell fizetni.
(4)45 Az iparbiztonsági hatóság a IV. fejezet hatálya alá tartozás megállapítása céljából bármely gazdálkodó szervezetet adatszolgáltatásra kötelezhet és annak telephelyén hatósági ellenőrzést tarthat.
(5)46 Az iparbiztonsági hatóság által az e jogszabály IV. fejezete alapján lefolytatott közigazgatási eljárásokban az általános közigazgatási rendtartásról szóló törvény szerinti függő hatályú döntésben nem kell rendelkezni a kérelmezett jog gyakorlásáról.
26. § (1)47 Ha az iparbiztonsági hatóság hatáskörébe tartozó eljárásban benyújtott biztonsági jelentés vagy biztonsági elemzés nem felel meg a jogszabályban meghatározott követelményeknek, annak az iparbiztonsági hatósághoz történő beérkezésétől számított harminc napon belül az iparbiztonsági hatóság hiánypótlásra hívja fel az üzemeltetőt.
(1a)48 A veszélyes anyagokkal foglalkozó üzemek elsőfokú engedélyezési eljárásának ügyintézési határideje 70 nap.
(2)49 Ha az üzemeltető nem vagy nem megfelelő módon tesz eleget a veszélyes anyagokkal foglalkozó üzemre vonatkozó biztonsági jelentéssel, biztonsági elemzéssel kapcsolatos hiánypótlási felhívásnak vagy a biztonsági jelentésben vagy biztonsági elemzésben a biztonságos üzemeltetést bizonyítani nem tudja, annak teljesítéséig az iparbiztonsági hatóság a veszélyes tevékenység végzését korlátozhatja vagy felfüggesztheti.
27. § (1)50 A veszélyes anyagokkal foglalkozó üzemek megvalósítását, jelentős változtatását, megszüntetését, illetve azok veszélyességi övezeti határait fel kell tüntetni a településszerkezeti tervben. A veszélyességi övezeten belüli fejlesztésekkel kapcsolatos eljárási rendet, a polgármester feladatát és hatáskörét a biztonsági követelmények figyelembevételével külön jogszabály határozza meg.
(1a)51 A településszerkezeti terv módosításának költségeit az üzemeltető viseli. Az e törvény IV. fejezete alapján kiadott hatósági döntés nem tartalmazza a településszerkezeti tervmódosításának költségét, viselésének módját.
(2)52 Az üzemeltető az iparbiztonsági hatóság számára köteles haladéktalanul bejelenteni a veszélyes anyagokkal foglalkozó üzem, veszélyes anyagokkal foglalkozó létesítmény, küszöbérték alatti üzem ideiglenes leállítását, végleges bezárását.
(3)53 Az üzemeltető köteles az e törvény végrehajtását szolgáló kormányrendeletben meghatározott felülvizsgálati eljárást kezdeményezni az iparbiztonsági hatóságnál
c)54 a jelen lévő veszélyes anyagok mennyiségének jelentős növekedése vagy csökkenése; a veszélyes anyag jellegének vagy fizikai tulajdonságának, vagy felhasználási folyamatának jelentős változása,
d)55 az üzem besorolásának megváltozása
(4)56 Ha a (3) bekezdés szerinti felülvizsgálati eljárásban a biztonsági elemzés, biztonsági jelentés vagy a súlyos káresemény elhárítási terv módosítása szükséges, akkor annak az iparbiztonsági hatóság általi elfogadásáig a megváltoztatott veszélyes tevékenység nem kezdhető meg, vagy a veszélyes tevékenység nem folytatható.
28. § (1)57 Amennyiben a veszélyes anyagokkal foglalkozó üzemben a veszélyes anyagok mennyisége eléri a jogszabályban meghatározott alsó küszöbértéket, de nem éri el a felső küszöbértéket, az üzemeltető biztonsági elemzést készít és az iparbiztonsági hatósághoz elfogadásra benyújtja.
(2)58 Amennyiben a veszélyes anyagokkal foglalkozó üzemben a veszélyes anyagok mennyisége eléri vagy meghaladja a jogszabályban meghatározott felső küszöbértéket, az üzemeltető a külön jogszabályban meghatározottak szerint biztonsági jelentést készít és az iparbiztonsági hatósághoz elfogadásra benyújtja.
(4)59 A biztonsági elemzést és jelentést, működő veszélyes anyagokkal foglalkozó üzem esetén a külön jogszabályban meghatározott esetekben, de legalább ötévenként az üzemeltető felülvizsgálja, és szükség szerint módosítja. A felülvizsgálat eredményét, illetve a módosított biztonsági elemzést vagy jelentést az iparbiztonsági hatóság részére megküldi. Az iparbiztonsági hatóság a megküldött biztonsági elemzés vagy jelentés alapján dönt az engedély meghosszabbításáról, illetve annak feltételeiről.
29. §60 Az iparbiztonsági hatóság a hozzá benyújtott biztonsági jelentés vagy biztonsági elemzés vizsgálata, illetve a hatósági ellenőrzésen tapasztaltak alapján állapítja meg a dominóhatásban érintett veszélyes anyagokkal foglalkozó üzemek körét. Az iparbiztonsági hatóság a dominóhatásban érintett üzemek irányába intézkedik a veszélyes anyagokkal foglalkozó üzemek veszélyes anyagokkal kapcsolatos súlyos baleset-megelőzési célkitűzéseinek, biztonsági irányítási rendszerének, belső védelmi terveinek összehangolására a biztonsági jelentés vagy biztonsági elemzés soron kívüli felülvizsgálatának kezdeményezésével. Az iparbiztonsági hatóság az intézkedéseiről tájékoztatja a külső védelmi tervek és a lakossági tájékoztatók elkészítésében érintetteket.
30. § (1)61 Az iparbiztonsági hatóság a biztonsági jelentés vagy biztonsági elemzés megküldésével értesíti a veszélyeztetett települések polgármestereit, a veszélyeztetett fővárosi kerületek polgármestereit (a továbbiakban együtt: a veszélyeztetett települések polgármesterei), valamint a fővárosban a főpolgármestert az új veszélyes anyagokkal foglalkozó üzem építésével vagy a már működő veszélyes anyagokkal foglalkozó üzem jelentős változtatásával kapcsolatos engedélyezési eljárás megindításáról.
31. § (1)62 A védendő adatot tartalmazó biztonsági jelentésbe, illetve biztonsági elemzésbe csak az üzemeltető vagy írásban meghatalmazott képviselője, az iparbiztonsági hatóság (a továbbiakban együtt: eljárásban érintett felek), valamint a külön jogszabály alapján arra jogosultak tekinthetnek be.
(2)63 A nyilvánosságra hozható biztonsági jelentésről, illetve biztonsági elemzésről az iparbiztonsági hatóság csak az eljárásban érintett felek, a veszélyeztetett települések polgármesterei, e törvény végrehajtására kiadott kormányrendeletben megjelölt szervezetek és a külső védelmi terv készítésére kötelezettek részére adhat másolatot.
32. § (1)64 A veszélyes anyagokkal foglalkozó üzem biztonsági jelentésében vagy az iparbiztonsági hatóság döntése alapján a biztonsági elemzésében bemutatott veszélyeztető hatások elleni védekezés érdekében a veszélyeztetett településeken külső védelmi tervet kell készíteni.
(2)65 A külső védelmi tervet az iparbiztonsági hatóság helyi szerve a veszélyeztetett települések polgármestereinek közreműködésével készíti el. A külső védelmi tervek tartalmi követelményeit és elkészítésének határidejét külön jogszabály állapítja meg. A külső védelmi tervek elkészítésének és gyakoroltatásának költségeit az iparbiztonsági hatóság központi szerve saját költségvetése terhére biztosítja.
(3)66 Az iparbiztonsági hatóság külön jogszabályban meghatározottak szerint végzi a veszélyes anyagokkal kapcsolatos súlyos balesetek megelőzésére és elhárítására, valamint a bekövetkezett veszélyes anyagokkal kapcsolatos súlyos balesetek kivizsgálására vonatkozó műszaki, szervezési és vezetési információk gyűjtését, értékelését és készíti a nemzeti jelentéseket.
(4)67 Az iparbiztonsági hatóság a IV. fejezet hatálya alá tartozó üzemekre vonatkozóan koordinálja az ágazati hatósági feladatokat ellátó szervezetek (a IV. fejezet alkalmazásában: társhatóságok) hatósági ellenőrzéseit, ennek keretében a társhatóságok részére hatósági ellenőrzés foganatosítására vonatkozó javaslatot tesz, több társhatóság bevonásával együttes ellenőrzéseket szervez.
(5)68 A társhatóságok a IV. fejezet hatálya alá tartozó üzemek tekintetében külön jogszabályban rögzített feladat és hatáskörük szerint önálló engedélyezési, felügyeleti és ellenőrzési tevékenységet végeznek, melyek eredményéről az iparbiztonsági hatóságot tájékoztatják.
(6)69 Az iparbiztonsági hatóság gyűjti az (5) bekezdésben megjelölt társhatóságok a IV. fejezet hatálya alá tartozó üzemekkel kapcsolatos közigazgatási hatósági eljárási dokumentumait, továbbá a hatósági engedélyeket – törvény alapján – nyilvánosságra hozza.
(7)70 Az iparbiztonsági hatóság a (6) bekezdés alapján rendelkezésére álló adatokhoz az (5) bekezdésben megjelölt társhatóságok részére hozzáférést biztosít.
(8)71 A társhatóságok az e §-ban meghatározott körben kötelesek az iparbiztonsági hatósággal együttműködni.
33. § (1)72 A veszélyes anyaggal foglalkozó üzem telephelye szerint illetékes polgármesternek az üzemeltetővel és az iparbiztonsági hatósággal együttműködve külön jogszabályban meghatározottak szerint biztosítania kell, hogy a lakosság véleményt nyilváníthasson az új veszélyes anyagokkal foglalkozó üzem építésére, vagy a már működő veszélyes anyagokkal foglalkozó üzem tevékenységének jelentős változtatására vonatkozó engedély kiadása előtt.
34. § (1)73 Az iparbiztonsági hatóság a 25. § (1) bekezdése szerinti végleges határozatát a veszélyeztetett települések polgármestereivel, az üzem telephelye szerint illetékes környezetvédelmi, valamint természetvédelmi hatósággal, a fővárosban a főpolgármesterrel, valamint a veszélyes anyagokkal foglalkozó üzem telephelye szerint illetékes helyi, megyei védelmi bizottság elnökével közli.
(2)74 Az iparbiztonsági hatóság a veszélyes tevékenység végzésére vonatkozó határozatának kiadását követően a veszélyes tevékenységet végzőkről és a veszélyes anyagokkal kapcsolatos súlyos baleseti veszélyekről tájékoztatja a veszélyes anyaggal foglalkozó üzem telephelye szerint illetékes megyei (budapesti) rendőr-főkapitányságot, az egészségügyi államigazgatási szervet, a környezetvédelmi hatóságot, valamint az állami mentőszolgálatot.
35. § (1)75 Az iparbiztonsági hatóság az üzemeltetőt megfelelő határidő megjelölésével kötelezheti a IV. fejezetben és a végrehajtási rendeletekben meghatározott üzemeltetői kötelezettségek teljesítésére, vagy ha a biztonságos üzemeltetés feltétele bármely okból hiányzik, a veszélyes anyagokkal kapcsolatos súlyos baleset megelőzéséhez és elhárításához szükséges intézkedések megtételére. Az iparbiztonsági hatóság az előírt kötelezettség vagy intézkedés megtételéig a veszélyes tevékenység folytatásának felfüggesztését rendelheti el.
(2)76 Ha az üzemeltető a biztonságos működéssel kapcsolatos kötelezettségeit nem teljesíti és a biztonságos üzemeltetés feltételeiben súlyos hiányosság jelentkezik, akkor az iparbiztonsági hatóság a 25. § (1) bekezdésében meghatározott engedély visszavonásával a veszélyes tevékenység folytatását megtiltja. Ha az üzemeltető a veszélyes tevékenységet hatósági engedély nélkül kezdi el, akkor az iparbiztonsági hatóság a veszélyes tevékenység folytatását a veszélyes anyagokkal foglalkozó üzemben jelen lévő veszélyes anyagok mennyiségének alsó küszöbérték negyede alá csökkentésével korlátozza.
(3) Az iparbiztonsági hatóság elrendelheti az üzemeltető költségére és veszélyére:77
(4)78 Amennyiben az üzemeltető a veszélyes anyagokkal kapcsolatos súlyos balesettel vagy üzemzavarral összefüggésben a megelőző, elhárító, helyreállító intézkedésekre, valamint a veszélyes anyagokkal kapcsolatos súlyos baleset körülményeinek kivizsgálására vonatkozó kötelezettségének nem tesz eleget, az iparbiztonsági hatóság ezek megtételére kötelezi.
(5) Az iparbiztonsági hatóság katasztrófavédelmi bírság kiszabására jogosult:79
(8)80 A bírság megfizetése nem mentesít a büntetőjogi, illetve a polgári jogi felelősség, valamint az elmulasztott kötelezettség teljesítése alól.
36. §81 Az iparbiztonsági hatóság a veszélyes anyagokkal kapcsolatos súlyos balesetek és üzemzavarok megelőzése, kivizsgálása, valamint a jogszabályban, illetve hatósági határozatban foglalt kötelezettségek teljesülése érdekében az e törvény végrehajtását szolgáló kormányrendeletben meghatározott gyakorisággal hatósági ellenőrzést tart.
a)82 gondoskodni a külön jogszabály szerinti tartalmi követelményeknek megfelelő olyan belső védelmi tervek kidolgozásáról és azok iparbiztonsági hatóságnak történő megküldéséről, amelyek tartalmazzák azoknak az erőknek és eszközöknek, valamint annak az üzemvezetési rendszernek a leírását, amellyel az emberi egészség és a környezet védelme magas színvonalon biztosított,
c)83 a veszélyes anyagokkal kapcsolatos súlyos baleset körülményeit kivizsgálni és az arról készült jelentést az iparbiztonsági hatóság részére megküldeni,
d)84 a veszélyes anyagokkal kapcsolatos súlyos balesetet követő lehető legrövidebb időn belül tájékoztatást adni az iparbiztonsági hatóság számára a bekövetkezett veszélyes anyagokkal kapcsolatos súlyos balesetek közép- és hosszú távú következményeinek elhárítása, illetve a veszélyes anyagokkal kapcsolatos hasonló súlyos balesetek megelőzése érdekében tett intézkedéseiről.
38. §85 Ha a veszélyes anyagokkal foglalkozó üzemben vagy annak védelmét ellátó szervezetben a veszélyes anyagokkal kapcsolatos súlyos baleset kockázatát növelő változtatás történik, az üzemeltetőnek a belső védelmi tervet soron kívül pontosítania kell. Az üzemeltető a belső védelmi tervet az utolsó módosítástól számított legfeljebb három éven belül felülvizsgálja és a tervek végrehajthatóságát a külön jogszabályban meghatározott módon gyakorlattal ellenőrzi. A tervek pontosításáról, felülvizsgálatáról és gyakoroltatásáról jegyzőkönyvet kell felvenni. A pontosított tervet és a felvett jegyzőkönyveket meg kell küldeni az iparbiztonsági hatóságnak.
40. § (1)86 A küszöbérték alatti üzem üzemeltetője a veszélyes anyagokkal kapcsolatos tevékenységet a külön jogszabályban meghatározott módon és adattartalommal az iparbiztonsági hatóságnak bejelenti.
(2)87 Az iparbiztonsági hatóság a küszöbérték alatti üzem üzemeltetője által küldött bejelentést megvizsgálja. A vizsgálatok alapján, ha az üzemben tárolt veszélyes anyagok mennyisége és fajtája, vagy az üzem által okozott veszélyeztetés azt indokolja, az iparbiztonsági hatóság az üzemeltetőt súlyos káresemény elhárítási terv készítésére kötelezi.
(3)88 Az üzemeltető által benyújtott súlyos káresemény elhárítási tervet az iparbiztonsági hatóság értékeli, és dönt a katasztrófavédelmi engedély kiadásáról. Ha a benyújtott súlyos káresemény elhárítási terv nem felel meg a külön jogszabályban meghatározott követelményeknek, annak az iparbiztonsági hatósághoz történő beérkezésétől számított harminc napon belül az iparbiztonsági hatóság hiánypótlásra hívja fel az üzemeltetőt.
(3a)89
(4)90 Ha az üzemeltető nem vagy nem megfelelő módon tesz eleget a súlyos káresemény elhárítási tervvel kapcsolatos hiánypótlási felhívásnak vagy a súlyos káresemény elhárítási tervben a biztonságos üzemeltetést bizonyítani nem tudja, annak teljesítéséig az iparbiztonsági hatóság a 35. §-ban meghatározott szankciókat alkalmazhatja.
(5)91 Az iparbiztonsági hatóság döntése alapján a küszöbérték alatti üzem veszélyeztető hatásainak figyelembevétele érdekében a 32. § (2) bekezdése szerinti külső védelmi tervet kell készíteni.
(6)92 Az iparbiztonsági hatóság a küszöbérték alatti üzemben a veszélyes anyagokkal kapcsolatos súlyos balesetek megelőzése, valamint a jogszabályban, illetve hatósági határozatban foglalt kötelezettségek teljesülése érdekében külön jogszabályban meghatározott gyakorisággal hatósági ellenőrzést tart.
41. § A küszöbérték alatti üzem üzemeltetője – amennyiben az iparbiztonsági hatóság azt részére előírja – köteles93
a)94 a veszélyes anyagokkal kapcsolatos súlyos balesetek megelőzését és elhárítását, az egészség és a környezet magas fokú védelmét biztosító súlyos káresemény-elhárítási tervet az iparbiztonsági hatóság részére jóváhagyásra benyújtani,
d)95 a súlyos káresemény-elhárítási tervet a külön jogszabályban meghatározott esetekben, de legalább ötévenként felülvizsgálni, és szükség szerint módosítani,
f)96 a veszélyes anyagokkal kapcsolatos súlyos baleset körülményeit kivizsgálni és az arról készült jelentést az iparbiztonsági hatóság részére megküldeni.
42. §97 Az üzemeltető köteles a hivatásos katasztrófavédelmi szerv területi szerve ügyeleti szolgálata útján távbeszélőn az iparbiztonsági hatóságot haladéktalanul tájékoztatni
(4)98 A katasztrófaveszély kezdetének és megszűnésének időpontját, helyét a hivatásos katasztrófavédelmi szerv központi szervének vezetője a hivatásos katasztrófavédelmi szerv központi szervének honlapján közzéteszi.
aa) árvízvédekezés során, ha az előrejelzések szerint az áradó víz az addig észlelt legmagasabb vízállást megközelíti és további jelentős áradás várható, vagy elháríthatatlan jégtorlasz keletkezett, vagy töltésszakadás veszélye fenyeget,99
(3)100 A Kormány rendeleteinek kihirdetésére – a (4)-(5) bekezdésben foglalt kivétellel – veszélyhelyzetben is a jogalkotásról szóló törvény rendelkezéseit kell alkalmazni.
(4)101 Halasztást nem tűrő esetben a Kormány rendelete közszolgálati műsorszóró útján is kihirdethető (a továbbiakban: rendkívüli kihirdetés). Az így kihirdetett rendeletet a Magyar Közlöny legközelebbi számában meg kell jelentetni. A rendkívüli kihirdetésről a katasztrófák elleni védekezésért felelős miniszter gondoskodik.
(5)102 A rendkívüli kihirdetés a rendelet szövegének szó szerinti beolvasásával szóban történik. A rendkívüli kihirdetés során a rendelet sorszámára nem kell utalni.
(8)103 Veszélyhelyzetben a védekezési munkák helyszínén megtiltható a szeszes italok fogyasztása, árusítása, tárolása.
(4)104 Veszélyhelyzetben az oktatásért felelős miniszter határozatban írhatja elő a közoktatási intézmények működésével, működtetésével, a nevelési év, tanítási év megszervezésével kapcsolatos feladatokat. Az oktatásért felelős miniszter elrendelheti a határozat azonnali végrehajtását. A határozat közlése távközlési eszköz útján is történhet.
k)105 közreműködés a kulturális örökség védett elemeinek védelmében, a vizek kártételei elleni védekezés külön jogszabályban meghatározott feladatainak ellátásában, a menedékjogról szóló törvény hatálya alá tartozó személy elhelyezésében és ellátásában, továbbá a tűzoltásban, és a nemzetközi szerződésekből adódó tájékoztatás és kölcsönös segítségnyújtás feladatainak ellátásában,
l)106 közszolgáltatás ellátásának kiesésekor az, emberi életben, egészségben és az anyagi javakban esett kár megelőzése céljából a közszolgáltatás ideiglenes ellátásáról történő gondoskodás.
a)107 az országgyűlési képviselő és a nemzetiségi szószóló,
(3)108 A polgármester – kérelmére – a polgári védelmi kötelezettség alól legfeljebb egy év időtartamra mentesítheti azt a kötelezettet, aki
(4)109 Az (1)-(2) bekezdés hatálya alá tartozó, valamint a (3) bekezdés alapján mentesített személyek polgári védelmi szolgálat ellátására és megjelenésre nem kötelezhetőek, polgári védelmi szervezetbe nem oszthatóak be, beosztásukat meg kell szüntetni.
(5)110 A (2) bekezdés f) pontja szerinti személyek adatszolgáltatási kötelezettsége csak a (2) bekezdés f) pontja hatálya alá tartozás tekintetében áll fenn. A polgári védelmi szolgálat (2) bekezdés f) pontja alapján történő ellátása tekintetében a Magyar Honvédség katonai igazgatási és központi adatfeldolgozó szerve, a rendvédelmi szerv, a Nemzeti Adó- és Vámhivatal nyilatkozata irányadó.
„Én …………… esküszöm, hogy Magyarország természeti és civilizációs katasztrófák elleni védekezésében legjobb tudásom szerint részt veszek. Magyarország polgárai és a létfenntartáshoz szükséges anyagi javak védelme érdekében szolgálati kötelezettségeimet teljesítem. Az emberi életet és méltóságot mindenkor tiszteletben tartom. Esküszöm, hogy minden erőmmel, törekvésemmel, tudásommal Magyarország javát szolgálom.”
d)112 a közúti közlekedési nyilvántartó szerv által vezetett járműnyilvántartás.
(4)113 A (2) bekezdés szerint átadott adatok felhasználásával a polgári védelmi kötelezettség teljesítésével kapcsolatos feladatok végrehajtása céljából a hivatásos katasztrófavédelmi szerv nyilvántartást vezet. A nyilvántartásból kizárólag a polgári védelmi szervezetbe történő beosztáshoz, a polgári védelmi kötelezettség teljesítéséhez, az igazolványban szereplő adatok ellenőrzéséhez igényelhető adat.
(4)114 Ha a védekezésben részt vevőt egészséget károsító vagy halálos baleset érte, az üzemi balesetre, foglalkozási betegségre vonatkozó társadalombiztosítási szabályok alapján meg nem térülő károkat, egészséget károsító baleset esetén a személyiségi jogsértésért járó sérelemdíjat az állam téríti meg.
77. §115
VII/A. FEJEZET116
A HATÓSÁGI ELJÁRÁSOKKAL KAPCSOLATOS ADATKEZELÉS117
79. §118 (1) A hivatásos katasztrófavédelmi szerv az iparbiztonsági, a veszélyes áruk szállításának ellenőrzésével kapcsolatos, továbbá a külön jogszabály alapján hatáskörébe utalt hatósági eljárások során és az eljárások végleges lezárását követően a kiszabott bírságok befizetésének nyomon követése, a végleges döntésének végrehajtása, az ellenőrzés, a szemle, a jogerős döntésével összefüggő jogorvoslat, az ügykövetés, kapcsolattartás, valamint a döntés-felülvizsgálat céljából az alábbi személyes adatokat kezelheti:
(2) Az (1) bekezdés alapján kezelt adat – ha törvény eltérően nem rendelkezik – más szerv vagy személy részére nem továbbítható.
a)119 a hivatásos katasztrófavédelmi szerv központi szerve és a hivatásos katasztrófavédelmi szerv területi szervei kijelölését, a helyi szervek jogállását és kijelölését, a hivatásos katasztrófavédelmi szerv hatósági ügyeiben eljáró szerv kijelölését,
b) a Kormány tagjainak és a katasztrófavédelemben érintett állami szerveknek a megelőzéssel, a felkészüléssel és a védekezéssel kapcsolatos működésének, riasztásának rendjét – beleértve a reagálási időket -, részletes feladatait,120
c)121 a katasztrófasegély nyújtásának szabályait, valamint a nemzetközi katasztrófa-segítségnyújtás és -segítségkérés általános szabályait,122
d) az Országgyűlés által az éves költségvetésben a nemzetközi segítségnyújtásra jóváhagyott előirányzat felhasználásának rendjét,123
e)124 az e törvény IV. fejezete szerint veszélyes anyagnak minősülő anyagok – az azokhoz tartozó küszöbértékek – és ipari tevékenységek körét, valamint az eljáró hatóságokat,125
f) a veszélyes anyagokkal kapcsolatos súlyos balesetek elleni védekezés, tervezés rendszerét és követelményeit, az üzemeltetői kötelezettségeket,126
g) a biztonsági jelentés és a biztonsági elemzés célját, tartalmi és formai követelményeit, a biztonsági jelentésre, valamint a biztonsági elemzésre kötelezettek körét,127
h) a veszélyes anyagokkal foglalkozó üzemeket érintő lakossági tájékoztatással és a nyilvánosság biztosításával kapcsolatos követelményeket,128
i) a védekezésben részt vevők költségei megtérítésének szabályait,129
j)130
k) a küszöbérték alatti üzemek körét, katasztrófavédelmi hatósági felügyeleti rendjét és az üzemeltetői kötelezettségeket,131
l)132 a IV. Fejezet hatálya alá tartozó üzemekkel és azok veszélyes tevékenységével összefüggésben folytatott hatósági eljárások kiegészítő szabályait, az alkalmazható bírságok rendszerét és részletes szabályait,
m) a katasztrófavédelmi szabályzat részletes szabályait, ezen belül133
n)134 az autonóm államigazgatási szervek és az önálló szabályozó szervek kivételével a központi államigazgatási szervek katasztrófavédelmi feladatait,135
o) a veszélyes anyagokkal foglalkozó üzemekre vonatkozó hatósági koordináció szabályait,136
p) a katasztrófavédelmi feladatok ellátásához szükséges földmérési és térképészeti állami alapadatok, illetve termékek, továbbá az ingatlan-nyilvántartási adatok (jogok, tények) körét, valamint ezek szolgáltatásának részletes szabályait,137
q)138 a veszélyes anyagok, veszélyes áruk telephelyi tárolásának katasztrófavédelmi szabályait,
r)139 a személyes polgári védelmi kötelezettség és a gazdasági-anyagi szolgáltatási kötelezettség teljesítésével kapcsolatos jogorvoslati eljárás kiegészítő szabályait.
a) az irányítása alatt álló szervekre vonatkozóan a védekezés végrehajtásának egységes rendjét,140
b)141 az e törvény 22. §-ában meghatározott szervek irányítási és működési rendjét, feladatait, a hatáskörüket és jogkörüket,142
c) az irányítása alá tartozó rendvédelmi szervek katasztrófavédelmi feladatait,143
d) a települések katasztrófavédelmi besorolását, a hivatásos katasztrófavédelmi szerv helyi szerveinek illetékességi területét,144
e)145 a polgári védelmi kötelezettségen alapuló polgári védelmi szervezetek létrehozásának, irányításának, anyagi-technikai ellátásának és alkalmazásának szabályait, valamint a polgári védelmi szolgálatra önként jelentkezésre, a jelentkezés visszavonására és az ezekkel kapcsolatos döntésekre vonatkozó speciális szabályokat,
f) a katasztrófavédelmi felkészítés követelményeit,146
g) a hivatásos katasztrófavédelmi szervek állományának Szolgálati Szabályzatát, valamint a polgári védelmi szervezetek Szolgálati Szabályzatát.147
82. § (1) Felhatalmazást kap a katasztrófák elleni védekezésért felelős miniszter, hogy az adópolitikáért felelős miniszterrel egyetértésben rendeletben állapítsa meg az igazgatási szolgáltatási díj fizetési körébe tartozó hatósági eljárásokat, igazgatási jellegű szolgáltatásokat és bejelentéseket, továbbá a fizetendő díj mértékét, valamint a fizetésre vonatkozó egyéb szabályokat.148
c) a katasztrófavédelemben részt vevők kijelölését, feladataikat, felkészítésük és működtetésük feltételeit,149
d) a feladatkörüket érintő katasztrófavédelmi feladatokat és az ahhoz kapcsolódó hatósági előírásokat.150
84. §151
87. §152 E törvény 3. §-ának 1-4., 11., 13., 23-24., 26-33. pontja. 4. § (3)-(3a) bekezdése, és IV. fejezete a veszélyes anyagokkal kapcsolatos súlyos balesetek veszélyének kezeléséről, valamint a 96/82/EK tanácsi irányelv módosításáról és későbbi hatályon kívül helyezéséről szóló. 2012. július 4-i 2012/18/EU európai parlamenti és tanácsi irányelvnek való megfelelést szolgálja.
42-45.153
88-91. §154
92. §156
47-53.157
93-153. §158
154. § (1)160
(2)-(3)161
(4)-(6)162
55-70.163
155-174. §164
Category: Hatályos törvények, Jog	| Tag: 2011. évi CXXVIII. törvény, Kat.


text:
21/2018. számú büntető elvi határozat | K Ú R I A
21/2018. számú büntető elvi határozat
A súlyosítási tilalom a felülvizsgálati eljárás eredményeként megismételt másodfokú eljárás során is érvényesül, ezért a másodfokú bíróság főszabályként nem szabhat ki súlyosabb büntetést annál, mint abban a másodfokú határozatban, amelyet a terhelt javára benyújtott felülvizsgálati indítvány támadott [Be. 354. §, 405. § (1) és (2) bek., 406. §].
[1] A járásbíróság a 2014. december 4. napján tartott tárgyaláson meghozott és kihirdetett ítéletével a XIX. r. terheltet bűnösnek mondta ki 1 rendbeli csalás bűntettében [1978. évi IV. tv. (a továbbiakban: korábbi Btk.) 318. § (1) bek., (5) bek. a) pont – tényállás I/5. pont] és 22 rendbeli – ebből 5 esetben felbujtóként elkövetett – közokirat-hamisítás bűntettében [korábbi Btk. 274. § (1) bek. c) pont – tényállás I/4/a., b., c., d., e. pont].
[2] Ezért őt – halmazati büntetésül – 10 hónap börtönbüntetésre és 1 év közügyektől eltiltásra ítélte. Rendelkezett továbbá egy korábbi ítélettel kiszabott szabadságvesztés végrehajtásának elrendeléséről és bűnügyi költség megfizetésére kötelezésről.
[3] Egyszersmind a XIX. r. terheltet felmentette az ellene 8 rendbeli bűnsegédként elkövetett csalás bűntette [korábbi Btk. 318. § (1) bek., (2) bek. I. fordulat – tényállás II/1., 2., 3., 4., 5., 6., 7., 8. pont] és 8 rendbeli bűnsegédként elkövetett közokirat-hamisítás bűntette [korábbi Btk. 274. § (1) bek. c) pont – tényállás II/1., 2., 3., 4., 5., 6., 7., 8. pont] miatt emelt vád alól.
[4] A kétirányú fellebbezések alapján eljárt törvényszék a 2016. január 20. napján tartott nyilvános ülésen meghozott és kihirdetett ítéletével az elsőfokú ítéletet a XIX. r. terhelt tekintetében megváltoztatta: cselekményeit csalás bűntettének [2012. évi C. tv. (Btk.) 373. § (1) bek., (4) bek. a) pont – tényállás I/5. pont] és 22 rendbeli – ebből 5 esetben felbujtóként elkövetett – közokirat-hamisítás bűntettének minősítette; kimondta, hogy a szabadságvesztést börtönben kell végrehajtani és a terhelt feltételes szabadságra legkorábban a büntetés kétharmad részének, legkevesebb három hónapnak a kitöltését követő napon bocsátható; a magánfél polgári jogi igényét egyéb törvényes útra utasította. Egyebekben az elsőfokú ítéletet a XIX. r. terhelt tekintetében helybenhagyta.
[5] A bíróság jogerős ügydöntő határozata ellen a XIX. r. terhelt védője felülvizsgálati indítványt nyújtott be a Be. 416. § (1) bekezdés a) pontja alapján arra hivatkozással, hogy a csalás bűntettében (tényállás I/5. pont) a terhelt bűnösségének a megállapítására törvénysértéssel került sor. Sérelmezte továbbá az indokolási kötelezettség megsértését is. Részben a XIX. r. terhelt felmentését, illetőleg csalás bűntette helyett tartozás fedezete elvonása bűntettének a megállapítását és e bűncselekményben büntethetőséget megszüntető okból a büntetőeljárás megszüntetését, részben pedig – a fennmaradó bűncselekmények miatt – enyhébb büntetés – pénzbüntetés vagy közérdekű munka – kiszabását indítványozta.
[6] A Kúria a 2016. december 1. napján tartott tanácsülésen meghozott végzésével a másodfokú bíróság ítéletét a XIX. r. terhelt tekintetében hatályon kívül helyezte és a másodfokú bíróságot új eljárásra utasította.
[7] A Kúria a hatályon kívül helyezést azzal indokolta, hogy megváltoztató határozat meghozatala – egyebek között – az iratok alapján nem lehetséges [Be. 428. § (1) bek. zárófordulat]. Hozzátette: a büntetőeljárási törvény ugyan nem utal a Be. 426. §-ára, ám amennyiben az iratok alapján nem lehetséges hatályában fenntartó határozat meghozatala sem, akkor ennek a jogkövetkezménye is csak hatályon kívül helyezés lehet.
[8] A Kúria leszögezte továbbá, hogy a felülvizsgálati eljárásban a jogerős határozatban megállapított tényálláshoz kötöttség érvényesül [Be. 423. § (1) bek.]. A tényálláshoz kötöttség pedig olyannyira szigorú szabály, hogy a felülvizsgálati eljárásban a büntető anyagi jog szabályainak a megsértése az alapeljárásban megállapított tényállás alapján bírálandó el abban az esetben is, ha a tényállás hiányos, nem kellően felderített és ellentétes az iratok tartalmával (BH 2004.102.), a felülvizsgálati eljárásban az alapügyben megállapított tényállás az irányadó, függetlenül attól, hogy az adott tényállás megalapozott-e vagy sem (BH 2016.264. [16], BH 2010.324. indokolás).
[9] A Kúria állásfoglalása tehát nem azt jelenti, és nem is jelentheti, hogy a tényállás megalapozottsága vagy megalapozatlansága kérdésében állást foglalt volna, hanem azt, hogy a tényállás olyan fogyatékosságokban szenved, amelyek az érdemi állásfoglalás akadályát képezik a felülvizsgálati eljárásban. Ennek megfelelően a hatályon kívül helyező határozatában nem is írta elő, hogy a megismételt másodfokú eljárásban nem járhatnak el a másodfokú határozat meghozatalában részt vett bírák [Be. 21. § (3) bek. c) pont 2. ford., 378. § (2) bek.]. Az pedig ettől különböző más kérdés, hogy a jelen ügyben nem is ugyanazok a bírák jártak el.
[10] A másodfokú bíróság a megismételt másodfokú eljárásban a 2017. február 23-án tartott nyilvános ülésen meghozott ítéletével az elsőfokú bíróság ítéletét megváltoztatta:
– a terhelt cselekményeit 3 rendbeli csalás bűntettének [Btk. 373. § (1) bek., (4) bek. a) pont – tényállás I/5. pont] és 22 rendbeli – ebből 5 esetben felbujtóként elkövetett – közokirat-hamisítás bűntettének [Btk. 342. § (1) bek. c) pont – tényállás I/4/a., b., c., d., e. pont] minősítette;
– a szabadságvesztést és a közügyektől eltiltást egyaránt 2-2 évre felemelte azzal, hogy a XIX. r. terhelt e szabadságvesztésből a büntetés kétharmad részének kitöltését követően bocsátható feltételes szabadságra;
– a magánfél polgári jogi igényének érvényesítését egyéb törvényes útra utasította.
[11] A bíróság jogerős ügydöntő határozata ellen ismét a XIX. r. terhelt védője nyújtott be felülvizsgálati indítványt a Be. 416. § (1) bekezdés a) pontja alapján arra hivatkozással, hogy a csalás bűntettében a terhelt bűnösségének a megállapítására törvénysértéssel került sor, és a bíróság az indokolási kötelezettségét is megsértette.
[12] A XIX. r. terhelt védője az indítványában sérelmezte továbbá, hogy a megismételt másodfokú eljárásban – annak ellenére, hogy korábban a felülvizsgálati indítványát kifejezetten a terhelt javára és érdekében nyújtotta be – a bíróság az elsőfokú bíróság által kiszabott büntetést súlyosította, és a XIX. r. terhelt főbüntetését 2 év szabadságvesztésre emelte fel. A XIX. r. terhelt védője a másodfokú ítélet elleni egyéb érveit is megfogalmazta.
[13] A védő mindezek alapján a másodfokú ítélet hatályon kívül helyezését és új másodfokú eljárás elrendelését indítványozta.
[14] A Legfőbb Ügyészség a felülvizsgálati indítványt nem találta alaposnak.
[15] A Legfőbb Ügyészség szerint a másodfokú bíróság nem sértette meg a súlyosítási tilalmat. Ezt azzal indokolta, hogy a Kúria a korábbi végzésével a másodfokú ítéletet hatályon kívül helyezte, és ezzel az eljárás visszakerült a fellebbviteli szakaszba. Az elsőfokú ítélet ellen az ügyész a terhelt terhére, a kiszabott büntetés súlyosítása érdekében fellebbezést jelentett be, amit a megyei főügyészség – bár módosítva – fenntartott. Erre tekintettel a másodfokú bíróságnak volt lehetősége arra, hogy az elsőfokú bíróság által kiszabott joghátrányt súlyosítsa. A Legfőbb Ügyészség egyebekben is úgy foglalt állást, hogy a védő felülvizsgálati indítványa nem alapos.
[16] A Kúria a súlyosítási tilalom megsértését sérelmező részében alaposnak találta a XIX. r. terhelt védőjének a felülvizsgálati indítványát.
[17] A védő a súlyosabb büntetés kiszabását azon az alapon sérelmezte, hogy a korábbi jogerős ítélet hatályon kívül helyezését és az új másodfokú eljárás lefolytatását eredményező kúriai döntés meghozatalára a XIX. r. terhelt javára benyújtott felülvizsgálati indítvány nyomán lefolytatott felülvizsgálati eljárásban került sor.
[18] A bíróság jogerős ügydöntő határozata ellen a Be. 416. § (1) bekezdés d) pontja alapján felülvizsgálatnak van helye, ha a bíróság határozatának meghozatalára a súlyosítási tilalom [Be. 354. és 355. §, 405. § (1) és (3) bek., 549. § (4) bek.] megsértésével került sor.
[19] A megismételt eljárás szabályait meghatározó XVI. Fejezetében a másodfokú eljárás megismétlésének szabályai körében a Be. 406. §-a nem tartalmaz direkt szabályt a jelen ügyben kialakult helyzetre. Nincs a Be.-ben olyan rendelkezés, amely meghatározná, hogy az eljárás jogerős befejezését követően a terhelt javára benyújtott felülvizsgálati indítvány alapján elrendelt hatályon kívül helyezés nyomán megismételt másodfokú eljárást folytató bíróság súlyosíthatja-e, s ha igen, akkor milyen feltételek mellett a korábban jogerős ítélettel kiszabott büntetést. A Kúria ebben a helyzetben a jogszabály értelmezésével alakította ki álláspontját.
[20] A Kúria abból indult ki, hogy a súlyosítási tilalom a hazai büntetőeljárási jogunk alapvető szabálya, amely nem csupán a rendes jogorvoslat alapján folytatott fellebbviteli eljárásban védi a terheltet, hanem a már jogerős ügydöntő határozatok ellen kezdeményezett rendkívüli jogorvoslatok folytán megismételt fellebbviteli eljárásban is.
[21] Az Alaptörvény 28. cikke kimondja, hogy a bíróságok a jogalkalmazás során a jogszabályok szövegét elsősorban azok céljával és az Alaptörvénnyel összhangban értelmezik. Az Alaptörvény és a jogszabályok értelmezésekor azt kell feltételezni, hogy a józan észnek és a közjónak megfelelő, erkölcsös és gazdaságos célt szolgálnak.
[22] A súlyosítási tilalom olyan alapvető garanciális szabály, amely következetesen érvényesül a büntetőeljárás bírósági szakaszában. A súlyosítási tilalom szoros kapcsolatban áll más alapvető eljárási elvekkel, és azok érvényesülésének egyik biztosítéka. Elsősorban a védelem jogorvoslati jogosultságának kockázatmentes gyakorlását hivatott biztosítani. A védelem jogának (Be. 5. §) gyakorlati hatályosulását segíti a törvény azzal, hogy a vádlott és a védő fellebbezési jogát kockázatmentessé teszi.
[23] A tisztességes eljárás követelményéből [Alaptörvény XXVIII. cikk (1) bek.] is fakad, hogy jogorvoslati jogának gyakorlása eredményeként a terhelt ne kerülhessen hátrányosabb helyzetbe. Azt pedig, hogy ebből a szempontból mely hátrányosabb döntés sérti és melyik nem a tisztességes eljárás követelményét, törvény határozza meg.
[24] A Kúria ezeket az elveket és szempontokat szem előtt tartva úgy foglalt állást, hogy a terhelt javára benyújtott felülvizsgálati (és egyéb rendkívüli jogorvoslati) indítvány elbírálásának eredményeként a terhelt nemcsak a felülvizsgálati (és egyéb rendkívüli jogorvoslati) eljárásban, de az annak folyományaként megismételt (rendes) eljárásban sem veszítheti el a súlyosítási tilalom által biztosított védelmét. Ez a megállapítás értelemszerűen nem vonatkozik az olyan hivatalból vizsgált és feltétlenül hatályon kívül helyezést eredményező ún. abszolút eljárási szabálysértések alapján megismételt eljárásokra, amelyek az alapeljárás érvénytelenségén, semmisségén és ebből fakadó nem létezésén alapulnak.
[25] A súlyosítási tilalom általános szabálya, hogy a felmentett vádlott bűnösségét megállapítani, a vádlott büntetését, illetve a büntetés helyett alkalmazott intézkedést súlyosítani csak akkor lehet, ha a terhére fellebbezést jelentettek be [Be. 354. § (1) bek.]. Ha tehát a vádló a vádlott terhére nem jelentett be fellebbezést, akkor kizárólag a vádlott és/vagy a védő fellebbezése alapján eljáró fellebbviteli bíróság a Be. 354. § (1) bekezdésében pontosan meghatározott büntetőjogi főkérdésekben a vádlottra hátrányosabb rendelkezést nem hozhat. Ennek megfelelően a vádlott büntetését sem súlyosíthatja.
[26] A terhelt akkor gyakorolhatja rendeltetésszerűen a törvény által alanyi jogon biztosított felülvizsgálati eljárás-kezdeményezési jogosultságát, ha bízhat annak kockázat-mentességében. Ezt biztosítják a felülvizsgálati eljárás szabályai és ez az elvárás érvényesül akkor is, ha a felülvizsgálat eredményeként nem születhet végleges érdemi döntés, hanem új eljárás elrendelésére kerül sor.
[27] A felülvizsgálati eljárásban a Kúria a megtámadott határozatot – a Be. 423. § (5) bekezdésében meghatározott kivétellel [Be. 416. § (1) bekezdés c) pontjában felsorolt ún. abszolút eljárási szabálysértések] – csak a felülvizsgálati indítvánnyal megtámadott részében és csak a felülvizsgálati indítványban meghatározott ok alapján bírálja felül; a terhelt terhére benyújtott felülvizsgálati indítvány esetén azonban a megtámadott határozatot a terhelt javára is megváltoztathatja [Be. 423. § (4) bek.].
[28] A terhelt javára benyújtott felülvizsgálati indítvány alapján folytatott felülvizsgálati eljárásban tehát a Kúria a megtámadott határozatot a terhelt terhére nem változtathatja meg, és így értelemszerűen a terhelt büntetését sem súlyosíthatja. Ez a rendelkezés kétségtelenül azt juttatja kifejezésre, hogy a felülvizsgálati eljárásban is érvényesül a súlyosítási tilalom. De e tilalom nem korlátozódik magára a rendkívüli jogorvoslati eljárásra. Annak ugyanis értelemszerűen kétféle eredménye lehet: a Kúria vagy maga hoz végleges érdemi döntést, vagy ennek érdekében hatályon kívül helyezi a jogerős ügydöntő határozatot és új (rendes) eljárás lefolytatását rendeli el. A súlyosítási tilalom szempontjában nem tehető különbség e kétféle döntés között. Az indítványozónak pedig mindig számolnia kell az esetleges megismételt eljárás lehetőségével is.
[29] A jelen ügyben a védő már a korábbi felülvizsgálat kezdeményezésekor is számolt a hatályon kívül helyezés lehetőségével és maga is igényelte az eljárás megismétlését. Nem kérdéses, hogy a jelen ügyben elbírálandó indítványának az előterjesztésekor sem abból indult ki, hogy amennyiben az eredményre vezet és a Kúria netán ismét hatályon kívül helyezi a másodfokú bíróság döntését, akkor a XIX. r. terhelt büntetését súlyosíthatja a másodfokú bíróság.
[30] A megismételt eljárásban eljárt másodfokú bíróság és a Legfőbb Ügyészség által feltételezett ettől eltérő jogi helyzetben a terhelt javára benyújtott felülvizsgálati indítványnak olyan, a súlyosítási tilalmat feloldó következményei lehetnének, amelynek kockázatát a terheltnek kell viselnie. Ez a rendkívüli jogorvoslat gyakorlati alkalmazását ellehetetlenítené.
[31] A Kúria álláspontja tehát az, hogy – főszabályként – a felülvizsgálati eljárás eredményeként megismételt másodfokú eljárásban is érvényesül a súlyosítási tilalom, és a másodfokú bíróság nem szabhat ki súlyosabb büntetést annál, mint abban a jogerős ügydöntő határozatában, amelyet a terhelt/védő felülvizsgálati indítvánnyal támadott meg. Az elsőfokú ítélet ellen az ügyész által a terhelt terhére bejelentett, és a súlyosítási tilalmat feloldó ügyészi fellebbezés tehát kizárólag ezek között a keretek között érvényesülhet.
[32] A Be. 405. § (1) bekezdése szerint, ha a vádlott terhére nem jelentettek be fellebbezést, a megismételt eljárásban nem lehet a felmentett vádlott bűnösségét megállapítani, illetőleg a hatályon kívül helyezett ítéletben kiszabott büntetésnél súlyosabb büntetést kiszabni, vagy büntetés helyett alkalmazott intézkedésnél súlyosabb intézkedést alkalmazni.
[33] Ez a rendelkezés a megismételt eljárás olyan általános szabálya, amely nem csupán a rendes jogorvoslat (a fellebbezés) folytán, hanem a felülvizsgálat eredményeként megismételt elsőfokú és másodfokú eljárásban egyaránt érvényesül.
[34] E súlyosítási tilalom azonban nem érvényesül abszolút módon. A Be. 405. § (2) bekezdése szerint ugyanis a hivatkozott (1) bekezdés nem irányadó, ha
a) az elsőfokú bíróság ítéletének hatályon kívül helyezése a Be. 373. § (1) bekezdés II. a)-c) vagy e) pontjában vagy a 376. § (1) bekezdésében meghatározott ok miatt történt,
b) a megismételt eljárásban felmerült új bizonyíték alapján a bíróság olyan új tényt állapít meg, amelynek folytán súlyosabb büntetést kell kiszabni, feltéve, hogy az ügyész ezt indítványozza,
c) az ügyész vádkiterjesztése folytán a vádlott bűnösségét más bűncselekményben is meg kell állapítani,
d) az elsőfokú bíróság ítéletének hatályon kívül helyezésére a felülvizsgálati eljárásban a terhelt terhére bejelentett felülvizsgálati indítvány folytán került sor.
[35] A (3) bekezdés pedig azt is kimondja, hogy a (2) bekezdés esetében sem lehet a vádlott bűnösségét megállapítani, illetőleg súlyosabb büntetést kiszabni vagy a büntetés helyett alkalmazott intézkedésnél súlyosabb intézkedést alkalmazni, ha a másodfokú bíróság az elsőfokú bíróság ítéletét a Be. 349. § (2) bekezdése alapján helyezte hatályon kívül.
[36] A Kúria azonban azt állapította meg, hogy:
– a XIX. r. terhelt korábbi felülvizsgálati ügyében a másodfokú bíróság ítéletének hatályon kívül helyezése nem a Be. 373. § (1) bekezdés II.a)-c) vagy e) pontjában meghatározott (érvénytelenséget eredményező legsúlyosabb) eljárási szabálysértések vagy a jogerős ítélet megalapozatlansága miatt [Be. 376. § (1) bek.] került sor, mely utóbbi a felülvizsgálati eljárásban a tényálláshoz kötöttség szabálya folytán eleve fogalmilag kizárt [Be. 405. § (2) bek. a) pont];
– a megismételt másodfokú eljárásban nem merült fel új bizonyíték, s annak alapján a bíróság olyan új tényt nem állapított meg, amelyre tekintettel az ügyész súlyosabb büntetés kiszabását indítványozta volna [Be. 405. § (2) bek. b) pont], továbbá
– a megismételt másodfokú eljárásban nem történt ügyészi vádkiterjesztés sem, amely alapján a terhelt bűnösségét más bűncselekményben is meg lehetett vagy meg kellett volna állapítani [Be. 405. § (2) bek. c) pont].
[37] A megismételt eljárásban tehát a Be. 405. § (2) bekezdés a)-c) pontjainak az alkalmazásával nem volt lehetőség a súlyosítási tilalom feloldására.
[38] A megismételt eljárásban a törvényszék nem is hivatkozott arra, hogy e rendelkezéseket alkalmazta volna.
[39] A teljesség igényével utal a Kúria arra, hogy Be. 405. § (3) bekezdésének szabálya pedig a jelen ügyben közömbös, mert a korábbi felülvizsgálati döntés nem terjedt ki a felülvizsgálati indítvánnyal nem érintett terheltre, erre értelemszerűen nincs is törvényes lehetőség hazai büntetőeljárási jogunkban.
[40] Tételes szabály ugyanakkor, hogy a súlyosítási tilalom nem irányadó, ha az elsőfokú bíróság ítéletének hatályon kívül helyezésére a felülvizsgálati eljárásban a terhelt terhére bejelentett felülvizsgálati indítvány folytán került sor [Be. 405. § (2) bek. d) pont]. Ebből a megismételt elsőfokú eljárásra vonatkozó rendelkezésből [miként felülvizsgálati eljárásban a Be. 423. § (4) bekezdésének a rendelkezéséből] pedig az ellenkezőből való következtetés (argumentum a contrario) elvének alkalmazásával kétségtelenül arra vonható következtetés, hogy a terhelt javára benyújtott felülvizsgálati indítvány alapján elrendelt hatályon kívül helyezését követő megismételt eljárásban viszont annak valamennyi fórumán (elsőfokú bíróság, másodfokú bíróság és harmadfokú bíróság eljárásban) is érvényesíteni kell a súlyosítási tilalom követelményét. Annak csupán egyetlen sajátossága, hogy – miután az elsőfokú ítélet ellen az ügyész a XIX. r. terhelt terhére a súlyosítási tilalmat feloldó fellebbezést jelentett be – a súlyosítási tilalom nem az elsőfokú ítéletben megállapított, hanem a másodfokú bíróság jogerős ítéletében megállapított büntetőjogi következményekhez igazodik (lásd fentebb [30] pont alatt), ha csupán e bíróság ítélete került hatályon kívül helyezésre. Ez azonban pusztán elméleti jellegű megállapítás, miután a törvényszék a Kúria által utóbb hatályon kívül helyezett ítéletében a súlyosítási tilalmat feloldó ügyészi fellebbezés ellenére az elsőfokú bíróság által kiszabott 10 hónap börtönbüntetést nem súlyosította.
[41] A Kúria mindezek folytán azt is megállapította, hogy amennyiben a megismételt eljárás lefolytatására a terhelt javára kezdeményezett felülvizsgálati eljárásban elrendelt hatályon kívül helyezés alapján kerül sor, akkor a súlyosítási tilalom – feltéve, hogy a Be. 405. § (2) bekezdés szerinti rendelkezések alkalmazására nem kerül sor – a megismételt másodfokú eljárásban is érvényesül a Be. 405. § (1) bekezdése alapján.
[42] A korábban másodfokon meghozott ítélet jogerőre emelkedésével a XIX. r. terhelt tekintetében a súlyosítási tilalom beállt. Azáltal, hogy az ellen az ítélet ellen az ügyész annak közlésétől számított hat hónapon belül nem nyújtott be a terhelt terhére felülvizsgálati indítványt [Be. 418. § (1) bek.], a súlyosítás lehetősége végképp elesett.
[43] A kifejtettek értelmében a Kúria – a Be. 424. § (1) bekezdés 1. fordulata alapján tanácsülésen, a Be. 420. § (1) bekezdés 1. mondat 1. fordulata szerinti összetételben eljárva – a Be. 428. § (2) bekezdése alapján – a másodfokú bíróság ítéletét a XIX. r. terhelt tekintetében hatályon kívül helyezte.
(Kúria Bfv. II. 1.396/2017.)

matches: bíróság bíróság Kúria bíróság Kúria Kúria Kúria bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság Kúria bíróság Kúria bíróság bíróság bíróság Kúria Kúria Kúria bíróság Kúria Kúria Kúria Kúria bíróság bíróság Kúria bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság Kúria bíróság bíróság Kúria bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság Kúria bíróság Kúria Kúria bíróság