text:
Download "A LEGFÕBB ÜGYÉSZSÉG HIVATALOS LAPJA. BUDAPEST, 2006. október 31."
Andrea Szőkené
1 LIV. ÉVFOLYAM ÁRA: 525 Ft 10. SZÁM A LEGFÕBB ÜGYÉSZSÉG HIVATALOS LAPJA BUDAPEST, október 31. FELHÍVÁS! Felhívjuk tisztelt Elõfizetõink figyelmét a közlöny utolsó oldalán közzétett tájékoztatóra és a évi elõfizetési árainkra TARTALOM HATÁROZATOK 39/2006. (X. 10.) OGY határozat a legfõbb ügyész megválasztásáról /2006. (X. 20.) KE határozat altábornagy szolgálati viszonyának megszüntetésérõl és nyugállományba helyezésérõl 546 4/2006. KJE jogegységi határozat /2006. KJE jogegységi határozat UTASÍTÁS 21/2006. (ÜK. 10.) LÜ utasítás az ügyészségi alkalmazottak egyes költségtérítéseirõl és juttatásairól szóló 8/1996. (ÜK. 7.) LÜ utasítás módosításáról KÖRLEVÉL 4/2006. (ÜK. 10.) együttes fõov. körlevél az egységes rendõrségi és ügyészségi bûnügyi statisztika szabályainak, valamint a büntetõbíróság elõtti ügyészi tevékenység számítástechnikai bázisú információs rendszere kitöltési szabályainak módosításáról SZEMÉLYI HÍREK Oldal Megkövetések Oldal Kitüntetések Kinevezések Áthelyezések, kinevezések Áthelyezések Szolgálati viszony megszûnések Halálozások Igazolványok érvénytelenítése KÖZLEMÉNYEK A legfõbb ügyész tudományos pályázati felhívása Pályázati felhívás ügyészi állások betöltésére Pályázati felhívás ügyészségi fogalmazói állás betöltésére Az Adatvédelmi és Mûszaki Biztonsági Önálló Osztály új címe, telefon- és faxszámai A Zala Megyei Fõügyészség magánjogi és közigazgatási jogi szakága és a Zalaegerszegi Nyomozó Ügyészség új címe, telefon- és faxszámai A Dombóvári Városi Ügyészség új címe, telefon- és faxszámai
2 546 ÜGYÉSZSÉGI KÖZLÖNY 10. szám HATÁROZATOK Az Országgyûlés 39/2006. (X. 10.) OGY határozata a legfõbb ügyész megválasztásáról* Az Országgyûlés az Alkotmány 52. -ának (1) bekezdése alapján dr. Kovács Tamást október 9. napjától legfõbb ügyésszé megválasztja. Dr. Szili Katalin s. k., az Országgyûlés elnöke A Magyar Köztársaság Legfelsõbb Bírósága jogegységi határozata 4/2006. KJE szám A MAGYAR KÖZTÁRSASÁG NEVÉBEN! A Magyar Köztársaság Legfelsõbb Bíróságának Közigazgatási Jogegységi Tanácsa a szeptember 26. napján megtartott nem nyilvános ülésen az egységes ítélkezési gyakorlat biztosítása érdekében a Magyar Köztársaság legfõbb ügyészének indítványa alapján meghozta a következõ Németh Zsolt s. k., az Országgyûlés jegyzõje Podolák György s. k., az Országgyûlés jegyzõje jogegységi határozatot: 1. A közhasznú szervezet létesítõ okiratának tartalmaznia kell, hogy a szervezet milyen tényleges tevékenységet folytat, közhasznú céljait milyen módon valósítja meg. A Köztársasági Elnök 175/2006. (X. 20.) KE határozata altábornagy szolgálati viszonyának megszüntetésérõl és nyugállományba helyezésérõl Az Alkotmány 30/A. (1) bekezdés i) pontjára tekintettel, a honvédelemrõl és a Magyar Honvédségrõl szóló évi CV. törvény 49. (2) bekezdésének b) pontja alapján a honvédelmi miniszter elõterjesztésére dr. Kovács Tamás altábornagy szolgálati viszonyát október 9-én megszüntetem és október 10-ei hatállyal nyugállományba helyezem. Budapest, október 9. Ellenjegyzem: Budapest, október 12. Dr. Szekeres Imre s. k., honvédelmi miniszter KEH ügyszám: V-5/4610/2006. Sólyom László s. k., köztársasági elnök * A határozatot az Országgyûlés a október 9-i ülésnapján fogadta el. 2. A közhasznú tevékenység nyilvánosságának elve megkívánja, hogy a szolgáltatásokhoz való szabad hozzáférést a létesítõ okirat biztosítsa. E követelménynek oly módon tehet eleget, ha a kívülállók részérõl való igénybevételt kifejezetten megengedi, illetve tartalmazza, hogy azt nem zárja ki. 3. A közhasznúsági nyilvántartásba vételhez a szervezet létesítõ okiratának tartalmaznia kell, hogy a közhasznú szervezetben a vezetõ tisztségviselõket illetõen mikor áll fenn összeférhetetlenség. E rendelkezés helyettesíthetõ a közhasznú szervezetekrõl szóló évi CLVI. törvény (a továbbiakban: Kszt.) 8. -ában és 9. -ában meghatározott összeférhetetlenségi elõírásokra való utalással is. 4. A Kszt. 7. (3) bekezdés a) pontja szerinti nyilvántartás céljára minden olyan dokumentáció (akár lefûzött jegyzõkönyvek, akár külön vezetett nyilvántartás) elfogadható, amely biztosítja a vezetõ szerv döntései tartalmának, idõpontjának és hatályának, illetve a döntést támogatók és ellenzõk számarányának (ha lehetséges személyének) utólagos megismerhetõségét, igazolását. 5. A befektetési szabályzat nem a nyilvántartásba vételhez, hanem a befektetési tevékenység végzéséhez szükséges, ezért azt a nyilvántartásba vételi kérelemhez nem kell csatolni, de befektetési tevékenységet csak a szabályzat megalkotását követõen lehet folytatni. 6. A Kszt ban meghatározott átsorolás és törlés iránt kérelemre induló eljárásokban keresetlevelet az ügyész sem terjeszthet elõ, kérelmérõl a bíróság a Kszt. 22. (3) bekezdése szerinti nemperes eljárásban határoz.
3 10. szám ÜGYÉSZSÉGI KÖZLÖNY 547 INDOKOLÁS I. A Magyar Köztársaság legfõbb ügyésze P.MJ. 3080/2005. szám alatt a bíróságok szervezetérõl és igazgatásáról szóló évi LXVI. törvény (a továbbiakban: Bsz.) 29. (1) bekezdés a) pontjában írt okból az egységes ítélkezési gyakorlat biztosítása érdekében a 31. (2) bekezdése alapján jogegységi eljárás lefolytatását és jogegységi határozat hozatalát indítványozta az alábbi kérdésekben: 1. A legfõbb ügyész indítványában kifejtettek szerint eltérõ gyakorlat alakult ki abban a kérdésben, hogy a közhasznú szervezetek létesítõ okirataiban a közhasznú tevékenység meghatározása körében elegendõ-e a közhasznú szervezetekrõl szóló évi CLVI. törvény (a továbbiakban: Kszt.) 26. c) pontjában felsorolt valamely közhasznú tevékenységre utalni, vagy meg kell jelölni azt a konkrét tevékenységet is, amelyet a szervezet ténylegesen folytatni kíván. Jelezte, hogy a Legfelsõbb Bíróság Kny.VII / 2000/3., Kny.VI /2000/2., Kny.VI /2001/3., KnyI /2002/3., valamint a Kny.I / 2002/3. számú határozatában úgy foglalt állást, hogy a Kszt. 26. c) pontjára történõ hivatkozáson túl a tényleges tevékenységet is konkrétan meg kell jelölni. Ezzel szemben a Legfelsõbb Bíróság a Kny.I /2001/3., valamint a Fõvárosi Ítélõtábla, 1.Kny /2003/2., 1.Kny /2003/4., valamint 1.Kny / 2003/3. számú határozatában azt fejtette ki, hogy elegendõ a tevékenységet a jogszabályhely megjelölésével, vagy a Kszt. tartalmának megfelelõ, illetve a törvényi tartalomra következtethetõ módon megnevezni. 2. A legfõbb ügyész indítványában rámutatott arra, hogy ellentétes joggyakorlat alakult ki abban a kérdésben: külön rendelkezni kell-e a létesítõ okiratban arról, hogy a kívülállók a közhasznú szervezet milyen szolgáltatásaiból, és hogyan részesülhetnek. Utalt arra, hogy a Legfelsõbb Bíróság BH 2000/469. szám alatt közzétett Kny.III /2000. számú végzésében, illetve Kny. VI /1998/4. számú végzésében megkívánta a létesítõ okirat ilyen irányú rendelkezését, míg a Fõvárosi Ítélõtábla I.Kny /2003/2. számú határozatában úgy foglalt állást, hogy errõl nem kell rendelkezni. 3. Az indítványban foglaltak szerint a bíróságok eltérõen ítélik meg, hogy a közhasznú szervezet vezetõ szerve tisztségviselõinek összeférhetetlenségérõl a létesítõ okiratokban milyen részletességgel kell rendelkezniük. A Legfelsõbb Bíróság a Kny.III /1999/3., Kny.III /2000/3., Kny.I /2002/3. és Kny.I /2002/3. számú határozatában arra az álláspontra helyezkedett, hogy a létesítõ okiratban konkrét tisztségekre vonatkozó, önálló, összeférhetetlenségi szabályokat kell alkotni. Ezzel ellentétben a Legfelsõbb Bíróság Kny.I / 2001/2., és a Fõvárosi Ítélõtábla 1.Kny /2003/3., 1.Kny /2003/2., valamint 1.Kny / 2003/4. számú határozatában azt hangsúlyozta, hogy amennyiben a szervezet nem alkot speciális összeférhetetlenségi szabályokat, a létesítõ okirat még elfogadható elégséges tartalmaként utalhat a Kszt. 8. (1) és 9. (1) bekezdésére. 4. A legfõbb ügyész indítványa szerint eltérõ a joggyakorlat abban a kérdésben, hogy a mûködés nyilvánosságának biztosítása érdekében a közhasznú szervezet üléseirõl készült jegyzõkönyveken kívül kell-e a szervezetnek külön nyilvántartást vezetnie. Hivatkozott arra, hogy a Legfelsõbb Bíróság Kny. III /1998/3. számú határozata szerint elegendõ az elõírt adatokat tartalmazó jegyzõkönyvet készíteni, míg Kny.IV /2001/3. számú határozatában külön nyilvántartást tartott szükségesnek. 5. A legfõbb ügyész indítványában foglaltak szerint a bíróságok eltérõen ítélik meg, hogy a nyilvántartásba vételi eljárásban a befektetési tevékenységet folytató közhasznú szervezetnek kell-e befektetési szabályzatot csatolnia. Kiemelte, hogy a Legfelsõbb Bíróság Kny.I / 2002/3. számú, Kny.I /2002/3. számú, valamint Kny.VI /2000/3. számú végzésében megkövetelte a befektetési szabályzat csatolását, míg a Fõvárosi Ítélõtábla 1.Kny /2003/2. számú, I.Kny /2003/3. számú, továbbá I.Kny /2003/2. számú végzésében úgy foglalt állást, hogy ha az alapszabály jövõbeli lehetõségként tartalmazza, hogy a közhasznú szervezet befektetési tevékenységet kíván folytatni, a nyilvántartásba vételkor nem kifogásolható, hogy nincs befektetési szabályzata. 6. A jogegységi határozathozatalra irányuló indítvány felvetette, hogy a bíróságnak peres vagy nemperes eljárásban kell-e döntenie, ha az ügyész a közhasznúsági fokozatból történõ átsorolás vagy törlés iránt keresetet, illetve indítványt terjeszt elõ. Arra hivatkozott, hogy az átsorolásról a Jász-Nagykun-Szolnok Megyei Bíróság 12.P / 2002/3. számon ítélettel, míg a Hajdú-Bihar Megyei Bíróság Apk /1997/12. számon végzéssel, a törlés kérdésében a Bács-Kiskun Megyei Bíróság 8.P / 2003/5. számon ítélettel határozott. II. A jogegységi tanács nem nyilvános ülésén a legfõbb ügyész képviselõje a jogegységi indítványban foglaltakat fenntartotta és a közhasznú tevékenység létesítõ okiratban való meghatározása körében kifejtette, hogy a Kszt. 26. c) pontjában felsorolt tevékenységek nem tekinthetõk a közhasznú szervezetek által vállalt konkrét tevékenység-
4 548 ÜGYÉSZSÉGI KÖZLÖNY 10. szám nek, azt a létesítõ okiratnak kell meghatároznia. Arra hívta fel a figyelmet, hogy a szolgáltatások nyitottságáról más szempontból rendelkezik a Kszt. 4. (1) bekezdés a) pontja és 7. (3) bekezdés d) pontja. Az utóbbi szabály ugyanis a szervezet mûködésével kapcsolatos szabály. A közhasznú nyilvántartásba vételre, átsorolásra és törlésre irányuló eljárás jellegével összefüggésben hangsúlyozta, hogy a Kszt. 22. (3) bekezdésének egyértelmû rendelkezése szerint a bíróság nemperes eljárásban jár el. III. 1. A közhasznú szervezet létesítõ okiratában a végzendõ közhasznú tevékenység meghatározásához elegendõ-e a Kszt. 26. c) pontjában felsorolt valamely tevékenységre utalni, vagy konkrétan kell megjelölni azt a tevékenységet, amelyet a szervezet ténylegesen folytatni kíván? A Kszt. jelenleg hatályos 26. c) pontja pontjában sorolja fel a társadalom és az egyén közös érdekeinek kielégítésére irányuló közhasznú tevékenységeket. A Kszt. 4. (1) bekezdés a) pontja szerint a közhasznúsági nyilvántartásba vételhez a szervezet létesítõ okiratának tartalmaznia kell, hogy a szervezet milyen, e törvényben meghatározott közhasznú tevékenységet folytat. A Kszt. 1. -a szerint a törvény célja, hogy meghatározza a közhasznú szervezetek típusait, a közhasznú jogállás megszerzésének és megszûnésének feltételeit, a közhasznú szervezetek mûködésének és gazdálkodásának rendjét, a nyilvántartás és beszámolás szabályait, valamint a mûködés és a vagyonfelhasználás törvényességi felügyeletére vonatkozó szabályokat. A törvény indokolása hangsúlyozza, hogy megalkotásával a jogalkotó eleget kívánt tenni annak a jogos igénynek, hogy a civil szervezetek közhasznú tevékenységüket világos, rendezett viszonyok között végezhessék. Felhívja a figyelmet arra, hogy a közhasznúság elnyerése olyan többlet kritériumokat feltételez, melyek indokolják a többlet kedvezmények garantálását. Ugyanakkor nem kíván a törvény a non-profit szervezetek belsõ mûködésébe beavatkozni, csak azokat a feltételeket határozza meg, amelyek a törvényes mûködést garantálják. A Kszt.-nek az egyes közhasznú tevékenységeket felsoroló 26. -át értelmezõ rendelkezéseknek minõsíti, amely a törvény használta fogalmak meghatározását szolgálja. A közhasznú tevékenységek kimerítõ felsorolása rögzíti, hogy a felsorolt tevékenységek akkor minõsülnek közhasznúnak, ha a társadalom és az egyén közös érdekét egyszerre szolgálják. Nem tekinthetõ közhasznúnak az a tevékenység, amely kizárólag az egyén, vagy az egyének szûkebb köre érdekeinek kielégítésére szolgál, hiába felel meg egyébként a felsorolás valamely tételének. A törvényalkotó célja a tevékenységi absztrakciók kiterjesztõ értelmezése, az egyes kategóriák tartalmává teszi a köztudat szerint általában oda sorolt fogalmakat. A fentiekbõl a jogalkotói szándékra az a következtetés vonható le, hogy a Kszt. 26. c) pontja tevékenység-kategóriákat tartalmaz, amelyek absztrakt módon foglalják össze az adott csoportba sorolható konkrét tevékenységeket. Nincs azonban olyan elvont csoportképzõ ismérv, amely annak kereteit meghatározná, hanem a köztudat szerint általában oda sorolt fogalmakat kell az egyes kategóriákba értenünk. (Ezt a felfogást tükrözi a Kny.VI /2001/3. számú határozat: Közhasznúnak csak akkor minõsíthetõ egy szervezet, ha az alapszabályban megjelölt cél szerinti tevékenysége a Kszt a szerinti meghatározásnak megfelel. ) A Legfelsõbb Bíróság azon határozatában, ahol elegendõnek találta a Kszt a vonatkozó alpontjának felhívását (Kny.I /2001/3.) azt, azzal állította szembe, hogy a közhasznú tevékenységet nem szükséges részletezni és magyarázni. A Fõvárosi Ítélõtábla határozatai (1.Kny /2003/2., 1.Kny52.289/2003/4., és 1.Kny52.225/2003/3.) feltétel nélkül elfogadhatónak tartják a tevékenység megjelölését a jogszabályhely megjelölésével. A Legfelsõbb Bíróság nagyszámú határozatában (Kny.V /1998/4., Kny.VII /2000/3., Kny.III /2000/4., Kny.III /2000/3., Kny.VI /2000/2., Kny.IV /2001/3., Kny.IV /2001/3., Kny.VI /2001/3., Kny.I /2002/3., Kny.I /2002/3., Kny.I /2002/3.) úgy foglalt állást, hogy az alapító okiratban konkrétan kell megjelölni, hogy a szervezet milyen közhasznú tevékenységet folytat. E jogi álláspont indokaként arra hivatkozott, hogy a bíróság feladata a tevékenység tényleges tartalmának vizsgálata, illetve annak megállapítása, hogy a szervezet a Kszt a szerinti tevékenységet milyen módon végzi, konkrétan hogyan valósítja meg. Hangsúlyozta, hogy a tevékenység tényleges tartalmának tisztázása az elõfeltétele annak, hogy egyáltalán közhasznúnak legyen minõsíthetõ, illetve, hogy a késõbbiekben ellenõrizhetõ legyen. Ki kell térni arra a kérdésre is, hogy a létesítõ okiratban feltüntetett konkrét tevékenység hogyan minõsíthetõ. A Legfelsõbb Bíróság határozataiban gyakran elvégezte a tevékenység besorolását a Kszt. 26. c) pontja szerinti rendbe (,,a célok érdekében kifejtett tevékenység egyben kulturális tevékenységnek is minõsül. Kny.II /1999/3., Az egyesület céljaként megfogalmazott tevékenység nem tekinthetõ a hátrányos helyzetû csoportok társadalmi esélyegyenlõségének elõsegítésére irányuló tevékenységnek Kny.VI /1999/2., Az alapítvány céljai megfelelnek a Kszt ban felsorolt céloknak is Kny.III /1999/2.). Ennek megfelelõen tehát a bíróság a létesítõ okiratba foglalt konkrét tevékenységet a Kszt a szerint minõsíti és besorolja. A Kszt. 4. (1) bekezdés a) pontjának értelmezése körében, a kapcsolódó joggyakorlatra figyelemmel a jogegységi tanács azt a jogértelmezést látta elfogadhatónak, hogy a közhasznúsági nyilvántartásba vételhez a szervezet létesí-
5 10. szám ÜGYÉSZSÉGI KÖZLÖNY 549 tõ okiratának tartalmaznia kell, hogy a szervezet milyen tényleges tevékenységet folytat, közhasznú céljait milyen módon valósítja meg. 2. Külön kell-e rendelkezni arról, hogy a kívülállók a közhasznú szervezet milyen szolgáltatásaiból, és hogyan részesülhetnek? A Kszt. 4. (1) bekezdés a) pontjában foglaltak szerint a közhasznúsági nyilvántartásba vételhez a szervezet létesítõ okiratának tartalmaznia kell, hogy a szervezet milyen, e törvényben meghatározott közhasznú tevékenységet folytat, és ha tagsággal rendelkezik nem zárja ki, hogy tagjain kívül más is részesülhessen a közhasznú szolgáltatásaiból. A közhasznú szervezet mûködési és gazdálkodási rendje fejezet A közhasznú mûködéssel kapcsolatos szabályok címe alatt a Kszt. 7. (3) bekezdésének d) pontja kimondja, hogy a közhasznú szervezet létesítõ okiratának vagy ennek felhatalmazása alapján belsõ szabályzatának rendelkeznie kell a közhasznú szervezet mûködésének, szolgáltatásai igénybevétele módjának nyilvánosságáról. A Legfelsõbb Bíróság Kny.VI /1998/4. számú határozatában kiemelte, hogy a törvényes mûködés és a vállalt közfeladat ellátására nyújtani kívánt szolgáltatások igénybevétele feltételeinek meghatározása, illetõleg szabályozása a közhasznúsági minõsítés alapvetõ garanciális követelménye. Ennek megfelelõen a nyilvánosság követelményének mely vonatkozik a közhasznú szervezetek mûködésére és a szolgáltatás igénybevételének módjára is az alapszabályban foglaltaknak eleget kell tenniük. A Fõvárosi Ítélõtábla Kny /2003/2. számú végzésében úgy foglalt állást, hogy A Kszt. az alapszabály kötelezõ részévé a 4. (1) bekezdés a) pontjában foglaltakat teszi, amelybõl következõen az már nem kötelezõ része az alapszabálynak, hogy a tagokon kívül a közhasznú szolgáltatásokat hogyan, és miként nyújtja. A Kszt. 4. -hoz fûzött törvényi indokolása egyértelmûen rögzíti, hogy a közhasznú nyilvántartásba vételhez a szervezet létesítõ okiratának rendelkezést kell tartalmaznia a közhasznú szolgáltatások nyitott elérhetõségérõl. A jogegységi tanács álláspontja szerint a közhasznú tevékenység nyilvánosságának elve azt kívánja meg, hogy a szolgáltatásokhoz való szabad hozzáférést a létesítõ okirat biztosítsa. E követelménynek oly módon tehet eleget, ha a kívülállók részérõl való igénybevételt kifejezetten megengedi, illetve tartalmazza, hogy azt a Kszt. szóhasználatával élve nem zárja ki. Ezt a célt szolgálja a Kszt. 7. (3) bekezdés d) pontjának elõírása is. 3. Milyen részletességgel kell a létesítõ okiratnak rendelkeznie a vezetõ szerv tisztségviselõinek összeférhetetlenségérõl? A Kszt. 7. (2) bekezdés b) pontja szerint a több tagból (személybõl) álló legfõbb szerv esetén a közhasznú szervezet létesítõ okiratának tartalmaznia kell a közhasznú szervezet vezetõ tisztségviselõinek összeférhetetlenségére vonatkozó szabályokat. A 8. (1) bekezdése értelmében a vezetõ szerv határozathozatalában nem vehet részt az a személy, aki vagy akinek közeli hozzátartozója [Ptk b) pont], élettársa (a továbbiakban együtt: hozzátartozó) a határozat alapján a) kötelezettség vagy felelõsség alól mentesül, vagy b) bármilyen más elõnyben részesül, illetve a megkötendõ jogügyletben egyébként érdekelt. Nem minõsül elõnynek a közhasznú szervezet cél szerinti juttatásai keretében a bárki által megkötés nélkül igénybe vehetõ nem pénzbeli szolgáltatás, illetve a társadalmi szervezet által tagjának, a tagsági jogviszony alapján nyújtott, létesítõ okiratnak megfelelõ cél szerinti juttatás. (2) Nem lehet a felügyelõ szerv elnöke vagy tagja, illetve könyvvizsgálója az a személy, aki a) a vezetõ szerv elnöke vagy tagja, b) a közhasznú szervezettel a megbízatásán kívüli más tevékenység kifejtésére irányuló munkaviszonyban vagy munkavégzésre irányuló egyéb jogviszonyban áll, ha jogszabály másképp nem rendelkezik, c) a közhasznú szervezet cél szerinti juttatásából részesül kivéve a bárki által megkötés nélkül igénybe vehetõ nem pénzbeli szolgáltatásokat, és a társadalmi szervezet által tagjának a tagsági jogviszony alapján nyújtott, létesítõ okiratnak megfelelõ cél szerinti juttatást, illetve d) az a) c) pontban meghatározott személyek hozzátartozója. A 9. (1) bekezdése szerint a közhasznú szervezet megszûntét követõ két évig nem lehet más közhasznú szervezet vezetõ tisztségviselõje az a személy, aki olyan közhasznú szervezetnél töltött be annak megszûntét megelõzõ két évben legalább egy évig vezetõ tisztséget, amely az adózás rendjérõl szóló törvény szerinti köztartozását nem egyenlítette ki. (2) A vezetõ tisztségviselõ, illetve az ennek jelölt személy köteles valamennyi érintett közhasznú szervezetet elõzetesen tájékoztatni arról, hogy ilyen tisztséget egyidejûleg más közhasznú szervezetnél is betölt. Az Alkotmánybíróság határozatában kifejtette, hogy A Kszt. hatálya alá tartozó szervezetek közfeladatokat látnak el és e közfeladataik ellátásához a Kszt.-ben meghatározott kedvezményekben részesülnek, mind a közfeladatok ellátása, mind a közpénzekkel való gazdálkodás tisztaságának biztosítása megköveteli, hogy e szervezetek közhasznú jogállásának elismerését és mûködésük rendjét egyértelmû szabályok határozzák meg. [21/2001. (VI. 21.) AB határozat] A Kszt.-hez fûzött általános indokolás szerint a törvény nem kíván a non-profit szervezetek belsõ mûködésébe beavatkozni, csak azokat a feltételeket kívánja meghatározni, melyek a törvényes mûködést garantálják. A Kszt. 7. -ához fûzött indokolás a szabályozás indokait a következõkben jelöli meg: A szabályozás célja, hogy a közhasznú szervezet mûködését átláthatóbbá tegye, a mûködést a szervezetre vonatkozó státus szabályokhoz képest
6 550 ÜGYÉSZSÉGI KÖZLÖNY 10. szám pontosabban meghatározott eljárási és szervezeti rendbe terelje, elõsegítse a döntéshozatal nyomon követhetõségét, biztosítsa a nyilvánosság közhasznú szervezet által vállalt és a törvény által elõírt szintjét. A szabályozás jellemzõje, hogy a törvény nem tartalmaz a mûködésre vonatkozó tartalmi szabályokat, hanem a közhasznú szervezet feladatául szabja a döntéshozatal feltételrendszerének meghatározását. A jogalkotó fõ célként tehát a törvényes mûködést kívánta oly módon garantálni, hogy annak feltételeit meghatározza, ám a szervezetek belsõ mûködésébe nem szándékozott beavatkozni. Ezért az idézett szabályok nem tekinthetõk a mûködésre vonatkozó tartalmi szabályok -nak, hanem a közhasznú szervezetnek magának kell megszabnia a döntéshozatal feltételrendszerét. A Legfelsõbb Bíróság Kny.I /2001/2. számú határozatában azt állapította meg, hogy a közhasznú szervezet vezetõ tisztségviselõinek összeférhetetlenségére vonatkozó szabályokkal kapcsolatosan elegendõ a Kszt. 8. (1) és 9. (1) bekezdésére utalni. A Fõvárosi Ítélõtábla határozatai (1.Kny /2003/4., 1.Kny /2003/3., 1.Kny /2004/3.) ugyancsak kifejtik, hogy a Kszt. 8. és 9. -nak összeférhetetlenségi szabályai alapszabályba foglalásuk nélkül is kötelezõk. A Kszt. 7. (2) bekezdés b) pontja elõírja összeférhetetlenségi szabályok alapszabályi meghatározását, amennyiben azonban a szervezet speciális összeférhetetlenségi szabályokat nem alkot, az alapszabály elégséges tartalmaként idézheti a Kszt. 8. és 9. -nak összeférhetetlenségi szabályait, illetve elegendõ megjelölni e jogszabályhelyeket, további összeférhetetlenségi szabály alkotására nem kötelezhetõ. A jogegységi tanács álláspontja szerint a közhasznúsági nyilvántartásba vételhez a szervezet létesítõ okiratának tartalmaznia kell, hogy a közhasznú szervezet a vezetõ tisztségviselõket illetõen mit tekint összeférhetetlennek, e rendelkezés azonban helyettesíthetõ a Kszt. összeférhetetlenségi elõírásaira való utalással is. A belsõ szabályozási autonómia jegyében a közhasznú szervezet dönthet úgy is, hogy mûködéséhez elegendõ garanciát nyújtanak a Kszt. összeférhetetlenségi szabályai, és nem kíván további, egyéniesített szabályokat alkotni. Így a Kszt. keretei között további tartalmi megkötés nélkül is teljesülhet az a követelmény, hogy a döntéshozatal elfogulatlansága nyilvános, elõre meghatározott módon szabályozott legyen. A közhasznú szervezet létesítõ okirata tehát a Kszt. 8. -ában és 9. -ára való utalással tartalmazhatja a közhasznú szervezet vezetõ tisztségviselõinek összeférhetetlenségére vonatkozó szükséges szabályokat. 4. Kell-e a közhasznú szervezetnek vezetõ szerve döntéseirõl külön nyilvántartást vezetnie, vagy elegendõ az ülésrõl jegyzõkönyvet készíteni? A Kszt. 7. (1) bekezdése szerint a több tagból (személybõl) álló legfõbb szerv, valamint a legfõbb szervnek nem minõsülõ ügyintézõ és képviseleti szerv (a továbbiakban együtt: vezetõ szerv) ülései nyilvánosak. A (3) bekezdés a) pontja értelmében a közhasznú szervezet létesítõ okiratának vagy ennek felhatalmazása alapján belsõ szabályzatának rendelkeznie kell olyan nyilvántartás vezetésérõl, amelybõl a vezetõ szerv döntésének tartalma, idõpontja és hatálya, illetve a döntést támogatók és ellenzõk számaránya (ha lehetséges személye) megállapítható. A Kszt. 7. -hoz fûzött indokolása kifejti, hogy a létesítõ okiratnak rendelkezést kell tartalmaznia a vezetõ szerv mûködésére vonatkozóan. A szabályozás célja, hogy a közhasznú szervezet mûködését átláthatóbbá tegye, elõsegítse a döntéshozatal nyomon követhetõségét, biztosítsa a nyilvánosság közhasznú szervezet által vállalt és a törvény által elõírt szintjét. A Legfelsõbb Bíróság Kny.III /1999/3. számú határozatában úgy foglalt állást, hogy a Kszt. 7. (3) bekezdés a) pontjában elõírt követelményeket a létesítõ okirat vagy a szervezeti és mûködési szabályzat szerint elkészített és idõrendben lefûzött jegyzõkönyvei is megfelelõen biztosítják, felesleges e mellé még külön nyilvántartás vezetése is. Az elõírt adatokat tartalmazó jegyzõkönyv megfelelõ és kielégítõ módszer (Kny.III /1998/3.). A Kszt. 7. (3) bekezdés a) pontja szabályának az a célja, hogy közhasznú szervezet mûködését átláthatóbbá tegye, elõsegítse a döntéshozatal nyomon követhetõségét, biztosítsa a kellõ nyilvánosságot. E követelmény olyan nyilvántartás vezetésében testesül meg, amelybõl kitûnik a vezetõ szerv döntésének tartalma, idõpontja és hatálya, illetve a döntést támogatók és ellenzõk számaránya (ha lehetséges, személye). Nincs törvényi elõírás a nyilvántartás formáját illetõen. Lényeges szempont a döntéshozatal körülményeinek és a döntések tartalmának rögzítése oly módon, hogy az bármikor visszakereshetõ, utólagosan is igazolható maradjon. Erre tekintettel a jogegységi tanács megállapította, hogy a Kszt. 7. (3) bekezdés a) pontja szerinti nyilvántartás céljára minden olyan dokumentáció (akár lefûzött jegyzõkönyvek, akár külön vezetett nyilvántartás) elfogadható, amely biztosítja a vezetõ szerv döntései tartalmának, idõpontjának és hatályának, illetve a döntést támogatók és ellenzõk számarányának (ha lehetséges, személyének) utólagos megismerhetõségét, igazolását. 5. Kell-e befektetési szabályzatot csatolnia a közhasznú szervezetnek a nyilvántartásba vételhez, ha az alapszabály szerint befektetési tevékenységet kíván folytatni? A Kszt a szerint a befektetési tevékenységet folytató közhasznú szervezetnek befektetési szabályzatot kell készítenie, amelyet a legfõbb szerv fogad el. A jogegységi indítványban foglaltakkal ellentétben a Legfelsõbb Bíróság Kny.VI /2000/3. számú végzésében nem írta elõ befektetési szabályzat csatolását, csupán arra hívta fel a figyelmet, hogy amennyiben befekte-
7 10. szám ÜGYÉSZSÉGI KÖZLÖNY 551 tõi tevékenység folytatását az alapító okirat lehetõvé tenné, úgy a Kszt a alapján befektetési szabályzatot kell készíteni. A Fõvárosi Ítélõtábla jogegységi indítványban hivatkozott számos döntésében kifejtette, hogy amennyiben nincs arra vonatkozó adat, hogy a kérelmezõ a nyilvántartásba vételével egyidejûleg befektetési tevékenység folytatását kezdené, a befektetési szabályzat hiánya a közhasznú minõsítés nyilvántartásba vételi kérelem elutasításának nem lehet indoka. A Kszt hoz fûzött indokolás szerint a törvény nem állapít meg kogens szabályokat a közhasznú szervezetek befektetési viszonyaira. Nem írja elõ, hogy a közhasznú szervezetek miben tartsák szabad pénzeszközeiket, nem állítja fel a befektetési kockázatok taxatív rendszerét. A törvény csupán az e szabályozási tárgyakra irányuló belsõ szabályokat (befektetési szabályzat) megalkotását írja elõ. A jogi személyek nyilvántartási jogának általános elve, hogy megalakuláskor csak az ahhoz feltétlenül szükséges iratokat, engedélyeket követeli meg. Ennek megfelelõen tesz különbséget, pl. alapítási és mûködési engedélyek között a gazdasági társaságokról szóló évi IV. törvény (Gt.) 6. (1) és (2) bekezdése is. A Gt. tükrözi azt a helyzetet, hogy vannak olyan engedélyek, amelyeket az alapítóknak már a gazdasági társaság létrehozása elõtt be kell szerezniük, és vannak a tevékenységi kör gyakorlásához szükséges engedélyek. Az alapítási engedélytõl annyiban különbözik a tevékenység gyakorlását lehetõvé tevõ engedély, hogy a tevékenységi engedély hiánya nem akadályozza a cég bejegyzését, de a szóban forgó tevékenységet csak az engedély birtokában lehet folytatni. Hasonló a szabályozási helyzet a közhasznú szervezetek befektetési tevékenységét illetõen is. A befektetési szabályzat nem a nyilvántartásba vételhez, hanem a befektetési tevékenység végzéséhez szükséges, ezért szükségtelen azt a nyilvántartásba vételi kérelemhez csatolni, de a Kszt. 26. k) pontja szerinti, a közhasznú szervezet saját eszközeibõl történõ értékpapír, társasági tagsági jogviszonyból eredõ vagyonértékû jog, ingatlan és más egyéb hosszú távú befektetést szolgáló vagyontárgy szerzésére irányuló befektetési tevékenységet csak a szabályzat megalkotását követõen lehet folytatni. 6. Peres vagy nemperes eljárásban kell döntenie a bíróságnak, ha az ügyész a közhasznúsági fokozatból történõ átsorolás, illetve a törlés iránt kérelmet terjeszt elõ? A Kszt. A közhasznúsági nyilvántartásba vételre, az átsorolásra és a közhasznúsági nyilvántartásból való törlésre vonatkozó eljárás szabályai cím alatt 22. (1) bekezdésében elõírja, hogy a közhasznúsági nyilvántartásba vétel, a közhasznúsági fokozatok közötti átsorolás, valamint a közhasznú jogállás törlése iránti kérelmet a szervezet nyilvántartásba vételére illetékes bíróságnál, ha a nyilvántartásba vételre nem a bíróság jogosult, az erre jogosult szervezetnél kell benyújtani. A (3) bekezdés értelmében a közhasznúsági nyilvántartásba vételrõl, az átsorolásról és a törlésrõl a bíróság nemperes eljárásban határoz. A 23. szerint az ügyész a közhasznúsági nyilvántartásba vételre illetékes bíróságnál indítványozhatja a közhasznú jogállás törlését, illetõleg az alacsonyabb közhasznúsági fokozatba történõ átsorolást, ha a közhasznú szervezet mûködése és vagyonfelhasználása az e törvényben, a létesítõ okiratban vagy az ennek alapján készített belsõ szabályzatokban foglalt rendelkezéseknek nem felel meg, és ezen a szervezet az ügyészi felhívás után sem változtat. Az ügyész e jogosultsága a Kszt án alapuló, a szervezet törvényes mûködése feletti törvényességi felügyelet gyakorlásához kapcsolódik. A Kszt hoz fûzött indokolás szerint a fenti eljárás kérelemre indul. A közhasznú nyilvántartást végzõ bíróság kötve van a közhasznúvá minõsíthetõ szervezet kérelméhez. A 23. -hoz kapcsolódó indokolás ugyanakkor úgy fogalmaz, hogy a közhasznú szervezet közhasznú nyilvántartásból való törlésére irányuló kérelmet a közhasznú szervezet, a törlésre irányuló keresetet az ügyészség nyújthat be. A Kszt. indokolása azonban ellentétes a Kszt. 22. (3) bekezdésének egyértelmû rendelkezésével, amikor kimondja, hogy a közhasznúsági nyilvántartásba vételrõl, az átsorolásról és a törlésrõl a bíróság nemperes eljárásban határoz. Nem hagyható figyelmen kívül az a körülmény sem, hogy az alapítványok nyilvántartásba vételét és a törléssel történõ megszûnését szabályozó Ptk. 74/A. -ának (5) és (6) bekezdése, valamint a társadalmi szervezetek nyilvántartásba vételét szabályozó, az egyesülési jogról szóló évi II. törvény 15. -ának (2) és (7) bekezdése is a bíróság nemperes eljárásában történõ határozathozatalról rendelkezik. A Kszt ban meghatározott átsorolás és törlés iránt kérelemre induló eljárásokban keresetlevelet ezért az ügyész sem terjeszthet elõ, kérelmérõl a bíróság nemperes eljárásban dönt. IV. A kifejtettekre figyelemmel a jogegységi tanács a bírósági jogalkalmazás egységének biztosítása érdekében (Bsz. 27. ) a rendelkezõ részben foglaltak szerint határozott, és e határozatát a Bsz. 32. (4) bekezdése alapján a Magyar Közlönyben közzéteszi. Budapest szeptember 26. Dr. Darák Péter s. k., elõadó bíró Dr. Buzinkay Zoltán s. k., bíró Bauer Jánosné dr. s. k., a jogegységi tanács elnöke Dr. Kozma György s. k., bíró Dr. Madarász Gabriella s. k., bíró
8 552 ÜGYÉSZSÉGI KÖZLÖNY 10. szám A Magyar Köztársaság Legfelsõbb Bírósága jogegységi határozata 5/2006. KJE szám A MAGYAR KÖZTÁRSASÁG NEVÉBEN! A Magyar Köztársaság Legfelsõbb Bíróságának Közigazgatási Jogegységi Tanácsa a szeptember 26. napján megtartott nem nyilvános ülésén az egységes ítélkezési gyakorlat biztosítása érdekében a Magyar Köztársaság legfõbb ügyészének indítványa alapján meghozta a következõ jogegységi határozatot: 1. A bíróság az alapítvány mûködése során is kijelölheti a kezelõ szervet (szervezetet), ha errõl az alapító nem gondoskodott, illetve a kijelölt szerv (szervezet) a feladat ellátását nem vállalja. 2. Több alapító által létrehozott alapítványnál az egyik alapító halála, illetve megszûnése esetén az alapítói jogok gyakorlására kijelölt más személy hiányában a többi alapító az alapító okiratot módosíthatja. 3. A kezelõ szerv egyes tagjainak kijelölése az alapító okirat rendelkezése szerint szüntethetõ meg. A kezelõ szerv (szervezet) alapítványi célokat veszélyeztetõ tevékenysége esetén az alapító a teljes kezelõ szerv (szervezet) kijelölését vonhatja vissza és kezelõként más szervet (szervezetet) jelölhet ki. 4. A bíróság a Ptk. 74/C. (7) bekezdésében foglalt alapítói jogosultságokat indokolt esetben, az alapítvány nevének, céljának és vagyonának figyelembevételével gyakorolhatja, ezért az erre vonatkozó bejelentés megalapozottságát vizsgálnia kell. INDOKOLÁS I. A legfõbb ügyész a bíróságok szervezetérõl és igazgatásáról szóló évi LXVI. törvény (a továbbiakban: Bsz.) 31. (1) bekezdésének a) pontja, valamint 31. (2) bekezdésének rendelkezése alapján jogegységi eljárás lefolytatását és jogegységi határozat meghozatalát kezdeményezte a következõ kérdésekben: 1. Ha az alapítvány mûködése során válik szükségessé a kezelõ szerv kijelölése, azt a bíróság a Ptk. 74/C. (2) bekezdése alapján kijelölheti-e? A Legfelsõbb Bíróság Kny.III /2000/3. számú végzésében kifejtett álláspont szerint a bíróság csak abban az esetben rendelkezhet a kezelõ szerv kijelölésérõl, ha azt az alapító a nyilvántartásba vétel során elmulasztotta, illetõleg az alapító által megjelölt személyek a feladat ellátását nem vállalják, továbbá abban az esetben, ha az alapító halála, illetõleg megszûnése miatt az alapítói jogok gyakorlására nem kerülhet sor. A kezelõ szervezet bíróság által történõ kijelölésével kapcsolatban a Legfelsõbb Bíróság Közigazgatási Kollégiuma a BH évi 8. számban közzétett véleményének 7. pontjában is úgy foglalt állást, hogy a kezelõ szerv kijelölésével kapcsolatos jogosultság a bíróságot csak az alapító halála, megszûnése esetén illeti meg. Létezõ alapítók esetében azonban a kezelõ szerv kijelölése bírósági eljárásban nem kényszeríthetõ ki. Az iránymutató gyakorlattal az ítélõtáblák gyakorlata ellentétes. A Pécsi Ítélõtábla Knyf.III /2003/3. számú végzésének indokolásában foglaltak szerint a bíróságnak a kezelõ szerv kijelölésére vonatkozó kötelezettsége nem korlátozható az alapítvány nyilvántartásba vételére irányuló eljárásra, miután az alapítónak a kezelõ szerv kijelölésére vonatkozó joga sem kizárólag az alapításkor áll fenn. A Pécsi Ítélõtábla álláspontja szerint a bíróság nemcsak abban az esetben dönthet a kezelõ szerv kijelölésérõl, ha errõl az alapító az alapítvány létrehozásakor nem gondoskodott, hanem akkor is, ha a kezelõ szerv (szervezet) személyi összetételében bekövetkezett változások miatt a kijelölés utóbb válik szükségessé. A Ptk. 74/A. -ának (1) bekezdése szerint alapítvány tartós, közérdekû cél érdekében hozható létre. A tartós mûködéssel, mint törvényi feltétellel szükségképpen együtt járnak az alapítvány kezelõ szervében bekövetkezett személyi változások. A kuratóriumi tag halála, a tisztségrõl való lemondása, az alapító okiratban meghatározott idõtartam eltelte, illetve feltétel bekövetkezése mind olyan körülmény, amely megköveteli, hogy az alapító az alapítvány létesítését követõen is gondoskodjon az alapítvány zavartalan mûködését biztosító kezelõ szerv kijelölésérõl. Ellenkezõ álláspont érvényesítése azt eredményezné, hogy minden olyan esetben, amikor a fenti körülmények bekövetkezte esetén az alapító a kezelõ szerv kijelölését elmulasztja, vagy az alapítók egységes akarat-elhatározása bármely okból hiányzik, az egyébként törvényesen mûködõ, megfelelõ szervezeti keretekkel, vagyoni háttérrel rendelkezõ, sok esetben közhasznú vagy kiemelkedõen közhasznú tevékenységet ellátó alapítványok megszüntetése elkerülhetetlen lenne. Ezen túlmenõen az alapítói passzivitás lehetõséget nyújtana a Ptk. 74/A. -a (3) bekezdésében rögzített, az alapítvány visszavonására vonatkozó tilalom megkerülésére is. A Fõvárosi Ítélõtábla 1.Kny /2004/3. számú végzésében ugyancsak arra az álláspontra helyezkedett, hogy miután az alapítvány öt tagú kuratóriuma lemondott, az alapító azonban új kuratóriumot nem jelölt és úgy nyilatkozott, hogy a kuratórium tagjainak személyére javaslatot tenni nem tud, a kezelõ szerv bíróság általi kijelölése nem jelenti az alapítói jogok elvonását, a kezelõ szerv kijelölése a Ptk. 74/C. (2) bekezdésében foglaltak szerint a bíróság kötelessége.
9 10. szám ÜGYÉSZSÉGI KÖZLÖNY 553 A Legfõbb Ügyészség hivatkozott továbbá a Szegedi Ítélõtábla Knyf.II /2003/2. számú végzésére is. 2. Az alapító(k) halála esetén a többi alapító jogosult-e az alapító okirat módosítására? A Legfelsõbb Bíróság határozatainak hivatalos gyûjteményében közzétett 157. számú elvi határozat szerint az alapítvány alapító okirata csak az alapítók egybehangzó nyilatkozata esetén módosítható. Az egységes jogalkalmazói gyakorlat szerint több alapító esetén új kezelõ szerv kijelölésére csak valamennyi alapító együttes döntése alapján kerülhet sor. Arra vonatkozóan azonban, hogy valamely alapító halála esetén a módosítás lehetséges-e, ellentétes döntések születtek. A Legfelsõbb Bíróság Kny.III /1998. számú, az elvi határozatok között 264. sorszám alatt közzétett eseti döntésében úgy foglalt állást, hogy a határozat meghozatalánál a megszûnt (meghalt) alapítókat figyelmen kívül kell hagyni. Az indokolás szerint egy alapító halála következtében nem semmisülhet meg a többi alapítónak a Ptk. 74/C. (6) bekezdésében biztosított, a kezelõ szerv kijelölésével vagy visszahívásával kapcsolatos jogosultsága. Ezen értelmezés szerint a Ptk. 74/C. (6) bekezdése alapján a bíróság kizárólag akkor jogosult a kuratórium kijelölésére, ha az alapító(k) halála, megszûnése folytán nincs olyan létezõ alapító, aki az alapítvány tekintetében az alapítói jogokat gyakorolhatná. A Legfelsõbb Bíróság Kny.I /1998/4. számú, valamint Kny.I /1998/4. számú végzéseiben a fentiekkel ellentétben úgy foglalt állást, hogy a halál, illetve a jogi személy megszûnése esetében az alapítói jogokat továbbiakban az elhalt, illetve a megszûnt jogi személy helyett más természetes vagy jogi személy nem gyakorolhatja. A kiesett alapító helyett a többi alapító nyilatkozata az elhalt, illetve megszûnt alapító jognyilatkozatát nem pótolhatja, nem helyettesítheti, mert az alapító személyéhez kötõdõ ezen jogok nem háramlanak rájuk. Egy hiányzó egyezõ akaratnyilatkozat esetén a többi alapító az összes alapítót megilletõ, és csak közösen gyakorolható alapítói jogokat tehát nem gyakorolhatja, ugyanúgy ahogy abban az esetben sem, ha az összes alapító létezik, azonban az együttes joggyakorláshoz hiányzik a közös akarat. Az elõzõ állásponttal egyezõ gyakorlatot folytat a Szegedi és a Pécsi Ítélõtábla, az utóbbi álláspontot követi a Fõvárosi Ítélõtábla gyakorlata. A Fõvárosi Ítélõtábla 1.Kny /2004/3. számú végzésének indokolásában kifejtett álláspont szerint az alapítvány létrehozása a természetes személy, illetve a jogi személy személyhez fûzõdõ jogosítványa, ezért a természetes személy halála, illetve a jogi személy megszûnése esetén az alapítói jog tekintetében jogutódlásnak helye nincs. A kiesõ alapító akaratnyilatkozata hiányzik az alapítói jog gyakorlásához ugyanúgy, mint abban az esetben, ha az alapítók között hiányzik az akarategység. A végzésben a Fõvárosi Ítélõtábla arra is rámutatott, hogy a Ptk. 74/C. -ának (7) bekezdése szerint az alapító vagy a jogainak gyakorlására kijelölt más személy hiányában illethetik meg az alapítói jogosultságok a bíróságot, azonban csak a kezelõ szerv vagy az ügyészség erre vonatkozó bejelentése alapján. Kizáró jogszabályi rendelkezés hiányában, e törvényi rendelkezés értelmében lehetõség van arra, hogy a több alapító által alapított alapítvány esetében egy alapító kiesésekor a kiesett alapító alapítói jogait a bíróság gyakorolja. Ez azonban a bíróságot nem automatikusan illeti meg. Az alapítói jogok bíróság általi gyakorlására a meglévõ alapító önmagában nem, csak az alapítvány kezelõ szervével együtt terjeszthet elõ kérelmet. 3. A kezelõ szervezet alapítványi célokat veszélyeztetõ tevékenysége esetén az alapító kizárólag a teljes kezelõ szervezetet vagy az egyes kuratóriumi tagokat is visszahívhatja? A kezelõ szerv, illetve annak egyes tagjai visszahívását illetõen ellentmondásos jogalkalmazói gyakorlat alakult ki, az alábbiak szerint: A Legfelsõbb Bíróság Kny.II /1998/3. számú, valamint a Legfelsõbb Bíróság Kpkf.II / 1992/2. számú végzéseinek indokolása szerint a Legfelsõbb Bíróság Közigazgatási Kollégiuma 2. számú módosított állásfoglalásának III. pontja szerint lehetõség van arra, hogy az alapító kezelõként amely az alapítvány általános ügydöntõ, ügyvezetõ és képviselõ szerve kurátorokból (gondnokokból) álló, többtagú kuratóriumot hozzon létre. A törvény tehát tiltó rendelkezést, vagy kötelezõ rendelkezést nem tartalmaz a kezelõ szerv összetétele, a kezelõ jelölése tárgyában. Ezért a Legfelsõbb Bíróság álláspontja szerint lehetséges, hogy a kezelõ szerv összetételét oly módon változtassa meg, hogy a kuratórium egy vagy több tagjának tevékenységét értékelve (vagy egyéb más személyi körülményeiben beállt változás folytán) a kuratóriumi tagság alól felmenti és mást jelöl a kuratóriumi tagság ellátására. Az alapítvány tartós mûködése törvényi feltétel, ezért a gyakorlatban az alapítványok kuratóriumában személyi változások következhetnek be, amelyeket az alapítónak természetesen figyelembe kell vennie és a kuratórium zavartalan tevékenységét a változások után is biztosítani kell. A gyakorlati élet megköveteli tehát, hogy az alapítvány kuratóriumában személyi változások következhessenek be, a jogbiztonság és az alapítványok tevékenysége törvényességének felügyelete pedig megköveteli azt, hogy e változásokat a bíróság a nyilvántartáson átvezesse. A Legfelsõbb Bíróság több eseti döntésében (Kny.III /1999/4., Kny.III /1999.) ezzel szemben úgy foglalt állást, hogy az alapítónak a kuratórium, illetõleg a kezelõ szervezet megváltoztatásával, tagjainak visszavonásával kapcsolatosan hivatkoznia kell az alapítványi célok veszélyeztetésére, meg kell jelölni, mi miatt kívánja az alapítvány kuratóriumának megváltoztatását, új kuratórium, illetõleg kezelõ szervezet létrehozását. A Ptk. 74/C. -ának (6) bekezdésébõl következõen azonban a kezelõ szerv egyes tagjait nem lehet visszahívni. Ha a kuratórium összetételét bármely okból meg kell
10 554 ÜGYÉSZSÉGI KÖZLÖNY 10. szám változtatni, az egész kezelõ szerv kijelölését vissza kell vonni, és az új összetételû testület bírósági nyilvántartásba vételét kell kérni. Ezt a gyakorlatot követi a Szegedi Ítélõtábla is, amely Knyf.II /2003/2. számú végzésében ugyancsak arra mutatott rá, hogy az alapító csak az alapítvány céljának veszélyeztetése esetén jogosult a kezelõ szerv kijelölésének visszavonására és csak a kezelõ szerv egészét vonhatja vissza, az egyes tagokat külön-külön nem. 4. Az alapítói jogosultságok bíróság általi gyakorlása során az alapító okirat módosítása iránt a Ptk. 74/C. (7) bekezdésének utolsó mondata alapján elõterjesztett kérelem kapcsán a módosítás indokoltságát a bíróságnak kell-e vizsgálnia? A Ptk. 74/C. (7) bekezdése szerint az alapító az alapító okiratban jogainak gyakorlására különösen halála, megszûnése esetére maga helyett más személyt is kijelölhet. E személyre az alapítóra vonatkozó rendelkezések az irányadók. A kijelölést a nyilvántartásba vétel után az alapító nem vonhatja vissza. Alapító vagy a jogainak gyakorlására kijelölt más személy hiányában a kezelõ szerv (szervezet) vagy az ügyészség erre vonatkozó bejelentése alapján az alapítói jogosultságok a bíróságot illetik meg. A Ptk. 74/C. (7) bekezdésének alkalmazásával kapcsolatban eltérõ jogalkalmazói gyakorlat alakult ki annak megítélésében, hogy a bíróság a módosítás iránt elõterjesztett kérelem indokoltságát köteles-e vizsgálni és az alapító okiratot csak abban az esetben köteles-e módosítani, ha e nélkül az alapítvány további mûködése veszélyeztetve lenne. A kérelemnek megfelelõ módosítás széles körben elterjedt jogalkalmazói gyakorlat. A Fõvárosi Ítélõtábla 1.Kny /2003/2. számú végzésének indokolásában kifejtett álláspontja szerint azonban az alapítónak nem kötelezettsége, hanem jogosultsága az alapító okirat módosítása, ezért a kiesett alapító helyett a bíróságnak sem kötelezettsége, kizárólag törvényi lehetõsége az alapító okirat feltehetõ szándéka szerinti módosítása. Az alapító okirat bíróság általi módosítása pedig elsõsorban akkor indokolt, ha anélkül az alapítói szándék csorbulna, az alapítvány mûködésképtelenné válna. A Fõvárosi Ítélõtábla az 1.Kny /2003/4. számú végzésében arra is rámutatott, hogy az alapító okirat módosításának kényszere szükséges ahhoz, hogy azt a Ptk. 74/C. (7) bekezdése alapján a bíróság módosítsa. Önmagában az, hogy a kuratórium tagjai további célok kitûzésére, vagy tevékenység végzésére látnak lehetõséget, vagy például az alapítvány nem közhasznú szervezet, az alapítvány alapító okirat szerinti mûködését nem érinti, nem gátolja, de nem csorbítja az alapítói szándékot sem, ezért a módosításra nem kerülhet sor. Ezzel szemben, ha az alapítvány székhelyhasználati joga megszûnik, vagy a kezelõ szervezet nem látja el a feladatát, ezek már lehetnek a mûködés akadályai, amelyek indokolhatják az alapító okirat bírósági módosítását. II. A jogegységi tanács nem nyilvános ülésén a legfõbb ügyész képviselõje a jogegységi indítványban foglaltakat fenntartotta. Kifejtette, hogy álláspontjuk szerint a bíróság az alapítvány mûködése során is kijelölheti a kezelõ szervet; bármely alapító halála vagy megszûnése esetén jogait a bíróság gyakorolhatja, de olyan értelmezés is indokolható, amely szerint amíg az alapítványnak van alapítója, a bíróság az alapítói jogokat nem veheti át; a kezelõ szerv tagjának kijelölése az alapító okirat rendelkezése szerint vonható vissza, ennek hiányában csak a teljes kezelõ szerv visszavonására kerülhet sor, továbbá a bíróságnak minden esetben vizsgálnia kell, hogy indokolt-e az alapító okirat módosítása. III. 1. A Ptk. 74/C. (6) bekezdése szerint, ha a kezelõ szerv (szervezet) tevékenységével az alapítvány célját veszélyezteti, az alapító a kijelölést visszavonhatja és kezelõként más szervet (szervezetet) jelölhet ki. Ugyanakkor a Ptk. 74/C. (2) bekezdésének rendelkezése értelmében a bíróság köteles kezelõ szerv (szervezet) kijelölésérõl gondoskodni, ha errõl az alapító nem rendelkezett, illetõleg a kezelõ szerv (szervezet) a feladat ellátását nem vállalja. A Ptk. nem tartalmaz olyan korlátozó szabályt, amely szerint a bíróság kötelezettsége a kezelõ szerv (szervezet) kijelölésével kapcsolatban csak az alapítvány létesítésekor áll fenn. Az új kezelõ szerv kijelölésének jogosultsága tehát elsõsorban az alapítót illeti meg, azonban ha az alapító e jogával nem él, és új kezelõ szerv kijelölése bármely okból szükségessé válik, a bíróság a Ptk. 74/C. (2) bekezdése alapján az alapítvány mûködése során is köteles új kezelõ szerv (szervezet) kijelölésérõl gondoskodni. A Legfelsõbb Bíróság Kny.III /2000/3. számú végzésében kifejtett a fentiekkel ellentétes álláspontja, valamint a BH évi 8. számában közzétett vélemény 7. pontjában kifejtett álláspont a Ptk január 1-jéig hatályos rendelkezése alapján született. A Ptk. 74/C. -ának (6) bekezdése ezen idõpontig úgy rendelkezett, hogy ha a kezelõ szerv (szervezet) tevékenységével az alapítvány célját veszélyezteti, az alapító kijelölést visszavonhatja és kezelõként más szervet (szervezetet) jelölhet ki. Az alapító halála, megszûnése után ez a jogosultság a bíróságot illeti meg. A évi CVI. törvény 8. (1) bekezdése a Ptk. 74/C. (6) bekezdésének második mondatát január 1-jétõl hatályon kívül helyezte, ezzel megszüntette azt a korlátozást, hogy a kezelõ szerv (szervezet) kijelölésének jogosultsága az alapítvány mûködése során a bíróságot csak az alapító halála, illetve megszûnése után illeti meg. A Legfelsõbb Bíróság korábbi álláspontját erre a rendelkezésre alapította, amely a Ptk. módosítása folytán január 1-jétõl meghaladottá vált.
11 10. szám ÜGYÉSZSÉGI KÖZLÖNY 555 Az ítélõtáblák ezért évtõl már egységesen helyes és iránymutató gyakorlatot alakítottak ki. 2. A Ptk. 74/B. (5) bekezdése szerint az alapító az alapító okiratot indokolt esetben az alapítvány nevének, céljának és vagyonának sérelme nélkül módosíthatja. A módosításra egyebekben az alapítvány nyilvántartásba vételére vonatkozó szabályokat kell megfelelõen alkalmazni. E rendelkezésbõl következõen több alapító esetén az alapító okiratot az alapítók csak egybehangzó akaratelhatározással módosíthatják. A Ptk. 74/C. (7) bekezdése értelmében az alapító az alapító okiratban az e törvényben biztosított jogainak gyakorlására különösen halála, megszûnése esetére maga helyett más személyt is kijelölhet. E személyre az alapítóra vonatkozó rendelkezések az irányadók. A kijelölést a nyilvántartásba vétel után az alapító nem vonhatja vissza. Alapító vagy a jogainak gyakorlására kijelölt más személy hiányában a kezelõ szerv (szervezet) vagy az ügyészség erre vonatkozó bejelentése alapján az alapítói jogosultságok a bíróságot illetik meg. A Ptk. idézett rendelkezése alapján az alapító halála, illetve megszûnése esetén jogainak gyakorlására elsõsorban az alapító okiratban kijelölt más személy jogosult. Ha az alapító okirat az alapító halála, illetve megszûnése esetére a joggyakorlásra jogosult más személyt nem jelöl meg, az alapítói jogosultságok a bíróságot illetik meg. A Ptk. 74/C. (7) bekezdését a évi CVI. törvény 3. (3) bekezdése iktatta be január 1-jei hatállyal. Ezen idõpontig új kezelõ szerv kijelölésének jogát kivéve a Ptk. nem tartalmazott szabályt arra vonatkozóan, hogy az alapító halála, illetve megszûnése esetén jogait ki, vagy mely szerv gyakorolhatja. A Legfelsõbb Bíróság a mûködõképesség biztosítása érdekében alakította ki azt a gyakorlatát, amely lehetõvé tette, hogy az egyik alapító halála (megszûnése) esetén a többi alapító a meghalt (megszûnt) alapító bizonyos jogosítványait például az alapító okirat szükséges módosítását gyakorolhassa. A Ptk. jelenleg hatályos 74/C. -ának (7) bekezdése már egyértelmû rendelkezést tartalmaz arra vonatkozóan, hogy az alapító vagy jogainak gyakorlására kijelölt más személy hiányában az alapítói jogosultságok a bíróságot illetik meg. Az alapítói jogosultságok a bíróságot tehát akkor illetik meg, ha az alapítvány alapító nélkül marad. Ha az alapítványt több alapító hozta létre és az egyik alapító idõközben meghalt vagy megszûnt, az alapítvány nem maradt alapító nélkül, mivel a többi alapító képes az alapítói jogok gyakorlására. Ez esetben az alapítói jogokat a Ptk. 74/C. (7) bekezdése alapján nem a bíróság, hanem a többi alapító gyakorolhatja egybehangzó akaratnyilatkozattal. Az alapítvány olyan egységes vagyontömegnek tekintendõ, melynek az alapító okiratban meghatározott célok érdekében való eredményes mûködtetését az alapítóknak vagy a bíróságnak a kezelõ szerv (szervezet) tevékenysége útján biztosítaniuk kell. Ameddig az alapítvány egy vagy több alapítója az alapító okiratban meghatározott cél megvalósításához szükséges alapítói döntéseket képes meghozni, a bíróság a törvényes elõírásoknak megfelelõ alapítói döntések nyilvántartásba vételére rendelkezik hatáskörrel. Ezt a jogértelmezést támasztja alá a Ptk. 74/C. (7) bekezdésben foglalt rendelkezésen túlmenõen a Ptk. 74/C. (2), 74/E. (3) és (4), valamint (6) bekezdése is. 3. A Ptk. 74/C. (1) bekezdése szerint az alapító az alapító okiratban kijelölheti a kezelõ szervet, illetõleg ilyen célra külön szervezetet is létrehozhat. A kezelõ szerv (szervezet) az alapítvány képviselõje. Az alapító az alapító okiratban úgy is rendelkezhet a (3) bekezdésben foglalt követelmény keretei között, hogy a kezelõ szerv (szervezet) vagy annak tagja kijelölése meghatározott idõtartamra vagy feltétel bekövetkezéséig áll fenn. E rendelkezés azonban az idõtartam lejárta, illetve a feltétel bekövetkezése esetén is csak az új kezelõ szerv (szervezet), illetve az új tag kijelölésének bírósági nyilvántartásba vételével egyidejûleg válik hatályossá. Az alapítvány kezelõ szervével kapcsolatos rendelkezést tartalmaz a Ptk. 74/C. (6) bekezdése is, amely szerint, ha a kezelõ szerv (szervezet) tevékenységével az alapítvány célját veszélyezteti, az alapító a kijelölést visszavonhatja és kezelõként másik szervet (szervezetet) jelölhet ki. A Ptk. idézett rendelkezései alapján az alapítvány kezelõ szervének megváltoztatására két módon kerülhet sor. A Ptk. 74/C. (1) bekezdése alapján az alapító az alapító okiratban meghatározhatja, hogy a kezelõ szerv (szervezet) vagy annak bármely tagja kijelölése mely idõtartamra vagy feltétel bekövetkezéséig áll fenn. Ebben az esetben az idõtartam lejárta, illetve a feltétel bekövetkezése esetén lehetõség van nem csak új kezelõ szerv (szervezet), hanem a kezelõ szerven (szervezeten) belül egy vagy több új tag kijelölésére is. A Ptk. 74/C. (6) bekezdése ugyanakkor egyértelmû rendelkezést tartalmaz arra vonatkozóan, hogy ha a kezelõ szerv (szervezet) tevékenységével az alapítvány célját veszélyezteti, az alapító csak az egész kezelõ szerv (szervezet) kijelölésének visszavonásáról rendelkezhet és nem egyes tagokéról. Ez utóbbi esetben ugyanis a Ptk. nem új tag vagy tagok kijelölésére jogosítja fel az alapítót, hanem arra, hogy kezelõként más szervet (szervezetet) jelöljön ki. A Ptk. 74/C. (1) bekezdésének utolsó két mondatát a évi CVI. törvény 3. (1) bekezdése január 1-jétõl iktatta be. A korábban hatályos szabályok nem tartalmaztak olyan lehetõséget, hogy az alapító a kezelõ szerv egyes tagjainak kijelölését is visszavonhatja, hanem a Ptk. 74/C. (6) bekezdésének megfelelõen lehetett eljárni. A Ptk. hatályos rendelkezései alapján azonban lehetõsége van az alapítónak arra, hogy az alapító okiratban rendelkezzen arról, hogy az egyes tagok kijelölése milyen feltételek bekövetkezése esetén vonható vissza.
12 556 ÜGYÉSZSÉGI KÖZLÖNY 10. szám 4. A Ptk. 74/C. (7) bekezdésének utolsó mondata úgy rendelkezik, hogy az alapító vagy a jogainak gyakorlására kijelölt más személy hiányában a kezelõ szerv (szervezet) vagy az ügyészség erre vonatkozó bejelentése alapján az alapítói jogosultságok a bíróságot illetik meg. A Ptk. 74/B. (5) bekezdése értelmében az alapító az alapító okiratot indokolt esetben az alapítvány nevének, céljának és vagyonának sérelme nélkül módosíthatja. A Ptk. 74/B. (5) bekezdése az alapító okirat módosítását az alapítvány mûködése során feltételekhez köti. Az alapító az alapító okiratot mindenekelõtt az alapítvány nevének, céljának és vagyonának sérelme nélkül módosíthatja, továbbá elõírja azt is, hogy a módosításra csak indokolt esetben kerülhet sor. Mivel a bíróságot a Ptk. 74/C. (7) bekezdése az alapító jogainak gyakorlására jogosítja fel az ott meghatározott feltételek fennállása esetén, a Ptk. 74/B. (5) bekezdésben meghatározott korlátozások a bíróságra is vonatkoznak. Ezért a bíróságnak a kezelõ szerv (szervezet) vagy az ügyészség bejelentése alapján is vizsgálnia kell, hogy indokolt-e az alapító okirat módosítása, illetve az indítványozott módosítás nem sérti-e az alapítvány nevét, célját, illetve vagyonát. Helyes gyakorlatot alakított ki a Fõvárosi Ítélõtábla, amikor határozataiban megállapította, hogy az alapító okirat bíróság általi módosítása elsõsorban akkor indokolt, ha anélkül az alapítói szándék csorbulna, vagy az alapítvány mûködésképtelenné válna. IV. A kifejtettekre figyelemmel a jogegységi tanács a bírósági jogalkalmazás egységének biztosítása érdekében (Bsz. 27. ) a rendelkezõ részben foglaltak szerint határozott, és e határozatát a Bsz. 32. (4) bekezdése alapján a Magyar Közlönyben közzéteszi. Budapest, szeptember 26. Dr. Kozma György s. k., elõadó bíró Dr. Fekete Ildikó s. k., bíró Bauer Jánosné dr. s. k., a jogegységi tanács elnöke Dr. Buzinkay Zoltán s. k., bíró Dr. Kárpáti Zoltán s. k., bíró UTASÍTÁSOK A legfõbb ügyész 21/2006. (ÜK. 10.) LÜ utasítása az ügyészségi alkalmazottak egyes költségtérítéseirõl és juttatásairól szóló 8/1996. (ÜK. 7.) LÜ utasítás módosításáról Az ügyészségi szolgálati viszonyról és az ügyészségi adatkezelésrõl szóló évi LXXX. törvény 50/C. -ának (2) bekezdésében foglalt felhatalmazás alapján az ügyészségi munkavállalói érdekképviseleti szervezetek és az Ügyészségi Alkalmazottak Országos Tanácsa egyetértésével a következõ utasítást adom ki: 1. Az ügyészségi alkalmazottak egyes költségtérítéseirõl és juttatásairól szóló 8/1996. (ÜK.7.) LÜ utasítás (a továbbiakban: Ut.) 2. -ának (2) bekezdésében a saját gépkocsijának szövegrész helyébe a gépkocsi szövegrész lép. 2. Az Ut. 3. -a (1) bekezdésének f) pontja helyébe a következõ rendelkezés lép: f) a fõügyészségen az alárendelt helyi ügyészségekre is kiterjedõen a fõügyész, 3. Az Ut. 4. -a a következõ új (3) bekezdéssel egészül ki: (3) A közlekedési költségtérítésben részesülõ ügyészségi alkalmazott haladéktalanul köteles bejelenteni a munkáltatói jogkör gyakorlójának, illetõleg az engedélyezõnek, ha a költségtérítés megállapításakor figyelembe vett valamely tényben, vagy körülményben változás állt be. 4. Az Ut a helyébe a következõ rendelkezés lép: 11. A 10. (2), illetõleg (3) bekezdésében meghatározott feltételek fennállása esetén a magasabb vezetõ állású ügyészségi alkalmazottnak a saját gépjármû eseti használatára nem kell engedélyt kérnie, de az 1. sz. melléklet szerinti nyomtatvány I. fejezetében foglaltak kitöltése kötelezõ. 5. Az Ut ában a szövegrész helyébe a szövegrész lép.
13 10. szám ÜGYÉSZSÉGI KÖZLÖNY Az Ut ának (1) (2) bekezdése helyébe a következõ rendelkezés lép: (1) A hivatali érdekbõl vagy pályázat alapján más városba áthelyezett ügyészségi alkalmazott kérelmére a legfõbb ügyész engedélyezheti az átköltözés költségeinek a megtérítését. (2) Az átköltözéskor az ügyészségi alkalmazott az ingóságoknak a korábbi lakóhelyrõl az új lakóhelyre történõ szállítása során felmerült és számlával igazolt indokolt, továbbá a 2. -ban írtak szerint a saját, valamint a vele együtt átköltözõ házastársa és vele közös háztartásban élõ közeli hozzátartozói utazási költségeinek megtérítését igényelheti. 7. (1) Az Ut ának (1) bekezdése helyébe a következõ rendelkezés lép: (1) Az ügyészségi alkalmazottak hivatalos célból, szolgálati, illetve magánútlevéllel történõ külföldi utazását (a továbbiakban: külföldi kiküldetés) a legfõbb ügyész írásban rendeli el a 2. számú melléklet szerinti javaslat, továbbá az e célra szolgáló formanyomtatvány alkalmazásával. A javaslat és a formanyomtatvány aláírásra történõ elõkészítése a Nemzetközi és Európai Ügyek Fõosztályának feladata. A legfõbb ügyész utazása esetén nincs javaslattevõ. A Nemzetközi és Európai Ügyek Fõosztálya vezetõjének külföldi utazásáról írásbeli elõterjesztés alapján a legfõbb ügyész közvetlenül dönt. A javaslat és a formanyomtatvány aláírására (a külföldi kiküldetés elrendelésére) a 14/A. (1) (2) bekezdésében foglaltakat megfelelõen alkalmazni kell. (2) Az Ut ának (3) bekezdése helyébe a következõ rendelkezés lép: (3) A külföldi kiküldetést teljesítõ ügyészségi alkalmazott (a továbbiakban: kiküldött) feladatait mindenkor a kiküldetési cél és a takarékossági szempontok együttes figyelembevételével köteles teljesíteni. A hétvégét is magában foglaló utazás hivatali és költségtakarékossági érdekbõl a kiküldött egyetértésével engedélyezhetõ. (3) Az Ut a a következõ (4) bekezdéssel egészül ki, egyidejûleg a (4) (7) bekezdés számozása (5) (8) bekezdésre változik: (4) A munkáltatói jogkör gyakorlója a kiküldetés elrendelésérõl való tudomásszerzést követõen mielõbb köteles felhívni a kiküldetést teljesítõ ügyészségi alkalmazott figyelmét az utasításban foglaltak megismerésére. Ennek során tájékoztatja a kiküldöttet, illetõleg küldöttség esetén a küldöttség vezetõje által kijelölt kiküldöttet, hogy a kiküldetésrõl útijelentést kell készítenie, amelyet a visszaérkezést követõ 15 napon belül a Nemzetközi és Európai Ügyek Fõosztálya, valamint a Személyügyi, Továbbképzési és Igazgatási Fõosztály vezetõjének meg kell küldeni. (4) Az Ut a megváltozott számozás szerinti (5) bekezdése a következõ utolsó mondattal egészül ki: A személyes biztonság érdekében megkötött baleset-, betegség- és poggyászbiztosítástól függetlenül az Európai Gazdasági Térség tagállamai területére történõ utazás esetén a kiküldöttnek gondoskodnia kell az általános egészségügyi szolgáltatásra jogosító Európai Egészségbiztosítási Kártya kiváltásáról is. (5) Az Ut a megváltozott számozás szerinti (8) bekezdése helyébe a következõ rendelkezés lép: (8) A diplomata és a szolgálati útlevél, valamint a kiküldetés céljából kiváltott, a beutazáshoz szükséges magánútlevél, illetõleg vízum díját az ügyészség költségvetésébõl kell biztosítani. Szolgálati útlevél használatát a Nemzetközi és Európai Ügyek Fõosztálya vezetõjének javaslatára a legfõbb ügyész a rendszeresen, vagy gyakran, illetve a vízumköteles országba utazó kiküldöttek részére engedélyezheti. A diplomata és a szolgálati útlevelek beszerzésérõl, nyilvántartásáról és kezelésérõl, továbbá az egyéb hivatalos úti okmányok beszerzésérõl a Nemzetközi és Európai Ügyek Fõosztálya gondoskodik. 8. (1) Az Ut ának (1) bekezdése helyébe a következõ rendelkezés lép: (1) A külügyminiszter rendeletében az adott országra meghatározott, az állami vezetõket megilletõ mértékû napidíj a) száz százaléka illeti meg a legfõbb ügyészt és a legfõbb ügyész helyettest, b) hetvenöt százalékára jogosult a magasabb vezetõ állású ügyészségi alkalmazott, valamint c) hatvan százaléka jár az a) b) pontban nem említett ügyészségi alkalmazottnak. (2) Az Ut a a következõ (3) bekezdéssel egészül ki: (3) Ha a kiküldött a kiküldetés idõtartama alatt esetenként díjtalan élelmezésben részesül, az aznapi külföldi napidíját ebéd és vacsora esetén harminc-harminc százalékkal, reggeli esetén tizenöt százalékkal csökkenteni kell. Rendszeres napi díjtalan élelmezés esetén a kiküldöttet a részére megállapított külföldi napidíj huszonöt százaléka illeti meg, kivéve, ha a kiküldött a fogadó szervtõl az élelmezésen kívül napidíjban, ösztöndíjban vagy hasonló juttatásban részesül. (3) Az Ut ának (4) (5) bekedése helyébe a következõ rendelkezés lép, egyidejûleg a (6) bekezdés számozása (5) bekezdésre változik: (4) Ha a kiküldött szállodai számla vagy más számviteli elszámolásra alkalmas bizonylat alapján étkezési költséget számol el, akkor a külföldi napidíjat a (3) bekezdés szerint csökkenteni kell.
14 558 ÜGYÉSZSÉGI KÖZLÖNY 10. szám 9. Az Ut a helyébe a következõ rendelkezés lép: 30. A magasabb vezetõ állású ügyészségi alkalmazott kiküldött önálló tárgyalásra jogosult. A legfõbb ügyész a Nemzetközi és Európai Ügyek Fõosztálya vezetõjének a 27. (1) bekezdése szerinti javaslata alapján más ügyészségi alkalmazott részére esetenként állapíthat meg önálló tárgyalásra jogosultságot. 13. (1) Az Ut a (1) bekezdésének felvezetõ szövegében a számla ellenében szövegrész helyébe a számla vagy számviteli elszámolásra alkalmas bizonylat ellenében szövegrész lép. (2) Az Ut ának (1) bekezdése a következõ h) ponttal egészül ki: h) a sztornó biztosítás díja. 10. Az Ut ának (2) bekezdése helyébe a következõ rendelkezés lép: (2) A külföldi kiküldetés költségeinek elszámolása során a számlával vagy más számviteli elszámolásra alkalmas bizonylattal igazolt költségek téríthetõk meg. 14. Az Ut a (5) bekezdésének elsõ mondatában a számlák egyidejû csatolásával szövegrész helyébe a számlák vagy számviteli elszámolásra alkalmas bizonylatok egyidejû csatolásával szövegrész lép. 11. Az Ut ának (2) (3) bekezdése helyébe a következõ rendelkezés lép: (2) Repülõgépen, az Európán belüli és a négy óra repülési idõt meg nem haladó utazásnál turista, a négy óra repülési idõt meghaladó járatoknál magasabb komfortosztálynak megfelelõ árú repülõjegy vásárolható. Amennyiben az utazás körülményei indokolják a legfõbb ügyész, vagy a legfõbb ügyész helyettes által vezetett küldöttség tagja részére is azonos komfortosztályú repülõjegy vásárolható. Vonattal történõ utazás esetén a kiküldött I. osztályú, hálókocsi igénybevétele esetén a magasabb komfort osztályú utazásra jogosult. (3) A kiküldött legfeljebb középkategóriájú szállás igénybevételére jogosult. Ennél költségesebb szállást indokolt esetben a legfõbb ügyész esetenként engedélyezhet. A legfõbb ügyész és legfõbb ügyész helyettes a középosztályúnál magasabb kategóriába tartozó szállást vehet igénybe. 12. Az Ut a a következõ (6) bekezdéssel egészül ki: (6) A hivatali, illetve más tulajdonában lévõ gépjármûvel történõ utazás esetén a határátlépéskor a gépjármû vezetõje felszólítás nélkül köteles az ott szolgálatot teljesítõ személynek átadni az utasítás 6. számú melléklete szerinti tulajdonosi hozzájárulást. A hivatali gépkocsival történõ utazás esetén a gépkocsit üzemeltetõ ügyészi szerv vezetõjének, a Legfõbb Ügyészségen a Nemzetközi és Európai Ügyek Fõosztálya vezetõjének az utazást megelõzõen a szükséges adatokról tájékoztatnia kell a Gazdasági Fõigazgatóság illetékes munkatársát, a szükséges engedélyezés céljából. 15. Az Ut ának (1) bekezdésében az ügyészek, ügyészségi titkárok, fogalmazók, nyomozók és ügyészségi ügyintézõk szövegrész helyébe az ügyészségi alkalmazottak szövegrész lép. 16. Az Ut ának (2) bekezdése új második mondattal egészül ki: Az albérleti hozzájárulás akkor engedélyezhetõ, ha a gazdasági fõigazgató a kifizetés pénzügyi fedezetét igazolja. 17. Az Ut. a következõ címmel és 49/A. -sal egészül ki: Temetési segély 49/A. (1) Az ügyészségi alkalmazott házastársa vagy egyenes ágbeli rokona halála esetén kérelemre temetési segélyben részesíthetõ. (2) Az unoka, dédunoka, illetve a nagyszülõ, dédszülõ halála esetén a temetési segély akkor folyósítható, ha az elhunyt és a segélyt igénylõ közös háztartásban élt, továbbá közöttük az egyenes ágbeli rokon nem él, valamint az elhunytat az ügyészségi alkalmazott temettette el. (3) A temetési segély igénylõjének igazolni kell jogosultsága fennálltát, így különösen az elhunyt halálát, házastársi vagy rokoni kapcsolatát, továbbá a (2) bekezdésben említett esetben az eltemettetést.
15 10. szám ÜGYÉSZSÉGI KÖZLÖNY 559 (4) A temetési segély iránti kérelmet a munkáltatói jogkör gyakorlója bírálja el. (5) Az egy kérelmezõnek adható temetési segély összegét a Gazdasági Fõigazgatóság elõterjesztésére a legfõbb ügyész évente állapítja meg az Ügyészségi Alkalmazottak Országos Tanácsának és az ügyészségi alkalmazottak érdekképviseleti szerveinek egyetértésével, továbbá a Személyügyi, Továbbképzési és Igazgatási Fõosztály vélemények figyelembevételével. 18. (1) Az Ut ának (1) bekezdése helyébe a következõ rendelkezés lép: (1) Az ügyészi szervezet az ügyészségi alkalmazottak pihenésének elõsegítésére üdülõt tart fenn, és a Balatonlellei Oktatási Központot üdülés céljára is hasznosítja (a továbbiakban együtt: üdülõ). (2) Az Ut a a következõ (2) bekezdéssel egészül ki, egyidejûleg a (2) bekezdés számozása (3) bekezdésre változik: (2) Az ügyészi szervezet a szolgálati helyen kívüli munkavégzés feltételeinek biztosítása érdekében és üdülés céljára vendégszobákat tart fenn. 19. Az Ut ának (1) bekezdése helyébe a következõ rendelkezés lép: (1) Az üdülõk az üdülési fõidényben elsõsorban üdültetésre használhatók. 20. Az Ut. 1. számú melléklete I. alatti részében A tervezett km-mennyiség rendelkezésre áll, azt elõjegyeztem szövegrész helyébe A tervezett km-mennyiség felhasználásához a pénzügyi fedezet rendelkezésre áll szövegrész lép. 21. Az Ut. 6. számú mellékletében a , szövegrész helyébe a szövegrész lép. 22. Az Ut-ban az OkrI szövegrész helyébe OKRI szövegrész lép. 23. (1) Ez az utasítás november l-jén lép hatályba, egyidejûleg hatályát veszti a) az Ut. 4. -ának (2) bekezdésében és 5. -ának (3) (4) bekezdésében a saját szövegrész, b) az Ut. 7. -a (3) bekezdésének b) pontja, c) az Ut a, d) az Ut ai, e) az Ut ának (2) bekezdésében az és 30. (1) szövegrész, f) az Ut ának (6) (7) bekezdése, g) az Ut ának (4) bekezdése, h) az Ut a (1) bekezdésének az (1) bekezdésben nem említett ügyészségi alkalmazott részére, illetõleg a szövegrész, i) az Ut a (1) bekezdésének utolsó mondata, j) az Ut. 53/A. -ának (5) bekezdése, k) az Ut. 1. számú melléklete I. pontjának elsõ mondatában a szolgálati szövegrész és III. pontja, l) az Ut. 2. sz. mellékletében a legfõbb ügyész szövegrészhez fûzött lábjegyzet. (2) Az utasítás 6. -ával megállapított Ut ának (1) bekezdését az utasítás hatályba lépését követõ áthelyezés esetében kell alkalmazni. (3) Az utasítás nem érinti a hatályba lépése elõtt megállapított albérleti hozzájárulás érvényességét. Dr. Kovács Tamás s. k., legfõbb ügyész
16 560 ÜGYÉSZSÉGI KÖZLÖNY 10. szám KÖRLEVÉL 4/2006. (ÜK. 10.) együttes fõov. körlevél az egységes rendõrségi és ügyészségi bûnügyi statisztika szabályainak, valamint a büntetõbíróság elõtti ügyészi tevékenység számítástechnikai bázisú információs rendszere kitöltési szabályainak módosításáról A Magyar Köztársaság ügyészsége szervezetérõl és mûködésérõl szóló 25/2003. (ÜK. 12.) LÜ utasítás 5. -a (2) bekezdésének a) pontjában foglalt felhatalmazás alapján a 247/2005. (XI. 4.) Korm. rendeletben szabályozott, évre szóló Országos Statisztikai Adatgyûjtési Program (OSAP) nyilvántartási számú, az egységes rendõrségi és ügyészségi bûnügyi statisztika kitöltési szabályainak kiegészítésére, illetõleg módosítására, valamint az nyilvántartási számú, a büntetõbíróság elõtti ügyészi tevékenység számítástechnikai bázisú információs rendszere kitöltési szabályainak kiegészítésére a Nyomozás Felügyeleti és Vádelõkészítési Fõosztály, valamint a Büntetõbírósági Ügyek Fõosztálya vezetõjével egyetértésben a következõ adjuk ki: körlevelet 1. pont Az ERÜBS által használt államigazgatási helységek kódjegyzékében történõ változások 1. Az államigazgatási helységek kódjegyzéke az alábbiakkal egészül ki: Az Országgyûlés 82/2005. (XI. 10.) OGY határozata alapján július 11. napjától megyei jogú város: törölt településkód új településkód Érd A Köztársaság Elnökének határozataira figyelemmel kiválással községgé nyilvánítják a következõ településeket: Városból: új település településkód illetékes RK Encsbõl Gibárt Encsi RK Hatvanból Kerekharaszt Hatvani RK Salgótarjánból Somoskõújfalu Salgótarjáni RK Balassagyarmatból Ipolyszög Balassagyarmati RK Monorból Monorierdõ Monori RK Tamásiból Pári Tamási RK Községbõl: Abasárból Pálosvörösmart Gyöngyösi RK
17 10. szám ÜGYÉSZSÉGI KÖZLÖNY pont Az ERÜBS adatlapok rovatait érintõ módosítások A B, BT, BA adatlapot érintõ módosítások a következõk: 16. rovat: A BÛNCSELEKMÉNY ELKÖVETÉSÉ- NEK HELYE (államigazgatási helység): a címe alpont helyébe Megjegyzés alpont kerül, mely az iratanyag kezelhetõségét és áttekinthetõségét segíti, a kitöltõ tetszõleges informatív megjegyzését tartalmazhatja, adatrögzítésre nem kerül. A B, BT és a T adatlapot érintõ módosítások a következõk: 28. rovat: AZ ELKÖVETÕ NEVE, AZONOSÍTÓ SZÁMA megnevezése helyébe lép: AZ ELKÖVETÕ AZONOSÍTÓ SZÁMA: Kitöltése változatlan, adatrögzítése a kódnégyzeten történik. MEGJEGYZÉS: Az iratanyag kezelhetõségét és áttekinthetõségét segíti, a kitöltõ tetszõleges informatív megjegyzését tartalmazhatja, adatrögzítésre nem kerül. A BT és T adatlapokon az alábbi rovatokban az egységes rendõrségi és ügyészségi bûnügyi statisztika szabályainak, valamint a büntetõbíróság elõtti ügyészi tevékenység számítástechnikai bázisú információs rendszere kitöltési szabályainak módosításáról szóló 7/2004. (ÜK. 6.) fõov. körlevél 6. és 7. pontjaiban már bevezetett kódok pótlólagosan megjelennek: 37. rovat: CSALÁDI ÁLLAPOTA: a) pont kiegészül a nincs adat 5. válaszlehetõséggel b) pont kiegészül a nincs adat 4. válaszlehetõséggel 38. rovat: ISKOLAI VÉGZETTSÉGE: kiegészül a nincs adat 7. válaszlehetõséggel A BA adatlapokon az AZONOSÍTÁSI ADATOK oldalon az oszlopok megnevezése az alábbiak szerint módosul: az elsõ oszlop megnevezése MEGJEGYZÉS, a kitöltõ tetszõleges informatív megjegyzése, adatrögzítésre nem kerül, a második oszlop megnevezése 28. Az elkövetõ azonosító száma, kitöltése változatlan, adatrögzítése a kódnégyzeten. A többi oszlop megnevezése és kitöltése változatlan. 3. pont Az ERÜBS adatlapok kitöltését érintõ módosítások Az egységes rendõrségi és ügyészségi bûnügyi statisztika szabályainak, valamint a büntetõbíróság elõtti ügyészi tevékenység számítástechnikai bázisú információs rendszere kitöltési szabályainak módosításáról szóló 3/2006. (ÜK. 7.) együttes fõov. körlevél az alábbiak szerint módosul: 1. Az 5. pont 2.2. alpontjában szereplõ szövegrész (A 41. és 42. befejezési módokat a júliusi adatállomány szolgáltatásától kezdve nem lehet alkalmazni.) az alábbiak szerint módosul: A 41. és 42. befejezési módokat a június 30. utáni nyomozás (rendõri/ügyészi) befejezések esetén nem lehet alkalmazni. 2. A 6. pontban szereplõ a június 30. utáni nyomozás befejezések esetén szövegrész helyébe a a június 30. utáni rendõri vagy ügyészi nyomozás befejezések esetén szövegrész lép. 3. Az 5. pont 2.1. alpontja az alábbi pontosítással egészül ki: Ha a közbensõ intézkedést végzõ szerv megegyezik az eljárást befejezõ szervvel, a 7A/c d. rovatban minden esetben szerepelnie kell a szervkódnak és az iktatószámnak. Csak az adatlap rögzítése során nem kell kitölteni a 7A/c d. rovatokat, mert a BTA program automatikusan kitölti ezeket a mezõket az 1 2. rovatban szereplõ adatokkal, abban az esetben, ha a 7A/a b. mezõkben érték szerepel. 4. Az 5. pont 2.2. alpontja az alábbiakkal egészül ki: A tevékeny megbánás (252), a sikeres közvetítõi eljárás utáni vádemelés (353), és a közvetítõi eljárás után vádemelés elhalasztása (454) befejezési módok esteiben az adatlap kitöltése a következõ: a) az rovatokat értelem szerint kell kitölteni, b) a 11/a. rovatban (redukált kitöltés) A, c) a 11/b. 26.b. rovatokat nem kell kitölteni, d) a 27. rovatban a bûncselekmény elkövetõinek száma, e) a 28. rovatban (az elkövetõ azonosítója) , f) a 29. rovatban (a megalapozott gyanú közlése) 8, g) a 35. rovatban X, h) a rovatokat nem kell kitölteni, i) a 48. rovatban az elkövetõ által megvalósított bûncselekmények száma, j) a 49.a. rovatban X. A kábítószer élvezõ gyanúsítottal szembeni nyomozás felfüggesztés (455) befejezési mód esetében az adatlap kitöltése megegyezik a nyomozás felfüggesztése (438) befejezési módnál alkalmazott adatlap kitöltéssel.
18 562 ÜGYÉSZSÉGI KÖZLÖNY 10. szám 5. Az 5. pont alpontja az alábbiakkal egészül ki: A június 30. utáni rendõri vagy ügyészi nyomozás befejezéseknél, ha a közbensõ intézkedés (7A/a-b.) nyomozás felfüggesztése, mert nem állapítható meg az elkövetõ kiléte (406), és az eljárás befejezése (7B/a-b.) elévülés (217), akkor ebben az esetben B típusú adatlapot kell kiállítani az alábbiak szerint: a) a 1 7B. rovatokat értelem szerint kell kitölteni, b) a 8/a., b., c. rovatokban (eljárási idõpontok) a megszüntetõ határozat dátumát kell beírni, c) a 11/a. rovatban (kitöltési kontroll) A, d) a 12/b. rovattól nem kell tovább kitölteni az adatlapot. 4. pont Az ERÜBS adatlapok kiemelését érintõ módosítás Ha az adatlap kiemelésére okot adó eljárási cselekménnyel szemben jogorvoslatnak van helye, az adatlap kiemelésére csak az alaki jogerõ beálltát követõen, tehát a jogorvoslati kérelem benyújtására nyitva álló határidõ eltelte, vagy a jogorvoslat elbírálása után kerülhet sor. Ez esetben az adatlapokat az eljárás tényleges befejezése szerint kell kitölteni. 5. pont A nyomozó hatóságok megnevezése és szervkódjai kódszótár az alábbiak szerint módosul törölt kód változatlan kód ORFK Bûnügyi Fõigazgatóság Vizsgálati Osztály Megnevezés változások: régi név: ORFK Bûnügyi Fõigazgatóság Új név: ORFK Bûnügyi Fõosztály régi név: ORFK Bûnügyi Fõigazgatóság Nyomozó Osztály Új név: ORFK Bûnügyi Fõosztály Bûnügyi Osztály A szervkód változások a október 15. utáni nyomozás elrendelések esetében alkalmazhatók. 6. pont A V lapos rendszert érintõ módosítások A büntetõbíróság elõtti ügyészi tevékenység számítástechnikai bázisú információs rendszerében használt 115. r. sz. vádképviseleti (V) lap elsõ oldalán szereplõ A VÁD- LOTT NEVE rovat megváltozik MEGJEGYZÉS rovatra. A rovat az adatlap azonosítását segíti, a kitöltõ tetszõleges informatív megjegyzését tartalmazhatja, adatrögzítésre nem kerül. A 2/2006. (ÜK. 6.) együttes fõosztályvezetõi körlevél mellékletét képezõ, a vádképviseleti (V) lap és a vádképviseleti pótlap (VP) és vádképviseleti kiegészítõ lap (VK) kitöltési szabályait tartalmazó tájékoztató II. Részletes kitöltési tájékoztató B. Vádképviseleti pótlap (VP) címû fejezete az alábbiakkal egészül ki: A D tábla Ha a bíróság a tárgyalás elõkészítése során megszüntetõ határozatot hoz, melyben a vádlottat megrovásban részesíti, akkor a D tábla 2. oszlopát nem kell kitölteni és a vádképviseleti pótlap (VP) 2. oszlopában a 0067 kódot kell feltüntetni. Ha a bíróság a vádlottal szemben a tárgyaláson hoz megszüntetõ határozatot és a vádlottat egyúttal megrovásban részesíti, a D tábla 5. pontjának 2. oszlopában ezt jelölni kell és a vádképviseleti pótlap (VP) 2. oszlopában a vádlott terhére megállapított bûncselekmény kódszámát kell feltüntetni. 7. pont A körlevél rendelkezéseit ahol külön határidõ nem szerepel a október 1. utáni nyomozás befejezések esetén kell alkalmazni. Dr. Stauber József s. k., fõosztályvezetõ ügyész Dr. Kovács Árpád s. k., dandártábornok fõosztályvezetõ ügyész
19 10. szám ÜGYÉSZSÉGI KÖZLÖNY 563 SZEMÉLYI HÍREK Megkövetések Dr. Mohácsy László fõosztályvezetõ ügyész ügyészségi szolgálati viszonyát április 7. napjával, dr. Dobler László szegedi járási ügyészségi ügyész ügyészségi szolgálati viszonyát február 24. napjával politikai állásfoglalásuk és megnyilatkozásaik miatt az akkori legfõbb ügyész megszüntette. Ezért õket, az ügyészi szervezetben lezajlott törvénytelenségek áldozatai emlékének megörökítésérõl szóló 10/2006. (ÜK. 4.) LÜ utasítás 2. -ának (1) bekezdése alapján a legfõbb ügyész, illetõleg a legfõbb ügyész jogkörében eljáró legfõbb ügyész helyettes az ügyészi testület nevében megkövette. Kinevezések A legfõbb ügyész jogkörében eljáró legfõbb ügyész helyettes kinevezte dr. Haraszti Natália székesfehérvári városi ügyészségi ügyészt szolgálati helyén csoportvezetõ ügyésszé; dr. Tallér Nóra székesfehérvári, dr. Gál Katalin Zsuzsanna, dr. Kulcsár Eszter gyõri, dr. Igali Gábor, dr. Szabó Ervin mosonmagyaróvári, dr. Bakó György tatabányai, dr. Virág Anikó kaposvári városi ügyészségi titkárokat szolgálati helyükön ügyésszé; Kitüntetések A Magyar Köztársaság elnöke a miniszterelnök elõterjesztésére nemzeti ünnepünk, október 23-a, az évi forradalom és szabadságharc 50. évfordulója, valamint a Magyar Köztársaság kikiáltásának 17. évfordulója alkalmából dr. Láng László legfõbb ügyészségi fõosztályvezetõ ügyésznek a Magyar Köztársasági Érdemrend Középkeresztje; (polgári tagozat) dr. Stirszky Sándor címzetes fellebbviteli fõügyészségi ügyész, Pest megyei fõügyész-helyettesnek a Magyar Köztársasági Érdemrend Tisztikeresztje (polgári tagozat); Vermes Zoltánné legfõbb ügyészségi irodavezetõnek a Magyar Köztársasági Ezüst Érdemkereszt (polgári tagozat) kitüntetést adományozta. dr. Otta Andrea szentesi, dr. Sztányi Róbert tatabányai városi ügyészségi fogalmazókat szolgálati helyükön ügyészségi titkárrá; dr. Bagoly Bettinát, dr. Farkas Krisztinát, dr. Nagy Krisztinát, dr. Sándor Lénárd Gergelyt, dr. Sima Pétert, dr. Szabó Barbarát, dr. Szõrös Lívia Ágnest, dr. Várhomoki Ambrust budapesti kerületi ügyészséghez, dr. Lõrinczy Juditot, dr. Teszler Dánielt a Pécsi, dr. Hevér Tibort, dr. Kóbor Jenõt a Kecskeméti, dr. Kovács Noémit a Gyulai, dr. Busi Andreát, dr. Komáromi Zsoltot a Miskolci, dr. Kakuja Tamást a Szegedi, dr. Klement Beátát a Makói, dr. Keller Orsolyát, dr. Nagy Pétert, dr. Vincze Anita Szilviát a Székesfehérvári, dr. Harmati Juditot a Debreceni, dr. Kovács Milánt a Gyöngyösi, dr. Juhász Ádámot a Szolnoki, dr. Láris Liliánát a Marcali, dr. Fehér Dávidot, dr. Maroda Mónika Tímeát a Nyíregyházi, Iskiné dr. Banga Edinát a Kisvárdai, dr. Szentmiklósi Lillát a Mátészalkai, dr. Petrovszki Csillát a Tapolcai Városi Ügyészséghez fogalmazóvá.
20 564 ÜGYÉSZSÉGI KÖZLÖNY 10. szám Áthelyezések, kinevezések A legfõbb ügyész jogkörében eljáró legfõbb ügyész helyettes dr. Balog Éva Jász-Nagykun-Szolnok megyei fõügyészségi ügyészt áthelyezte a Szolnoki Városi Ügyészséghez, egyidejûleg kinevezte vezetõ-helyettes ügyésszé; dr. Bodor Krisztina gyõri városi ügyészségi titkárt áthelyezte a Gyõr-Moson-Sopron Megyei Fõügyészséghez, egyidejûleg kinevezte ügyésszé. Szolgálati viszony megszûnések Szolgálati viszonya megszûnt dr. Kozma Gyula legfõbb ügyészségi ügyésznek, dr. Mészáros Enikõ budapesti nyomozó ügyészségi titkárnak, dr. Hitesy Edina Margit kaposvári városi ügyészségi fogalmazónak, dr. Nagy Emese országos kriminológiai intézeti segédmunkatársnak. Áthelyezések A legfõbb ügyész jogkörében eljáró legfõbb ügyész helyettes áthelyezte dr. Gilányi Zoltán nyíregyházi városi ügyészségi ügyészt a Szabolcs-Szatmár-Bereg Megyei Fõügyészséghez fõügyészségi ügyészi munkakörbe; dr. Lukács Dávid salgótarjáni városi ügyészségi fogalmazót a Szikszói Városi Ügyészséghez, dr. Kiss Norbert Nándor mosonmagyaróvári városi ügyészségi fogalmazót a Székesfehérvári Városi Ügyészséghez. Halálozások Dr. Molnár Károly balassagyarmati városi ügyészségi ügyész életének 58. évében szeptember 25. napján, dr. Pásztor István ny. Szabolcs-Szatmár-Bereg megyei fõügyészségi csoportvezetõ ügyész életének 90. évében szeptember 29. napján elhunyt. Az ügyészi szervezet mindkettõjüket saját halottjaként temettette el. Dr. Szajki Károly ny. legfõbb ügyészségi ügyész életének 78. évében augusztus 11. napján, dr. Vajda Alajos legfõbb ügyészségi tanácsos, ny. legfõbb ügyészségi osztályvezetõ ügyész életének 76. évében szeptember 17. napján elhunyt. Áthelyezte a Borsod-Abaúj-Zemplén megyei fõügyész dr. Nevelõs Nóra szikszói városi ügyészségi fogalmazót a Miskolci Városi Ügyészséghez, a Pest megyei fõügyész dr. Berényiné dr. Czakó Mónika monori városi ügyészségi titkárt a Pestvidéki Nyomozó Ügyészséghez, a Zala megyei fõügyész dr. Újhelyi Tamara zalaegerszegi városi ügyészségi titkárt a Zalaegerszegi Nyomozó Ügyészséghez. Igazolványok érvénytelenítése Dr. Szedlák Zsuzsanna budapesti XX., XXI. és XXIII. kerületi vezetõ ügyész eltulajdonított , dr. Ifi Norbert hadnagy, budapesti katonai ügyészségi fogalmazó eltulajdonított , valamint Kemp Jánosné legfõbb ügyészségi fizikai alkalmazott eltulajdonított sorszámú igazolványát a Legfõbb Ügyészség személyügyi, továbbképzési és igazgatási fõosztálya érvénytelenítette.

matches: bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság bíróság Bíróság Bíróság bíróság Bíróság bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság Bíróság bíróság bíróság Bíróság bíróság bíróság bíróság Bíróság Bíróság bíróság Bíróság bíróság bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság bíróság Bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság Bíróság Bíróság Bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság


text:
C-466/12. számú ügy: a hiperlinkek szerzői jogi vetülete (2014. február 13.) :: Dr. Fülöp Botond ügyvéd, Rechtsanwalt
C-466/12. számú ügy: a hiperlinkek szerzői jogi értékelése (2014. február 13.)
Más nyilvánosság hiányában nem jelenti a szerzői jogok sérelmét egy internetes oldalon más oldalakon közzétett és bárki számára korlátozás nélkül, szabadon hozzáférhető művekre mutató hiperlinkek elhelyezése.
Az Európai Unióban a tagállamok szerzői jogi és szomszédos jogi szabályait a 2001/29/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv hivatott összehangolni. Ezen irányelv 3. Cikke előírja a tagállamok számára, hogy a szerzőknek kizárólagos jogot kell biztosítaniuk műveik vezetékes vagy vezeték nélküli nyilvánossághoz közvetítésének engedélyezésére, illetve megtiltására, beleértve az oly módon történő hozzáférhetővé tételt is, hogy a nyilvánosság tagjai a hozzáférés helyét és idejét egyénileg választhatják meg.
Az ügy alapeljárásának felperesei svéd újságírók, akik cikkeiket az őket foglalkoztató sajtóorgánum internetes honlapján is közzétették, így azok bárki számára szabadon hozzáférhetők voltak. Az alapügy alperese pedig egy olyan honlapot működtet, amelyen ügyfeleinek igényei szerint más internetes honlapokon megjelent cikkekre mutató, kattintható linkek listáját nyújtja. Az alapeljárás felperesei kártérítés iránti keresetet nyújtottak be alperes ellen a Stockholms tingsrätt (stockholmi kerületi bíróság) előtt, azzal az indokkal, hogy e társaság egyes cikkeiket engedély nélkül használta fel azáltal, hogy ügyfelei számára hozzáférhetővé tette azokat. Miután az elsőfokú bíróság a keresetet elutasította, a fellebviteli bíróság szükségesnek ítélte az Európai Bíróság előzetes döntéshozatali kérelemmel történő megkeresését. A svéd fellebbviteli bíróság által a luxemburgi bíróságnak feltett kérdések lényegében arra irányultak, hogy az irányelv értelmében vett "nyilvánossághoz közvetítést" valósít-e meg egy internetes oldalon olyan hiperlinkek elhelyezése, melyek más oldalakon található, bárki számára szabadon hozzáférhető művekre mutatnak.
Válaszában a luxemburgi bírói testület mindenek előtt a "nyilvánossághoz közvetítés" fogalmát elemezte, és megállapította, hogy az két elemből tevődik össze: a "közvetítés" cselekményéből, illetve abból, hogy e cselekménynek a "nyilvánosság" felé kell irányulnia. A "közvetítés" fogalmát szélesen kell értelmezni annak érdekében, hogy ezáltal minél nagyobb mértékű legyen a szerzői jog jogosultjának védelme, ami pedig az irányelv egyik legfőbb célkitűzése. Ennél fogva a hiperlinkek elhelyezése "közvetítést" valósít meg, mivel a hiperlinket tartalmazó oldal ügyfeleinek közvetlen hozzáférést kínál a hiperlinkek révén elérhető művekhez. Ami pedig a másik fogalmi elemet, nevezetesen a "nyilvánosságot" illeti, azon - a Bíróság jogértelmezése szerint - meghatározatlan és viszonylag jelentős számú lehetséges címzettet kell érteni. Ezen fogalom-értelmezés alapján pedig vitathatatlan, hogy a hiperlinkek elhelyezése esetén megállapítható a "nyilvánossághoz közvetítés" tényének fennállása.
Ezt követően a Bíróság emlékeztetett azon állandó ítélkezési gyakorlatára, melynek értelmében ha a szerzőtől eltérő személy a nyilvánossághoz közvetít egy a szerző által már nyilvánossághoz közvetített művet, s ezt ugyanazon technikai eszköz révén teszi, mint ahogy azt a szerző tette, akkor az irányelv 3. Cikkében foglalt szerzői jog sérelme megállapításának szükséges feltétele, hogy a nem a szerző általi közvetítés új nyilvánosságot célozzon meg, azaz olyan nyilvánosságot, melyet a szerzői jog jogosultjai nem vettek figyelembe, amikor az eredeti nyilvánossághoz közvetítést engedélyezték. Márpedig ez a feltétel a szóban forgó ügyben nem teljesül, hiszen az alperes által a honlapján elhelyezett hiperlinkek nem céloztak meg más nyilvánosságot, mint a szerzők által az interneten szabadon hozzáférhetővé tett művek. Az eredeti közvetítésben megcélzott közönség ugyanis az érintett internetes oldal lehetséges látogatóinak összessége volt, lévén, hogy az e honlapon szereplő művekhez való hozzáférést semmilyen intézkedés nem korlátozta, tehát azokhoz minden internethasználó szabadon hozzáférhetett. Ennélfogva új nyilvánosság hiányában, a szerzői jog jogosultjainak engedélye nem szükséges az alapügyben szóban forgóhoz hasonló nyilvánossághoz közvetítés esetében. Ezen megállapítás érvényességét pedig az sem kérdőjelezi meg, ha a hiperlinkekre történő kattintás révén a felhasználó számára nem lesz nyilvánvaló az átirányítás ténye, illetve az, hogy mely honlapon jelent meg a megcélzott tartalom.
A fenti megállapítás természetesen csak a bárki számára, korlátozás nélkül, szabadon hozzáférhető művekre vonatkozik. Ha ellenben az eredeti közzététel - például előfizetés révén - csak korlátozott nyilvánosság számára volt elérhető, ám a hiperlink révén ezen korlátozott jelleg megerülhetővé vált, és ekképpen olyan beavatkozást jelentett, mely nélkül az említett felhasználók nem érhetnék el a közvetített műveket, e felhasználók összességét már új nyilvánosságnak kell tekinteni, amelyet a szerzői jog jogosultjai az eredeti közvetítés engedélyezésekor nem vettek figyelembe, és ennek folytán a jogosultak engedélye szükséges az ilyen nyilvánossághoz közvetítéshez.
A Bíróság tehát úgy válaszolt a kérdéseket előterjesztő svéd bíróságnak, hogy a 2001/29 irányelv 3. cikkének (1) bekezdését úgy kell értelmezni, hogy nem minősül e rendelkezés szerinti nyilvánossághoz közvetítésnek egy internetes oldalon olyan művekre mutató kattintható linkek szolgáltatása, mely művek szabadon hozzáférhetők más internetes oldalon.
Ítéletében a luxemburgi bírói testület azt is kimondta, hogy a tagállamok - az uniós joghoz viszonyítva - nem biztosíthatnak szélesebb körű védelmet a szerzői jog jogosultjai számára a „nyilvánossághoz közvetítés” fogalmának kiterjesztésével. Ez ugyanis jogi különbségek, és ennélfogva jogbizonytalanság létrejöttével járna, míg a szóban forgó irányelv pontosan e problémákat kívánja orvosolni.
A Bíróság ítéletét itt, az ítéletről kiadott sajtóközleményt pedig itt olvashatja.

matches: bíróság bíróság Bíróság bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság


text:
Az Alkotmánybíróság 2. öttagú tanácsának 2017. április 11-i ülése
– a Gyulai Törvényszék 9.Mf.25.196/2016/7. számú ítélete elleni alkotmányjogi panasz vizsgálata (köztisztviselői jogviszony megszüntetése) (IV/1560/2016.)
– a Gyulai Törvényszék 14.B.374/2013/280. számú ítélete és a Szegedi Ítélőtábla BF.II.420/2016/37. számú ítélete elleni alkotmányjogi panasz befogadhatóságának vizsgálata (nyomozási bíró kizárása a büntetőügy további elintézéséből) (IV/370/2017.)
– a Fővárosi Törvényszék 61.Pf.632.811/2016/11. számú ítélete elleni alkotmányjogi panasz befogadhatóságának vizsgálata (vezető tisztségviselő felelőssége) (IV/2016/2016.)
– a Kúria Pfv.III.21.923/2015/9. számú ítélete elleni alkotmányjogi panasz befogadhatóságának vizsgálata (vezető tisztségviselő felelőssége) (IV/1677/2016.)
– a Kúria Pfv.IV.21.773/2015/9. számú ítélete elleni alkotmányjogi panasz befogadhatóságának vizsgálata (személyiségi jog megsértése – térfigyelő kamera működtetése) (IV/1315/2016.)
– az információs önrendelkezési jogról és az információszabadságról szóló 2011. évi CXII. törvény 3. § 5. pontja és a Fővárosi Ítélőtábla 2.Pf.20.123/2016/6/II. számú ítélete elleni alkotmányjogi panasz befogadhatóságának vizsgálata (közérdekű adat kiadása) (IV/1510/2016.)
– a Kúria PfvIV.20.561/2016/4. számú ítélete elleni alkotmányjogi panasz befogadhatóságának vizsgálata (közérdekű adat kiadása) (IV/1613/2016.)
– az információs önrendelkezési jogról és az információszabadságról szóló 2011. évi CXII. törvény 3. § 5. pontja és a Fővárosi Ítélőtábla 2.Pf.20.149/2016/7/II. számú ítélete elleni alkotmányjogi panasz befogadhatóságának vizsgálata (közérdekű adat kiadása) (IV/1742/2016.)
– a mező- és erdőgazdasági földek forgalmáról szóló 2013. évi CXXII. törvény 5. § 7) pontja, a 10. § (2) bekezdése, a 34. § (1) és (3) bekezdése elleni alkotmányjogi panasz vizsgálata (végrendeleti örökös földszerzése) (IV/24/2017.)

matches:
Kúria
Kúria
§ 5
Kúria
§ 5
§ 7