text:
gondola.hu - Alkotmánybíróság: hegyen-völgyön át!
Nagykövetek érdeklődtek. A mocsárciprus védelmében. Jogorvoslathoz való jog. Bírói kezdeményezés. Személyiségi jog megsértése. Elidegenítési és terhelési tilalom bejegyzése.
2017. szeptember 22. 20:08
”Az Alkotmánybíróság védőernyőként óvja a jogállamiságot és az emberek alkotmányos jogait.”
Először az intézmény történetében, az Alkotmánybíróság elnökének meghívására mintegy 40 Magyarországra akkreditált nagykövet vett részt az Alkotmánybíróság székházában rendezett fogadáson.
A találkozó azzal a céllal jött létre, hogy az Alkotmánybíróság magyarországi demokráciában betöltött szerepéről, erős alapjogvédelmi jogosítványairól, hatásköréről, illetve politikai konszenzus alapján megválasztott tagjairól hiteles információk jussanak el a nemzetközi közvéleményhez. Sulyok Tamás a nemzetközi kapcsolatok kiszélesítésének és a párbeszéd fontosságára hívta fel a diplomaták figyelmét az igazságügyi együttműködés területén.
Az elnök tájékoztatta a nagyköveteket többek között arról, hogy milyen változásokat hozott az Alaptörvény 2012-es bevezetése. Bár az Alaptörvény az Alkotmánybíróság hatáskörét egyes költségvetési jellegű kérdésekben – részlegesen és időlegesen – korlátozta, összességében egyértelműen erősödött az Alkotmánybíróság szerepe a jogállamiság őreként. Fontos különbség ugyanis a 2012. január elsejét megelőző időszakhoz képest, hogy az Alkotmánybíróság immár mindhárom hatalmi ág, így a bírói hatalom felett is alkotmányos kontrollt gyakorol, mégpedig a német alkotmánybírósághoz igen hasonló jogosítványokkal.
Sulyok Tamás hangsúlyozta: az Alkotmánybíróság védőernyőként óvja a jogállamiságot és az emberek alkotmányos jogait. A valódi alkotmányjogi panasz bevezetésével az Alaptörvény lehetővé tette, hogy a jogkeresők alapvető jogaik sérelme esetén az Alkotmánybírósághoz forduljanak közvetlen jogorvoslatért. Az új lehetőség sikerét a számok is igazolják: öt éve töretlenül nő a testülethez benyújtott alkotmányjogi panaszok száma, 2016-ra például megduplázódott ez az érték a 2013-as évhez képest. Ez tavaly 901 benyújtott alkotmányjogi panaszt jelentett, ebből 689 valódi alkotmányjogi panasz volt.
2012 és 2017 első féléve között mintegy 9500 érintett magánszemély vagy szervezet fordult az Alkotmánybírósághoz. 452 bíró kezdeményezett eljárást, emellett az Alapvető Jogok Biztosa 59 alkalommal, a parlamenti képviselők egy negyede 19 alkalommal nyújtott be indítványt. 2012 óta az ügyek átlagos átfutási ideje körülbelül fél év, alkotmányjogi panaszok esetében 200 nap.
Közember nem győz azon csodálkozni, hogy mi mindenhez kell érteniük. Arról nem is beszélve, hogy nem tetsző döntések esetén még a parlamenti pártok jelesei is kiforgatva a valóságot, szidalmukkal tündökölnek, s felesleges szervezetnek minősítenek. Pedig…
A mocsárciprus védelmében
A Kúria Kfv.II.37.146/2016/8. számú ítélet alaptörvény-ellenességének megállapítására és megsemmisítésére irányuló alkotmányjogi panasz vizsgálata.
A panasz alapjául szolgáló ügyben az indítványozók (Zöld Kapcsolat Egyesület mint I. rendű indítványozó, és Mohos Zsolt, mint II. rendű indítványozó)jogi felperesként vettek részt. A II. rendű indítványozó tulajdonában levő ingatlan előkertjében egy helyileg védett természeti értékké nyilvánított mocsárciprus fa található. A szomszédos ingatlan tulajdonosa gépkocsitároló bővítése iránt terjesztett elő két esetben is kérelmet, második alkalommal az engedélyt megadták. A II. rendű felperes fellebbezései nyomán a bíróság a határozatot hatályon kívül helyezte. A bíróság a megismételt eljárásban kutató fúrások elvégzését írta elő, melyben fel kell tárni, hogy a tervezett munkálatok kihatnak-e a mocsárciprus életminőségére. Többlépcsős eljárást követően az ügy a Kúriához került, amely ítéletében rögzítette, hogy „az építkezés nem tiltható meg arra tekintettel, hogy a fa egy élő szervezet és a törzsnövekedése valamikor (évtizedek múlva) majd elérheti a garázs falát”.
Az indítványozók alkotmányjogi panaszukban azt állították, hogy a bírói döntések annak ellenére ítélték az építési tevékenységet jogszerűnek, hogy az egyértelműen a helyi védett természeti emlék tenyészterületén valósul meg, illetőleg maga az építés nem áll a védettséggel összhangban, és nem szolgálja annak közérdekű célját.
Álláspontjuk szerint az Alaptörvény XX. és XXI. cikkeiből az a kötelezettség folyik, hogy az egyszer már elért védelmi színvonal nem csökkenhet, illetőleg nem törhető át olyan egyéb szakmai követelmények mellett természetvédelmi szempontokat csak mellékesen figyelembe vevő tevékenységek engedélyezésével, amelyek végső soron pontosan indíttatásuknál fogva nem felelnek meg a természetvédelmi védettség céljának és indokának.
Az Alkotmánybíróság megállapította. a természetvédelem jogszabályokkal biztosított szintjét az állam nem csökkentheti, kivéve, ha ez más alkotmányos jog vagy érték érvényesítéséhez elkerülhetetlen. A védelmi szint csökkentésének mértéke az elérni kívánt célhoz képest ekkor sem lehet aránytalan. Az ügyben eljáró bíróság szakértői bizonyítást is lefolytatott, melynek nyomán megállapították, hogy a tervdokumentáció hosszú, több évtizeden keresztül megfelelő megoldást biztosít a fa számára.
Alkotmánybíróság úgy ítélte meg, hogy nem kellett tartani súlyos és helyrehozhatatlan kár vagy hátrány bekövetkezésétől, és nem merült fel olyan egyéb fontos ok sem, ami indokolttá tette volna a jogerős bírósági ítélet végrehajtásának felfüggesztését.
Mindezek alapján a Taláros Testület az indítványt nem találta megalapozottnak, ezért – az Abtv. 47. § (1) bekezdése és az 56. § (1)–(2) bekezdései, 63. §-a, valamint az Ügyrend 5. § (1) és (2) bekezdései, 31. § (6) bekezdése alapján eljárva – az indítványt elutasította. (AB határozat alkotmányjogi panasz elutasításáról: IV/1064/2017.)
A Nyíregyházi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság 15.Kpk.50.093/2016/6. számú végzése alaptörvény-ellenességének megállapítására és megsemmisítésére irányuló alkotmányjogi panasz vizsgálata.
A panasz alapjául szolgáló ügyben az indítványozó annak kivizsgálását kérte, hogy a szomszédságában lévő ingatlan beépítése során betartották-e az építési előírásokat. Az elsőfokú hatóság a megindított építésrendészeti eljárást megszüntette, az építmény 10 éven túli meglétére vonatkozó indokkal.
Az indítványozó a végzés ellen fellebbezéssel élt, amelyet az elsőfokú hatóság érdemi vizsgálat nélkül elutasított. Érvelése szerint az indítványozó nem minősül ügyfélnek, ugyanis az elsőfokú eljárásban sem nyilatkozatot, sem kérelmet nem nyújtott be, ezért ügyféli jogait nem gyakorolhatja. Az indítványozó a döntéssel szemben fellebbezéssel élt, melyben kifogásolta a fellebbezés érdemi vizsgálat nélküli elutasításának indokait. A másodfokú hatóság az elsőfokú hatóság végzését helybenhagyta.
Az indítványozó a másodfokú hatósági végzéssel szemben bírósági felülvizsgálati kérelemmel élt, azonban azt a bíróság elutasította. Az indítványozó alkotmányjogi panaszában a jogorvoslathoz való jogának sérelmét jelölte meg indítványa fő elemének.
Az Alkotmánybíróság abból az elvi megállapításból indult ki, hogy az ügyféli minőség jogszabályba ütköző megtagadása sérti-e az érintettnek a tisztességes hatósági eljáráshoz és a jogorvoslati joghoz való alapvető jogát.
A testület megállapította: a bíróság figyelmét valóban elkerülte az, hogy a kérelem hatósági elbírálása idején a jogszabály másként rendelkezett az eljárás megindulásának lehetőségeiről, mint a támadott bírósági döntés meghozatalakor. Rámutatott azonban arra is, hogy ha az indítványozó kérelme jellegének megítélése téves is lett volna, akkor sem érte ebből adódóan az indítványozót alapjogi sérelem. Az indítványozó figyelmét az eljárás során ugyanis felhívták az ügyféli jogai biztosítására, azonban ezzel a lehetőséggel nem élt.
Mindezekre tekintettel az Alkotmánybíróság úgy döntött, hogy az indítványozó fellebbezésének elutasítása okán sem a tisztességes hatósági eljáráshoz való jogának, sem a jogorvoslathoz való jogának sérelme nem állapítható meg. Ezért – az Abtv. 47. § (1) bekezdése és az 56. § (1)–(2) és (4) bekezdései, 63. §-a, valamint az Ügyrend 5. § (1) és (2) bekezdései, 31. § (6) bekezdése alapján eljárva – az indítványt elutasította. (AB határozat alkotmányjogi panasz elutasításáról: IV/46/2017.)
Bírói kezdeményezés
A Munka Törvénykönyvéről szóló 2012. évi I. törvény 83. § (1) bekezdés d) pontja és a 294. § (1) bekezdés e) pontja alaptörvény-ellenességének, valamint nemzetközi szerződésbe ütközésének megállapítására, és a támadott rendelkezések megsemmisítésére irányuló bírói kezdeményezés vizsgálata.
A bírói kezdeményezés alapjául szolgáló ügyben a felperes munkaviszonyát az alperesi munkáltató azonnali hatályú felmondással megszüntette. A felperes keresetében kérte az azonnali hatályú felmondás jogellenességének megállapítását és munkaviszonya helyreállítását. Arra hivatkozott, hogy a munkáltató eljárása rendeltetésellenes volt, mivel munkaviszonyát szakszervezeti tisztsége miatt szüntették meg.
Az Alkotmánybíróság eljárását kezdeményező bíró kifejti: indokolatlan a megkülönböztetés az üzemi tanács tagja, az üzemi megbízott és a gazdasági társaság felügyelő bizottságának munkavállaló képviselője, mint munkavállalói képviselő és a szakszervezeti tisztségviselő között a jogellenes felmondás esetén a munkaviszony helyreállításának lehetőségét illetően. A kifejtett szabályozásbeli különbségek a bíró szerint tiltott diszkriminációt valósítanak meg.
Az Alkotmánybíróság megállapította: a megkülönböztetés alkotmányosságának a vizsgálatakor alapvetően abból kell kiindulni, hogy a diszkrimináció tilalma nem jelenti azt, hogy minden különbségtétel tilos, hanem azt az elvárást fogalmazza meg, hogy a jognak mindenkit egyenlő méltóságú személyként kell kezelnie.
A Taláros Testület vizsgálta a szakszervezeti tisztségviselő és a munkavállalói képviselő között a munkaviszony helyreállíthatósága tekintetében meglévő, a támadott rendelkezéseken alapuló különbségtételt. Miután rögzítette a két külön csoportba tartozó személy mögötti szervezet jogi és funkcionális különbségét, a szabályozásbeli eltérés indokát észszerűnek minősítette, a jogegyenlőség sérelmét az Alkotmánybíróság a támadott szabályozással összefüggésben azonban nem állapította meg. Úgyszintén nem állapította meg a támadott rendelkezések nemzetközi szerződésbe ütközését sem.
Az Alkotmánybíróság hosszas mérlegelés után – az Abtv. 47. § (1) bekezdése és 65. §-a, valamint az Ügyrend 5. § (1) bekezdése alapján eljárva – az Mt. 83. § (1) bekezdés d) pontja és a 294. § (1) bekezdés e) pontja alaptörvény-ellenessége megállapítására és nemzetközi szerződésbe ütközésének megállapítására, és a támadott rendelkezések megsemmisítésére irányuló bírói kezdeményezést nem találta megalapozottnak ezért azt elutasította. (AB határozat bírói kezdeményezés elutasításáról: III/58/2017.)
Közszolgálati jogviszony megszüntetése
Kúria Mfv.II.10.597/2015/10. számú ítélet alaptörvény-ellenességének megállapítására és megsemmisítésére irányuló alkotmányjogi panasz vizsgálata..
Az alkotmányjogi panasz alapjául szolgáló peres eljárásban megállapított tényállás szerint az ügy felperese helyettes államtitkárként dolgozott az alperesi minisztérium jogelődjénél. A közigazgatási államtitkár kezdeményezte az indítványozó helyettes államtitkári tisztségéből való felmentését, és ugyanezen a napon átadásra került részére egy, a miniszter által aláírt irat, amelyben arról értesítették, hogy a helyettes államtitkári tisztségéből felmentik. Egyúttal tájékoztatták arról is, hogy képzettségének, végzettségének megfelelő betöltetlen vezetői beosztást nem tudnak felajánlani a részére. Az indítványozó állítása szerint az irat átvételét követően annak jogszerűtlenségét jelezte a közigazgatási államtitkárnak, majd ezt követően két óra elteltével újabb felmentő okiratot kapott. Az azonos keltezéssel és iktatószámmal ellátott iratban a helyettes államtitkári tisztségből való felmentéssel egyidejűleg felajánlották a részére a minisztérium egyik főosztályán a főosztályvezető-helyettesi munkakört. Az indítványozó ezt nem fogadta el és írásban nyilatkozott arról, hogy rendelkezési állományba helyezését sem kéri.
Ezt követően a közigazgatási államtitkár arról értesítette, hogy a helyettes államtitkári tisztségéből történő felmentésére és a végzettségének megfelelő vezetői munkakör el nem fogadására tekintettel a vonatkozó törvényi rendelkezés alapján a közszolgálati jogviszonya hat hónap felmentési idő figyelembevételével felmentéssel megszűnik. Az okirat rendelkezett az indítványozó által igénybe nem vett szabadság megváltásáról, továbbá egy havi, és ezen túlmenően további hat havi illetményének megfelelő végkielégítés megfizetéséről. Az indítványozó aláírásával igazoltan az okiratot átvette, arra rávezette, hogy a végkielégítés mértékével, az állami vezetői juttatások megvonásával nem ért egyet, és munkaügyi lépéseket fog kezdeményezni. Keresetében felmentése jogellenességének megállapítását és jogkövetkezményei alkalmazását kérte.
A Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság megállapította: az alperes munkáltató jogellenesen szüntette meg az indítványozó közszolgálati jogviszonyát, és az elmaradt illetmény, elmaradt béren kívüli juttatás, gépkocsihasználattal kapcsolatos költségtérítés, szabadságmegváltás, valamint hat havi átlagkeresetnek megfelelő összeg megfizetésére kötelezte. Ezt meghaladóan a keresetet elutasította, így nem találta megalapozottnak az indítványozó további hat havi végkielégítés és általános kártérítés megfizetésére irányuló igényét.
A peres felek fellebbezése folytán eljárt Fővárosi Törvényszék az elsőfokú bíróság ítéletét részben megváltoztatta, az elmaradt illetmény összegét felemelte, kötelezte továbbá az alperes munkáltatót hat havi végkielégítés megfizetésére, egyebekben az elsőfokú ítéletet helybenhagyta.
Az indítványozó és az alperes munkáltató felülvizsgálati kérelme alapján eljárt Kúria a másodfokú bíróság ítéletét hatályon kívül helyezte, az első fokon eljárt bíróság ítéletét részben megváltoztatta, és az indítványozó keresetét elutasította. A Kúria szerint a másodfokon eljárt bíróság jogszabálysértő módon értékelte a rendelkezésére álló bizonyítékokat, és állapította meg azt, hogy az alperesi jogelőd munkáltató intézkedése jogsértő volt. Összegzéseként az ítélet kimondta: az alperesi jogelőd munkáltató indítványozó jogviszonyát megszüntető intézkedése nem volt jogellenes, ezért az indítványozó felülvizsgálati kérelme, amely a jogviszony jogellenes megszüntetésének további jogkövetkezményei iránt került előterjesztésre, nem volt megalapozottnak tekinthető, illetve jogalap hiányában érdemben nem volt vizsgálható.
Az indítványozó ezt követően terjesztette elő alkotmányjogi panaszát, melyben a Kúria ítélete alaptörvény-ellenességének a megállapítását és megsemmisítését, valamint az ítélet végrehajtásának a felfüggesztését kérte, az Alaptörvény B) cikk (1) bekezdésének, II. cikkének, XVII. cikk (3) bekezdésének, XXIV. cikk (1) bekezdésének, valamint XXVIII. cikk (1) és (7) bekezdésének és 28. cikkének a sérelmére hivatkozva. Kifejti, hogy a Kúria, mint a joggyakorlat alakítója nem helyezkedhet sommásan olyan álláspontra, amellyel kapcsolatban „a józan ész erejében bízó jogkereső állampolgárban” olyan meggyőződés alakuhat ki, hogy a Kúria önkényesen értelmezi az alkalmazandó jogszabályokat, így még inkább jogbizonytalanságot ébresztve azokban is, akik joggal keresik jogaik érvényesítését.
Az indítványozó álláspontja szerint a kúriai ítélet nem tartalmaz indokolást arra nézve, hogy a döntés miért terjed ki a felülvizsgálattal nem érintett kérdésekre is, azaz az ítéletnek súlyos indokolásbeli hiányossága is van. Véleménye szerint minden ember méltó arra, hogy a bíróságok ügyeikben a hatályos eljárásjogi normáknak megfelelő körülmények között hozzák meg döntéseiket. „Az a körülmény, hogy egy orvosolhatatlan bírósági döntés születik úgy, hogy azt senki sem kérte és azt a bíróság meg sem indokolta, méltatlan helyzetet teremt a bírósági eljárásban részt vevő ember számára”. Miután munkával megkeresett juttatások megfizetése iránt is folyt a per, a támadott döntés a méltóságát tiszteletben tartó munkafeltételekhez való jogát is sérti azáltal, hogy a ki nem adott pihenőidő megváltását és a részére állami vezető beosztásából következő végkielégítést megítélő másodfokú ítéleti rendelkezést – annak ellenére, hogy azt senki sem kérte – hatályon kívül helyezte és azt nem indokolta meg.
Az indítványozó az Alaptörvény XXVIII. cikk (1) bekezdésének sérelmeként arra is hivatkozik arra, hogy az ügyében 14 éven keresztül tartott a peres eljárás, ami sérti az ésszerű határidőn belül történő elbíráláshoz való jogát. Megállapítja: „Alaptörvényben biztosított jogainak a sérelmét” jelenti egyrészt az a kúriai ítéletben szereplő téves következtetés, mely szerint a vonatkozó törvények alapján nem szükséges olyan munkakört felajánlani, amely a felajánlás időpontjában már létezik, másrészt az, hogy a Kúria az alperesi minisztérium erre irányuló kérelme hányában utasította el az indítványozó kereseti kérelmeit. Az indítványozó a Kúriának a felajánlott munkakörre vonatkozó álláspontjából azt a következtetést vonja le, hogy „az irányadó törvényi rendelkezés értelmezésénél a felmerült értelmezési bizonytalanságot az egyik fél részére döntötték el anélkül, hogy a másik félnek pontosan megmagyarázták volna az ítélet indokolásában azt, hogy erre miért és milyen jogszabályi alapon került sor. Az indítványozó ezzel kapcsolatosan megerősíti azt az álláspontját, miszerint nem tud olyan értelmezést elfogadni véglegesnek és „örök érvényűnek”, amely a logika szabályaiból nem vezethető le. Álláspontja szerint a Kúria ítélete minden tekintetben sérti az Alaptörvényben biztosított jogorvoslathoz való jogát, mert nem tudhatta, hogy a Kúria a felülvizsgálattal nem érintett kérdésekben is döntést fog hozni, a döntése ellen pedig már nincs helye jogorvoslatnak.
Az Alkotmánybíróság megállapította: az indítvány nem fogalmazott meg alapvető alkotmányjogi jelentőségűnek tekinthető kérdést, és bírói döntést érdemben befolyásoló alaptörvény-ellenességet sem. Önmagában az a körülmény, hogy az indítványozó nem ért egyet a Kúria döntésével és annak indokolásával, nem elégséges érv a támadott döntés alaptörvény-ellenességének alátámasztására.
Az alkotmányjogi panasz a konkrét ügyben a hivatkozott Alaptörvényben biztosított jogokkal összefüggésben nem vet fel sem az egyedi ügyön túlmutató alapvető alkotmányjogi jelentőségű kérdést, sem a bírói döntést érdemben befolyásoló, az alkotmányjogi panasz körében orvosolható alaptörvény-ellenességet.
Tekintettel arra, hogy az alkotmányjogi panasz nem felel meg részben az Abtv. 52. § (1b) bekezdés e) pontjában foglalt formai követelménynek, részben az Abtv. 27. § és 29. §-ában foglalt tartalmi feltételeknek, ezért azt az Alkotmánybíróság – az Abtv. 47. § (1) bekezdése és az 56. § (1)–(2) bekezdései, valamint az Ügyrend 5. § (1)–(2) bekezdései alapján eljárva, az Ügyrend 30. § (2) bekezdés a) és h) pontja alapján – visszautasította. (AB végzés alkotmányjogi panasz visszautasításáról: (IV/338/2017.)
A Kúria Pfv.IV.21.167/2016/4. számú ítélete elleni alkotmányjogi panasz befogadhatóságának vizsgálata. a Kúria Pfv.IV.21.167/2016/4. sorszámú ítélet, a Fővárosi Ítélőtábla 8.Pf.20.664/2015/5. sorszámú ítélet, valamint a Fővárosi Törvényszék 71.P.24.724/2012/12. sorszámú ítélet alaptörvény-ellenességének megállapítására és megsemmisítésére irányuló alkotmányjogi panasz vizsgálata.
Az indítványozó álláspontja szerint az ellene folyó büntetőeljárásban a nyomozó ügyészség az ártatlanság vélelmét sértő állításokat adott elő, az áttételt elrendelő határozatában tényként tüntette fel a bűncselekményeket, így az indítványozót már akkor bűnösnek kezelte, amikor a büntetőeljárás még folyamatban volt. Határozata így sértette az emberi méltóságát, a jó hírnevét, és a hátrányos megkülönböztetés tilalmába ütközött, ezért polgári peres eljárást indított, amelyben az ügyészség további jogsértéstől való eltiltását, elégtételadásra kötelezését és sérelemdíj megítélését kérte.
Keresetét az első- és a másodfokon eljáró bíróság is elutasította, felülvizsgálati kérelmét a Kúria nem találta alaposnak, ezért a jogerős ítéletet hatályában fenntartotta. Az eljáró bíróságok megállapították, hogy az ügyészség nem állította tényként, hogy az indítványozó a bűncselekményeket elkövette, hanem a nyomozás alapjául szolgáló tényállást rögzítette, egyértelműen feltüntette továbbá, hogy az ügy még folyamatban van. Az egyenlő bánásmód követelményének sérelme tekintetében pedig megállapították, hogy az indítványozó nem hivatkozott arra, és a periratok sem támasztották alá, hogy az ügyészség valamely védett tulajdonsága miatt, azzal összefüggésben eljárási szabályt szegett és azzal az indítványozó számára hátrányt okozott volna.
Az indítványozó álláspontja szerintaz eljáró bíróságok nem voltak pártatlanok, részükről hátrányos megkülönböztetés érte szakszervezeti vezetői tagsága miatt, valamint azon az alapon, hogy büntetőeljárás volt ellene folyamatban. A bíróságok egyenlőbbként kezelték az ügyészséget, mely megjelenik az ítéletek ellentmondásosságában, illetve a hibás tényállás-megállapításban, abban, hogy nem foglalkoztak az egyenlő bánásmód követelményének sérelmével. A tisztességes eljáráshoz való joga sérelmét az okozta, hogy az eljáró bíróságok a tényállást nem állapították meg megfelelően, az a periratokkal nem állt összhangban, továbbá döntéseiket nem indokolták kellőképpen.
Az indítvány szintén kifogásolta, hogy az eljáró bíróságok nem indokolták kellőképpen döntéseiket, holott az Alaptörvény XXVIII. cikk (1) bekezdésében foglalt tisztességes bírósági eljáráshoz való jog részét képező indokolási kötelezettség minimális elvárásként megfogalmazza, hogy a bíróság az eljárásban szereplő feleknek az ügy lényegi részeire vonatkozó észrevételeit kellő alapossággal megvizsgálja, és ennek értékeléséről határozatában számot adjon.
Az Alkotmánybíróság megállapította: az indítványozó által előadott érvek alapján az indokolási kötelezettség megsértése nem merül fel, mivel a bíróságok az indítványozónak az ügy lényegi részeire vonatkozó észrevételeit megvizsgálták és ennek értékeléséről számot adtak. Önmagában az a körülmény, hogy az indítványozó nem ért egyet a bíróságok döntésével és annak indokolásával, nem elégséges érv a támadott döntés alaptörvény-ellenességének alátámasztására. Ezért az indítvány e vonatkozásban sem veti fel a bírói döntést érdemben befolyásoló alaptörvény-ellenesség kételyét.
Mindezekre tekintettel az Alkotmánybíróság az alkotmányjogi panaszt az Ügyrend 30. § (2) bekezdés a) pontja alapján visszautasította. (AB végzés alkotmányjogi panasz visszautasításáról: IV/706/2017.)
Elidegenítési és terhelési tilalom bejegyzése
A bírósági végrehajtásról szóló 1994. évi LIII. törvény 103. § (2)– (3) bekezdése és 104. § (3) bekezdése, a polgári perrendtartásról szóló 1952. évi III. törvény 340. § (2) bekezdése, a közúti közlekedési nyilvántartásról szóló 1999. évi LXXXIV. törvény 5. § (1) bekezdés h) pontja, 9. § (2) bekezdés d) pontja és 9. § (7) bekezdése, valamint a közúti közlekedési igazgatási feladatokról, a közúti közlekedési okmányok kiadásáról és visszavonásáról szóló 326/2011. (XII. 28.) Korm. rendelet 101. § (1) bekezdés b) pontja és 101. § (2) bekezdése alaptörvény-ellenességének megállapítására és megsemmisítésére irányuló alkotmányjogi panasz vizsgálata.
Az indítványozó a tulajdonában álló személygépjárművet még 2012-ben ideiglenesen kivonták a forgalomból, 2015-ben a jármű rendszámát levették, forgalmi engedélyét a elvették, majd a panasz alapjául szolgáló közigazgatási eljárás keretében 2016. június 24-én Budapest Főváros Kormányhivatala VIII. Kerületi Hivatala elsőfokú hatóságként eljárva a gépjárművet a forgalomból ideiglenesen kivonta, a jármű forgalmi engedélyét és hatósági jelzését (rendszámát) bevonta, ezeknek a határozat jogerőre emelkedésétől számított 5 napon belüli leadására kötelezte a panaszost, egyúttal a határozat keltének napjával elidegenítési és terhelési tilalmat jegyzett be a gépjárműre.
Az indítványozó a határozat ellen bírósági felülvizsgálat iránti kérelmet nyújtott be, melyben a következőkre hivatkozott: megítélése szerint a hatóság nem vonta be őt a közigazgatási eljárásba, a bírósági végrehajtó iratát részére nem kézbesítették, az eljárás megindításáról se értesült. A sérelmezett határozat tényállást nem állapít meg, a rendelkező rész jelentős része „nem döntés, hanem jövőbeli eseményekre vonatkozó szabályozó előírás, ami egyedi közigazgatási határozatban nem írható el.” A gépjárművel kapcsolatosan pedig hiába követelik, már nem rendelkezik a visszaadandó iratokkal, illetve a rendszámmal. Szerinte a jármű a forgalomból való kivonását hivatalból hozott határozattal nem is lehetett volna elrendelni.
A Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság az indítványozó felperes keresetét elutasította. Az ügy érdemével kapcsolatosan megállapította, hogy e közigazgatási perben kizárólag az alperes Kormányhivatal által hozott határozatban szereplő elidegenítési és terhelési tilalom bejegyzése tekintetében rendelkezett illetékességgel és hatáskörrel. A bíróság szerint a hivatal eljárása minden döntési elem tekintetében a végrehajtó foglalási jegyzőkönyve alapján indult, és ez alapján intézkedett mind a személygépjármű lefoglalásáról, mind annak forgalomból történő ideiglenes kivonásáról, mind az arra vonatkozó elidegenítési és terhelési tilalom bejegyzéséről.A panaszos azon állítása, miszerint jogtalan volt a Kormányhivatal részéről az eljárás megindításáról szóló értesítés elmaradása, szintén alaptalan, mivel a közigazgatási hatósági eljárás és szolgáltatás általános szabályairól szóló 2004. évi CXL. törvény (5) bekezdése szerint az eljárás megindításáról az ügyfelet a hatósági bizonyítvánnyal, igazolvánnyal és nyilvántartással kapcsolatos eljárásokban nem kell értesíteni.
A bíróság szerint a Kormányhivatal határozatának rendelkező része a jogszabályoknak megfelelő tartalommal bírt, így a határozat ezen rendelkezése sem jogszabálysértő. A panaszos ügyféli jogai sem sérültek azzal, hogy a hatóság nem vonta be őt az eljárásba, „haladéktalan intézkedési kötelezettség” esetén ugyanis a felperes eljárásba történő bevonása a jogszabály céljával ellentétes lenne. A felperes tévedett abban is, hogy az elidegenítési és terhelési tilalom bejegyzését kifejezetten el kellett volna a határozatban rendelni; valójában a Kormányhivatalnak pusztán a bejegyzés megtörténtéről kellett értesítenie a panaszos ügyfelet, amely nem vitatottan megtörtént.
Az indítványozó mindezt egészen másként látta: az elutasító ítéletben alkalmazott jogszabályi rendelkezések alaptörvény-ellenességének megállapítását és megsemmisítését kérte. Szerinte a támadott rendelkezések sértik az emberi méltóság sérthetetlenségéhez való jogát (Alaptörvény II. cikk), mivel „a végrehajtó által lefoglalt gépjárművel kapcsolatban az elidegenítési és terhelési tilalom jogintézménye a közúti közlekedési nyilvántartás működtetése tekintetében egyértelműen nincs szabályozva, az átláthatatlan jogi szabályozás miatt pedig nincs lehetőség az előrelátás alapján a gépjárművel kapcsolatos tulajdonosi intézkedések megtételére. Állítja: emberi méltóságát sérti, hogy a gépjármű forgalomból való kivonása a végrehajtói intézkedés alapján nincs meghatározott időhöz kötve, a járművet a tulajdonos nem használhatja, a forgalomból való kivonás miatti állási ideje alatt nemcsak a használat hiánya, de műszaki tekintetében is tönkre megy.
Emellett a panaszos szerint a támadott jogszabályi rendelkezések a tulajdonhoz való jogot [Alaptörvény XIII. cikk (1) és (2) bekezdés] is sértik, mert „bírósági végrehajtási eljárásban érvényesített követeléséhez szükségtelen a gépjárművet tönkre tenni és a forgalomból kivonva, mintegy ezzel kényszeríteni a tulajdonost a fizetésre. Ez az állam részéről nem tisztességes és indokolt eljárás, mivel a gépjármű a XXI. század elején nem luxuscikk, fenntartása komoly költséggel jár, és a gépjárműhasználat az államnak bevételt hoz. Társadalmi szinten is tehát a forgalomból való kivonás a tulajdonjog súlyos sérelmét jelenti.”
A személyes adatok védelméhez való jog (Alaptörvény VI. cikk) az indítványozó álláspontja értelmében pedig azért sérül, mert az elidegenítési és terhelési tilalom személyes adat, amit az információs önrendelkezési jogról és az információszabadságról szóló 2011. évi CXII. törvény értelmében – önkéntes hozzájárulás hiányában – csak törvényben lehet elrendelni, kormányrendeletben nem., ezért e szabályozás (ez esetben a kormányrendelet támadott rendelkezései) – az Alaptörvény R) cikk (2)–(3) bekezdéseire is tekintettel – sérti az Alaptörvény VI. cikk (1) bekezdését. De sérti a tisztességes hatósági és bírósági eljáráshoz való jogokat, valamint utóbbi részeként a jogorvoslathoz való jogot is. Ráadásul a bíróság által alkalmazott jogszabályi rendelkezések is ellentmondóak, állítja az Alkotmánybíróságtól orvoslást váró indítványozó, így azok összességében sértik az Alaptörvény B) cikk (1) bekezdésében foglalt jogállamiság követelményének részét képező normavilágosság elvét.
Az Alkotmánybíróságnak mindenekelőtt azt kellett vizsgálnia, hogy az alkotmányjogi panasz alkalmas-e az érdemi elbírálásra, azaz megfelel-e a befogadási feltételeknek. Ennek alapján azt állapította meg, hogy a panasz nem fogadható be, és érdemben nem bírálható el. Az indítványozó ugyanis nem az alapul fekvő jogszabályokat tartja alaptörvény-ellenesnek, hanem a bírósági jogértelmezést támadja, érvelése pedig a bírósági ítélet (valamint a hatósági határozat) tartalmi kritikáját foglalja magában. A tényállás megállapítása és az ehhez vezető bizonyítékok felvétele és értékelése, valamint a jogszabályok értelmezése azonban a bíróságok, ezen belül is elsősorban a Kúria, nem pedig az Alkotmánybíróság hatáskörébe tartozó kérdés.
Az Alkotmánybíróság az alkotmányjogi panaszon keresztül is az Alaptörvényt, az abban biztosított jogokat védi. Önmagukban a bíróságok által elkövetett vélt vagy valós jogszabálysértések nem adhatnak alapot alkotmányjogi panasznak. Egyébként az Alkotmánybíróság burkoltan negyedfokú bírósággá válna.
Mindezekre tekintettel az Alkotmánybíróság a bírósági végrehajtásról szóló 1994. évi LIII. törvény 103. § (2)–(3) bekezdése és 104. § (3) bekezdése, a polgári perrendtartásról szóló 1952. évi III. törvény 340. § (2) bekezdése, a közúti közlekedési nyilvántartásról szóló 1999. évi LXXXIV. törvény 5. § (1) bekezdés h) pontja, 9. § (2) bekezdés d) pontja és 9. § (7) bekezdése, valamint a közúti közlekedési igazgatási feladatokról, a közúti közlekedési okmányok kiadásáról és visszavonásáról szóló 326/2011. (XII. 28.) kormányrendelet 101. § (1) bekezdés b) pontja és 101. § (2) bekezdése alaptörvény-ellenességének megállapítására és megsemmisítésére irányuló alkotmányjogi panaszt az Ügyrend 30. § (2) bekezdés a) pontja alapján visszautasította. (AB végzés alkotmányjogi panasz visszautasításáról: IV/1134/2017.)

matches: Kúria bíróság bíróság bíróság Bíróság bíróság bíróság Kúria Bíróság bíróság Kúria bíróság bíróság Kúria bíróság Kúria Kúria bíróság Kúria Kúria Kúria Kúria Kúria Kúria bíróság Kúria bíróság Bíróság bíróság bíróság bíróság


text:
TASZ |
Brutális kényszervallatás eltussolása miatt ítélte el a magyar államot a strasbourgi bíróság
Mai ítéletében az Emberi Jogok Európai Bírósága (EJEB) megállapította, hogy a magyar hatóságok megsértették roma származású ügyfelünk alapvető emberi jogait azzal, hogy eltussoltak egy rendőrségi fogdán történt kényszervallatást.
A bíróság egyetért az Egyenlő Bánásmód Hatósággal: a december 8-án kihirdetett ítélet szerint Tiszavasvári jobbikos önkormányzata megsértette a helyi romák emberi méltóságát, amikor lepaktált a Becsület Légiójával és támogatta, hogy telepbejárásokkal zaklassák az ott lakókat. A döntés...
A Társaság a Szabadságjogokért (TASZ) fizetett kommunikációs gyakornokot keres. Januártól júliusig, hetente 2-3 napot irodai és terepmunkára, díjazás ellenében.
Emberi jogi témákkal foglalkozhatsz egy pörgős, kreatív, sokszínű munkakörben, miközben folyamatosan egyensúlyoznod kell majd a komoly téma és közérthetőség...
Egy friss, 1000 fős reprezentatív kutatásból kiderül, hogy a magyar felnőttek fontosnak tartják, hogy a szülő a kórházban a gyermeke mellett maradhasson. A válaszadók emellett az orvostól kapott alapos tájékoztatást és a megfelelő higiénés körülményeket tartották kiemelten fontosnak egy gyermek kórházi tartózkodása esetén. A Társaság a Szabadságjogokért (TASZ) mindezek előmozdításáért dolgozik a három éve futó Gyerekkel vagyok kampányában. Idén decemberben Ünnepek a kórházban névvel indít akciót, amelynek során a kórházban tartózkodó gyermekek és szüleik ajándékcsomagot kapnak.
Egyetértés: a szülő maradhasson gyermekével a kórházban is!
A TASZ által rendelt, 18-59 éves korosztály körében készült, 1000 fős reprezentatív kutatás tanúsága szerint a
HIV-vel élők tapasztalatai az egészségügyben
A HIV-vel élők egészségügyben szerzett tapasztalatairól készítettünk felmérést. 2016 december - 2017 április között online kérdőívünket több mint 50-en töltötték ki, ez a jelenleg regisztrált összes HIV-fertőzötteknek majdnem 2%-a. Habár csekélynek tűnik ez a szám, de egy olyan stigmatizált csoport esetében, mint a HIV-vel élők, az 54 kitöltött kérdőív egyáltalán nem rossz arány.
Ez nem egy reprezentatív kutatás volt, hiszen nem alkalmaztunk véletlen mintavételt. Az érintetteket HIV-forumokon, levelezőlistákon és a kezelőorvosokon keresztül
Az írni nem képes személyek - jogi értelemben - olyan fogyatékossággal élő emberek, akiknek fizikai nehézségeik vannak az aláírással (pl: végtaghiányból
2016 márciusában fordultunk az Egyenlő
A párhuzamos társadalom fogalma gyakran hangzik el a magyar közéleti vitákban, kialakulását a migráció veszélyei között emlegetve. A fogalmat az 1990-es évek közepe óta használják, elsőként a németországi kisebbségek – elsősorban a törökök – szándékos ön-elszigetelésére utal. A fogalom alatt az értjük, hogy az adott országétól erősen eltérő kultúrából érkező (legtöbbször arab vagy muszlim hátterű) embercsoportot nem képes a befogadó ország integrálni, sőt az érintett csoportok szándékosan kizárják magukat a társadalomból. A magyar viták alapján a párhuzamos társadalmak kialakulása a következő veszélyekkel fenyegethet: az adott csoporton belül az állam nem képes a törvényeit betartatni, illetve ezek a csoportok kedveznek a radikális szerveződéseknek, amelyek fenyegetik az országban élők jogait, közrendet vagy akár a fennálló állami berendezkedést. További veszélyként merül fel, hogy a párhuzamos társadalmakban megjelenő kultúra rombolja az adott ország kultúráját.
A párhuzamos társadalmak veszélyeire figyelmeztetők érvei mögött a legtöbbször az bújik meg, hogy nem tartják kívánatosnak semmilyen idegen csoport megjelenését. Fontos ezért leszögezni,
70 éves vagyok. Miután orvosként nyugdíjba vonultam, időm egy részét önkéntes munkával töltöttem, aminek során ingyenes tanácsokat adtam azoknak, akik
Nyertünk a Magyar Hírlap munkatársa ellen: átláthatóak vagyunk és jól tájékoztattuk az újságírót
Első fokon nyertünk abban a perben, amit Kacsoh Dániel újságíró indított ellenünk. A Magyar Hírlap munkatársa olyan adatok kiadásának megtagadása miatt perelt be minket, amelyeket nem vagyunk kötelesek kiadni az újságírónak, mert azok nem közérdekű adatok. Kacsoh annak ellenére perelt, hogy mi már most is több adatot teszünk közzé honlapunkon, mint amennyit a törvény szerint kötelező lenne. A bíróság a nekünk adott igazat.
Az újságíró alapításunkig, vagyis 23 évre visszamenőleg kért ki átfogó adatokat munkánkról: többek között az összes munkatársunk fizetését, illetve az összes általunk kötött szerződést.
Kábítószer és adatvédelem
A kábítószerek fogyasztása Magyarországon bűncselekménynek minősül, de az adatok védelméhez és az orvosi titoktartáshoz való jog mindenkit megillet. Éppen
Még a nyáron számoltunk be arról, hogy ellentétes a gyülekezési szabadsággal az a gödöllői helyi rendelet, amelynek értelmében közterület-használati engedélyt kellett kérni a politikai rendezvények megtartásához. Október 31-én a Kúria végül megsemmisítette a jogellenes rendelkezést.
Ahogyan korábban fogalmaztunk, a gyülekezési törvény egyértelműen kimondja, hogy a politikai rendezvényket a rendőrségnél kell bejelenteni, amely csak szűk
Választási monitoring programba kezdünk a 2018-as parlamenti választások kapcsán
Civil jogérvényesítő tevékenységbe, választási monitoring programba kezd a 2018-as parlamenti választások kapcsán. Sajtótájékoztatójukon bemutatták, hogy mivel segítik a polgárok, az újságírók és a jelöltek és pártok munkáját a választásokig tartó időszakban. Kerekasztal-beszélgetésünkön az ellenzéki pártok mindannyian kétségüknek adtak hangot: a 2018-as országgyűlési választások vajon szabadok és tisztességesek lesznek-e.
Választási monitoring programunk nem csak a választások napján, hanem az azt megelőző időszakban is érdemi tevékenységet végzünk. Ennek része egy forródrót
Szólás és sajtószabadság
Újabb bírósági ítélet mondta ki, hogy jogsértően működött a Mediaworks, amikor a Népszabadságot bezáratta
A Társaság a Szabadságjogokért (TASZ) által indított eljárásban a Fővárosi Törvényszék Cégbírósága kimondta, hogy jogsértő volt a Népszabadságot bezáró Mediaworks Hungary Zrt. működése, mivel a társaság nem biztosította a munkavállalók képviseletét a társaság felügyelőbizottságában. A felügyelőbizottság volt az a szerv, amelyik a Népszabadság bezárásáról döntött.
Danó Annát még 2016 júniusában választotta meg a Népszabadság munkavállalóit képviselő üzemi tanács arra a feladatra, hogy küldöttként képviselje a munkavállalókat a Mediaworks
A két fiatalember még 2012-ben tért be a Masterpiece Cakeshope cukrászdába, hogy esküvői tortát rendeljenek a saját esküvőjükre. A cukrászda tulajdonosa
Megkaptuk a Kúria írásba foglalt ítéletét a Gyöngyöspata perben. Abban a perben, amelynek egy részében téves – éppen a leírttal ellentétes – szóbeli indokolás hangzott el a legfelsőbb bíróság tárgyalótermében.
Jogtörténet duplán:
(i) Rendőrségi diszkrimináció egy
Az online tájékoztató és az e-mailes tanácsadás (civiltorveny@tasz.hu) után telefonos konzultáció keretében is kérdezhetnek a civil szervezetek a rövidesen hatályba lépő civiltörvényről. A TASZ jogászai segítenek értelmezni a törvény rendelkezéseit, és felmérni a törvényből fakadó jogi kockázatokat.
A harmadik telefonos konzultáció időpontja július 20. 10:00-13:00. A konzultáció a +36-1-209-0046 telefonszámon érhető el. 10:00 és 11:30 között
Tanszabadság program

matches: bíróság bíróság bíróság Kúria Kúria bíróság


text:
M. Richárd - - Jogászvilág
M. Richárd -
Kezdőlap » M. Richárd
Bejegyzések a ‘M. Richárd’ címkével ellátva
Címkék: halálos közúti baleset gondatlan okozása, M. Richárd
Címkék: aljas indok, bíróság, csalás, Debreceni Járásbíróság, Debreceni Járási Ügyészség, felfegyverkezve, fizetőparkolás, Fővárosi Törvényszék, Győri Járásbíróság, halálos közúti baleset gondatlan okozása, hamis magánokirat felhasználása, jelentős mennyiségű kábítószer, jogosulatlan pénzügyi tevékenység, kábítószer-kereskedelem, közügyektől eltiltás, lopás, M. Richárd, Miskolci Törvényszék, OBH, parkolási bírság, parkolójegy, Pécsi Ítélőtábla, pénzbüntetés, PKKB, szabadságvesztés, szándékegység, széfrablás, Szegedi Törvényszék, Szekszárdi Törvényszék, személyi szabadság megsértése, tárgyaláslátogatás, ügyvédi foglalkozástól eltiltás, vesztegetés elfogadása
M. Richárd szerint érdektelen az ütközés előtti sebessége
Címkék: Dózsa György úti baleset gyanúsítottja, M. Richárd
Címkék: Dózsa György úti baleset gyanúsítottja, M. Richárd, Pesti Központi Kerületi Bíróság
Szívbetegség miatt nem jogerősen megszüntette a Pesti Központi Kerületi Bíróság M. Richárd, a Dózsa György úti baleset elsőrendű vádlottjának letartóztatását, és elrendelte bűnügyi felügyeletét az elsőfokú bíróság határozatának kihirdetéséig - közölte a vádlott képviseletét ellátó ügyvédi iroda a Pesti Központi Kerületi Bíróság (PKKB) végzése alapján.
Részben ismerte el a bűnösségét M. Richárd
Címkék: M. Richárd
Óvadékot állapítottak meg a Dózsa György úti gázoló ügyben
Címkék: Budai Központi Kerületi Bíróság, M. Richárd, óvadék
A Budai Központi Kerületi Bíróság 2018. október 9-i elsőfokú végzésében 7.500.000 forint összegű óvadékot állapított meg és enyhébb tartalmú bűnügyi felügyeletet rendelt el az M. R. ellen halálos közúti baleset gondatlan okozásának vétsége és más bűncselekmény miatt indult büntetőügyben.
Meghosszabbították M. Richárd bűnügyi felügyeletét
Címkék: Budai Központi Kerületi Bíróság, bűnügyi felügyelet, M. Richárd
Ügyészi indítványra a Budai Központi Kerületi Bíróság 2018. augusztus 21-én újból meghosszabbította M. Richárd gyanúsított bűnügyi felügyeletét, ezúttal 2018. december 21-ig.

matches: Bíróság Bíróság bíróság Bíróság Bíróság Bíróság


text:
„Dr. Baji Dóra számomra igazi mentor volt: nem irányított, hanem irányt mutatott” - interjú dr. Gábri Angéla fogalmazóval és dr. Baji Dóra Antónia bíróval | Magyarország Bíróságai
„Dr. Baji Dóra számomra igazi mentor volt: nem irányított, hanem irányt mutatott” - interjú dr. Gábri Angéla fogalmazóval és dr. Baji Dóra Antónia bíróval
2019.11.05. - 11:46
Fókuszban az ÚJ Generáció című interjúsorozatunkban bírósági fogalmazókat, és egy-egy, számukra inspiráló személyiséget, mentort kérdezünk fogalmazói karrierről, szakmai lehetőségekről, együttműködésükről, és az Új Generáció a programmal kapcsolatos egyéni tapasztalataikról. A sorozat harmadik részében dr. Gábri Angélával, a Debreceni Járásbíróság fogalmazójával és dr. Baji Dóra Antónia bíróval, a Debreceni Járásbíróság családjogi ügyszakos bírájával beszélgettünk.
Interjú dr. Gábri Angélával, a Debreceni Járásbíróság fogalmazójával
Mesélj magadról, milyen út vezetett számodra a bíróságig?
Már az egyetem alatt a büntetőjoggal, ezen belül is inkább az eljárásjoggal szimpatizáltam, ezért jelentkeztem demonstrátornak a Debreceni Egyetem Állam- és Jogtudományi Karán a Büntető Eljárásjogi Tanszékre és az ugyanitt futó Jogi Klinika Programra. Ennek keretében a Debreceni Ítélőtáblán tárgyalásokon vehettünk részt és az ügyeket megbeszélhettük azokkal a bírókkal, akikhez beosztottak minket. Ezek az élmények motiváltak abban, hogy a diplomám megszerzése után fogalmazónak pályázzak. Ezért jelentkeztem különböző versenyekre: a Mailáth György Tudományos Pályázat büntetőjogi szekciójának joghallgatói tagozatán második helyezést értem el, ez nagy sikerélményt adott. Majd az Országos Büntetőjogi Perbeszédversenyen ügyész kategóriában is második lettem, és ez megerősített abban, hogy a büntetőjog és a tárgyalótermi közeg az, ami nekem tetszik, amiben jól érzem magam és otthonosan mozgok. Végül szerencsém volt, felvettek a bíróságra, noha sokaktól hallottam, hogy nagyon nehéz bekerülni.
Nem csak szerencse döntött, az eredményeid láttán.
Valóban, igyekeztem tenni is érte, örülök, hogy meglett az eredménye.
Milyen volt a folytatás, beváltotta a bíróság a reményeidet?
Abszolút. Az instruktori rendszernek köszönhetően nagyon sokféle jogalkalmazói gyakorlatot, praktikát lehet elsajátítani és szeretem, hogy minden határozattervezetemet ellenőrzik, így lehetőségem nyílik önállóan megoldani egy-egy jogi problémát, majd az ellenőrzés után a hibáimból tanulhatok. Ez kivételes tanulási lehetőség. Fontosnak tartom a folyamatos képzést, és a bíróság szerencsére támogatja a tudományos karriert. Annak is örülök, hogy használhatom az angol nyelvtudásomat, mert a bíróság számtalan lehetőséget biztosít a külföldre utazásra. Így tölthettem el az AIAKOS csereprogrammal egy hetet Barcelonában az ottani igazságügyi akadémián, igazán tartalmas hét és remek élmény volt. Az ott szerzett tapasztalatok alapján mertem jelentkezni a THEMIS versenyre is. A csapatommal 2018-ban voltunk Görögországban, Thessalonikiben, ahol a legjobb prezentációért járó különdíjat nyertük el. Megtanultam kiállni és idegen nyelven is megnyilvánulni, ez a mai napig magabiztosságot ad. A csapat tagjaival és az instruktorunkkal nagyon jó kapcsolatot alakítottunk ki és a versenyt követően is együttműködtünk a témánkba illő nemzetközi publikáció közös megjelentetése érdekében.
Hol tartasz most a fogalmazói képzésben? Tudtad folytatni közben a tudományos karrieredet?
Novemberben jár le a 3 év gyakorlati időm, onnantól szakvizsgára felkészítő szakaszban, büntető ügyszakban leszek. Szerencsére a bíróság támogatja a PhD tanulmányaimat a Debreceni Egyetemen. Ennek keretében konferenciaelőadást tarthattam Rigában és Krakkóban a kutatási témámban – a kognitív tudományok szerepe a büntető bírósági ítélkezésben –, de büszke vagyok arra is, hogy tavaly elnyertem az Új Nemzeti Kiválósági Program doktoranduszi ösztöndíját. A lehetőségek nagyon széles skáláját biztosítja a bíróság és az egyetem is, és hálás vagyok, hogy a kettőt ötvözni is lehet, mert az általuk nyújtott kihívások motiválnak a folyamatos fejlődésre.
Milyen tapasztalataid vannak az Új Generációs (ÚG) képzésekkel kapcsolatban?
Tagja voltam az ÚG képzések fejlesztő csoportjának, így beleláthattam, hogy hogyan szeretnénk kialakítani ezeket a képzéseket, és mit szeretnénk átadni vele. Másrészt már magam is részt vettem ÚG képzésen, a polgári- és büntetőjogi szakvizsga felkészítőkön vagyok túl. Véleményem szerint mindkettő beváltotta a reményeinket: kiscsoportos, interaktív képzések, amik a fogalmazók és az előadók számára is élvezetesebbek. Végig tudtunk koncentrálni, abszolút a célzott kompetenciákat fejlesztve. Igazgatási feladataim közé tartozik a Debreceni Törvényszék oktatási tervének és a hozzánk érkező fogalmazók joggyakorlati beosztás-tervezetének elkészítése. Jóleső érzés nem csak az ÚG tagjának lenni, de céljainak elérését a gyakorlatban is támogatni.
Sikerrel szakvizsgázni, utána pedig először szabálysértési titkárként, majd büntető bíróként szeretnék dolgozni. Egyelőre azonban ez távoli jövőnek tűnik. A szakvizsga után a tudományos fokozat megszerzése a célom, ehhez be kell adnom a disszertációt. Valószínűleg igyekszem majd továbbra is minden fejlődési lehetőséget, amit a bíróság biztosít, megragadni, és erre buzdítanám a többi fogalmazó társamat is.
Mik a hobbijaid, szabadidőben miket szeretsz csinálni?
Gitározok és énekelek. Fel szoktam lépni a bírósági rendezvényeken is: hátrányos helyzetű gyerekeknek tartott jótékonysági napon, festménykiállításon, nyugdíjastalálkozón vagy ülnökbúcsúztatón, karácsonyi- és húsvéti műsoron, igyekszem hozzájárulni, hogy kicsit színesebb legyen a program. Szeretek sportolni is: tagja vagyok a kosárlabda csapatnak és rendszeresen járok futni.
Kit neveznél meg számodra inspiráló személyiségként?
Dr. Baji Dóra Antóniát, aki családjogi ügyszakos bíró a Debreceni Járásbíróságon. Fogalmazóként voltam hozzá beosztva, ő javasolt engem a fogalmazók joggyakorlatáról szóló OBH utasítás véleményezésével megbízott workshopba, így indult el az Új Generációval való kapcsolatom. Csodálom a teherbírását: a bírói munkája mellett kiemelten foglalkozik az utánpótlás képzéssel: tagja az IKON csoportnak és a bírósági coach-tréneri hálózatnak is. Akkor zajlott a THEMIS verseny, amikor hozzá voltam beosztva, és rengeteg segítséget kaptam tőle – sokat kérdezett, de tudott hallgatni is, tudta, hogy mik a feladataim, segített ezeket rendszerezni és a prioritás meghatározni, hogy az extra feladatok mellett a bírósági munkát is hatékonyan tudjam végezni. Igazi mentorálási tevékenység volt, amit ő végzett: nem irányított, hanem irányt mutatott, terveim megvalósításáról a mai napig érdeklődik. Mindezért hálás vagyok neki.
Interjú dr. Baji Dóra Antóniával, a Debreceni Járásbíróság családjogi ügyszakos bírájával
Mikor és hogyan ismerkedtél meg Gábri Angélával, milyen volt vele a közös munka?
Sosem felejtem el, amikor egy feltűnően mosolygós fiatal lány lépett be a bírói szobámba és bemutatkozott, hogy ő az új bírósági fogalmazóm. Akkor gondoltam, milyen jól járnak majd az ügyfelek egy ilyen nyílt tekintetű, kedves kollégával.
Hamar kiderült számomra, hogy egy végtelenül szorgalmas, empatikus, jólelkű, okos lány erősíti a debreceni fogalmazók csapatát. Abban az időben sokat beszélgettünk, már akkor sajnáltam, hogy nem családjogi bírónak készül, mert pont ilyen kompetenciákkal bíró kollégák kellenek erre a területre. Viccesen mindig mondtam neki, hogy hátha sikerül a büntetőből elcsábítanom a családjogba. Oda ugyan nem sikerült, de elhívtam magammal a 2017-es Mailáth György tudományos pályázatom prezentációjára, ahol a „Parainesis az Y és Z generációhoz” címmel, a bírósági fogalmazók és titkárok kompetenciafejlesztése témában lettem díjazott. Angit a téma igazán megérintette és elvégezte a Debreceni Törvényszék I.K.O.N. (Igazságügyi Kiválóságok Oktatási és Nevelési) csoportja által szervezett, helyi Bírói Professzióra Felkészítő tréningünket, melyet kifejezetten az újgeneráció igényeihez alakítottunk, a pályamunkámban kifejtett kompetenciafejlesztésre fókuszálva. Ezután Angi csatlakozott a csoportunkhoz, azóta pedig számos közös tréningen, csapatépítő eseményen vagyunk túl. Idén pedig már bekapcsolódott a Debreceni Egyetem Bírói Hivatásra Felkészítő Tréning programunkba is.
Egyszóval a benyomásom róla: ami aznap volt, amikor megismertem. Ilyen emberek kellenek a bírói pulpitusra!
Véleményed szerint mi jellemzi a mai pályakezdő fiatal fogalmazókat, titkárokat, milyen az "Új Generáció"?
Alá-felé rendeltség helyett partneri viszonyra törekvés, lelkesedés és elhivatottság. Nagyon sokat lehet tőlük tanulni. Ha az ember megtalálja velük a közös hangot, elismeri munkájukat és korrekt visszajelzést ad nekik, kiváló és hálás kollégák válhatnak belőlük. Véleményem szerint megéri nekünk is „újgenerációsan”, rugalmasan viszonyulni a pályakezdő kollégákhoz, mert a befektetés megtérül. Ellenkező esetben megvan a pályaelhagyás veszélye, nagyon értékes, jó szellemű kollégákat veszíthet el a rendszer.
Te milyen indíttatásból választottad a bírói pályát, olyan-e, amilyennek akkor elképzelted?
Nagyszülői gyökerek vezettek a bírósághoz. 2004 óta folyamatos a változás a bírósági rendszerben, az elmúlt években vált olyanná, amilyennek akkor elképzeltem.
Milyen tanácsokat adnál az ÚG tagjainak, mire figyeljenek, mire koncentráljanak, hogyan fejlesszék tudatosan a képességeiket?
Amennyiben a bírói hivatást tűzték ki célul, legyenek kitartóak és alázatosak, ha pedig megvalósult az álmuk, bíróként sose felejtsék el, hogy ők is voltak fogalmazók és lehetnek bárhol ügyfelek. Empátia, emberség, kollegialitás.
Miért fontos az ÚG tanítása, a velük való foglalkozás, a közös munka? Mit tartson szem előtt, aki mentorként, instruktorként kapcsolatba kerül az új generációval?
Jómagam a Bírósági Coach és Tréneri Hálózat (B.C.T.H.) alapító tagjaként az újfajta ÚG oktatás elkötelezettje vagyok, számomra fantasztikus, hogy Magyarországon ilyen minőségű a fogalmazók és titkárok képzése.
Megéri befektetni, hinni bennük. Nekünk pedig olyan mintát kell mutatnunk a jövő bíróinak, amit nyugodt szívvel örökségül hagyhatunk.
Mik a személyes terveid, hobbijaid, bármi, amit szívesen kiemelnél, hogy az olvasók jobban megismerjenek?
Terveim folyamatosan vannak rövid és hosszú távon is, azonban azt a lehetőségek is alakítják. Jelenleg a Debreceni Egyetemen a HR szakjogászi végzettség megszerzése az idei év szakmai kihívása, hiszen most minden időmet a 6 hetes kisfiammal és a 11 éves lányommal töltöm. Nem csak az OBH tűzte ki célul 2019-re a Karrier – Család – Egészség megfelelő egyensúlyának a megteremtését, hanem én is. :)
Köszönöm Anginak, hogy rám gondolt.
Fókuszban az Új Generáció – Interjú dr. Németh Ingrid Borbálával, a Kaposvári Járásbíróság fogalmazójával és dr. Matusik Getrúddal, a Kaposvári Törvényszék bírájával

matches: bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság