text:
Fizetésképtelenség - Csehország
A Cseh Köztársaságban a fizetésképtelenségi eljárásokat elsősorban a fizetésképtelenségről és a fizetésképtelenségi eljárásról szóló 182/2006. sz. törvény (Zákon č. 182/2006 Sb., o úpadku a způsobech jeho řešení) (a továbbiakban: a fizetésképtelenségről szóló törvény) szabályozza, amelynek hátterét a polgári perrendtartásról szóló 99/1963. sz. törvény (Zákon č. 99/1963 Sb., občanský soudní řád) adja.
Egy másik fontos jogszabály a felszámolókról szóló 312/2006. sz. törvény (Zákon č. 312/2006 Sb., o insolvenčních správcích), amely (a fizetésképtelenségről szóló törvénnyel együttesen) kialakítja a felszámolóbiztosi hivatás jogi szabályozását.
E rendelkezések jelenleg hatályos változata megtalálható a közigazgatási portálon (Portál veřejné správy): https://portal.gov.cz/app/zakony/.
Fizetésképtelenségi eljárás természetes személyekkel és jogi személyekkel szemben is kezdeményezhető, függetlenül attól, hogy üzleti vállalkozások-e.
A fizetésképtelenségi eljárások egyes típusai (csődeljárás, reorganizáció, adósságkönnyítés) eltérnek egymástól a megcélzott jogalanyok tekintetében. Míg a csődeljárás lefolytatása iránti kérelem valamennyi jogalany ellen benyújtható, a reorganizáció kizárólag üzleti vállalkozásokra vonatkozik, az adósságkönnyítés pedig elsősorban nem üzleti jogalanyokra (lásd lent).
Fizetésképtelenségi eljárás nem indítható az állam, a helyi önkormányzatok ellen, választások során politikai pártokkal és mozgalmakkal szemben, illetve egyes más, elsődlegesen közjogi jellegű jogalanyokkal szemben sem. A pénzügyi intézményekre és biztosító társaságokra különleges szabályok vonatkoznak.
Fizetésképtelenség vagy fizetésképtelenséggel fenyegető helyzet
A fizetésképtelenségi eljárás olyan bírósági eljárás, amely az adós fizetésképtelenségével vagy fizetésképtelenséggel fenyegető helyzetével foglalkozik, valamint azzal, hogy miként kezeljék azt. Az alapfeltétel tehát a fizetésképtelenség vagy fizetésképtelenséggel fenyegető helyzet fennállása.
Az adós fizetésképtelen, ha (ezek kumulatív feltételek):
az adósnak több hitelezője van;
az adósnak 30 napnál régebben lejárt pénzbeli kötelezettségei vannak;
az adós nem képes teljesíteni e kötelezettségeket.
Az adósokat akkor tekintik fizetésképtelennek, ha adósságaik jelentős hányadát nem törlesztik vagy ha az ilyen kötelezettségeket az esedékességtől számított három hónapon belül nem rendezik, illetve, ha az adóssal szemben fennálló pénzbeli követelés nem hajtható be végrehajtás vagy lefoglalás útján.
Az üzleti vállalkozásnak minősülő adós (akár természetes, akár jogi személy) akkor is fizetésképtelen, ha túlzottan eladósodott. Az adósok akkor túlzottan eladósodottak, ha több hitelezőjük van és kötelezettségeik összege meghaladja vagyonuk értékét.
A fizetésképtelenséggel fenyegető helyzet olyan helyzet, amelyben valamennyi körülményt figyelembe véve észszerűen feltételezhető, hogy az adósok nem lesznek képesek megfelelő módon és időben teljesíteni pénzbeli kötelezettségeik lényeges részét.
A fizetésképtelenségi eljárások típusai
A cseh jog az adós fizetésképtelensége vagy fizetésképtelenséggel fenyegető helyzete kezelésének három alapvető módját különbözteti meg:
csődeljárás (konkurs);
reorganizáció (reorganizace);
adósságkönnyítés (oddlužení).
A fizetésképtelenségről szóló törvény nem határozza meg, hogy a különböző fizetésképtelenségi módszerek közül egy adott adósnak melyiket kell igénybe vennie, hanem nyitva hagyja a választás lehetőségét. A csődeljárás mellett létezik egy rehabilitációs elem is (reorganizáció és adósságkönnyítés). Az adós fizetésképtelenségének kezeléséhez megfelelő módszer kiválasztásánál a hitelezők számára lehetséges legjobb eredményt kell figyelembe venni.
A csődeljárás a fizetésképtelenség kezelésének általános módja, amely esetén egy csődeljárást elrendelő végzés alapján a hitelezők megalapozott követeléseit nagyrészt a vagyon értékesítésének bevételeiből fedezik. Jogszabály eltérő rendelkezése hiányában a ki nem elégített követelések vagy azok részei nem évülnek el. A csődeljárás módszerét alkalmazzák minden olyan esetben, ha nincs lehetőség a reorganizáció vagy az adósságkönnyítés mint enyhébb eljárások alkalmazására az adóssal szemben, vagy abban az esetben, ha az eljárás során egyértelművé válik, hogy ezek a módszerek nem folytathatók tovább.
A reorganizáció az üzleti vállalkozásnak minősülő adósok fizetésképtelensége vagy fizetésképtelenséggel fenyegető helyzete kezelésére vehető igénybe. A reorganizáció az üzleti tevékenység átszervezésével jár. Általában az az elvárás, hogy a hitelezői igényeket folyamatosan elégítsék ki, miközben az adós vállalkozása továbbra is működik, a fizetésképtelenségi bíróság által jóváhagyott reorganizációs terven alapuló, az irányítás újraélesztését célzó intézkedésekkel összhangban. A hitelezők figyelemmel kísérik a terv előrehaladását.
Az adósságkönnyítés a fizetésképtelenség vagy fizetésképtelenséggel fenyegető helyzet kezelésének módja olyan adósok tekintetében, akiknek lényegileg nincsenek üzleti adósságaik, és ha jogi személyek, akkor nem üzleti vállalkozások. E fizetésképtelenségi módszer nyitottabb a szociális megfontolásokra, mint a gazdasági szempontokra. A cél az, hogy „új kezdetet” biztosítanak az adósok számára, és hogy arra ösztönözzék őket, hogy aktívan vegyenek részt adósságaik visszafizetésében, legalább a tervezett 30%-os szintig, amennyiben a hitelezők nem biztosítottak. Az az alapfeltevés, hogy a biztosított hitelezők követeléseit a biztosítékból fedezik. Párhuzamos cél a szociális válsághelyzetben lévő személyek rehabilitációjára fordított közkiadások csökkentése. Az adósságkönnyítés a fizetésképtelenségi vagyon értékesítésével, a visszafizetési ütemezéssel, vagy ezek kombinációjával érhet véget.
Ki indíthat fizetésképtelenségi eljárást?
A fizetésképtelenségi eljárás csak a kérelem benyújtását követően indítható meg. Az eljárás azon a napon kezdődik, amikor a fizetésképtelenségi eljárás megindítása iránti kérelem beérkezik az ügyben hatáskörrel és illetékességgel rendelkező bíróságra. A fizetésképtelenségi eljárás megindítása iránti kérelmet adósok és hitelezők egyaránt benyújthatják, kivéve a fizetésképtelenséggel fenyegető helyzet esetét, amelynél csak az adós nyújthatja be a kérelmet.
Az üzleti vállalkozásnak minősülő adósok (legyenek akár természetes személyek, akár jogi személyek) haladéktalanul kötelesek fizetésképtelenségi eljárás megindítása iránti kérelmet benyújtani, miután tudomást szereztek, vagy megfelelő gondosság mellett tudomást szerezhettek volna fizetésképtelenségükről.
A fizetésképtelenségi bíróság külön döntésként a csődeljárást megindító végzést hoz. Kivételes esetekben e döntés összekapcsolódhat a fizetésképtelenséget megállapító határozattal (amennyiben az adós olyan személy, amely nem vehet igénybe reorganizációt vagy adósságkönnyítést). A csődeljárás hatálya akkor kezdődik, amikor a csődeljárást megindító végzést közzéteszik a fizetésképtelenségi nyilvántartásban.
A reorganizáció megindítása
A reorganizáció a fizetésképtelenségi bíróság engedélyével indul meg, amelyet az adós vagy egy nyilvántartott hitelező kérelmére ad meg.
A reorganizációra akkor adható engedély, ha (ezek nem kumulatív feltételek):
a fizetésképtelenség megállapítása iránti kérelmet megelőző számviteli időszakban az adós teljes évi nettó bevétele legalább 50 000 000 CZK volt, vagy
az adósnak legalább 50 alkalmazottja van; vagy
az adós a fizetésképtelenség megállapítása iránti kérelemmel együtt vagy legkésőbb a fizetésképtelenséget megállapító határozat kézbesítésének időpontjában legalább a biztosított hitelezők fele (a követelések összesített összege alapján számítva) és legalább a nem biztosított hitelezők fele (szintén a követelések összesített összege alapján számítva) által támogatott reorganizációs tervet nyújt be a fizetésképtelenségi bíróságnak.
A reorganizáció elfogadhatatlan, ha az adós csődeljárás alatt álló jogi személy, értékpapír-forgalmazó vagy külön jogszabály alapján árutőzsdei kereskedelemre felhatalmazott jogalany.
A fizetésképtelenségi bíróság akkor engedélyezi a reorganizációt, ha a megfelelő jogszabályi feltételek fennállnak. A határozat ellen fellebbezésnek helye nincs.
A fizetésképtelenségi bíróság elutasítja a reorganizáció engedélyezése iránti kérelmet, ha: a) az összes körülményt figyelembe véve ésszerűen feltételezhető a csalárd szándék fennállása; b) a kérelmet olyan személy nyújtotta be ismételten, akinek a reorganizáció engedélyezése iránti korábbi kérelmét a bíróság már elbírálta; vagy c) a kérelmet hitelező nyújtotta be, de azt a hitelezői gyűlés nem hagyta jóvá. Az ilyen döntésekkel szemben csak a kérelem benyújtója terjeszthet elő fellebbezést.
Az adósságkönnyítés megindítása
Az adósságkönnyítés iránti kérelmet az adós nyújtja be egy formanyomtatványon, szükség esetén a fizetésképtelenség megállapítása iránti kérelemmel együtt (ha valamely hitelező nem kezdeményezett fizetésképtelenségi eljárást).
Az adósságkönnyítés iránti kérelemnek és mellékleteinek tartalmaznia kell különösen az adós múltbeli és jövőben várható bevételeire vonatkozó adatokat, a vagyonelemek listáját és a kötelezettségek listáját. Amennyiben valaki az adósságrendezési feltételeknek való megfelelés érdekében kész ajándékozni az adós részére, illetve ha valaki kész az adósságrendezés tartama alatt rendszeres pénzbeli juttatást nyújtani az adós részére, akkor az adós az adósságkönnyítés iránti kérelemhez csatolja a megfelelő ajándékozási okiratot, illetve a jövedelmi megállapodást.
A fizetésképtelenségi bíróság akkor engedélyezi az adósságkönnyítést, ha teljesültek a feltételek. A bíróság elutasítja az adósságkönnyítés iránti kérelmet, ha az összes körülményt figyelembe véve ésszerűen feltételezhető a csalárd szándék fennállása, vagy ha az adósságkönnyítés eredményeként a nem biztosított hitelezők követeléseik 30%-ánál kevesebbet kapnának (kivéve, ha ehhez hozzájárulnak). A fizetésképtelenségi bíróság akkor is elutasítja az adósságkönnyítés iránti kérelmet, ha az eljárás addigi eredményei azt mutatják, hogy az adós a fizetésképtelenségi eljárásban kötelezettségei teljesítése során gondatlanul vagy hanyagul járt el. Kizárólag az adós jogosult fellebbezni a kérelem elutasításával szemben.
Mikortól fejti ki joghatásait a fizetésképtelenségi eljárás megindítása?
A fizetésképtelenségi eljárás megindításának joghatásai a fizetésképtelenségi eljárás megindításáról szóló közlemény fizetésképtelenségi nyilvántartásban való közzétételével kezdődnek (lásd lent). Jogszabály valamely fizetésképtelenségi módra vonatkozó eltérő rendelkezése hiányában az eljárás megindításának joghatásai a fizetésképtelenségi eljárás végéig állnak fenn.
Ideiglenes intézkedések a fizetésképtelenséget megállapító határozat meghozataláig
Jogszabály eltérő rendelkezése hiányában a fizetésképtelenségi bíróság hivatalból ideiglenes intézkedéseket rendelhet el a fizetésképtelenség megállapítása iránti kérelemmel kapcsolatos határozata meghozataláig. Aki olyan ideiglenes intézkedést kérelmez, amelyet a fizetésképtelenségi bíróság egyébként hivatalból is meghozhat, nem köteles biztosítékot nyújtani. Az ideiglenes intézkedést kérő adós nem köteles biztosítékot nyújtani.
Az ilyen ideiglenes intézkedések révén a fizetésképtelenségi bíróság többek között:
ideiglenes vagyonkezelőt jelölhet ki;
korlátozhatja a fizetésképtelenségi eljárás megindításához kapcsolódó egyes joghatásokat;
bármelyik fizetésképtelenségi eljárás iránti kérelmet benyújtó felet kötelezheti az adós által elszenvedett kár vagy egyéb veszteség kompenzációjára alkalmas biztosíték nyújtására.
A fizetésképtelenségi eljárásokat közzéteszik az igazságügyi minisztérium (Ministerstvo spravedlnosti) által fenntartott fizetésképtelenségi nyilvántartásban. Ez az elektronikus közigazgatási információs rendszer a https://isir.justice.cz/ címen érhető el.
A fizetésképtelenségi nyilvántartás létrehozásának elsődleges oka, hogy a fizetésképtelenségi eljárások a lehető legnagyobb mértékben nyilvánosak legyenek, annak érdekében, hogy figyelemmel lehessen kísérni az előrehaladásukat. A nyilvántartást arra használják, hogy közzétegyék a fizetésképtelenségi bíróság fizetésképtelenségi eljárásokban és kapcsolódó jogvitákban hozott határozatait, a benyújtott iratokat és egyéb adatokat, amennyiben azt a fizetésképtelenségről szóló törvény előírja, vagy a fizetésképtelenségi bíróság elrendeli.
A fizetésképtelenségi nyilvántartás (bizonyos adatoktól eltekintve) nyilvános és bárki jogosult annak tanulmányozására, abból másolatok és kivonatok készítésére.
Amellett, hogy információforrásként szolgál, a fizetésképtelenségi nyilvántartás létfontosságú szerepet játszik az okiratok kézbesítésében is – a legtöbb bírósági döntés és egyéb dokumentum kézbesítésének eszköze. A fizetésképtelenségi eljárásról szóló értesítés rendszerint a kérelem benyújtásától számított két órán belül megjelenik a fizetésképtelenségi nyilvántartásban (a bírósági munkaidő alatt). Ezt követően minden bírósági döntést és egyéb dokumentumot közzétesznek a fizetésképtelenségi nyilvántartásban. Ez mindenki számára betekintési lehetőséget biztosít a Cseh Köztársaságban folyó fizetésképtelenségi eljárásokba.
Fizetésképtelenségi vagyon
Amennyiben az adós nyújtja be a fizetésképtelenség megállapítása iránti kérelmet, a fizetésképtelenségi vagyon az adósnak a fizetésképtelenségi eljárás megindításához kapcsolódó joghatások beálltakor meglevő vagyoni elemeit, valamint az adós által a fizetésképtelenségi eljárás során szerzett vagyontárgyakat tartalmazza.
Amennyiben a fizetésképtelenség megállapítása iránti kérelmet valamelyik hitelező nyújtja be, a fizetésképtelenségi vagyon az adósnak a fizetésképtelenségi bíróság által elrendelt, az adós vagyonával való rendelkezésének jogát (részben vagy egészben) korlátozó ideiglenes intézkedés joghatásai beálltának időpontjában meglevő vagyoni elemeit, az adósnak az adós fizetésképtelenségére vonatkozó határozatok időpontjában meglevő vagyoni elemeit, valamint az adós által a fizetésképtelenségi eljárás során, az e határozatokat joghatásainak beálltát követően szerzett vagyontárgyakat tartalmazza.
Amennyiben az adós a vagyontárgyaknak társtulajdonosa, az ilyen tulajdonban fennálló részesedése képezi részét a fizetésképtelenségi vagyonnak. E vagyontárgyak akkor is a fizetésképtelenségi vagyon részét képezik, ha az adós házassági közös vagyonának részei.
Az adóson kívüli személyek vagyontárgyai akkor képezik a fizetésképtelenségi vagyon részét, ha ezt jogszabály előírja, különösen, ha azok hatálytalan jogügyletek ellenszolgáltatásai. A vagyonértékesítés szempontjából az ilyen tulajdon az adós vagyona részének tekintendő.
Jogszabály eltérő rendelkezése hiányában a fizetésképtelenségi vagyon elsősorban készpénzből, ingóságokból és ingatlanokból, gépekből és berendezésekből, betétkönyvekből, letéti jegyekből és egyéb formájú letétekből, részvényekből, váltókból, csekkekből és egyéb értékpapírokból, részesedésekből, az adós pénzbeli és nem pénzbeli követeléseiből (beleértve a függő és a még le nem járt követeléseket is), az adós munkabéréből, fizetéséből, jutalmaiból, valamint az adós munkaviszonyra tekintettel járó díjazása helyébe lépő jövedelemből, egyéb jogokból, továbbá a pénzben kifejezhető értékű egyéb vagyontárgyakból áll. A fizetésképtelenségi vagyon kiterjed az olyan tételekre is, mint a fenti vagyoni elemekhez kapcsolódó kamatok, nyereség, gyümölcsök és hasznok.
Jogszabály eltérő rendelkezése hiányában a végrehajtási vagy lefoglalási eljárás keretében le nem foglalható vagyontárgyak nem képezik részét a fizetésképtelenségi vagyonnak. A kérdést a 99/1963. sz. törvény, vagyis a polgári perrendtartás szabályozza. Az adós vagyontárgyai közül a végrehajtás alól mentesek azok a vagyontárgyak, amelyekre az adósnak a saját maga és családtagjai anyagi szükségleteinek kielégítése és munkaköri feladatai ellátása érdekében azonnal szüksége van, valamint azok a tételek, amelyek értékesítése a jó erkölcsbe ütközne (különösen a mindennapi ruházat, a szokásos háztartási felszerelések, a jegygyűrűk és egyéb hasonló tárgyak, az egészségügyi felszerelés és az egyéb olyan elemek, amelyekre az adósnak betegség vagy fizikai fogyatékosság miatt van szüksége, az egyéni létminimum kétszeresének megfelelő készpénz, valamint a kedvtelésből tartott állatok). Az adós üzleti tevékenysége során használt vagyontárgyak ugyanakkor a fizetésképtelenségi vagyon körébe tartoznak. Jogszabály eltérő rendelkezése hiányában a fizetésképtelenségi vagyonnak nem képezik részét az olyan vagyontárgyak, amelyekkel külön jogszabály alapján csak meghatározott céllal lehet rendelkezni (például központi kormányzati vagy helyi önkormányzati költségvetésből, illetve állami alapból származó céltámogatások és visszatérítendő támogatások).
Az adós által a fizetésképtelenségi eljárás megindítását követően megszerzett, illetve ezt követően rá szállt vagyontárgyak
Általános jelleggel az adós által a fizetésképtelenségi eljárás megindítását követően megszerzett, illetve ezt követően rá szállt vagyontárgyak részét képezik a fizetésképtelenségi vagyonnak; az alkalmazott fizetésképtelenségi módszertől függően ez módosulhat. Az adósok a fizetésképtelenségi vagyon tárgyaival csak akkor rendelkezhetnek, ha ennek során tiszteletben tartják a fizetésképtelenségi eljárás konkrét szakaszának és a kiválasztott fizetésképtelenségi módszernek a követelményeit.
A felszámolóbiztos (vagyonfelügyelő) feladata és jogállása
A felszámolóbiztos (vagyonfelügyelő) elsődleges feladata az adós fizetésképtelenségi vagyonának kezelése, valamint a kapcsolódó és egyéb jogviták kezelése. A felszámolóbiztos (vagyonfelügyelő) célja az, hogy elérje a hitelezők arányos, gyors, gazdaságos és lehető legmagasabb szintű kielégítését.
A felszámolóbiztosok (vagyonfelügyelők) kötelesek lelkiismeretesen és a megfelelő gondossággal ellátni feladatukat. Meg kell tenniük minden tőlük ésszerűen elvárható lépést annak érdekében, hogy a lehető legnagyobb mértékben kielégítsék a hitelezőket. A hitelezők közös érdekeit saját érdekeik és mások érdekei elé kell helyezniük.
A csődeljárás során a felszámolóbiztos felhatalmazást kap arra, hogy rendelkezzen a vagyonnal, valamint, hogy gyakorolja az adós jogait és teljesítse kötelezettségeit a vagyonnal kapcsolatos ügyekben. A felszámolóbiztos különösen gyakorolja a fizetésképtelenségi vagyonban található részvényekhez kapcsolódó részvényesi jogokat, gyakorolja a munkáltatói jogokat az adós munkavállalóival szemben, és felel az adós üzleti tevékenységének folytatásáért, könyvvezetéséért és az adózási szabályok betartásáért. A felszámolóbiztos feladata továbbá a vagyon értékesítése.
A reorganizáció során a vagyonfelügyelő elsősorban felügyeli a birtokon belül maradó adós tevékenységét, folytatja a vagyon azonosítását és leltárt vesz fel róla, kezeli a kapcsolódó jogvitákat, összeállítja a hitelezők listáját és felveszi rá a hitelezőket, továbbá beszámol a hitelezői választmánynak. A vagyonfelügyelő jár el továbbá az adós közgyűlése vagy taggyűlése helyett.
Az adósságrendezési eljárás során a vagyonfelügyelő együttműködik a fizetésképtelenségi bírósággal és a hitelezőkkel az adós és az adós tevékenységének felügyelete során, értékesíti az adós vagyontárgyait, és a visszafizetési ütemezésnek megfelelően felosztja a hitelezők között a havi kifizetéseket.
Az adós jogállása
A csődeljárásban az adósok elveszítik jogukat a vagyonuk feletti rendelkezésre, illetve a vagyonnal kapcsolatos egyéb jogok gyakorlására és kötelezettségek teljesítésére. E jog a felszámolóbiztosra száll át. A jogszabály erejénél fogva az ezen ügyekben az adósok által a vagyon feletti rendelkezés jogának a felszámolóbiztosra szállást követően teljesített jogügyletek hatálytalanok a hitelezőkkel szemben.
A reorganizáció során a vagyon az adós birtokában marad, korlátozásokkal. A fizetésképtelenségi vagyonnal való rendelkezés, illetve annak kezelése szempontjából alapvető fontosságú jogügyleteket a birtokban lévő adós kizárólag a hitelezői választmány hozzájárulásával teheti meg. Az e kötelezettséget megsértő adós felel az ezáltal a hitelezőknek okozott károkért és egyéb veszteségekért; az adós legfőbb szervének tagjai egyetemlegesen felelnek az ilyen károkért és veszteségekért. Az „alapvető fontosságú jogügyletek” olyan jogügyletek, amelyek jelentősen megváltoztatják a vagyon értékét, a hitelezők helyzetét vagy a hitelezők kielégítésének szintjét. A vagyonkezelő jár el az adós közgyűlése vagy taggyűlése helyett.
Az adósságrendezési eljárás során a vagyon szintén az adós birtokában marad, korlátozásokkal. Az adóst a fizetésképtelenségi bíróság, a vagyonfelügyelő és a hitelezők ellenőrzik.
Általánosságban, a beszámítást a polgári törvénykönyv szabályozza. Főszabályként, ha a feleknek azonos típusú követelései állnak fenn egymással szemben, bármelyik fél értesítheti a másik felet arról, hogy beszámítják követelésüket a másik fél követelésével szemben. A beszámításra onnantól kezdve lehet hivatkozni, hogy a fél jogosult mind valamely igény kielégítését követelni, mind saját tartozását megfizetni. A beszámítás eredményeként mindkét követelés megszűnik abban a mértékben, ahogy egymással megegyeznek; amennyiben teljes mértékben nem fedezik egymást, a követelés beszámítása hasonlóképpen történik, mint a teljesítés esetében. E joghatásokra akkor kerül sor, amikor a két követelés beszámításra alkalmassá válik.
A fizetésképtelenségről szóló törvény eltérő rendelkezése hiányában a fizetésképtelenségi eljárásban az adós és a hitelező kölcsönös követelései a fizetésképtelenséget megállapító határozat meghozatalát követően akkor számíthatók be, ha a beszámítás jogszabályi (a polgári törvénykönyvben található) feltételei a fizetésképtelenségi módszerre vonatkozó határozat meghozatala előtt teljesültek.
A fizetésképtelenségi eljárásban beszámításra nem kerülhet sor különösen akkor, ha az adós hitelezője:
a beszámítható követelés tekintetében nem vált nyilvántartott hitelezővé; vagy
a beszámítható követelést hatálytalan jogügylet eredményeként szerezte meg; vagy
a beszámítható követelés megszerzésének időpontjában tudott az adós fizetésképtelenségéről; vagy
még meg kell fizetnie az adós lejárt követelését annak a hitelező beszámítható követelését meghaladó mértékben; vagy
a fizetésképtelenségi bíróság által elrendelt esetekben, illetve, ha a bíróság ideiglenes intézkedést hozott.
Visszterhes szerződések
Amennyiben az adós a csődeljárás elrendelésének, illetve a reorganizáció vagy az adósságrendezés engedélyezésének időpontjában olyan visszterhes szerződés fele, beleértve az előszerződést is, amelyet a csődeljárás elrendelésének, illetve a reorganizáció vagy az adósságrendezés engedélyezésének időpontjában még akár az adósnak, akár a másik félnek teljesítenie kell, a következő szabályokat kell alkalmazni:
- csődeljárás vagy adósságrendezési eljárás során a felszámolóbiztos (vagyonkezelő) az adós helyett teljesítheti a szerződést és teljesítést követelhet a szerződésben szereplő másik féltől, vagy megtagadhatja a teljesítést;
- reorganizáció során a birtokban lévő adós gyakorolja ugyanezt a jogkört, a hitelezői választmány hozzájárulásával.
Csődeljárás vagy adósságrendezési eljárás során úgy kell tekinteni, hogy amennyiben a felszámolóbiztos (vagyonkezelő) a csődeljárást elrendelő végzés meghozatalától vagy az adósságrendezés engedélyezésétől számított 30 napon belül nem nyilatkozik a szerződés teljesítéséről, akkor megtagadta a teljesítést; eddig az időpontig eltérő szerződéses rendelkezés hiányában a másik fél nem mondhatja fel a szerződést. A reorganizáció során a birtokban lévő adós, amennyiben a reorganizáció engedélyezésétől számított 30 napon belül nem jelenti be, hogy megtagadja a teljesítést, köteles végrehajtani a visszterhes szerződést.
Az elsőként a szolgáltatás teljesítésére köteles másik fél visszatarthatja a teljesítést mindaddig, amíg a kölcsönös teljesítésről nem gondoskodnak vagy azt nem biztosítják, kivéve, ha a másik fél a fizetésképtelenséget megállapító határozat közzétételét követően kötötte meg a szerződést.
Amennyiben a vagyonkezelő vagy a birtokban lévő adós megtagadja a teljesítést, a másik fél a teljesítés megtagadásától számított 30 napon belül kérheti az ebből eredő kára megtérítését. A másik félnek a szerződés csődeljárás elrendelését követő folytatásából eredő követelései a fizetésképtelenségi vagyonnal szemben fennálló követelések.
A másik fél nem követelheti a fizetésképtelenséget megállapító határozat előtti részteljesítés visszatérítését azon az alapon, hogy az adós a teljesítést nem viszonozta.
Fix határidőt tartalmazó szerződések
Amennyiben olyan megállapodás áll fenn, amely szerint egy piaci árral rendelkező eredményt meghatározott időpontban vagy meghatározott határidőn belül kell leszállítani, és a teljesítés vagy a határidő lejártának időpontja a csődeljárás elrendelése utánra esik, a kötelezettségvállalás teljesítését nem lehet követelni; csak az adós részéről a kötelezettségvállalás teljesítésének elmaradása által okozott kár követelhető. A „kár” a kikötött ár és a piaci ár közötti különbség, amelyet a csődeljárást elrendelő határozat hatályba lépésének napján a szerződésben a teljesítés helyeként kikötött helyen kell megfizetni. A másik fél a csődeljárás elrendelését követő harminc napon belül kérhet kártérítést, hitelezőként bejelentve igényét.
Amennyiben az adós kölcsönszerződést kötött, a csődeljárás elrendelését követően a felszámolóbiztos követelheti a kölcsön visszafizetését a szerződéses törlesztési időszak lejárta előtt.
Bérlet, albérlet
A bérleti és albérleti szerződésekre vonatkozóan részletes szabályok vannak. Többek között, a csődeljárást elrendelő határozat meghozatalát követően a felszámolóbiztos jogszabály vagy a szerződés által meghatározott időtartamon belül jogosult felmondani az adós által kötött bérleti és albérleti szerződéseket, még akkor is, ha azokat határozott időre kötötték; a felmondási idő nem haladhatja meg a három hónapot. Ez megtehető a polgári törvénykönyv arra vonatkozó rendelkezéseinek sérelme nélkül, hogy a bérbeadó mikor és milyen feltételek mellett mondhatja fel a bérleti szerződést.
Az adósnak a csődeljárás elrendelésének időpontjában még a másik fél elfogadására váró szerződéstervezetei
A csődeljárás elrendelésének időpontjában az adós szerződéskötésre irányuló, még el nem fogadott ajánlatai, valamint az adós által elfogadott, de még megkötendő szerződéstervezetek elenyésznek, amennyiben a fizetésképtelenségi vagyont érintik. A csődeljárás elrendelésének időpontjában az adós által még el nem fogadott szerződéstervezeteket csak a felszámoló fogadhatja el.
Jogcímfenntartás
Amennyiben az adós egy vagyonelemet jogcímfenntartással adott el és azt a csődeljárás elrendelésének időpontja előtt átadta a vevőnek, a vevő választhat, hogy visszaadja-e a dolgot, vagy továbbra is követi a szerződést. Amennyiben a csődeljárás elrendelésének időpontja előtt az adós jogcímfenntartással vásárol meg és vesz át egy vagyontárgyat, az eladó nem kérheti a dolog visszaszolgáltatását, amennyiben a felszámolóbiztos az eladó felhívását követően indokolatlan késedelem nélkül teljesíti a szerződésben foglalt kötelezettségeket.
A fizetésképtelenségi eljárás megindítása a következő joghatásokkal jár:
a vagyonra vonatkozó követelésekre és egyéb jogokra nem lehet hivatkozni perindítás érdekében, amennyiben azokra az igénybejelentés keretében hivatkozni lehet;
az adós tulajdonában álló vagyontárgyakra vagy a fizetésképtelenségi vagyonhoz tartozó elemekre vonatkozó biztosítékból történő kielégítéshez való jog csak a fizetésképtelenségről szóló törvényben meghatározott feltételek mellett gyakorolható és szerezhető meg. Ez vonatkozik a fizetésképtelenségi eljárás megindítását követően javasolt, ingatlant érintő bírósági vagy lefoglalással kapcsolatos zálogjogra is;
az adós vagyontárgyait, illetve a vagyonhoz tartozó egyéb vagyontárgyakat érintő végrehajtás vagy lefoglalás elrendelhető, illetve kezdeményezhető, de nem hajtható végre. A vagyon ellen irányuló követelések és az ezekkel egyenértékű követelések esetében ugyanakkor az adós vagyontárgyait érintő végrehajtás vagy lefoglalás a fizetésképtelenségi bíróság döntése alapján végrehajtható, a döntésben rögzített korlátozásokkal;
nem gyakorolható a hitelező és az adós között kötött megállapodásban kikötött, a munkabérek és egyéb jövedelmek, illetve a határozat végrehajtása érdekében a jövedelmek letiltására vonatkozó jog.
A fizetésképtelenséget megállapító határozatok moratóriumot eredményeznek a vagyonra vonatkozó olyan követelésekkel és egyéb jogokkal kapcsolatos bírósági és választottbírósági eljárásokban, amelyeket a fizetésképtelenségi eljárás során be lehet jelenteni, amelyeket a fizetésképtelenségi eljárás során bejelentettnek tekintenek, illetve amelyek a fizetésképtelenségi eljárás során ki nem elégített igényekre vonatkoznak. Ellenkező rendelkezés hiányában nem lehet folytatni ezeket az eljárásokat, amíg hatályban van a fizetésképtelenséget megállapító határozat.
A hitelezők részvételével kapcsolatos elvek
A fizetésképtelenségi eljárások többek között az alábbi, a hitelezők részvételével kapcsolatos elveken alapulnak:
a fizetésképtelenségi eljárásokat úgy kell lefolytatni, hogy egyik felet se érje méltánytalan sérelem és ne jusson jogellenes előnyhöz, valamint, hogy sor kerüljön a hitelezők gyors, gazdaságos és lehető legmagasabb szintű kielégítésére;
azon hitelezőknek, akik azonos vagy hasonló jogállással rendelkeznek, ugyanolyan lehetőségeik legyenek a fizetésképtelenségi eljárásban;
jogszabály eltérő rendelkezése hiányában a fizetésképtelenségi eljárás megindítását megelőzően jóhiszeműen megszerzett hitelezői jogok a fizetésképtelenségi bíróság döntésével, illetve a felszámolóbiztos ezt követő eljárása révén nem korlátozhatók;
a hitelezők kötelesek tartózkodni az igényeik kielégítését a fizetésképtelenségi eljárás keretein kívül célzó magatartástól, kivéve, ha jogszabály ezt lehetővé teszi.
Hitelezői szervek
A hitelezői szervek a következők:
a hitelezői gyűlés;
a hitelezői választmány (vagy a hitelezői képviselő).
A hitelezői gyűlés felel a hitelezői választmány tagjainak és póttagjainak (illetve a hitelezői képviselőnek) a megválasztásáért és visszahívásáért. A hitelezői gyűlés saját hatáskörébe vonhat bármely, a hitelezői szervek hatáskörébe tartozó kérdést. Amennyiben nem kerül sor hitelezői választmány vagy hitelezői képviselő kijelölésére, jogszabály eltérő rendelkezése hiányában a hitelezői gyűlés jár el e minőségben.
Amennyiben 50-nél több hitelezőt vettek nyilvántartásba, a hitelezői gyűlés köteles létrehozni a hitelezői választmányt. Egyéb esetekben elegendő a hitelezői képviselő megválasztása.
A hitelezői gyűlés hatáskörébe tartozó vagy a hitelezői gyűlés által saját hatáskörébe vont kérdések kivételével a hitelezői választmány gyakorolja a hitelezői szervek hatásköreit. Így különösen a hitelezői választmány ellenőrzi a felszámolóbiztos (vagyonkezelő) tevékenységét, továbbá jogosult arra, hogy a fizetésképtelenségi eljárással kapcsolatos javaslatokat terjesszen a fizetésképtelenségi bíróság elé. A hitelezői választmány védi a hitelezők közös érdekeit, valamint a felszámolóbiztossal (vagyonkezelővel) együttműködve elősegíti a fizetésképtelenségi eljárás céljának elérését. A hitelezői választmányra vonatkozó rendelkezéseket megfelelően alkalmazni kell a hitelezői képviselőre is.
Hitelezői kategóriák
A jog különbséget tesz biztosított és nem biztosított hitelezők között.
A biztosított hitelező olyan hitelező, akinek követelését a vagyonhoz tartozó vagyontárgyak biztosítják, zálogjog, visszatartási jog, elidegenítési korlátozás, jog vagyonkezelői átruházása, a biztosítékra vonatkozó követelés átruházása vagy hasonló külföldi jogintézmény révén.
A biztosított hitelezők jelentős befolyást tudnak gyakorolni a fizetésképtelenségi eljárás során. Amennyiben az adós a fizetésképtelenségről szóló törvény alapján átszervezhető üzleti vállalkozás, a fizetésképtelenségi módszerről (csődeljárás vagy reorganizáció) szóló határozat elfogadása legalább a hitelezői gyűlésen jelenlevő biztosított hitelezők (és ugyanígy a nem biztosított hitelezők) felének szavazatát igényli, követeléseik összege alapján számítva, kivéve, ha a jelenlevő hitelezők legalább 90%-a (követeléseik összege alapján számítva) a határozat mellett szavaz. A biztosított hitelező emellett utasítást adhat a vagyon birtokában lévő személy számára, hogy miként kezelje a biztosítékot, és ez az utasítás e személy számára kötelező, feltéve, hogy az utasítások előmozdítják a gondos ügyintézést. A felszámolóbiztost is kötik a biztosított hitelezőknek a biztosíték értékesítésére vonatkozó utasításai. A felszámolóbiztos megtagadhatja az ilyen utasítások teljesítését, ha úgy ítéli meg, hogy a biztosíték tárgya kedvezőbb feltételek mellett értékesíthető, amely esetben felkéri a fizetésképtelenségi bíróságot, hogy felügyeleti jogkörében bírálja felül az utasításokat. Egy vagyontárgy, jog, követelés vagy egyéb elem fizetésképtelenségi eljárás során történő értékesítése eredményeként a biztosított hitelező követelésének biztosítéka elenyészik, még akkor is, ha a hitelező nem jelentette be a követelést.
A biztosított hitelezők követeléseit az eljárás bármely szakaszában az értékesítés teljes bevételéből fedezik, a felszámolóbiztos díjának, valamint a kezelés és értékesítés költségeinek levonását követően, figyelemmel a biztosíték keletkezésének időpontjára.
Minden egyéb hitelező nem biztosított hitelezőnek minősül. Jogállásuk a fizetésképtelenségi eljárás során gyengébb, és követeléseik kielégítésének várható szintje a statisztikai adatok alapján rendszerint jóval alacsonyabb.
A felszámolóbiztos a csődeljárás során használhatja a vagyon elemeit. A felszámolóbiztos felhatalmazást kap arra, hogy rendelkezzen a vagyonnal, valamint, hogy gyakorolja az adós jogait és teljesítse kötelezettségeit a vagyonnal kapcsolatos ügyekben. A felszámolóbiztos különösen gyakorolja a fizetésképtelenségi vagyonban található részvényekhez kapcsolódó részvényesi jogokat, döntéseket hoz az üzleti titkokat és a titoktartás más területeit illetően, gyakorolja a munkáltatói jogokat az adós munkavállalóival szemben, és felel az adós üzleti tevékenységének folytatásáért, könyvvezetéséért és az adózási szabályok betartásáért. A felszámolóbiztos feladata továbbá a vagyon értékesítése.
A reorganizációban és az adósságkönnyítési eljárásban az adós megőrzi e jogokat, de jelentős korlátozások mellett.
A vagyon ellen irányuló követelések és az ezekkel egyenértékű követelések a fizetésképtelenséget megállapító határozat meghozatalát követően teljes mértékben kifizethetők.
a fizetésképtelenségi eljárás megindítását követően, illetve a moratórium bejelentését követően felmerült vagyon ellen irányuló követelések (különösen a készkiadások és az átmeneti vagyonkezelő, az adós felszámolója, valamint a hitelezői választmány tagjai díjazásának, valamint a hitelfinanszírozásból eredő hitelezői igények megtérítése);
a fizetésképtelenséget megállapító határozat meghozatalát követően felmerült vagyon ellen irányuló követelések (különösen a készkiadások, a felszámolóbiztos díja, adók, közterhek, illetékek, társadalombiztosítási járulékok, állami foglalkoztatási járulékok és állami egészségbiztosítási járulékok);
a vagyon ellen irányuló követelésekkel egyenértékű követelések (különösen az adós munkavállalóinak munkajogi igényei és a kötelező fenntartással kapcsolatos hitelezői igények).
A hitelezők formanyomtatványon jelenthetik be követeléseiket a fizetésképtelenségi bíróságnak, a fizetésképtelenségi eljárás megindításától a fizetésképtelenséget megállapító határozatban rögzített határidő lejártáig. A határidőt követően bejelentett követeléseket a fizetésképtelenségi bíróság nem veszi figyelembe, és azokat nem rendezik a fizetésképtelenségi eljárás során. A bíróság előtt már hivatkozott követeléseket, valamint a végrehajtható követeléseket (beleértve a végrehajtást vagy lefoglalás révén érvényesítés alatt álló követeléseket is) szintén be kell jelenteni. A követelést bejelentő hitelező, illetve a nyilvántartott hitelezőnek tekintendő személy a fizetésképtelenségi eljárás során bármikor visszavonhatja a követelést.
A követelés bejelentésére irányuló kérelemben ki kell fejteni a követelés keletkezésének körülményeit és annak összegét. A követelést mindig pénzben kell számszerűsíteni, akkor is, ha nem pénzbeli vagyonelemről van szó. A követelésbejelentésben hivatkozott minden okiratot csatolni kell a bejelentéshez. A követelés végrehajthatóságát eredeti okirattal kell igazolni.
Az elévülési idő vagy a jogvesztő határidő szempontjából a követelés bejelentésére irányuló kérelem ugyanolyan joghatásokkal jár, mint a kereset benyújtása, vagy a valamely jogra bíróság előtt történő hivatkozás; ez az időtartam a kérelem fizetésképtelenségi bírósághoz való benyújtásának napján kezdődik.
A hitelező felel a követelés bejelentésére irányuló kérelemben szereplő adatok pontosságáért. Amennyiben a követelés eltúlzott (több, mint 100%-kal), a fizetésképtelenségi bíróság a felszámolóbiztos (vagyonkezelő) javaslatára eljárva bírságot szabhat ki, elrendelve egy a követelés előterjesztéséhez kapcsolódó valamennyi körülmény mérlegelése és magának a követelésnek a felülvizsgálata alapján meghatározott, de legfeljebb azon összegig terjedő összeg megfizetését a fizetésképtelenségi vagyon részére, amellyel a bejelentett követelés meghaladta a bizonyított tényleges értéket.
A hitelező ahhoz fűződő jogát, hogy követelését a biztosítékból elégítsék ki, figyelmen kívül kell hagyni, ha a követelést az előírt sorrendtől eltérő helyen terjesztik elő, valamint akkor is, ha felülvizsgálata során megállapítást nyer, hogy azt több, mint 100%-kal túlértékelték a biztosítás szintjéhez képest. Ebben az esetben a fizetésképtelenségi bíróság elrendelheti, hogy a hitelező fizessen egy adott (pénzbeli) összeget azon biztosított hitelezők részére, akik ugyanazon vagyontárgyak vonatkozásában jelentettek be biztosítékkal fedezett követeléseket. E kifizetés összegét a fizetésképtelenségi bíróság a követelés biztosítékból való kielégítéséhez fűződő jog gyakorlása és felülvizsgálata összes körülményének figyelembe vételével állapítja meg, de az legfeljebb azon összegig terjedhet, amellyel a bejelentésben szereplő biztosíték értéke meghaladta a biztosíték bizonyított tényleges értékét.
A bejelentett igények ellenőrzése
A bejelentett igényeket először a felszámolóbiztos (vagyonkezelő) vizsgálja meg, elsődlegesen összevetve azokat a csatolt okiratokkal és az adós könyveivel, illetve a külön jogszabálynak megfelelően vezetett nyilvántartásával. Ezt követően a felszámolóbiztos (vagyonkezelő) felhívja az adóst, hogy tegyen észrevételeket a követeléseket illetően. Szükség esetén a felszámolóbiztos (vagyonkezelő) az együttműködésre kötelezett hatóságokkal együttműködve lefolytatja a követelések szükséges vizsgálatát.
Amennyiben a bejelentett követelés hibás vagy hiányos, a felszámolóbiztos (vagyonkezelő) felhívja a hitelezőt, hogy azt 15 napon belül (hosszabb határidő is megadható) javítsa ki vagy egészítse ki, és ezzel kapcsolatban tanácsokat ad a számára. A megfelelő módon és időben ki nem egészített vagy ki nem javított követeléseket a felszámolóbiztos (vagyonkezelő) a fizetésképtelenségi bíróság elé terjeszti, annak eldöntése érdekében, hogy a kérelmet figyelmen kívül hagyják-e. A hitelezőt ennek megfelelően tájékoztatni kell.
A felszámolóbiztos (vagyonkezelő) listát állít fel a bejelentett követelésekről. A biztosított hitelezők külön listán szerepelnek. Amennyiben a felszámolóbiztos (vagyonkezelő) elutasít egyes követeléseket, ennek egyértelműen ki kell tűnnie. Minden hitelező esetében fel kell tüntetni az azonosításához szükséges információkat, a követelés felmerülésének körülményeit, valamint annak összegét és ranghelyét. Ezenfelül a biztosított hitelezők esetében rögzíteni kell a biztosíték indokát és módját.
A fizetésképtelenségi bíróság a vizsgálati tárgyalást megelőzően a bejelentett követelések listáját közzéteszi a fizetésképtelenségi nyilvántartásban. A fizetésképtelenségi bíróság emellett a fizetésképtelenségi nyilvántartásban haladéktalanul közzétesz a bejelentett követelések listáját érintő minden változást.
A bejelentett követeléseket ezt követően a fizetésképtelenségi bíróság által elrendelt vizsgálati tárgyaláson megvizsgálják. A tárgyalás helyét és a időpontját a fizetésképtelenségi bíróság a fizetésképtelenséget megállapító határozatban jelöli ki. A hitelezők a vizsgálati tárgyalás végéig megváltoztathatják bejelentett követelésük összegét, kivéve, ha a követelés biztosított, vagy azt jogerős határozatban elutasították. Nem változtathatják meg ugyanakkor a bejelentett követelés felmerülésének indokát és annak ranghelyét.
A követelések kifogásolása
Valamennyi bejelentett követelés valódiságát, összegét és ranghelyét kifogásolhatja: a) a felszámolóbiztos (vagyonkezelő); b) az adós; vagy c) valamely nyilvántartott hitelező.
A nyilvántartott hitelező részéről a hitelezői követelés kifogásolásának ugyanolyan formai kellékekkel kell rendelkeznie, mint egy polgári perrendtartás szerinti keresetnek, és abból egyértelműen ki kell tűnnie, hogy a követelés valódiságát, összegét vagy ranghelyét vitatják. A kifogást előírt formanyomtatványon kell előterjeszteni.
A fizetésképtelenségről szóló törvény a kifogás következő típusait ismeri el:
a követelés valódiságának vitatása – ebben az esetben arra hivatkoznak, hogy a követelés soha nem merült fel vagy hogy az teljes mértékben megszűnt vagy elévült;
a követelés összegének vitatása – ebben az esetben arra hivatkoznak, hogy az adós kötelezettsége alacsonyabb, mint a bejelentett összeg (a követelést kifogásoló személynek meg kell jelölnie a követelés tényleges összegét is);
a követelés ranghelyének vitatása – ebben az esetben arra hivatkoznak, hogy a követelés kevésbé kedvező ranghelyet foglal el, mint amelyre a bejelentett követelésben hivatkoztak, vagy a követelés biztosítékból való kielégítéséhez fűződő jogot vitatják (a követelés ranghelyét kifogásoló személynek meg kell jelölnie a követelés kielégítésének ranghelyét is).
Amennyiben egy nyilvántartott hitelező kifogásolja egy másik nyilvántartott hitelező követelését, e hitelezők egy kiegészítő jogvita felei lesznek. A kiegészítő jogvitában részt nem vevő, ott valamely felet támogatni kívánó felszámolóbiztost (vagyonkezelőt) beavatkozási jog illeti meg.
A kifogásolt követelések valódiságát, összegét és ranghelyét érintő jogvitákat a fizetésképtelenségi bíróság bírálja el.
A fizetésképtelenségi vagyont a csődeljárás során értékesítik. Ez azt jelenti, hogy a vagyonhoz tartozó elemeket a hitelezők arányos kielégítése érdekében készpénzre váltják. A vagyont a felszámoló értékesíti. E lépésre csak azt követően kerülhet sor, hogy a csődeljárást elrendelő végzés jogerőre emelkedett és megtartották az első hitelezői gyűlést. Ez alól kivételt képeznek azok a vagyonelemek, amelyeknél fennáll az elenyészés vagy megromlás veszélye; a fizetésképtelenségi bíróság egyéb okokból is kivételt engedhet. Jogszabály eltérő rendelkezése hiányában a vagyon értékesítése teljes körűen megszünteti a végrehajtást vagy lefoglalást elrendelő végzés hatályát és a vagyontárgyak értékesítéséhez kapcsolódó egyéb hiányosságokat.
A fizetésképtelenségi vagyon a következő módokon értékesíthető:
nyilvános árverés;
ingók és ingatlanok értékesítése a polgári perrendtartás végrehajtásról szóló rendelkezései alapján;
a vagyontárgyak árverésen kívüli értékesítése.
Amennyiben a vagyon értékesítésének bevétele nem elegendő valamennyi követelés kielégítéséhez, akkor először a felszámolóbiztos díját és a készkiadásait rendezik, majd a moratórium során felmerült hitelezői követeléseket, a hitelfinanszírozásból eredő hitelezői igényeket, a vagyon fenntartásához és kezeléséhez kapcsolódó költségeket, az adós munkavállalóinak munkajogi igényeit, továbbá a hitelezők fenntartáshoz és az egészségkárosodás megtérítéséhez kapcsolódó követeléseit). Az egyéb követeléseket arányosan elégítik ki.
Miután a zárójelentést jóváhagyó határozat jogerőre emelkedett, a felszámolóbiztos végzéstervezetet nyújt be a vagyon felosztásáról a fizetésképtelenségi bíróság részére, amelyben rögzíti, hogy mekkora összeg fizetendő a bejelentett követelések felülvizsgált listáján szereplő egyes követelések után. Ennek alapján a fizetésképtelenségi bíróság végzést hoz a vagyon felosztásáról, amelyben meghatározza a hitelezők részére fizetendő összegeket. A felosztási tervben szereplő valamennyi hitelezőt követelésük bizonyított összege arányában elégítik ki. A felosztást megelőzően ki kell fizetni azokat a ki nem elégített követeléseket, amelyek a csődeljárás során bármikor kielégíthetők, vagyis:
a vagyonnal szembeni követeléseket – a felszámolóbiztos díját és készkiadásait, az adós vagyonának fenntartásával és kezelésével kapcsolatos költségeket, az adókat, közterheket, illetékeket, társadalombiztosítási járulékokat, állami foglalkoztatási járulékokat és állam egészségbiztosítási járulékokat stb.;
a vagyon ellen irányuló követelésekkel egyenértékű követeléseket – az adós munkavállalóinak munkajogi igényeit, a hitelezők egészségkárosodás megtérítéséhez kapcsolódó követeléseit, a kormányzati követeléseket stb.;
a biztosított követeléseket.
A csődeljárás lezárása
Miután a vagyont értékesítették, a felszámolóbiztos zárójelentést terjeszt a fizetésképtelenségi bíróság elé. A zárójelentésnek ismertetnie kell a felszámolóbiztos tevékenységének általános jellemzőit és tartalmaznia kell annak számszerűsített pénzügyi eredményeit. Számszerűen meg kell határoznia a hitelezők között felosztandó összeget és meg kell jelölnie e hitelezőket, feltüntetve a teljes összegből való részesedéseik összegét. A zárójelentéssel együtt a felszámolóbiztos a díjairól és költségeiről szóló kimutatást terjeszt a fizetésképtelenségi bíróság elé.
A fizetésképtelenségi bíróság megvizsgálja a felszámolóbiztos zárójelentését és számláját, a felszámolóbiztos pedig meghallgatását követően kijavítja annak hibáit és hiányosságait. A fizetésképtelenségi bíróság a felszámolóbiztos felülvizsgált zárójelentését hirdetményi közzététel útján közli a felekkel. Miután a zárójelentést jóváhagyó határozat jogerőre emelkedett, a felszámolóbiztos végzéstervezetet nyújt be a vagyon felosztásáról a fizetésképtelenségi bíróság részére, amelyben rögzíti, hogy mekkora összeg fizetendő a bejelentett követelések felülvizsgált listáján szereplő egyes követelések után. A fizetésképtelenségi bíróság végzést hoz a vagyon felosztásáról, amelyben meghatározza a hitelezők részére fizetendő összegeket. A felosztási tervben szereplő valamennyi hitelezőt követelésük bizonyított összege arányában elégítik ki. A felosztásról szóló végzésben a fizetésképtelenségi bíróság a felosztást elrendelő végzés jogerőre emelkedésétől számított két hónapot meg nem haladó határidőt ír elő a felszámolóbiztos részére a végrehajtásra.
A csődeljárás a felszámolóbiztosnak a csődeljárás elrendelő végzés végrehajtásáról szóló jelentése benyújtásával és a fizetésképtelenségi bíróság ezen eljárást lezáró határozatával ér véget. A bíróság egyes más, jogszabály által előírt esetekben is a csődeljárás lezárásáról dönt, így például ha megállapítást nyer, hogy az adós vagyona egyértelműen nem alkalmas a hitelezők kielégítésére. Amikor a csődeljárás lezárását elrendelő határozat jogerőre emelkedik, a csődeljárás véget ér.
A reorganizáció lezárása
A reorganizáció a fizetésképtelenségi bíróság azon határozatával ér véget, amelyben az tudomásul veszi a reorganizációs terv vagy jelentős részei teljesítését. E határozat ellen fellebbezésnek helye nincs.
A reorganizáció a fizetésképtelenségi bíróság azon határozatával is véget érhet, amellyel jogszabályban meghatározott esetekben elrendeli a reorganizáció helyett a csődeljárás lefolytatását, különösen akkor, ha problémák merülnek fel a reorganizációs terv jóváhagyását és az annak való megfelelést illetően. A fizetésképtelenségi bíróság nem hozhat a reorganizáció helyett a csődeljárás lefolytatását elrendelő határozatot, ha a reorganizációs terv fontos elemei teljesülnek. A reorganizáció helyett a csődeljárás lefolytatását elrendelő határozattal szemben fellebbezést az adós, a reorganizációt kérő fél, a vagyonkezelő, illetve a hitelezői választmány terjeszthet elő. Amennyiben a fizetésképtelenségi bíróság úgy dönt, hogy elrendeli a reorganizáció helyett a csődeljárás lefolytatását, a csődeljárás megindításához fűződő joghatások beállnak, kivéve, ha a fizetésképtelenségi bíróság határozatában eltérő feltételeket állapít meg az átalakulást illetően.
Az adósságkönnyítési eljárás lezárása
Az adósságkönnyítési eljárás a fizetésképtelenségi bíróság azon határozatával ér véget, amelyben az tudomásul veszi az adósságkönnyítés végrehajtását. E határozat ellen fellebbezésnek helye nincs. Amennyiben az adós az elfogadott adósságkönnyítési módszer szerinti valamennyi kötelezettségét megfelelő módon és időben teljesíti, a fizetésképtelenségi bíróság – az adós javaslatára – végzést hoz, amellyel mentesíti az adóst az adósságkönnyítési eljárásban szereplő követelések megfizetése alól az addig még meg nem fizetett részek mértékében.
Az adósságkönnyítési eljárás akkor is véget érhet, ha a bíróság jogszabályban meghatározott esetekben úgy dönt, hogy nem folytatja ezt az eljárást és kimondja, hogy az adós fizetésképtelenségét csődeljárás keretében kezeli, különösen, ha az adós nem felel meg az adósságkönnyítés feltételeinek.
Az eljárás lezárását követően természetes személy vagyonára irányuló csődeljárásban (a csődeljárás lezárását követően bármikor), illetve jogi személy vagyonára irányuló csődeljárásban (a nyilvános nyilvántartásból való törlésével történő megszüntetéséig) lefoglalást vagy végrehajtást elrendelő végzés bocsátható ki olyan bizonyított és az adós által nem vitatott követelés vonatkozásában, amelyet a csődeljárás során nem elégítettek ki. Végrehajtási iránti kérelem előterjesztésénél kizárólag egy végrehajtási lapot és a szóban forgó csődeljárásban történő követelés érvényesítéséről szóló jelentést kell benyújtani. A jog a csődeljárás lezárását követő tíz év elteltével évül el, azzal, hogy az elévülési idő az eljárást lezáró végzés hatályba lépésének napján kezdődik.
Reorganizáció esetén a reorganizációs terv hatályba lépését követően az adóssal szemben végrehajtás, illetve lefoglalás rendelhető el és hajtható végre, a reorganizációs tervben szereplő követelés behajtása érdekében. Amennyiben azonban a követelést vitatták, a végrehajtás, illetve lefoglalás csak akkor lehetséges, ha a fizetésképtelenségi bíróság követelést megállapító határozata jogerőre emelkedett; e határozatot csatolni kell a kérelemhez.
Adósságkönnyítés esetén az adósságkönnyítési eljárás végén, a fennmaradó követelések megfizetése alóli mentesítést követően a fennmaradó követelések tekintetében a továbbiakban nem lehet végrehajtás, illetve lefoglalás révén kielégítést keresni. Nem releváns az a körülmény, hogy a hitelezőket részlegesen kielégítették az adósságkönnyítési eljárás során, vagy hogy egyáltalán bejelentették-e követeléseiket a fizetésképtelenségi eljárásban.
A költségeket – különösen a felszámolóbiztos díját és készkiadásait – a vagyonból kell fedezni, vagyis azokat az adós viseli.
Mivel a fizetésképtelenségi vagyon nem mindig elegendő ahhoz, hogy fedezze a költségeket, a fizetésképtelenségi bíróság a fizetésképtelenség megállapítása iránti kérelem elbírálását megelőzően arra kötelezheti a fizetésképtelenség megállapítását kérő felet, hogy meghatározott határidőn belül fizessen előleget a fizetésképtelenségi eljárás költségeire, amennyiben az eljárás költségeinek fedezésére szükséges és a szükséges források más módon nem biztosíthatók. Ez akkor is alkalmazandó, ha egyértelmű, hogy az adósnak nincsen vagyona. A jogszabály felső határt állapít meg az ilyen előlegek összegét illetően. Amennyiben több fizetésképtelenség megállapítását kérő fél van, akkor egyetemlegesen kell előleget fizetniük.
Ha a vagyon nem alkalmas a költségek fedezésére, a fennmaradó részt a fizetésképtelenségi eljárás költségeire szolgáltatott előlegből fedezik, vagyis azt a kérelmező viseli.
Ha az előleg sem fedezi a költségeket, akkor azokat az állami viseli. Az állam által viselendő költségek felső határát külön jogszabály állapítja meg.
Az adós azon jogügyletei, amelyek célja a hitelezői igények kielégítésének csökkentése, vagy egyes hitelezők előnyben részesítése, nem hajthatók végre. Az adós e tekintetben fennálló bármely mulasztását jogügyletnek kell tekinteni. Az ilyen végrehajthatatlan jogügyleteknek három kategóriája van: a) megfelelő ellenszolgáltatás nélküli jogügyletek; b) olyan preferenciális jogügyletek, amelyek olyan helyzetet eredményeznek, amelyben valamelyik hitelező egy másik hitelező kárára nagyobb mértékű kielégítésben részesül, amint amelyben egyébként a csődeljárás keretében részesülne; c) olyan jogügyletek, amelyek esetén az adós szándékosan csorbítja valamelyik hitelező kielégítését, amennyiben e szándék ismert volt a másik fél számára, vagy valamennyi körülmény figyelembe vételével ismertnek kellett volna lennie.
Az adós jogügyleteinek végrehajthatatlanságát a fizetésképtelenségi bíróságnak a felszámolóbiztos által indított, az adós jogügyletét megtámadó keresete (az ügylet figyelmen kívül hagyása iránti kereset) alapján hozott ítélete állapítja meg. A felszámolóbiztos a fizetésképtelenséget megállapító határozat hatályba lépésének időpontjától számított egy éves határidőn belül indíthatja meg az ügylet figyelmen kívül hagyása iránti keresetet. Amennyiben a keresetet e határidőn belül nem indítják meg, az ügyletfigyelmen kívül hagyásához fűződő jog megszűnik. Az adós részére a végrehajthatatlan jogügyletek után fizetett ellenszolgáltatás a vagyon részét képezi, az ügylet figyelmen kívül hagyása iránti keresetnek helyt adó ítélet jogerőre emelkedésének időpontjától.
A jogügylet végrehajthatatlansága nem hat ki annak hatályára. A csődeljárásban azonban az adós részére a végrehajthatatlan jogügyletek után fizetett ellenszolgáltatás a vagyon részét képezi. Amennyiben az adós részére a végrehajthatatlan jogügyletek után fizetett eredeti ellenszolgáltatás nem vonható a vagyon körébe, azzal egyenértékű kompenzációt kell szolgáltatni.
A fizetésképtelenségi bíróságot nem köti más bíróság vagy más hatóság azon, a fizetésképtelenségi eljárás során hozott döntése, amely szerint valamely, az adós eszközeire vagy kötelezettségeire vonatkozó jogügylet érvénytelen, ahogy a más módon tett ilyen megállapítás sem. A fizetésképtelenségi eljárás során kizárólag a fizetésképtelenségi bíróság vizsgálja az ilyen jogügylet érvénytelenségét, akár előzetes döntésre irányuló eljárás keretében, akár az e kérdésre vonatkozó kiegészítő jogvita keretében. E jogvitában a fizetésképtelenségi eljárás adóson kívüli felei (a vagyon birtokában lévő adós kivételével), valamint a felszámolóbiztos és az ügyészség terjeszthetnek elő keresetet. A felszámolóbiztosnak alperesként vagy felperesként perben kell állnia. Amennyiben jogerős ítélet ezt követően azt mondja ki, hogy az adós eszközeire vagy kötelezettségeire vonatkozó jogügylet érvénytelen, az ellenszolgáltatás formáját öltő megszerzett gazdasági előnyt vissza kell vinni a vagyon körébe.
Amennyiben az adós eszközeire vagy kötelezettségeire vonatkozó jogügylet érvénytelenségét olyan bírósági ítélet mondja ki, amely a fizetésképtelenségi eljárás megindítását megelőzően emelkedik jogerőre, az ítélet alapjául szolgáló jogügyletet a fizetésképtelenségi eljárás során érvénytelennek kell tekinteni.
A követelések egyes kategóriáira vonatkozó különös szabályok
A követelések alábbi kategóriáira különös szabályok vonatkoznak:
a fizetésképtelenségi eljárás megindítását vagy a moratórium kimondását követően a vagyonnal szemben felmerült követelések;
a fizetésképtelenséget megállapító határozat meghozatalát követően a vagyonnal szemben felmerült követelések;
a vagyonnal szemben felmerült követelésekkel egyenértékű követelések;
alárendelt követelések;
az adós részvényeseinek vagy tagjainak a társaságban vagy szövetkezetben való részvételével összefüggésben felmerült követelések.

matches: bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság


text:
2014. évi LXXVIII. törvény - 1.oldal - Törvények és országgyűlési határozatok
1. melléklet a 2014. évi LXXVIII. törvényhez
a fogyasztónak nyújtott hitelről szóló 2009. évi CLXII. törvény és egyes kapcsolódó törvények módosításáról *
1. § A fogyasztónak nyújtott hitelről szóló 2009. évi CLXII. törvény (a továbbiakban: Fhtv.) 1. §-a a következő (4) és (5) bekezdéssel egészül ki:
„(4) E törvény rendelkezéseit a Polgári Törvénykönyvről szóló 2013. évi V. törvény 6:62. §-a szerinti, a feleket terhelő együttműködési és tájékoztatási kötelezettség szabályaival összhangban kell alkalmazni.
(5) E törvénynek a tájékoztatási kötelezettséggel, valamint - ha ahhoz a kezesnek, illetve a zálogkötelezettnek lényeges jogi érdeke fűződik - az előtörlesztéssel kapcsolatos rendelkezéseit a hitelszerződéshez kapcsolódó fogyasztói kezességi szerződés és fogyasztói zálogszerződés esetén a kezes és a személyes adósnak nem minősülő zálogkötelezett tekintetében a pénz-, tőke- és biztosítási piac szabályozásáért felelős miniszter rendeletében meghatározott módon kell alkalmazni.”
2. § Az Fhtv. 2. §-a helyébe a következő rendelkezés lép:
„2. § (1) A hitelkártya-szerződéshez vagy fizetési számlához kapcsolódó hitelre a 17/B. § (2)-(4) bekezdését és a 17/C-17/E. §-t, a 18. § (1) és (2) bekezdését, valamint a 20/A. §-t nem kell alkalmazni.
(4) A jelzáloghitelre és a pénzügyi lízingre a 4. § (1)-(2) bekezdését, a 6. §-t, a 8-11. §-t, a 16. § (1) bekezdés 9., 11., 19., 20. pontját és (4) bekezdését, a 17. § (1) bekezdését, a 19-20. §-t, a 21-22. §-t, a 24. §-t és a 26. §-t nem kell alkalmazni.
(5) E törvény rendelkezéseit az állami kamattámogatással nyújtott hitelekre külön jogszabályban meghatározott eltérésekkel kell alkalmazni.”
3. § Az Fhtv. 3. §-a a következő 24-26. ponttal egészül ki:
25. kamatfelár: a referencia-kamatlábon felül - a hitelkamat részeként - fizetendő kamat, a hitelkamat és a referenciakamat különbségeként meghatározott kamatrész,
4. § Az Fhtv. 5. §-át megelőző alcím helyébe a következő alcím, az 5-13. § helyébe a következő rendelkezések lépnek:
„A hitelszerződés megkötését megelőző tájékoztatás
(4) A hitelező az általa kötött hitelszerződések és jelzáloghitel-szerződések termékcsoportonként legjellemzőbb mintaszövegét a fogyasztók előzetes tájékozódása érdekében az internetes honlapján köteles hozzáférhetővé tenni.
(5) Az e §-ban szabályozott felvilágosítás módjának és formájának részletes szabályait a pénz-, tőke- és biztosítási piac szabályozásáért felelős miniszter rendeletben határozza meg.
6. § (1) A hitelszerződésekre vonatkozó ajánlatok összehasonlítása és a hitelszerződés megkötése tekintetében hozandó megalapozott fogyasztói döntés érdekében a hitelező és a hitelközvetítő az 5. § szerinti felvilágosítás mellett, kellő időben, de azt megelőzően, hogy a fogyasztót bármilyen ajánlat vagy hitelszerződés kötné, köteles a fogyasztót az általa megadott információk alapján szóba jöhető hiteltermék tekintetében - az 1. melléklet szerinti formanyomtatvány felhasználásával - papíron vagy más tartós adathordozón a következő adatokról tájékoztatni:
7. § (1) A hitelközvetítő az 5. § és 6. § szerint általa teljesítendő tájékoztatással egyidejűleg közölni, illetve a tájékoztató iratokon feltüntetni köteles, hogy a fogyasztó érdekében vagy valamely - egy, illetve több - hitelező képviseletében jár el.
8. § (1) A fogyasztó a hitelszerződés megkötését megelőző tájékoztatást tartalmazó formanyomtatvány másolatán aláírásával igazolja annak átvételét és azt, hogy az 5-7. §-ban szabályozott tájékoztatást megkapta.
9. § Ha a hitelező a tájékoztatást tartalmazó formanyomtatványban foglaltaknak megfelelően a fogyasztóval szerződést kíván kötni, úgy a fogyasztó kérésére a hitelszerződés tervezetét díj-, költség- és egyéb fizetési kötelezettségmentesen a rendelkezésére kell bocsátani.
10. § Ha a hitelszerződés megkötése a fogyasztó kérése alapján a távértékesítés keretében kötött pénzügyi ágazati szolgáltatási szerződésekről szóló 2005. évi XXV. törvény (a továbbiakban: Tétv.) szerinti olyan távközlő eszköz útján történik, amely a 6. § és 7. § szerinti előzetes tájékoztatást nem teszi lehetővé, így különösen, ha az a Tétv. 4. § (3) bekezdése szerint telefonon történik, a hitelező és a hitelközvetítő a hitelszerződés megkötését követően haladéktalanul köteles a 6. § és 7. § szerint a fogyasztóval szemben fennálló tájékoztatási kötelezettségének papíron vagy más tartós adathordozón eleget tenni.
11. § Ha a fizetési számlához kapcsolódó hitelkeret-szerződés megkötése a fogyasztó kérése alapján a Tétv. szerinti olyan távközlő eszköz útján történik, amely a 6. § és 7. § szerinti előzetes tájékoztatást nem teszi lehetővé, így különösen ha az a Tétv. 4. § (4) bekezdése szerint telefonon történik, a hitelező és a hitelközvetítő a hitelszerződés megkötését követően haladéktalanul köteles a 6. § és 7. § szerint a fogyasztóval szemben fennálló tájékoztatási kötelezettségének papíron vagy más tartós adathordozón eleget tenni.
12. § (1) Jelzáloghitel igénylése esetén a hitelező és adott esetben a hitelközvetítő azt megelőzően, hogy a fogyasztót bármilyen hitelszerződés vagy ajánlat kötné, kellő időben köteles papíron vagy más tartós adathordozón - a fogyasztó által megadott információk alapján - az alábbi tájékoztatást nyújtani a fogyasztónak:
13. § (1) Jelzáloghitel és ingatlanra vonatkozó pénzügyi lízing igénylése esetén a 8. § (1) bekezdését és a 9. §-t azzal kell alkalmazni, hogy a szerződés tervezetét a fogyasztó kérése nélkül is legalább hét nappal a szerződéskötést megelőzően a fogyasztó rendelkezésére kell bocsátani.
(2) Az (1) bekezdés szerinti szerződések elektronikus úton nem köthetők meg, ez azonban nem akadálya annak, hogy a tájékoztatási kötelezettség teljesítése és annak igazolása, valamint a szerződés tervezetének rendelkezésre bocsátása tekintetében a felek a 8. § (2) bekezdése szerinti elektronikus utat vegyék igénybe, ha annak feltételei fennállnak.”
5. § Az Fhtv. 16. § (5) bekezdése helyébe a következő rendelkezés lép:
„(5) Ha az e § szerinti tartalmi kellék hiánya a szerződés létrejöttét nem érinti, a hitelező a szerződésszegéssel okozott károkért való felelősség szabályai szerint köteles megtéríteni a fogyasztónak a szerződés kellékhiányából származó kárát.”
6. § (1) Az Fhtv. a 17. §-t követően a következő alcím címmel egészül ki:
„A hitelszerződés feltételei és annak változása”
(2) Az Fhtv. „A hitelszerződés feltételei és annak változása” című alcíme a következő 17/A-17/C. §-sal egészül ki:
„17/A. § (1) A hitelező - a (2) bekezdésben meghatározott kivétellel - fogyasztónak nem nyújthat olyan hitelt, amelynek teljes hiteldíj mutatója meghaladja a jegybanki alapkamat 24 százalékponttal növelt mértékét.
17/B. § (1) A fogyasztó számára hátrányosan kizárólag a hitelszerződésben megállapított hitelkamat, kamatfelár, költség és díj módosítható egyoldalúan, feltéve hogy e törvény ezt lehetővé teszi, és a felek ezt a szerződésben kifejezetten kikötötték. Egyéb feltétel, ideértve az egyoldalú módosításra vonatkozó kikötést is, egyoldalúan, a fogyasztó számára hátrányosan nem módosítható.
17/C. § (1) A legfeljebb 3 éves futamidejű hitel annak teljes futamidejére a hitelszerződésben meghatározott
(3) A (2) bekezdés szerinti hitel utolsó kamatperiódusának időtartama 3 évnél rövidebb is lehet.”
(3) Az Fhtv. „A hitelszerződés feltételei és annak változása” című alcíme a következő 17/D. §-sal egészül ki:
„17/D. § (1) Referencia-kamatlábhoz kötött kamatozású hitelszerződés esetén a referencia-kamatláb mértékét a hitelszerződésben meghatározott referenciakamat futamidejének megfelelő időközönként kell a fordulónapot megelőző hónap utolsó munkanapja előtt 2 nappal érvényes referencia-kamatlábhoz igazítani.
(6) Az alkalmazni kívánt kamatváltoztatási, kamatfelár-változtatási mutatót vagy referencia-kamatlábat a hitelszerződésben kell meghatározni és az - ideértve annak bármely összetevőjét is - a kamatperiódust követően sem módosítható egyoldalúan. Abban az esetben azonban, ha a kamatváltoztatási, kamatfelár-változtatási mutató vagy referencia-kamatláb a kialakítását meghatározó körülményekben bekövetkezett lényeges változás miatt a rendeltetésére alkalmatlanná vált, a Magyar Nemzeti Bank azt a honlapjáról törli és egyidejűleg megjelöli az azt helyettesítő kamatváltoztatási, kamatfelár-változtatási mutatót vagy referencia-kamatlábat.”
(4) Az Fhtv. „A hitelszerződés feltételei és annak változása” című alcíme a következő 17/E. és 17/F. §-sal egészül ki:
„17/E. § (1) A hitelező a kamaton kívül a fogyasztó terhére csak olyan költséget állapíthat meg és módosíthat - annak növekedésével arányosan - a fogyasztó számára hátrányosan, amelyet a szerződésben tételesen meghatározott, és amely költség a szerződés megkötése, módosítása és a fogyasztóval való kapcsolattartás során közvetlenül a fogyasztó érdekében, harmadik személy szolgáltatásával összefüggésben a fogyasztóra áthárítható módon merült fel.
17/F. § A fogyasztó késedelmes teljesítése esetén a késedelem időtartamára a hitelező legfeljebb olyan mértékű késedelmi kamatot számíthat fel a fogyasztóval szemben, amely nem haladja meg a hitelszerződésben kikötött ügyleti kamat másfélszeresének legfeljebb 3 százalékponttal növelt mértékét, és nem lehet magasabb, mint a hitelszerződésekre a 17/A. §-ban meghatározott teljes hiteldíj mutató maximális mértéke.”
7. § Az Fhtv. 18. §-a helyébe a következő rendelkezés lép:
„18. § (1) A hitel kamatfeltételeinek módosítása esetén a hitelező - a (3) és (4) bekezdés szerinti kivétellel - a kamatperiódus lejártát megelőző legalább 90 nappal köteles tájékoztatni a fogyasztót
a) az új kamatperiódusban alkalmazott kamat vagy kamatfelár mértékéről,
(6) A módosítással kapcsolatos tájékoztatást elektronikus kereskedelmi szolgáltatás nyújtása esetén a fogyasztók számára folyamatosan és könnyen hozzáférhető módon, elektronikusan is elérhetővé kell tenni.”
8. § Az Fhtv. a következő alcímmel és 20/A-20/C. §-sal egészül ki:
„A hitelszerződés felmondására vonatkozó egyéb rendelkezések
20/A. § (1) Ha a hitelszerződésben meghatározott kamatperiódus lejárta után a kamat, illetve a kamatfelár mértéke az újabb kamatperiódusban a fogyasztóra hátrányosan változik, a fogyasztó a hitelszerződés költség- és díjmentes felmondására jogosult.
20/B. § (1) A hitelszerződés felmondását megelőzően a hitelező a fogyasztónak, a kezesnek és a személyes adósnak nem minősülő zálogkötelezettnek küldött írásbeli fizetési felszólításban felhívja a fogyasztó, a kezes, illetve a zálogkötelezett figyelmét a teljes fennálló és a lejárt tartozás összegére, a fizetendő kamat és késedelmi kamat mértékére, valamint a nemfizetés esetén teljesítendő további kamatteherre és a tartozás rendezésének elmaradása esetén a várható jogkövetkezményekre.
20/C. § (1) A lakáscélú hitelszerződés esetében a szerződés felmondását követő kilencvenedik nap eltelte után a pénzügyi intézmény a fogyasztó nem teljesítése miatt a felmondás napját megelőző napon érvényes ügyleti kamatot, költséget és díjat meghaladó mértékű késedelmi kamatot, költséget és díjat nem számíthat fel.
(2) Ha az (1) bekezdés szerinti szerződés deviza alapú, és a szerződés annak felmondása esetére a fennálló tartozás összegének forintban történő meghatározását írja elő, az (1) bekezdést azzal az eltéréssel kell alkalmazni, hogy a felmondást követő kilencvenedik napot követően a hitelező a fogyasztó nem teljesítése miatt, a felmondás napján érvényes ügyleti kamatot és kezelési költséget meghaladó mértékű késedelmi kamatot, költséget vagy díjat nem számíthat fel.”
9. § Az Fhtv. a következő alcímmel, valamint 21/A. és 21/B. §-sal egészül ki:
„A deviza alapú hitelekre vonatkozó rendelkezések
21/A. § (1) Ha a hitelező a fogyasztóval devizában nyilvántartott vagy devizában nyújtott és forintban törlesztendő (a továbbiakban: deviza alapú) hitelszerződést kíván kötni, az e törvény szerinti tájékoztatási kötelezettsége során köteles feltárni a fogyasztó előtt a szerződéses ügylettel összefüggésben őt érintő kockázatokat, és ennek tudomásulvételét az ügyfél aláírásával ellátott nyilatkozattal kell igazolnia.
21/B. § (1) Deviza alapú fogyasztói hitelszerződés esetén a kölcsön folyósításakor a kölcsön, valamint a havonta esedékessé váló törlesztőrészlet forintban meghatározott összegének kiszámítása - a (2) bekezdés szerinti kivétellel - a jegybanki feladatkörében eljáró MNB által megállapított és közzétett, hivatalos devizaárfolyam alapján történik.
(5) E § rendelkezéseit nem kell alkalmazni, ha a törlesztőrészlet fizetésére devizában kerül sor.”
10. § Az Fhtv. 28. §-a a következő (5) és (6) bekezdéssel egészül ki:
„(5) A hitelező jogosult a hitel folyósításával közvetlenül összefüggő, szerződésben meghatározott költségeinek folyósítási díjként történő megtérítésére, ennek mértéke azonban nem lehet magasabb a folyósított összeg 1%-ánál, és nem haladhatja meg a 200 000 forintot.
(6) A hitelező jogosult a hitelkeret rendelkezésre tartásával összefüggésben, rendelkezésre tartási díjat megállapítani - a hitelkeret összegét alapul véve -, ennek mértéke azonban nem lehet magasabb a százalékban meghatározott ügyleti kamat 50%-ánál.”
11. § Az Fhtv. „Egyéb rendelkezések” című alcíme a következő 29/A. §-sal egészül ki:
„29/A. § (1) A Magyar Nemzeti Bank jóváhagyásával a pénzügyi intézmények - érdekképviseletük ellátására létrehozott - jogi személyiséggel rendelkező szervezetei a pénzügyi intézmények e törvény hatálya alá tartozó tevékenységére vonatkozóan mintaként szolgáló általános szerződési feltételeket és ezeket magukba foglaló mintaszabályzatot tehetnek közzé.
(2) A Magyar Nemzeti Bank által jóváhagyott (1) bekezdés szerinti mintaszabályzatok felhasználása, illetve alkalmazása nem minősül a tisztességtelen piaci magatartás és a versenykorlátozás tilalmáról szóló 1996. évi LVII. törvény által tilalmazott piaci magatartásnak.”
12. § Az Fhtv. a következő 30/A. §-sal egészül ki:
„30/A. § Felhatalmazást kap a pénz-, tőke- és biztosítási piac szabályozásáért felelős miniszter, hogy rendeletben határozza meg
b) 5. §-ban szabályozott felvilágosítás módjának és tartalmának részletes szabályait.”
13. § Az Fhtv. a következő 33. és 34. §-sal egészül ki:
„33. § (1) A hitelező köteles az Általános Szerződési Feltételeit és az ezt magukba foglaló üzletszabályzatát 2015. február 1. napjával kezdődő hatállyal a fogyasztónak nyújtott hitelről szóló 2009. évi CLXII. törvény és egyes kapcsolódó törvények módosításáról szóló 2014. évi LXXVIII. törvény (a továbbiakban: Módtv.) rendelkezéseinek megfelelően módosítani.
34. § E törvénynek a Módtv.-nyel megállapított 17/A-17/F. §-át, 18. §-át, 20/A-20/C. §-ait, 21/A. §-át, 21/B. §-át, 28. § (5) bekezdését, 29/A. §-át, valamint 33. §-át a 2004. május 1. napja után kötött, meg nem szűnt fogyasztói szerződésekre kell alkalmazni.”
14. § Az Fhtv. 3. melléklete az 1. melléklet szerint módosul.
15. § A központi hitelinformációs rendszerről szóló 2011. évi CXXII. törvény 15. §-a a következő (10) bekezdéssel egészül ki:
„(10) Az e törvény által előírt írásbeli tájékoztatásoknak a referenciaadat-szolgáltató a hitelintézetekről és a pénzügyi vállalkozásokról szóló 2013. évi CCXXXVII. törvény 279. § (2) bekezdésének megfelelően azonosított elektronikus úton is eleget tehet utólag igazolható módon. Az írásbeli nyilatkozatokat a fogyasztó - a Polgári Törvénykönyvről szóló 2013. évi V. törvény 6:7. § (3) bekezdésének megfelelően - azonosított elektronikus úton is megteheti. A (4) bekezdés vonatkozásában a fogyasztó a szerződés azonosított elektronikus úton történő megküldésekor elektronikus módon igazolja, hogy a részére az (1) bekezdés alapján nyújtott tájékoztatást tudomásul vette. Ebben az esetben a fogyasztó külön aláírására igazolásként nincs szükség.”
16. § (1) A Kúriának a pénzügyi intézmények fogyasztói kölcsönszerződéseire vonatkozó jogegységi határozatával kapcsolatos egyes kérdések rendezéséről szóló 2014. évi XXXVIII. törvényben rögzített elszámolás szabályairól és egyes egyéb rendelkezésekről szóló 2014. évi XL. törvény (a továbbiakban: elszámolási törvény) 4. § (4) bekezdése helyébe a következő rendelkezés lép:
„(4) Az egyoldalú szerződésmódosításból származó túlfizetés összege nem csökkenthető a kamat, költség, díj (3) bekezdés szerint alapul vett mértékének - akár egyoldalú szerződésmódosítás eredményeként - bekövetkezett csökkenésére tekintettel. Ha a csökkentésre jogszabály kötelező előírása alapján, illetve a díj vagy költség csökkentésére a kamat emelésével egyidejűleg került sor, abban a mértékben, amelyben azt a jogszabály előírta, illetve a kamatemelés mellett a díj vagy költség csökkent, az 5. § (5) és (6) bekezdését alkalmazni kell.”
(2) Az elszámolási törvény 5. § (2) és (3) bekezdése helyébe a következő rendelkezések lépnek:
„(2) A fogyasztó követelését a fogyasztói kölcsönszerződés fennállásának időszakában a Magyar Nemzeti Bank elnökének e törvény felhatalmazása alapján kiadott rendeletében (a továbbiakban: MNB rendelet) meghatározott módon úgy kell kiszámítani, mintha a 3. és 4. §-ban meghatározott túlfizetéseket a túlfizetés időpontjában - az esedékességnél későbbi időpontban történt túlfizetés esetén a következő esedékesség időpontjában - előtörlesztésként teljesítették volna (a továbbiakban: fogyasztói követelés).
(3) A fogyasztói követelést - a (4) bekezdés kivételével - a polgári jog általános szabályainak megfelelően elsősorban a költségre, azután a kamatra és végül a tőketartozásra kell elszámolni. Ha a fogyasztói követelés a fogyasztó pénzügyi intézménnyel szemben esedékessé vált és lejárt tartozását meghaladja, azt az MNB rendeletében meghatározott módon és időponttal előtörlesztésként kell elszámolni. Az elszámolásra köteles pénzügyi intézmény az e bekezdésben foglalt elszámolási sorrendtől a fogyasztó javára egyoldalúan eltérhet.”
(3) Az elszámolási törvény 5. §-a a következő (8) és (9) bekezdéssel egészül ki:
„(8) A túlfizetés fogyasztói követelésként való elszámolása során
(9) Ha a fogyasztói kölcsönszerződés megszűnésére ugyanazon pénzügyi intézmény által biztosított hitelkiváltás eredményeként került sor, és a hitelkiváltás céljából kötött fogyasztói kölcsönszerződésből eredően a fogyasztónak a pénzügyi intézménnyel szemben tartozása áll fenn, a fogyasztói követelést a hitelkiváltás céljából kötött fogyasztói kölcsönszerződésből eredően fennálló hitelezői követelés terhére kell elszámolni.”
(4) Az elszámolási törvény 6. § (5) bekezdése helyébe a következő rendelkezés lép, és a § a következő (5a) bekezdéssel egészül ki:
„(5) A 2014. évi XXXVIII. törvény 1. § (1) bekezdése szerinti deviza alapú fogyasztói kölcsönszerződés és az 1. § (1a) bekezdése szerinti fogyasztói kölcsönszerződés esetén a fogyasztói követelés elszámolását 2015. február 1-i elszámolási fordulónappal kell elvégezni. A 2014. évi XXXVIII. törvény 1. § (1) bekezdése szerinti forint alapú fogyasztói kölcsönszerződés esetén a fogyasztói követelés elszámolását 2015. június 30-i elszámolási fordulónappal kell elvégezni.
(5a) Ha a fogyasztói kölcsönszerződésben a fogyasztó személyében változás következett be, a pénzügyi intézményt az elszámolási kötelezettség az elszámolás időpontjában vele szerződéses viszonyban álló fogyasztóval szemben terheli.”
(5) Az elszámolási törvény 7. § (1) bekezdése helyébe a következő rendelkezés lép:
„(1) Ha az elszámolásra köteles pénzügyi intézmény a fogyasztóval szembeni követelését a szerződés megszűnését követően követeléskezelőre engedményezte, az elszámolásra köteles pénzügyi intézménynek az 5. § (2) bekezdése szerinti elszámolást a követelés engedményezésének időpontjával kell elkészítenie.”
(6) Az elszámolási törvény 7. § (2) bekezdése helyébe a következő rendelkezés lép:
„(2) Az elszámolásból eredő jogai érvényesítéséhez a fogyasztó a követeléskezelőtől igényelheti, hogy a követeléskezelő a fogyasztóval szemben fennálló követelésével az 5. § (3) bekezdése szerint - a követeléskezelő vagy a jogelődje által a fogyasztónak nyújtott kedvezmények tekintetében az 5. § (5) és (6) bekezdésének értelemszerű alkalmazásával - számoljon el. Az elszámolás során az engedményezés időpontjától - az MNB rendeletében meghatározott módon - a követeléskezelő által alkalmazott kamattal megnövelt összeggel kell figyelembe venni az engedményezés időpontjában fennálló fogyasztói követelést.”
(7) Az elszámolási törvény 7. § (3) bekezdése helyébe a következő rendelkezés lép:
„(3) Ha a (2) bekezdés szerinti elszámolás eredményeként a követeléskezelő tartozik a fogyasztónak, annak kifizetésére a követeléskezelő köteles, azonban az így kifizetett összeg megtérítését igényelheti az elszámolásra köteles pénzügyi intézménytől. A követeléskezelő a követelése összegének az engedményezett követelés vételárához képest bekövetkezett csökkenéséből az őt ért pénzügyi veszteség arányos megtérítését igényelheti az elszámolásra köteles pénzügyi intézménytől. Ha a követeléskezelő az engedményezett követelést nem közvetlenül az elszámolásra köteles pénzügyi intézménytől szerezte, a (2) bekezdés szerinti elszámolásban valamennyi fél együttműködik.”
(8) Az elszámolási törvény „5. Az elszámolással kapcsolatos kötelezettséget érintő egyéb szabályok” című alcíme a következő 9/A. §-sal egészül ki:
„9/A. § A jelzálog-hitelintézetről és a jelzáloglevélről szóló 1997. évi XXX. törvénytől eltérően az e törvény szerinti elszámolással összefüggésben a jelzálog-hitelintézet a vele összevont alapú felügyelet hatálya alá tartozó pénzügyi intézménytől megvásárolhatja a természetes személlyel szemben fennálló olyan követelést, mely követelés kötelezettjének a jelzálog-hitelintézet jelzáloghitelt nyújtott.”
(9) Az elszámolási törvény 12. §-a a következő (3) bekezdéssel egészül ki:
„(3) Az 5. § (5) bekezdését azzal az eltéréssel kell alkalmazni, hogy a pénzügyi intézmény a gyűjtőszámlahitelhez kapcsolódóan adott kedvezményt csak azt követően érvényesítheti, hogy a fogyasztói követelést a gyűjtőszámlahitel terhére az (1) bekezdés szerint már nem lehet elszámolni.”
(10) Az elszámolási törvény a következő 8/A. alcímmel és 12/A. §-sal egészül ki:
„8/A. Az elszámolás eltérő szabályai az áthidaló kölcsönnel érintett fogyasztói kölcsönszerződés esetén
(2) A devizában meghatározott fogyasztói követelésnek azt a részét, amely az áthidaló kölcsön terhére számolandó el, az MNB rendeletében meghatározott időpontban érvényes, Magyar Nemzeti Bank által közzétett hivatalos árfolyamon kell forintra átszámítani.”
(11) Az elszámolási törvény 13. §-a helyébe a következő rendelkezés lép:
„13. § (1) A deviza alapú (devizában nyilvántartott vagy devizában nyújtott és forintban törlesztett) hitel- vagy kölcsönszerződés, pénzügyi lízingszerződés esetén a pénzügyi intézménynek az elszámolást 2015. március 1. napja és 2015. április 30. napja között kell a fogyasztó részére megküldenie. Ha a 2014. évi XXXVIII. törvény alapján indított polgári peres eljárás befejezésére 2015. március 1. napja után kerül sor, az elszámolás megküldésének véghatárideje a polgári peres eljárás befejezésétől számított hatvanadik nap.
(5) E § alkalmazásában a polgári peres eljárás befejezésének időpontja a bíróság eljárást befejező határozata jogerőre emelkedésének napja, ha felülvizsgálati kérelem előterjesztésére került sor, a felülvizsgálati eljárás során hozott, eljárást befejező határozat közlésének napja.”
(12) Az elszámolási törvény 16. §-a a következő (4) bekezdéssel egészül ki:
„(4) Ha a pénzügyi intézmény bármely adós, kezes vagy zálogkötelezett részére az elszámolást nem köteles közvetlenül megküldeni, az adós, a kezes vagy a zálogkötelezett kérheti, hogy részére az elszámolás másolatát a pénzügyi intézmény tájékoztatásul küldje meg.”
(13) Az elszámolási törvény 17. § (1) bekezdése helyébe a következő rendelkezés lép, és a § a következő (1a) bekezdéssel egészül ki:
„(1) Ha e rendelkezés hatálybalépése előtt a fogyasztói kölcsönszerződés teljesítésére irányuló kötelezettség megszűnt, és az elszámolás alapján a pénzügyi intézménynek fizetési kötelezettsége keletkezik a fogyasztó javára, a fogyasztónak be kell jelentenie azt a fizetési számlaszámot, amelyre az elszámolásban szereplő összeg utalását kéri vagy közölnie kell, hogy az összeget a bankfiókban történő készpénzfizetés útján veszi át. Ha a fogyasztó az elszámolásra köteles pénzügyi intézménynél vagy - ha a fogyasztói kölcsönszerződéssel összefüggésben a fogyasztó adatainak korábbi átadása alapján a pénzügyi intézmény által ismerten - a pénzügyi intézménnyel összevont alapú felügyelet hatálya alá tartozó pénzügyi intézménynél fizetési számlával rendelkezik, a javára fizetendő összeget e fizetési számlán kell jóváírni. Ha a fogyasztó az elszámolásra köteles pénzügyi intézménynél több fizetési számlával rendelkezik, úgy a pénzügyi intézmény a fizetendő összeget a fogyasztó számára legkedvezőbb kondíciókkal vezetett fizetési számlán köteles jóváírni.
(1a) A pénzügyi intézménynek az (1) bekezdés szerinti
15 napon belül kell intézkednie.”
(14) Az elszámolási törvény 18. § (3) bekezdés a) pontja helyébe a következő rendelkezés lép:
(A tudomásszerzés időpontja)
„a) ha nem kereste jelzéssel érkezik vissza: a kézbesítés megkísérlését követő 10. munkanap,”
(15) Az elszámolási törvény 20. §-a helyébe a következő rendelkezés lép:
„20. § A 18. § és 19. § szerinti panasz előterjesztésére és annak elintézésére - a 21. § (1) és (1a) bekezdésben foglalt eltérésekkel - a Hpt. panaszkezelésre vonatkozó rendelkezéseit és a panaszkezelésre vonatkozó MNB rendelet szabályait kell alkalmazni.”
(16) Az elszámolási törvény 21. §-a a következő (1a) bekezdéssel egészül ki:
„(1a) A panaszt kizárólag írásban lehet előterjeszteni és azt a pénzügyi intézmény az annak beérkezését követő 60 napon belül köteles megválaszolni.”
(17) Az elszámolási törvény 27. § (1) bekezdése helyébe a következő rendelkezés lép:
„(1) A polgári nemperes eljárás lefolytatására a fogyasztó lakóhelye szerint illetékes törvényszék székhelyén működő járásbíróság - a Fővárosi Törvényszék illetékességi területén a Pesti Központi Kerületi Bíróság - illetékes. Belföldi lakóhely hiányában az illetékességet a fogyasztó tartózkodási helye alapozza meg; ha a fogyasztó tartózkodási helye ismeretlen vagy külföldön van, az utolsó belföldi lakóhely irányadó, ha pedig ez nem állapítható meg vagy a fogyasztónak belföldön lakóhelye nem is volt, az illetékességet a pénzügyi intézmény székhelye alapítja meg.”
(18) Az elszámolási törvény 28. § (1) bekezdése helyébe a következő rendelkezés lép:
„(1) A polgári nemperes eljárásban a bíróság - ha az MNB ilyen segédprogramot jóváhagyott - az MNB által jóváhagyott ellenőrző segédprogram alkalmazásával, illetve kizárólag azon iratok és adatok alapján dönt, amelyek a Pénzügyi Békéltető Testület eljárása során rendelkezésre álltak. Az eljárásban egyéb bizonyításnak helye nincs.”
(19) Az elszámolási törvény 37. § (1) bekezdése helyébe a következő rendelkezés lép:
„(1) E törvény hatálya alá tartozó szerződések tekintetében a szerződés érvénytelenségének vagy a szerződés egyes rendelkezései érvénytelenségének (a továbbiakban: részleges érvénytelenség) megállapítását - az érvénytelenség okától függetlenül - a bíróságtól a fél csak az érvénytelenség jogkövetkezményeinek - a szerződés érvényessé vagy a határozathozatalig terjedő időre történő hatályossá nyilvánításának - alkalmazására is kiterjedően kérheti. Ennek hiányában a keresetlevél, illetve a kereset érdemben - eredménytelen hiánypótlási felhívást követően - nem bírálható el. Ha a fél az érvénytelenség vagy a részleges érvénytelenség jogkövetkezményének levonását kéri, úgy azt is meg kell jelölnie, hogy a bíróság milyen jogkövetkezményt alkalmazzon. A jogkövetkezmény alkalmazására vonatkozóan a félnek a felek közötti elszámolásra kiterjedő és összegszerűen is megjelölt, határozott kérelmet kell előterjesztenie.”
(20) Az elszámolási törvény 37. § (3) bekezdése helyébe a következő rendelkezés lép:
„(3) Ha a folyamatban lévő eljárásban a keresetlevél idézés kibocsátása nélküli elutasításának már nincs helye, az eljárást meg kell szüntetni, ha a fél a keresetében (viszontkeresetében) a bíróság erre irányuló hiánypótlási felhívásának kézbesítésétől számított 30 napon belül nem kéri az érvénytelen szerződés érvénytelensége vagy részleges érvénytelensége jogkövetkezményének levonását, továbbá nem jelöli meg, hogy milyen jogkövetkezmény alkalmazását kéri. Nincs helye az eljárás megszüntetésének, ha a fél a szerződés érvénytelenségének vagy részleges érvénytelenségének megállapítása iránti kereseti kérelme mellett az eljárásban más kereseti kérelmet is előterjesztett; ebben az esetben úgy kell tekinteni, hogy a fél a megállapítás iránti kereseti kérelmet nem tartja fenn.”
(21) Az elszámolási törvény 38. §-a helyébe a következő rendelkezés lép:
(22) Az elszámolási törvény 39. §-a helyébe a következő rendelkezés lép:
„39. § Ha a 2014. évi XXXVIII. törvény 16. §-a alapján felfüggesztett eljárásban a szerződés érvénytelenségének vagy részleges érvénytelenségének megállapítása iránti keresetet érvényesítenek, a keresetlevelet idézés kibocsátása nélkül el kell utasítani - vagy ha a keresetlevél idézés kibocsátása nélküli elutasításának már nincs helye - az eljárást meg kell szüntetni, ha a fél a keresetében (viszontkeresetében) az eljárás folytatásáról szóló tájékoztatás és a hiánypótlásra szóló felhívás kézbesítésétől számított 30 napon belül a 37. § (1) bekezdésben részletezett feltételeknek megfelelő módon nem kéri az érvénytelen szerződés érvénytelensége vagy részleges érvénytelensége jogkövetkezményének alkalmazását. Nincs helye az eljárás megszüntetésének, ha a fél a szerződés érvénytelenségének vagy részleges érvénytelenségének megállapítása iránti kereseti kérelme mellett az eljárásban más kereseti kérelmet is előterjesztett; ebben az esetben úgy kell tekinteni, hogy a fél a megállapítás iránti kereseti kérelmet nem tartja fenn.”
(23) Az elszámolási törvény 41. § (9) bekezdése helyébe a következő rendelkezés lép:
„(9) Ha az (1) bekezdés szerinti bejelentésnek a végrehajtást elrendelő bírósághoz, közjegyzőhöz való beérkezésekor a végrehajtható okirat kiállítása még nem történt meg, és az elszámolás eredményeképpen a végrehajtást kérő követelése a már előterjesztett végrehajtható okirat kiállítása iránti kérelemtől eltér, a végrehajtást kérő köteles az elszámolás eredményének megfelelő tartalmú módosított végrehajtható okirat kiállítása iránti kérelmet - a végrehajtható okirat kiállítása iránti kérelemre vonatkozó szabályok szerint és kellő példányszámban - az elszámolás előterjesztésével egyidejűleg előterjeszteni; avagy ha az elszámolás eredményeképpen követelése már nem áll fenn, akkor a már előterjesztett végrehajtható okirat kiállítása iránti kérelmet köteles visszavonni. Ezek elmulasztása esetén a végrehajtást elrendelő bíróság, közjegyző a végrehajtható okirat kiállítása iránti kérelmet elutasítja. Ha a végrehajtható okirat kiállítása már megtörtént, de annak a végrehajtó részére való megküldésére még nem került sor, a végrehajtást elrendelő bíróság, közjegyző a végrehajtást kérő által előterjesztett elszámolást a végrehajtható okirat mellékleteként a végrehajtónak megküldi.”
(24) Az elszámolási törvény 41. §-a a következő (12)-(14) bekezdéssel egészül ki:
„(12) Ha az (1) bekezdés szerinti bejelentés megküldésekor a végrehajtás elrendelésére már sor került, a végrehajtó munkadíja az elszámolás alapján végrehajtandó főkövetelést, járulékot és költséget magában foglaló együttes összeghez igazodik, ha az így megállapított végrehajtási ügyérték alacsonyabb, mint a végrehajtható okiratban feltüntetett főkövetelést, járulékot és költséget magában foglaló együttes összeg. E bekezdés alkalmazása szempontjából elszámolásnak kell tekinteni azt is, ha a fogyasztónak a végrehajtást kérővel szemben olyan követelése áll fenn, melyet a végrehajtást kérőnek a 17. § (1) bekezdése alapján a fogyasztónak meg kell fizetnie és a végrehajtást kérő a fogyasztó e követelését a végrehajtással érintett követelésbe beszámítja; ha a végrehajtást kérő erről nyilatkozik.
(13) A behajtási jutalék számítása szempontjából nem tekinthető behajtott összegnek az az összeg, amellyel a végrehajtást kérő a végrehajtandó követelést a (12) bekezdés szerinti elszámolással csökkentette.
(14) Ha a végrehajtást kérő a végrehajtandó követelést a (12) bekezdés szerinti elszámolással csökkentette, annak az összegnek a tekintetében, amellyel a végrehajtandó követelés csökkent, a végrehajtót nem illeti meg a Vht. 34. § (5) bekezdésében szerint őt a végrehajtás foganatosításáért megillető összeg.”
(25) Az elszámolási törvény
a) 37. § (2) bekezdésében a „2013. V. törvény” szövegrész helyébe a „2013. évi V. törvény” szöveg,
b) 41. § (2) bekezdésében az „1994. évi LIII. évi” szövegrész helyébe az „1994. évi LIII.” szöveg,
c) 41. § (6) bekezdésében a „2014. évi XXXVIII. évi” szövegrész helyébe a „2014. évi XXXVIII.” szöveg,
d) 41. § (11) bekezdésében az „1994. LIII. törvény” szövegrész helyébe az „1994. évi LIII. törvény” szöveg
17. § (1) A távértékesítés keretében kötött pénzügyi ágazati szolgáltatási szerződésekről szóló 2005. évi XXV. törvény (a továbbiakban: Tétv.) 3. § (7) bekezdése helyébe a következő rendelkezés lép:
„(7) A (2)-(3) bekezdésben meghatározott tájékoztatás helyett a fogyasztónak nyújtott hitelről szóló 2009. évi CLXII. törvény 5-7. §-a szerinti tájékoztatást kell megadni, ha fogyasztónak nyújtott hitel nyújtására kerül sor.”
(2) A Tétv. 3. § (8) bekezdése helyébe a következő rendelkezés lép:
„(8) A (2) és (3) bekezdésben meghatározott tájékoztatás helyett a fogyasztónak nyújtott hitelről szóló 2009. évi CLXII. törvény 6. § (6) bekezdése szerinti tájékoztatást kell megadni, ha fizetési számlához kapcsolódó hitelkeret nyújtására kerül sor.”
(3) A Tétv. 4. § (3) bekezdése helyébe a következő rendelkezés lép:
„(3) A (2) bekezdés b) pontjában meghatározott tájékoztatás fogyasztónak nyújtott hitel nyújtása esetén legalább a fogyasztónak nyújtott hitelről szóló 2009. évi CLXII. törvény 6. § (1) bekezdés 4-7. pontjában, 9. pontjában és 6. § (2) bekezdésében foglalt adatokat, a hitel teljes összegét és a teljes hiteldíj mutatót egy reprezentatív példával tartalmazza.”
(4) A Tétv. 4. § (4) bekezdése helyébe a következő rendelkezés lép:
„(4) A (2) bekezdés b) pontjában meghatározott tájékoztatás fizetési számlához kapcsolódó hitelkeret nyújtása esetén legalább a fogyasztónak nyújtott hitelről szóló 2009. évi CLXII. törvény 6. § (1) bekezdés 4., 7. és 8. pontjában, továbbá 6. § (6) bekezdés c) pontjában foglalt adatokat tartalmazza, ha fogyasztó a fizetési számlához kapcsolódó hitelkeret azonnali rendelkezésre bocsátását kéri.”
18. § (1) Hatályát veszti a hitelintézetekről és a pénzügyi vállalkozásokról szóló 2013. évi CCXXXVII. törvény 265. §-a, 267. §-a, 271. § (4)-(7) bekezdése, 279. § (4)-(12) bekezdése, 280. §-a, 283. §-a és 284. §-a.
(2) Hatályát veszti az elszámolási törvény 46. § d) pontja.
19. § (1) Ez a törvény - a (2) bekezdésben foglalt kivétellel - a kihirdetését követő napon lép hatályba.
(2) Az 1-5. §, a 6. § (2) és (4) bekezdése, a 7-11. §, a 13-15. §, a 17. § és a 18. § 2015. február 1-jén lép hatályba.
Az Fhtv. 3. melléklet I. pont 2.3. alpontja helyébe a következő rendelkezés lép:
(2. A jelzáloghitellel kapcsolatos adatok.)
„2.3. a hitelező által kínált jelzáloghitelek típusai, a rögzített és a változó kamatozású hitelek közötti különbségek rövid ismertetésével beleértve a fogyasztót érintő hatásokat; alkalmazása esetén kamatfelár, kamatváltoztatási vagy kamatfelár-változtatási mutató,”

matches:
bíróság
Bíróság
bíróság
bíróság
bíróság
§ 2015