75/2002. (VIII. 16.) FVM rendelet - klasszikus sertéspestis elleni védekezésről
klasszikus sertéspestis elleni védekezésről * Az állategészségügyről szóló 1995. évi XCI. törvény 45. §-ának 11. pontjában kapott felhatalmazás alapján a következőket rendelem el:
3. § (1) * A klasszikus sertéspestis bejelentési kötelezettség alá tartozó betegség. Aki a betegséget vagy a betegség gyanúját észleli, vagy arról tudomást szerez, haladéktalanul köteles erről értesíteni az állategészségügyi és élelmiszer-ellenőrző hatáskörében eljáró járási hivatalt (a továbbiakban: járási hivatal).
(2) Amennyiben a hatósági állatorvos a fertőzöttséget vagy a fertőzöttség gyanúját kizárni nem tudja, a járási hivatal a gazdaságra megfigyelési zárlatot rendel el az alábbiak szerint: * a) a gazdaságban található sertéseket korcsoport szerint nyilvántartásba kell venni, és minden korcsoportban fel kell tüntetni a beteg, elhullott vagy feltehetően fertőzött sertések számát; a nyilvántartást naprakészen kell vezetni, beszámítva a fertőzésgyanús időszak alatt történt elléseket és elhullásokat is; a nyilvántartást a hatósági állatorvosnak minden látogatáskor ellenőrizni kell;
(3) Ahol a járványügyi helyzet megkívánja - különösen, ha a fertőzöttségre gyanús állatokat tartó gazdaság nagy sertéssűrűséggel rendelkező területen található - a járási hivatal * a) a (2) bekezdés szerinti gazdaságban foganatosíthatja az 5. § (1) bekezdésében felsorolt intézkedéseket; ezen intézkedések alkalmazását csak a klasszikus sertéspestis vírusával fertőzött vagy fertőzöttségre gyanús sertésekre, illetve tartási helyükre korlátozhatja, ha ezeket a sertéseket a gazdaságban tartott többi sertéstől teljesen elkülönítve tartják, gondozzák és takarmányozzák. A leölt sertésekből annyi mintát kell venni, hogy a klasszikus sertéspestis vírusának vagy az általa termelt ellenanyagnak a jelenléte kimutatható vagy kizárható legyen;
5. § (1) Ha a klasszikus sertéspestis fertőzöttséget a laboratóriumi vizsgálatok megerősítik, a járási hivatal a betegséget hivatalosan megállapítja, és helyi zárlatot rendel el. A helyi zárlat a 4. § (2) bekezdésében foglaltakon túl a következőkre terjed ki: * a) valamennyi, a gazdaságban található sertést késedelem nélkül, hatósági állatorvos felügyelete mellett vértelen úton le kell ölni oly módon, hogy a sertéspestis vírusának a leölés során történő terjedési kockázata kizárható legyen. Ha a sertéseket a leölés helyére elszállítják, a szállítást zárt, csepegésmentes gépkocsikkal kell végezni. A gépkocsikat a gazdaság elhagyása előtt és a sertések lerakása után fertőtleníteni kell. A fertőzés terjedésének megakadályozása érdekében vagy diagnosztikai célból a fertőzésre gyanús sertéseket a betegség hatósági megállapítása előtt is le lehet ölni. Az állatok leölése (levágása) külön jogszabályban leírt állami kártalanítás mellett történik. A leölést (levágást) elrendelő határozat fellebbezésre tekintet nélkül végrehajtandó;
8. § (1) A járványtani vizsgálatot a 26. § szerinti országos készenléti terv keretein belül kell elvégezni. A vizsgálatnak az alábbiakra kell kiterjedni: * a) azon időtartamra, amely alatt a sertéspestis a betegség bejelentését megelőzően már jelen lehetett a gazdaságban;
Védőkörzet, megfigyelési körzet határainak kijelölése * 9. § (1) * Ha egy gazdaságban a sertéseken a klasszikus sertéspestist hivatalosan megállapították, a területileg illetékes járási hivatal - a kitörés helye körül legalább 3 km-es sugarú kör által határolt területre - védőkörzetet rendel el, amely a megyei kormányhivatal által elrendelt - legalább 10 km sugarú kör által határolt - megfigyelési körzetben helyezkedik el.
Intézkedések a védőkörzet területén * 10. § A járási hivatalnak a védőkörzet területén a következő intézkedések végrehajtásáról kell gondoskodni: * a) * a sertéstartók bejelentése alapján - amilyen hamar csak lehetséges - minden gazdaságot és azok sertésállományát nyilvántartásba vesz. Ezeket a gazdaságokat a védőkörzet létrehozását követő hét napon belül hatósági állatorvosnak kell felkeresnie a sertések klinikai vizsgálata, valamint a sertések azonosító jelölésének ellenőrzése céljából;
12. § (1) A járási hivatal engedélyezheti a sertések elszállítását az érintett gazdaságból, a következő feltételekkel: * a) a hatósági állatorvos a gazdaságban elvégezte a sertések - különösen az elszállításra kerülő sertések - klinikai vizsgálatát, beleértve egy részük hőmérőzését, valamint ellenőrizte a nyilvántartást és a sertések azonosítására szolgáló jelöléseket;
A kezelést a megyei kormányhivatal által kijelölt helyen, hatósági állatorvos felügyelete mellett kell elvégezni. A hús azzal a feltétellel küldhető el a kezelési helyére, hogy a szállítmányt az induláskor hatósági állatorvos lepecsételi, és a szállítás folyamán végig lepecsételve marad. * (4) * A védőkörzet területén az intézkedéseket legalább addig fenn kell tartani, amíg
Intézkedések a kijelölt megfigyelési körzetben * 13. § (1) * A megyei kormányhivatalnak a védőkörzetben a következő intézkedéseket kell foganatosítania: * a) * minden sertéstartó gazdaságot és annak sertésállományát a sertéstartók bejelentése alapján a járási hivatalnak nyilvántartásba kell venni;
(2) Ha a klasszikus sertéspestis előfordulását valamely vágóhídon vagy szállítóeszközön észlelik, a járási hivatal elrendeli * a) a vágóhídon vagy a szállítóeszközön lévő valamennyi sertés azonnali leölését;
(2) * (3) Az (1) bekezdés szerinti terv jóváhagyása után az abban foglalt intézkedések felváltják a 17. §-ban meghatározott bevezető intézkedéseket.
A klasszikus sertéspestis nemzeti referencia laboratóriumának feladatai, kutatások végzése * 19. § * (1) A klasszikus sertéspestis nemzeti referencia laboratóriuma (a továbbiakban: NRL) felelős azért, hogy a klasszikus sertéspestis jelenlétének kimutatására és a vírusizolátumok genotípusának azonosítására szolgáló laboratóriumi vizsgálatokat a diagnosztikai kézikönyv alapján végezzék el. Ebből a célból külön megállapodásokat köthet a közösségi referencialaboratóriummal és a többi tagállam nemzeti laboratóriumával.
22. § (1) * Ha az országos főállatorvos vakcinázást szándékozik elrendelni, a megyei kormányhivatallal vészvakcinázási tervet kell készíttetni, mely az alábbiakat tartalmazza: * a) a vészvakcinázás iránti kérelemre okot adó járványhelyzet;
23. § (1) A megyei kormányhivatal a vakcinázási időszak alatt a következőkről gondoskodik: * a) * a vakcinázási övezetet élő sertés nem hagyhatja el, kivéve, ha azonnali vágás céljából a megyei kormányhivatal által kijelölt, a vakcinázási övezetben vagy ahhoz közel található vágóhídra vagy - ártalmatlanítás céljából - feldolgozóüzembe szállítják;
(6) * Amennyiben az (1) bekezdés szerint elrendelt intézkedéseket felfüggesztették, a megyei kormányhivatalnak biztosítani kell, hogy * a) a sertéseket az (5) bekezdés b) pontja szerinti gazdaságokba a takarítási és fertőtlenítési műveletek befejezését követően legalább 10 napig ne telepítsék be újra;
(2) * Ha az országos főállatorvos vakcinázást kíván elrendelni, a területileg illetékes megyei kormányhivatallal vészvakcinázási tervet kell készíttetni az alábbi szempontok szerint: * a) a vészvakcinázás iránti kérelemre okot adó járványhelyzet;
Járványvédelmi központok és nemzeti szakértői csoport * 27. § * (1) Az országos főállatorvos a klasszikus sertéspestis járványkitörés esetén haladéktalanul országos járványvédelmi központot hoz létre.
29. § * ZÁRÓ RENDELKEZÉSEK
1. Minden elsődleges kitöréssel, vaddisznókban megállapított első előfordulással vagy vágóhídon, illetve szállítóeszközön észlelt esettel kapcsolatban a Nemzetközi Állategészségügyi Hivatalhoz és a Bizottsághoz be kell jelenteni az alábbiakat: * a) a szállítás időpontját;
4. A NÉBIH adatai alapján az országos főállatorvos biztosítja, hogy a klasszikus sertéspestis valamely gazdaságban, vágóhídon vagy szállítóeszközön fellépő kitörésével vagy előfordulásával kapcsolatban az 1-3. pontnak megfelelően nyújtott információkat a lehető leghamarabb írásos jelentés követi a Nemzetközi Állategészségügyi Hivatal, a Bizottság és a többi állam számára, amely legalább a következőket tartalmazza: * a) az időpontot, amikor a sertéseket a gazdaságban, a vágóhídon vagy szállítóeszközön leölték, és hulláikat ártalmatlanították;
4-5. számú melléklet a 75/2002. (VIII. 16.) FVM rendelethez * 6. számú melléklet a 75/2002. (VIII. 16.) FVM rendelethez * A klasszikus sertéspestis kórjelzésének és elkülönítő kórjelzésének megerősítésére szolgáló diagnosztikai eljárások
A csoport sorszáma Reakcióképessége
1 2 3 4 + + - - KSP megerősítve
A kitörések száma/a járványgörbe alakulása az elmúlt 10-20 napban Magas/Meredeken emelkedő Alacsony/Lapos vagy gyengén emelkedő
9-20. számú melléklet a 75/2002. (VIII. 16.) FVM rendelethez * A címet módosította: 98/2003. (VIII. 22.) FVM rendelet 24. § (3) a).Módosította: 22/2014. (III. 14.) VM rendelet 12. § a).Módosította: 98/2003. (VIII. 22.) FVM rendelet 24. § (3) b).Megállapította: 46/2015. (VIII. 7.) FM rendelet 1. §. Hatályos: 2015. VIII. 15-től.Módosította: 22/2014. (III. 14.) VM rendelet 12. § b).Módosította: 151/2012. (XII. 29.) VM rendelet 13. § a), 46/2015. (VIII. 7.) FM rendelet 8. § 1.Módosította: 70/2013. (VII. 31.) VM rendelet 20. § a), 46/2015. (VIII. 7.) FM rendelet 8. § 2.Módosította: 151/2012. (XII. 29.) VM rendelet 13. § b). Végre nem hajtható módosítására lásd: 46/2015. (VIII. 7.) FM rendelet 8. § 3.Módosította: 151/2012. (XII. 29.) VM rendelet 13. § b), 46/2015. (VIII. 7.) FM rendelet 8. § 4.Módosította: 151/2012. (XII. 29.) VM rendelet 13. § b), 46/2015. (VIII. 7.) FM rendelet 8. § 5.Módosította: 46/2015. (VIII. 7.) FM rendelet 8. § 4.Módosította: 70/2013. (VII. 31.) VM rendelet 20. § b), c), 46/2015. (VIII. 7.) FM rendelet 8. § 6.Módosította: 151/2012. (XII. 29.) VM rendelet 13. § b), 46/2015. (VIII. 7.) FM rendelet 8. § 4.Módosította: 46/2015. (VIII. 7.) FM rendelet 8. § 7.Módosította: 46/2015. (VIII. 7.) FM rendelet 8. § 7.Módosította: 151/2012. (XII. 29.) VM rendelet 13. § b), 46/2015. (VIII. 7.) FM rendelet 8. § 4.Módosította: 151/2012. (XII. 29.) VM rendelet 13. § b), 46/2015. (VIII. 7.) FM rendelet 8. § 4.Módosította: 151/2012. (XII. 29.) VM rendelet 13. § b), 46/2015. (VIII. 7.) FM rendelet 8. § 4.Módosította: 151/2012. (XII. 29.) VM rendelet 13. § b), 46/2015. (VIII. 7.) FM rendelet 8. § 4.Módosította: 46/2015. (VIII. 7.) FM rendelet 8. § 8.Módosította: 70/2013. (VII. 31.) VM rendelet 20. § d).Módosította: 151/2012. (XII. 29.) VM rendelet 13. § b), 70/2013. (VII. 31.) VM rendelet 20. § e), f), 46/2015. (VIII. 7.) FM rendelet 8. § 9., 10.Módosította: 70/2013. (VII. 31.) VM rendelet 20. § g), h).Végre nem hajtható módosítására lásd: 70/2013. (VII. 31.) VM rendelet 20. § c).Módosította: 70/2013. (VII. 31.) VM rendelet 20. § i).Módosította: 70/2013. (VII. 31.) VM rendelet 20. § j).Módosította: 70/2013. (VII. 31.) VM rendelet 20. § e), g), h), 46/2015. (VIII. 7.) FM rendelet 8. § 11.Módosította: 70/2013. (VII. 31.) VM rendelet 20. § h).Módosította: 151/2012. (XII. 29.) VM rendelet 13. § b), 70/2013. (VII. 31.) VM rendelet 20. § h), 46/2015. (VIII. 7.) FM rendelet 8. § 12.Módosította: 70/2013. (VII. 31.) VM rendelet 20. § h).Módosította: 70/2013. (VII. 31.) VM rendelet 20. § k).Módosította: 70/2013. (VII. 31.) VM rendelet 20. § h).Módosította: 70/2013. (VII. 31.) VM rendelet 20. § e), l), 46/2015. (VIII. 7.) FM rendelet 8. § 10.Módosította: 70/2013. (VII. 31.) VM rendelet 20. § k), m).Módosította: 70/2013. (VII. 31.) VM rendelet 20. § h).Módosította: 151/2012. (XII. 29.) VM rendelet 13. § b), 70/2013. (VII. 31.) VM rendelet 20. § k), 46/2015. (VIII. 7.) FM rendelet 8. § 4.Módosította: 151/2012. (XII. 29.) VM rendelet 13. § b), 46/2015. (VIII. 7.) FM rendelet 8. § 5.Módosította: 70/2013. (VII. 31.) VM rendelet 20. § e).Módosította: 46/2015. (VIII. 7.) FM rendelet 8. § 10.Módosította: 70/2013. (VII. 31.) VM rendelet 20. § h).Módosította: 70/2013. (VII. 31.) VM rendelet 20. § f).Módosította: 70/2013. (VII. 31.) VM rendelet 20. § n).Módosította: 46/2015. (VIII. 7.) FM rendelet 8. § 13.Módosította: 151/2012. (XII. 29.) VM rendelet 13. § b), 46/2015. (VIII. 7.) FM rendelet 8. § 14.Módosította: 151/2012. (XII. 29.) VM rendelet 13. § b), 46/2015. (VIII. 7.) FM rendelet 8. § 4.Módosította: 70/2013. (VII. 31.) VM rendelet 20. § m).Módosította: 151/2012. (XII. 29.) VM rendelet 13. § b), 70/2013. (VII. 31.) VM rendelet 20. § c), f), 46/2015. (VIII. 7.) FM rendelet 8. § 4.Módosította: 151/2012. (XII. 29.) VM rendelet 13. § b), 70/2013. (VII. 31.) VM rendelet 20. § g), 46/2015. (VIII. 7.) FM rendelet 8. § 4.Módosította: 151/2012. (XII. 29.) VM rendelet 13. § b), 46/2015. (VIII. 7.) FM rendelet 8. § 4.Módosítva: 70/2013. (VII. 31.) VM rendelet 20. § m) alapján.Módosította: 151/2012. (XII. 29.) VM rendelet 13. § b), 70/2013. (VII. 31.) VM rendelet 20. § m), 46/2015. (VIII. 7.) FM rendelet 8. § 4.Módosította: 70/2013. (VII. 31.) VM rendelet 20. § f).Módosította: 70/2013. (VII. 31.) VM rendelet 20. § e), 46/2015. (VIII. 7.) FM rendelet 8. § 10.Módosította: 151/2012. (XII. 29.) VM rendelet 13. § b), 46/2015. (VIII. 7.) FM rendelet 8. § 4.Módosította: 151/2012. (XII. 29.) VM rendelet 13. § b), 46/2015. (VIII. 7.) FM rendelet 8. § 4.Módosította: 70/2013. (VII. 31.) VM rendelet 20. § e), 46/2015. (VIII. 7.) FM rendelet 8. § 10.Megállapította: 46/2015. (VIII. 7.) FM rendelet 2. §. Hatályos: 2015. VIII. 15-től.Beiktatta: 46/2015. (VIII. 7.) FM rendelet 2. §. Hatályos: 2015. VIII. 15-től.Megállapította: 46/2015. (VIII. 7.) FM rendelet 3. §. Hatályos: 2015. VIII. 15-től.Hatályon kívül helyezte: 46/2015. (VIII. 7.) FM rendelet 9. § a). Hatálytalan: 2015. VIII. 15-től.Módosította: 70/2013. (VII. 31.) VM rendelet 20. § e), 46/2015. (VIII. 7.) FM rendelet 8. § 10.Módosította: 46/2015. (VIII. 7.) FM rendelet 8. § 15.Módosította: 46/2015. (VIII. 7.) FM rendelet 8. § 16.Megállapította: 46/2015. (VIII. 7.) FM rendelet 4. §. Hatályos: 2015. VIII. 15-től.Megállapította: 46/2015. (VIII. 7.) FM rendelet 4. §. Hatályos: 2015. VIII. 15-től.Módosította: 46/2015. (VIII. 7.) FM rendelet 8. § 7.Módosította: 70/2013. (VII. 31.) VM rendelet 20. § q).Módosította: 46/2015. (VIII. 7.) FM rendelet 8. § 7., 17.Megállapította: 46/2015. (VIII. 7.) FM rendelet 5. §. Hatályos: 2015. VIII. 15-től.Módosította: 70/2013. (VII. 31.) VM rendelet 20. § e), 46/2015. (VIII. 7.) FM rendelet 8. § 11.Módosította: 70/2013. (VII. 31.) VM rendelet 20. § e), 46/2015. (VIII. 7.) FM rendelet 8. § 10.Módosította: 70/2013. (VII. 31.) VM rendelet 20. § e), 46/2015. (VIII. 7.) FM rendelet 8. § 10.Módosította: 46/2015. (VIII. 7.) FM rendelet 8. § 7.Módosította: 70/2013. (VII. 31.) VM rendelet 20. § q), 46/2015. (VIII. 7.) FM rendelet 8. § 17.Módosította: 46/2015. (VIII. 7.) FM rendelet 8. § 18.Módosította: 70/2013. (VII. 31.) VM rendelet 20. § n).Módosította: 46/2015. (VIII. 7.) FM rendelet 8. § 7.Módosította: 70/2013. (VII. 31.) VM rendelet 20. § e), 46/2015. (VIII. 7.) FM rendelet 8. § 19.Módosította: 70/2013. (VII. 31.) VM rendelet 20. § q).Módosította: 46/2015. (VIII. 7.) FM rendelet 8. § 7., 20.Módosította: 46/2015. (VIII. 7.) FM rendelet 8. § 21.Megállapította: 46/2015. (VIII. 7.) FM rendelet 6. §. Hatályos: 2015. VIII. 15-től.Módosította: 46/2015. (VIII. 7.) FM rendelet 8. § 16.Módosította: 46/2015. (VIII. 7.) FM rendelet 8. § 22.Módosította: 46/2015. (VIII. 7.) FM rendelet 8. § 23., 24.Módosította: 46/2015. (VIII. 7.) FM rendelet 8. § 25.Módosította: 46/2015. (VIII. 7.) FM rendelet 8. § 7., 25.Módosította: 46/2015. (VIII. 7.) FM rendelet 8. § 24., 26.Megállapította: 46/2015. (VIII. 7.) FM rendelet 7. §. Hatályos: 2015. VIII. 15-től.Megállapította: 46/2015. (VIII. 7.) FM rendelet 7. §. Hatályos: 2015. VIII. 15-től.Módosította: 70/2013. (VII. 31.) VM rendelet 20. § e), 46/2015. (VIII. 7.) FM rendelet 8. § 11., 16.A korábbi alcímmel együtt hatályon kívül helyezte: 98/2003. (VIII. 22.) FVM rendelet 24. § (3) b). Hatálytalan: 2003. IX. 6-tól.Módosította: 98/2003. (VIII. 22.) FVM rendelet 24. § (3) b).Módosította: 46/2015. (VIII. 7.) FM rendelet 8. § 27.Módosította: 5/2012. (II. 10.) VM rendelet 3. §.Módosította: 46/2015. (VIII. 7.) FM rendelet 8. § 28.Módosította: 46/2015. (VIII. 7.) FM rendelet 8. § 28.Módosította: 46/2015. (VIII. 7.) FM rendelet 8. § 29.Módosította: 46/2015. (VIII. 7.) FM rendelet 8. § 29.Módosította: 70/2013. (VII. 31.) VM rendelet 20. § e), 46/2015. (VIII. 7.) FM rendelet 8. § 10., 30.Módosította: 46/2015. (VIII. 7.) FM rendelet 8. § 28., 32.Módosította: 46/2015. (VIII. 7.) FM rendelet 8. § 31.Módosította: 46/2015. (VIII. 7.) FM rendelet 8. § 28.Módosította: 46/2015. (VIII. 7.) FM rendelet 8. § 28.Módosította: 70/2013. (VII. 31.) VM rendelet 20. § e), 46/2015. (VIII. 7.) FM rendelet 8. § 10.Hatályon kívül helyezte: 46/2015. (VIII. 7.) FM rendelet 9. § b). Hatálytalan: 2015. VIII. 15-től.Helyesbítette: Magyar Közlöny 2002/129.Módosította: 70/2013. (VII. 31.) VM rendelet 20. § t), 46/2015. (VIII. 7.) FM rendelet 8. § 33.Hatályon kívül helyezte: 46/2015. (VIII. 7.) FM rendelet 9. § b). Hatálytalan: 2015. VIII. 15-től.


text:
A részvényesek tájékoztatása a nyilvánosan működő részvénytársaság közgyűlését megelőzően	2017. május 22.	Felügyeleti állásfoglalás a megtakarítási jellegű életbiztosítások visszavásárlási összegének minimumával kapcsolatos jogszabályi rendelkezések értelmezéséről	2017. május 17.	25 éves a Gárdos Füredi Mosonyi Tomori Ügyvédi Iroda	2017. május 15.	Új nemzetközi magánjogi törvény	2017. május 12.	A váltó mint hiteleszköz
Szerző: Dr. Gárdos István letöltés Magyar Jog, 1994/1. 37-43. o.
A váltó mint hiteleszközA Magyar Jog 1993. évi 2. számában jelent meg Salamon-né dr. Solymosi Ibolya Félreértések a váltó körül című írása. A cikk Általános Része elsősorban a váltó rendeltetésével és ún. absztrakt jellegével, Különös Része pedig néhány gyakorlati kérdéssel, pl. a kamattal és a váltókövetelés érvényesítésével kapcsolatos vitákkal foglalkozik. Úgy gondolom, hogy a szerző rendkívül hasznos szolgálatot tesz azzal, hogy a Legfelsőbb Bíróság váltójogi gyakorlatának másodlagos nyilvánosságot biztosít, hiszen a több évtizedes szünet után újonnan kialakítandó gyakorlat számára a belterjesség hátrányos lenne. Emellett ez mind a szerző számára, mind pedig számomra kiváló alkalom, hogy tisztelettel megemlékezzünk dr. Bozóky Géza egyetemi tanárról, akinek köszönhetjük a genfi egységes váltójog egyetlen, a váltótörvény egyes szakaszainak történeti kialakulását is vázoló, rendszeres magyar feldolgozását, amely szinte pótolhatatlan segítséget jelent a jogalkalmazás számáraI. A váltókötelezettség absztrakt jellege 1. KérdésfeltevésHogyan viszonyul egymáshoz az alapügyletben vállalt fizetési kötelezettség és a váltón alapuló fizetési kötelezettség? Erre a kérdésre keresi a választ a cikk fő része.Egyetértek a cikknek azzal a kiinduló megállapításával, hogy a váltóhitelezők túl szívesen hivatkoznak a váltó ún. absztrakt jellegére, amikor az adós arra hivatkozva tagadja meg a fizetést, hogy a hitelező megszegte valamely, az alapügyletből fakadó kötelezettségét.Ennek során nagy súlyt helyez a váltó adása okának és ezzel összefüggésben a váltó adott ügyletben betöltött rendeltetésének a vizsgálatára. A továbbiakban én ugyanezt a kérdést általánosabban, a váltó gazdasági funkciója felől szeretném megközelíteni, mert úgy gondolom, hogy csak ennek alapján fogjuk tudni helyesen értelmezni azokat a váltójogi rendelkezéseket, amelyeken alapul a cikknek az egyik kiindulópontként szolgáló megállapítása: „közismert a váltó fogalmának egyik fontos meghatározó eleme: a váltó absztrakt kötelezettségvállalást jelent”.2. A váltó funkciójaA váltó legfőképpen és mindenekelőtt hiteleszköz. Igaz, hogy az első váltókat feltehetőleg az egymástól eltérő pénznemek átváltásának eszközeként használták (bár e használatban mindenkor szerepet játszott a tér-, illetve időbeli különbségek áthidalása is, amely szükséglet a pénzhelyettesítő, illetve hiteleszköz kialakulásának fő tényezője), valamint azt is tudjuk, hogy a váltó alkalmas fizetések teljesítésének a lebonyolítására is (az angol jogban pl. a tisztán fizetési eszköz csekk nem más, mint a váltónak egy speciális formája), és a váltót mint értékpapírt felhasználják a különféle pénzpiaci műveletekhez és spekulációs ügyletekhez, valódi gazdasági funkcióját és jelentőségét azonban hitelpapír mivolta adja. A cikkben fizetési váltóként említett váltók is tipikusan hitelviszonyt megtestesítő papírok. Hite-leiemet nem tartalmazó üzletekben váltó alkalmazása szükségtelen, a fizetési kötelezettség biztosítására más, hatékonyabb eszközök állnak a szerződő felek rendelkezésére.A váltó hiteleszköz jellegéből következően az alapügyletben a hitelező szolgáltatása ellenértékének megfizetésére haladékot ad, más szóval hitelbe teljesít (kereskedelmi hitel). A hitel váltóba foglalásával a hitelező gazdasági pozícióját javítják, hiszen a váltó révén viszonthitelhez juthat, refinanszírozást szerezhet e kintlevőségére. Ugyanez a rendeltetése a pénzkölcsönhöz, bankkölcsönhöz kapcsolódó ún. fináncváltónak is. A váltó gazdasági jelentőségének értékeléséhez mindig szem előtt kell tartanunk azt az általános törvényszerűséget, hogy a gazdálkodók egyidejűleg két követelménynek kell, hogy megfeleljenek. Az egyik az, hogy eredményesek legyenek, azaz bevételük haladja meg a kiadásaikat. A talpon maradás másik feltétele pedig az, hogy folyamatosan megőrizzék fizetőképességüket. A két követelmény időnként egymással ellentétes magatartásra sarkall. A biztonság azt igényli például, hogy tartsanak otthon készenlétben pénzt, a pénz fektetése ugyanakkor rontja az eredményességet, és elvonja a forrásokat a jó üzleti lehetőségek elől. A vevő számára hitelt adni előnyös lehet, mert segíti az eladás létrejöttét, a jó eladási ár elérését, esetleg lehetővé teszi kamat felszámítását stb. A másik oldalról azonban a keletkező fizetési kötelezettségek teljesítéséhez a bevételek realizálása szükséges, azaz az, hogy az eladó időben hozzájusson a pénzéhez. Ennek a feszültségnek a feloldásához járul hozzá a váltó. A pénzügyi gazdálkodás során a vállalkozók - különösen a likviditásukat elsődlegesnek tekintő bankok - a tulajdonukban lévő eszközöket sorba rendezik aszerint, hogy azok milyen rövid idő alatt használhatók fel pénzügyi kötelezettségeik teljesítésére. Ebben a sorban természetesen első helyen áll a készpénz, ezt követik a váltók, egyéb piacképes értékpapírok, a rövid lejáratú követelések, a sor végén állnak a hosszabb lejáratú követelések, ingatlanok stb. Az az érdekes, hogy az értékpapírok lejáratuktól függetlenül megelőzik a követeléseket. Ennek oka forgalomképességükben rejlik: a pénzpiacokon rendszeresen, nagy tömegben adásvétel tárgyai, ezért szükség esetén általában könnyen pénzzé tehetők.Minek köszönhető az értékpapírok nagyfokú forgalomképessége? Lényegében azt mondhatjuk, hogy a váltó minden sajátossága - így a váltókövetelés absztrakt jellege is - abból a varázslatból következik, hogy a kötelmi viszony dologivá alakul át. A kérdést közelebbről megfogalmazva: mi akadályozza azt, hogy a kötelmi jellegű, szerződéses követelések forgalomképesek legyenek? Hogyan győzi le a váltó ezeket az akadályokat?3. A kötelmi jogi követelésátruházás nehézségeiA kötelmi jog általános szabályai szerint a követelés a két szerződő félhez, az adós és az eredeti hitelező személyéhez kötődik. A követelés felett csak a hitelező rendelkezhet, az adós csak a hitelezőnek, illetve a hitelező jogutódjának vagy meghatalmazottjának teljesíthet. Ebből következik, hogy az adós kötelemszüntető, felszabadító hatással csak annak fizethet, akinek jogosultságáról meggyőződött, azaz szükséges a jogosítottként fellépő személy materiális legitimációja, igazolni kénytelen, hogy ő valóban a hitelező jogutódja, vagy meghatalmazottja. Ez a követelmény nem csupán a fizetéskor, hanem a követelés átruházásakor is fennáll, hiszen aki a követelést megszerezni akarja, szintén vizsgálni kénytelen, vajon a követelés tényleg fennáll-e, és annak jogosítottja az átruházó-e. Ez annak az alapelvnek a kifejeződése, hogy jogot csak attól és olyan terjedelemben lehet szerezni, aki maga is jogosult. Ha e kérdésekre a válasz megnyugtató módon igenlő, a követelés személyhez kötöttsége miatt a hitelező jogutódja még mindig ki van téve annak a veszélynek, hogy az, adós olyan kifogásokat hozhat fel ellene,. amelyek a hitelező személyéből fakadnak, és amelyekről az új hitelező esetleg csak akkor hallott először [Ptk. 329. § (3) bek.]. Könnyen belátható, hogy a jogosultság érdemi vizsgálatának szükségessége, valamint az adós kifogásolási jogának korlátozhatatlansága szinte áthághatatlan akadályt támasztanak a követelés esedékesség előtti értékesítése elé. Valóban, a követelések polgári jogi engedmény útján való átruházása az üzleti életben periférikus jelenség: esetenként fizetési biztosítékként, és az erre szakosodott pénzintézetek factoring üzletágának keretében alkalmazzák.A váltó azáltal képes a forgalmi élet szükségleteit kielégíteni, hogy elszakítja a követelést az adós és a hitelező közötti személyes viszonytól, a követelés dologiasul, az értékpapír olyan rendelkezési jogot biztosít a követelés felett a hitelező számára, amilyen őt általában a dologi javak felett illeti meg.Próbáljuk meg tetten érni ezt a varázslatot, keressük meg a Váltótörvényben (Vt.) azokat a konkrét rendelkezéseket, amelyeknek a váltó e különleges jellegét köszönheti! Mielőtt azonban erre rátérnénk, nem árt még egyszer felidézni, hogy e speciális váltójogi szabályok rendeltetése a váltó forgalomképességének biztosítása, a forgalom biztonsága, azaz a váltó jóhiszemű megszerzőjének megszabadítása azoktól a kockázatoktól, amelyek a kötelmi jogi engedményezéssel együtt járnak. Innen nézve nyernek értelmet azok a speciális váltójogi szabályok, amelyek együttesen a váltó absztrakt jellegét adják.4. A forgatmány jogállásaE szabályok elsősorban a váltóátruházáshoz kapcsolódnak, és a váltóátruházás három híres hatásában nyilvánulnak meg, amelyek együttesen a forgatmány speciális jogállását eredményezik:a Vt. 15. §-ában megfogalmazott kötelező hatás, amin váltóátruházók megtérítési váltókötelezettsége alapul:a 16. §-ban körülírt igazoló hatás, ami lehetővé teszi a váltóbirtokos formai legitimációját, ésa 17.§-ban meghatározott átruházó hatás, amely áttöri a nemo plus iuris.elvet, és kizárja azt', hogy a váltóadós a váltóbirtokossal szemben olyan kifogást hozzon fel, amely nem a váltón magán, hanem a váltóadósnak valamely előző váltószereplővel szembeni „személyes” viszonyán alapul.Mindebből nemcsak az világos, hogy a váltókötelezettség absztrakt jellegét eredményező szabályok mindegyike a váltóba foglalt kötelezettség forgalomképességét szolgálja, hanem az is, hogy e kötelezettség csak a váltó forgalombahozatalát (forgalombahozatal alatt az első váltóátruházást értjük) követően, annak következtében válik absztrakttá. Ennek alátámasztása érdekében vizsgáljuk meg a Váltótörvény 17. §-át részletesebben. A Törvénynek ez az a mondata, amely leginkább „felelős” az absztrakt jelleg körüli félreértésekért, és amelyik talán a legfontosabb a kötelmi jogi kötöttségekből való kitörés szempontjából.5. A kifogáskorlátozás szabályaiA Vt. 17. §-a a forgatmány átruházó hatásának „végeredményét”, a kifogáskorlátozást fogalmazza meg, amely a váltóbirtokos és a váltóadós egymás közötti viszonyának egyik fő szabálya. Ahhoz, hogy ezt a maga teljességében érthessük, figyelembe kell venni a 12. § előírását, amely szerint a váltóátruházás kizárólag teljes és feltétlen lehet, valamint a 14. §-t, amely kimondja, hogy a forgatmány a váltóból eredő minden jogot átruház. Ez utóbbi szabály az értékpapírok egyik fő jellemzője, a papírtartalom elve, amely szerint az értékpapír tulajdonosa a papírban foglalt, abból kiolvasható jogosultságokat szerzi meg, függetlenül attól, hogy a papírt átruházó jogelődjének - az adóssal szembeni személyes viszonya alapján - voltak-e olyan többletjogosítványai, amelyek a papírból nem olvashatók ki (pl. zálogjog), vagy, éppen ellenkezőleg, valamilyen tekintetben korlátozva volt-e a papírban rögzített jogok érvényesítésében.Ezzel kapcsolatban érdemes idézni Bozókyt: „Azonban a „váltóból eredő minden jog,, átruházására való utalás azzal a megszorítással értendő, hogy ámbár a forgatmányos a váltóadósokat fizetésre valóságos új váltóhitelezőként kényszerítheti, s ezért ellenük azokat a jogokat is érvényesítheti, amelyeket forgató jogelődjének a váltóadósokhoz való személyes viszonya alapján esetleg nem állott volna módjában követelni, mert azok közül egyre vagy többre nézve ellene netán valamely kifogás (pl. beszámítás, tartozáselengedés, fizetési halasztás stb.) lett volna felhozható, viszont ő maga a váltóbirtokosi jogok érvényesítésénél a saját személyével szemben felhozható kifogásokat új váltóhitelezői volta ellenére is tűrni kénytelen, mert semmi ok sem forgott fenn arra, hogy a magánjognak ide vágó szabályait (Mj. T. 1267-1277. §) a V. T. áttörje.” A Vt. ráépül a magánjogra: mindazok a magánjogi szabályok érvényesek a váltójogviszonyban, amelyek nem ellentétesek valamely váltójogi rendelkezéssel. A 17. § pl. azokat a szabályokat tartalmazza, amelyek korlátozzák a magánjogon alapuló kifogásokat. E kifogáskorlátozó szabályokat azonban nem lehet kiterjesztően értelmezni; amilyen viszonylatokban a kifogásolás joga nincs korlátozva, ott ez a jog az adóst az általános magánjogi szabályok szerint illeti meg.E szakasszal kapcsolatban azt is megtudjuk Bozókytól, hogy annak megszövegezése körül folytak a leghevesebb viták, és évtizedeken át sziszifuszi feladatnak látszott olyan szabályozást találni, amelyben megférnek a váltókötelezettség természetével kapcsolatos legkülönfélébb- elméletek, és amely - biztonságot nyújt a jóhiszemű váltóbirtokosnak, - megvédi a váltóadósokat a kijátszástól, és - nem bénítja a váltóforgalmat.„Genfben végül is az a felfogás győzött, hogy a jogegység magasabb fokának elértéig a szabály megalkotásánál csak két körülményre kell figyelemmel lenni. Az első a váltó forgalomképességének csorbítatlan megőrzése. ... A másik szempont gyanánt pedig az alakult ki, hogy ellenkeznék a méltányossággal az adóst pusztán amiatt hátrányosabb helyzetbe juttatni, mert kötelezettsége váltóban van megtestesítve, s ennél fogva, a váltókövetelés elvont természete ellenére sem zárható el azoknak a kifogásoknak érvényesítésétől, amelyekhez az alapul szolgált ügylet, illetve a váltószerződés folytán mint ügyfélnek joga van, ... az egymással közvetlenül szerződött felek és azok jogutódai közt minden magánjogi kifogással a váltóperben is rendszerint korlátlanul lehet élni.”A Vt. 17. §-ában megfogalmazott rendelkezés címzettje a „váltón alapuló keresettel megtámadott személy”; ez tipikusan a saját váltó kiállítója és az idegen váltó elfogadója, de ezeken felül érvényes valamennyi megtérítési váltókötelezettre, így a váltó forgatóira is. A rendelkezés tartalma egy tilalom, amely megakadályozza a fizetési kötelezettség teljesítésének olyan kifogás alapján való megtagadását, amely a kötelezettnek „a kibocsátóval vagy valamelyik előbbi váltóbirtokossal szemben fennálló személyes viszonyán alapul”. E tilalom értelmezéséhez tehát két kérdésre kell válaszolni: a) mi az a „személyes viszony”? és b) melyik az az alanyi kör, amelyikkel szembeni személyes viszony nem szolgálhat kifogás alapjául;Személyes viszonyon alapul a kifogás akkor, ha olyan jogra, feltételre, körülményre hivatkozik, amely magából a váltóból nem tűnik ki. Közömbös, hogy ez a jog a váltó alapügyletéből, vagy pedig azon kívüli jogviszonyból ered-e, a lényeg, pozitívan megfogalmazva az, hogy a váltó megszerzője „a váltóból eredő valamennyi jogot” (Vt. 14. §) megszerzi, függetlenül attól, hogy az átruházó ennél többel (pl. valamilyen fizetési biztosítékkal) vagy kevesebbel rendelkezett (pl. valamilyen szerződéses korlát, a fizetés iránti igény érvényesítéséhez előírt feltétel miatt). A váltó megszerzőjére - hacsak nem „tudatosan az adós hátrányára cselekedett” - nem száll át semmi olyan jog, teher, kötelezettség, amely az átruházónak (vagy bármelyik korábbi átruházónak) más váltószereplőkkel vagy kívülállókkal szembeni viszonyából fakad és a váltón nincs váltójogi hatállyal feltüntetve.Nézzük, kik azok az alanyok, akiknek személyes viszonyán alapuló kifogás kizárt! E viszony egyik oldalán mindig a „váltón alapuló keresettel megtámadott személy” áll, aki amint erről az imént már szóltunk, valamely (bármely!) váltókötelezett. Idegen váltó esetén a váltókötelezett a kibocsátóval vagy valamelyik előbbi váltóbirtokossal szembeni viszonyából nem hozhat fel kifogást. A kibocsátó és a címzett között fennáll egy meghatározott jogviszony, a fedezeti viszony, amelynek alapján a kibocsátó jogosult (vagy nem) váltót neki címzetten kibocsátani, és a címzett köteles (vagy nem) a váltót honorálni. Az elfogadó azonban, amikor a váltóbirtokos a váltót fizetés végett neki bemutatja, nem hivatkozhat a kibocsátóhoz fűződő jogviszonyában bekövetkezett bármilyen szerződésszegésre vagy egyéb rendellenességre. Az idegen váltó másik alapjogviszonya tipikus esetben a kibocsátó és a rendelvényes között áll fenn. A kibocsátó - a címzett nemteljesítése esetén bekövetkező - megtérítési kötelezettsége alól szintén nem bújhat ki olyan kifogással, amely a rendelvényessel szembeni személyes viszonyából ered.Mielőtt e gondolatmenetet folytatnánk, érdemes megfigyelni, Bozóky miként fogalmaz: „Hogy mi vezette a kibocsátót a váltó kiállítására, az intézményezettet pedig az elfogadás megtételére, az ezek szerint a váltójog szempontjából jelentőséggel nem is bír... nincs tehát váltójogi jelentősége annak sem, ha a kibocsátó, elfogadó és forgató a váltó szövegében netán arra egyenesen utalnának is, hogy nyilatkozataikat ... előzetesen fennállt jogviszonyra tekintettel tették, pl. ... („értékét megkaptam”)”.Saját váltó esetén az alapügylet szerződő felei általában a váltó kiállítója (főkötelezettje) és rendelvényese (első váltóbirtokosa). Ebből az alapügyletből a két fél között keletkezhetnek viták, azonban a váltókötelezett számára ez, ha közben a váltót forgatták, az új váltóbirtokossal szemben nem szolgálhat kifogásul.A Vt. 17. §-a egyértelműen fogalmaz: kizárt bármelyik előbbi váltóbirtokossal szembeni viszonyból kifogást felhozni. Az „előbbi váltóbirtokos” kifejezés magában foglalja az első váltóbirtokostól kezdve valamennyit, kivéve a jelenlegit, a követelést éppen érvényesítő váltóhitelezőt. A váltókötelezettnek ugyanis nem csak az első, hanem bármelyik további váltóbirtokossal szemben lehet személyes viszonya, amelynek alapján vele szemben jogosult lenne megtagadni a fizetést, a váltó átruházásával azonban e joga elvész, az új váltóbirtokossal szemben erre már nem hivatkozhat, A váltókötelezett az aktuális váltóhitelezővel szemben kizárólag a váltón, vagy pedig a vele (de nem az őt megelőző váltóbirtokossal) szembeni személyes kapcsolatán alapuló kifogást hozhat fel. Ez azt jelenti például, hogy ha a váltóbirtokos tartozik a váltó kiállítójának, akkor ez utóbbi attól függetlenül érvényesítheti követelését beszámítás útján, hogy az ő tartozása váltóba van foglalva. Ugyanez a helyzet akkor is, ha a váltót egyáltalán nem forgatták. Ebben az esetben nincs „korábbi váltóbirtokos”; tehát az ilyenekkel kapcsolatos törvényi tilalom nem is jöhetne szóba: az alapügyletben résztvevő első váltóbirtokos és az aktuális váltóbirtokos ugyanaz a személy, ezért az aktuális váltóhitelezővel szembeni személyes viszony magában foglalja az alapügyletet is. Az olyan váltó esetében tehát, amit nem forgattak, a váltókötelezett a Váltótörvény alapján minden korlátozás nélkül jogosult a váltókötelezettségével szemben az alapügyletből kifogást meríteni.Ezzel ismét visszajutottunk ahhoz a kérdéshez, hogy a váltókötelezettség mennyiben absztrakt, azaz független az alapügylettől, és mennyiben nem. Vizsgálódásunk eredményeként megerősíthetjük, hogy a váltóban foglalt kötelezettség a váltó forgalombahozatalát (első forgatását) követően - elsősorban a váltóátruházás speciális hatásai miatt, a törvény erejénél fogva, anélkül, hogy ehhez szükséges lenne a felek külön megállapodása - absztrakttá válik.6. Korlátozott absztraktságA váltókötelezettség absztrakt jellege azonban nem abszolút, két jelentős korláttal érvényesül; lényege az, hogy a váltóhitelezőnek nem kell tartania az adósnak bármely más váltószereplővel szembeni viszonyából származó, általa a váltó megszerzésekor nem ismert kifogásától.Szükséges tehát egyfelől a váltóbirtokos jóhiszeműsége. A váltóbirtokos elveszíti a kifogáskorlátozás intézményében rejlő védettséget, ha az adós bizonyítja róla, hogy tudott (vagy tudnia kellett) arról, hogy az adós milyen kifogásokkal rendelkezik, és arról, hogy az átruházás éppen ezeknek a kifogásoknak a kizárását célozza, s ez az adós károsodását vonja (vagy vonhatja) maga után.A váltóbirtokosnak továbbá mindig számítania kell arra, hogy a váltókötelezett a vele szembeni személyes viszonyból származó kifogásokat felhozhatja, és, ha az aktuális váltóbirtokos megegyezik az eredeti váltóbirtokossal, akkor, vele szemben felhozhatók az alapügyletből fakadó kifogások is; azaz, az adós kötelezettsége az eredeti váltóbirtokossal szemben nem válik absztrakttá.Mindez nem kérdőjelezi meg azt a cikkben idézett állítást, hogy „a váltóhitelező váltókövetelésének megalapozásához a közvetlen adóssal szemben is príma facie elég maga a váltó”; ez a tény azonban nem elegendő ahhoz, hogy a váltókötelezettséget már ebben a fázisban absztraktnak tekintsük; önmagában a váltó kiállítása és a rendelvényesnek való átadása csupán az első lépés a kötelezettség valódi önállósodása felé (amely csupán a váltó forgalombahozatalával történik meg), és innen még nagyon könnyű a visszatérés az alapügylethez.7. IllusztrációEzek után, az előzőek illusztrálására, nézzünk meg egy elképzelt esetet.Tényállás: A felek uzsorásnak minősülő, tehát semmis szerződésben vállalt fizetési kötelezettséget váltóba foglalnak.1. Kérdés: Eredményes lehet-e az adósnak a váltót fizetés végett bemutató rendel vény essél szemben a semmisségre alapozott kifogása?Válasz: A Ptk. szerint semmis szerződés érvénytelenségére - hacsak a törvény kivételt nem tesz - bárki hivatkozhat. A Vt. tartalmaz olyan szabályokat, amelyek a Ptk. alóli kivételként értelmezendők. A kérdés tehát az, hogy a kifogáskorlátozásnak a Vt. 17. §-ában megállapított szabályai ebben az esetben akadályozzák-e azt, hogy az adós az alapügyletnek erre az alapvető hiányosságára hivatkozva megtagadja a fizetést? Amint láthattuk, a hivatkozott rendelkezésben megfogalmazott kivételek nem terjednek ki a kérdéses esetre, mivel az alapügylet résztvevői kerültek egymással szembe, és semmi sem akadályozza meg azt, hogy az alapügyletből származó kifogásaikat a váltójogviszony keretében is felhozhassák.2. Kérdés: Eredményes lehet-e az adósnak a váltófizetés végett bemutató forgatmányossal szemben a semmisségre alapozott kifogása?Válasz: Az előző válasz logikáját követve, azt mondhatjuk, hogy e tekintetben már tartalmaz kivételt a Vt.: Jóhiszemű forgatmányos váltóbirtokossal szemben az alapügyletből, amelyben ő nem volt fél, semmilyen kifogás nem hozható fel. Ezzel ellentétes eredményre jutnánk, ha a követelést nem váltóforgatmány, hanem engedmény útján ruházták volna át. A kifogás eredményessége tehát azon fog múlni, hogy a váltóbirtokos megfelel-e a jóhiszeműség követelményének.8. A váltó az alapügylet szereplői közöttAz eddigiek során tisztáztuk azt, hogy a váltókötelezettség a váltó forgalombahozatala révén absztrakttá válik. Fennmarad azonban a kérdés, hogy mi a helyzet a váltó forgatása előtt. Mi a jelentősége a tartozás váltóba foglalásának az alapügylet szereplői közötti viszonyban? Hogyan hat az alapügyletre az a tény, hogy az abból származó kötelezettséget váltóba foglalták? Ismételjük, hogy ennek az aktusnak a legfontosabb következménye az, hogy ezáltal megteremtődött annak a lehetősége, hogy a hitelező a követelését az adós értesítése nélkül átruházza, és ezáltal azt az alapügylettől elszakítsa. Mindaddig azonban, amíg a váltót a birtokában tartja, ez csupán egy lehetőség, és az adós és a hitelező közötti eredeti viszony lényegesen nem módosul.A hitelnyújtás és a váltóadás az alapügylet fizetési feltételeinek képezi a részét. A törvény erejénél fogva a váltó adásának következtében, a váltóbirtokosnak kell fizetés végett bemutatnia a váltót, a váltóadós pedig a fizetés ellenében követelheti a nyugtázott váltó kiadását. A kettejük jogviszonyában azonban ez eljárási, technikai kérdés, a fizetési kötelezettség lényegében továbbra is az alapügyletből fakad. így értelmezem azt is, hogy a váltó önálló jogcím. Amikor minden rendben megy, akkor az adós látszólag valóban a váltókötelezettségének tesz eleget a fizetés teljesítésével. Az alapügylet szereplői között ez azonban csak formaság; az adós azért fizeti ki a váltót, mert a váltó bemutatója az alapügyletbeni kötelezettségét (amelynek ellenértéke a váltóban foglalt fizetés) rendben teljesítette.9. A bírói útItt alkalmas kitérni a fizetéssel kapcsolatos másik „technikai” kérdésre, amely implicit módon szintén az alapügylet részét képezi, a követelés érvényesítésének bírói útjára. A váltóban foglalt fizetési kötelezettség teljesítésének módjára vonatkozó szabályokhoz hasonlóan adottság a szerződő felek számára, hogy a váltókövetelés bíróság előtti érvényesítésére speciális szabályok vonatkoznak. Tág értelemben ezek a szabályok is a váltójog részét képezik, bár ezeket nem a Vt., hanem a Pp tartalmazza, mégpedig úgy, hogy a váltóperekben a felek részére külön, rövid határidőket állapít meg. A szabályozás célja nyilvánvalóan az eljárás gyorsítása, hogy ilyen módon is vonzóvá tegyék a váltó alkalmazását. A gyorsítás lehetőségét az adja, hogy a váltóval kapcsolatban elvileg csak formai kérdések felett lehet vita, nincs szükség szakértői bizonyításra stb. Ez valószínűleg igaz is azokban az esetekben, amelyekben tisztán váltójogi kérdést kell eldönteni. Ilyen lehet pl. annak eldöntése, hogy ha a váltókötelezett a fizetés teljesítését az alapügyletből származó kifogásra hivatkozva megtagadja, a Vt. alapján lehetett-e ilyen típusú kifogásra hivatkozni. Ha a válasz az, hogy ez a kifogás a Törvény 17. §-ában megfogalmazott tilalomba ütközik, akkor a bíróság kötelezi a váltóadóst a teljesítésre, és ezzel a jogvita a váltóperekre megállapított eljárási keretek között lezárult.Mi a helyzet azonban akkor, ha a bíróság arra az álláspontra jut, hogy a Váltótörvény alapján a váltókötelezett jogosult az adott kifogás felhozására, és fizetési kötelezettségeinek fennállása azon múlik, hogy az általa felhozott kifogás megalapozott-e? Ennek eldöntéséhez szükség lehet az alapügylet szerződésének elemzésére, a felek magatartásának a vizsgálatára stb. Kérdés, hogy ebben a fázisban még mindig váltóper zajlik-e a bíróság előtt. A Legfelsőbb Bíróság több esetben is választ adott e kérdésre:A Gf. I. 32044/1992./3. számú ítéletében kimondta, hogy abban az esetben, „ha a váltójogviszonyban az alapügylet jogosultja, és kötelezettje kerül szembe egymással, a bíróság bizonyos feltételek esetében vizsgálhatja a mögöttes jogügyletet annak érdekében, hogy pusztán a váltókötelezettség absztrakt jellege miatt tartozatlan fizetés ne történjék”.A Gf. I. 32818/1992/3. számú ítéletében pedig azt az iránymutatást adta, hogy „a bírói gyakorlat megengedhetőnek tartja, hogy a közvetlen hitelezővel szemben a váltón alapuló keresettel megtámadott személy az alapjogviszonyból eredő kifogását felhozza,... ezeket a kifogásokat a rövid és gyors eljárást igénylő váltóperekben azonban csak olyan bizonyítékok alapján lehet érvényesíteni, amelyek szakértői bizonyítás nélkül is kétségtelenné teszik az ellenérték hiányosságait, ... A váltóeljárásban ugyanis nem lehet figyelmen kívül hagyni a váltó lényegét, annak rendeltetését, tehát azt, hogy a váltóadósság függetlenedik az alapügylettől, és a váltókötelezett a váltóbirtokossal szemben a forgatható értékpapír és nem a jogcímes ügylet alapján tartozik helytállni.”Amint látjuk, ezek az állásfoglalások abból indulnak ki, hogy a váltókötelezettség az alapügylettől független absztrakt tartozás, függetlenül attól, hogy a váltójogviszonyban az alapügylet jogosultja és kötelezettje kerül egymással szembe, vagy pedig a váltó átruházása következtében az eredeti hitelező helyére más váltójogosult került; az alapügylet vizsgálata annak függvényében engedhető meg, hogy az mennyire húzza el az eljárást.Véleményem szerint a Legfelsőbb Bíróság ezekben az állásfoglalásaiban figyelmen kívül hagyta a Vt. előzőekben elemzett 17. §-ának egyértelmű szabályát, és ennek következtében a váltókötelezettséget absztraktnak minősíti olyan esetekben is, amelyekben ez a minősítés a Vt. konkrét rendelkezéseiből nem vezethető le, és korlátozza, bírói mérlegelés függvényévé teszi a váltókötelezetteknek azt a kifogásolási jogát, amelyet a Vt. minden feltétel nélkül megenged.Úgy gondolom, hogy a Legfelsőbb Bíróságot, ennek az álláspontjának kialakításakor - a váltókövetelés absztraktságára és a kifogás korlátozásra vonatkozó rendelkezések téves interpretálása mellett - motiválta az a törekvés, hogy a Pp. speciális szabályaival összhangban gyorsítsa a váltópereket. E tekintetben helyénvaló lehet iránymutatást adni, hiszen a Pp. nem határozza meg sem a váltóper fogalmát, sem azt, hogy mit jelent a soronkívüliség. A Pp. azonban természetesen arra nem ad felhatalmazást a bíróságnak, hogy megfossza az alperest olyan jogainak a gyakorlásától, amelyeket az anyagi jog (Ptk., Vt.) biztosít számára.II. Néhány gyakorlati kérdésAz általános kérdések fejtegetése után röviden még kitérnék néhányra a cikkben felvetett gyakorlati kérdések közül.10. Relatív jogképesség?A Gf. I. 31823 sz. ügyben váltókezesség alapján fennálló fizetési kötelezettségtől kívánt szabadulni egy bank, arra hivatkozva, hogy kezességvállalása semmis, mert az Állami Bankfelügyelet tiltó határozata értelmében nem volt jogosult kezességet vállalni. A bíróság a kifogásnak azért nem adott helyt, mert „a kezességvállalás tilalmát a bank tevékenységi körében bekövetkezett változásként nem vezették keresztül a cégjegyzéken”. Ez azt jelenti, hogy ha az alperes bank a váltókezesség vállalása előtt tevékenységi köréből törölte volna a kezességvállalást, a bíróság semmisnek minősítette volna az adott ügyletet. Ezzel az állásfoglalással a bíróság visszatért a relatív, célhoz kötött jogképességhez, amit az 1977. évi IV. törvény megszüntetett, mert a gyakorlatban' bizonytalanságot eredményezett azzal, hogy a „jogi személlyel szerződő féltől elvárta, hogy vizsgálja azt is: a vele polgári jogi kapcsolatba kerülő fél jogképessége milyen terjedelmű, tevékenységi köre mire terjedhet ki.”11. Ügyleti kamat a váltóbanA váltó hiteleszköz-jellegéből következően fontos kérdés, hogy a felek a hitel kamatát miként érvényesíthetik a váltó útján. Ezzel kapcsolatban először helyesbíteni szeretném a cikk következő kijelentését: A kamatnak a váltó összegébe való foglalása „azzal a hátránnyal jár, hogy a kamatfizetést akkor is a váltókötelezettség eredeti lejártának idejéig kell kiegyenlíteni, ha a váltóadós a váltóból adódó kötelezettségét ennél korábban teljesítette”. Ezzel a kérdéssel kapcsolatban ismét fel kell idézni, hogy a váltó egyik fő gazdasági funkciója az, hogy a hitelezők követelését annak esedékessége előtt, a váltó leszámítoltatása útján pénzzé tehesse: A leszámítolás során a váltóbirtokos forgatmány útján átruházza a váltót, ennek fejében megkapja a váltónak a leszámítolási kamattal csökkentett összegét. A Vt. 11. §-a szerint a váltót a váltókötelezettekre is lehet forgatni. A váltókövetelés dologi jellegének egyik következménye, hogy - az általános polgári jogi szabályoktól eltérően - a váltó nem szűnik meg attól, hogy visszakerült kiállítójához. A kiállító választhat, hogy a váltót ismét forgalomba hozza, vagy pedig megsemmisíti. A felek szabadon állapodhatnak meg abban, hogy a váltó átruházásakor alkalmaznak-e leszámítolási kamatot, vagy pedig valamilyen speciális ok miatt eltekintenek attól. Fel szeretném hívni arra a váltójogi sajátosságra is a figyelmet, hogy esedékesség előtti fizetésre kizárólag a felek megállapodása alapján kerülhet sor. A váltófizetést a váltóbirtokosnak kell kezdeményeznie a váltó fizetés végett való bemutatásával, amire legkorábban a váltó esedékességekor kerülhet sor. Ha a felek magánjogi hatállyal megállapodnak a tartozás esedékessége előtti kifizetésében, e megállapodásnak természetesen tárgya lehet az is, hogy a fizetendő összeget csökkentik a meg nem szolgált idő utáni kamatokkal.Az ügyleti kamattal és leszámítolással kapcsolatban a cikk idézi továbbá a Legfelsőbb Bíróságnak a Gf. I. 32294/1991. számú határozatát. E szerint:„A váltó tehát a kiállításkor, illetve az elfogadáskor annyit ér, amilyen összegről szól. Ha azonban a váltóbirtokos az esedékesség előtt hozzá akar jutni a váltó összegéhez, akkor a leszámítolás és az esedékesség közötti időre eső kamattal és a banki költségekkel kisebb összeget fog kapni.”Az idézett két mondat nyilvánvalóan ellentmond egymásnak, hiszen egy értékpapír pontosan annyit ér, amennyit adnak érte. A váltó tényleges értéke általában a kiállítás időpontjában van a legtávolabb a váltó összegétől, a két érték jó esetben az esedékesség időpontjában esik egybe. Lehetséges azonban, hogy időközben az adós fizetésképtelenné válik, és emiatt a váltó értéke lényegesen eltér annak (a leszámítolási kamattal csökkentett) összegétől.12. Késedelmi kamatTudomásom szerint jelenleg a váltógyakorlat egyik legnagyobb problémája a késedelmi kamat. A Legfelsőbb Bíróság álláspontja szerint, a Vt. 48. §-a - mint speciális jogszabály - szabályozza a váltójogviszonyban irányadó késedelmi kamatot, a Vt. 50. §-a pedig a váltódíjat mint kárátalányt, ezért a hitelező; ezeken túl további késedelmi kamat vagy kártérítés megfizetésére jogszerűen nem tarthat igényt. (Gf. I. 31408/1992 és Gf. I. 30301/1992.) A cikk ehhez hozzáfűzi, hogy:„Kétségtelen, hogy a váltójogszabály és az általános polgári jogi szabályok között a késedelmi kamat mértéke tekintetében súlyos ellentmondás állt elő (mely gazdasági feszültséggel is együtt jár), azonban ezt csak törvényhozási úton lehet, kiküszöbölni.”Először a gazdasági feszültség mértékének érzékeltetéséül vessük össze a Vt. évi 6%-os mértékét a gyakorlatban uralkodó évi 40%-on felüli késedelmi kamattal, és gondoljuk végig, hogy milyen hátrányos helyzetbe kerül a hitelező az adós késedelmes teljesítése esetén, pusztán azért, mert a követelése váltóba van foglalva, és milyen előnyös az adósnak a.váltótartozással késedelembe esni: ennél olcsóbb hitelhez sehonnan sem juthatna! Másodszor, ez nem csupán az „általános polgári jogi szabályok”-kal van ellentmondásban, hanem - és a jogértelmezés számára ez okoz igazán problémát - a „speciális” váltójogi szabályokkal, a váltójognak a formai követelményekkel és a határidőkkel kapcsolatos szigorával, valamint a magas kamattal is, amelyeknek fő célja a váltóforgalom igényeinek szolgálata, a váltókövetelés érvényesítésének segítése. A 6%-os váltókamat értékeléskor figyelembe kell venni, hogy a 30-as évek első felében az uralkodó banki kamat 3% körül volt, 1965-ben, (a Vt. magyarországi kihirdetésekor) pedig a törvényes felső kamathatár 5%. Ebben az összefüggésben érdemes idézni a cikk következő megállapítását: „A váltójogi fogalmakat nem csupán a jelenleg hatályos jogszabályok szerint kell értelmezni, ki kell terjeszkedni a meghozatalkor életben volt (bel- és külföldi) jogintézményekre is.” Ezek után az a kérdés, hogy tényleg a törvényhozás-e az egyetlen megoldás, a jogalkalmazás nem segíthetne-e áthidalni a törvényhozás kétségkívüli elmaradását? Elsősorban azt kell megvizsgálni, hogy a Vt. 48. §-ában szereplő kamat biztosan késedelmi kamat-e. Késedelmi kamat - az a kamat, amelyet az adós akkor köteles fizetni, ha fizetési kötelezettsége teljesítésével késedelembe esett; a kamat a késedelem időtartamára jár. Mikor esik késedelembe a váltóadós? A váltó esedékességekor? Nem, hanem csak akkor, ha a váltóbirtokos a váltót esedékességekor vagy azt követően fizetés végett bemutatja, és az adós a fizetést elmulasztja. A váltót fizetés végett az elévülési időn belül bármikor be lehet mutatni, sőt, az esedékességet követő két napon belül történő bemutatásánál (feltéve, hogy az óvást is időben felveszik), még a megtérítési igény sem csorbul. A 48. § szerint azonban a 6%-os kamatot az esedékességtől kell számítani, függetlenül attól, hogy a fizetés végett való bemutatás mikor történt! Lehetségesnek (és az előző érvek alapján indokoltnak) tartok ezért olyan jogértelmezést, amely szerint e kamat nem késedelmi kamat, hanem egy speciális váltókamat, hiszen azt az adós késedelme nélkül is hozzá kell számítani a váltó összegéhez. Ebben az esetben pedig lehetővé válna, a váltójogi igényeken felül a polgári jognak a késedelmes fizetésre vonatkozó szabályai szerint késedelmi kamatot is követelni. A cikk szerint a hitelező „köztörvényi perben" követelheti azt a kamatot, amelyet a váltóban feltüntettek, de a Vt. 5. §-a szerint nem Írottnak kell tekinteni. Hadd lehessen ugyanilyen úton érvényesíteni azt a késedelmi kamatot, amely a Ptk. szerint fizetési késedelem esetén a felek erre vonatkozó kifejezett megállapodása nélkül is jár a hitelezőnek. Talán fel lehetne hozni ' segítségül még azt is, hogy. van másik lex speciális is, mégpedig a gazdálkodó szervezetek egymás közötti viszonyában felszámítandó késedelmi kamat, amely ráadásul időben is újabb jogszabály, mint a Vt. (lex posteriori). Ez a szabály rugalmasan követi az általános kamatszintet, és a váltó tipikusan az általa szabályozott körben fordul elő. Ezek az érvek talán alapul szolgálhatnak arra, hogy a 6%-os váltókamatot ne tekintsük késedelmi kamatnak, és alkalmazni lehessen a késedelmi kamat általános szabályát. Ez a jogértelmezés nem tökéletes, az alternatív megoldás viszont annyira anakronisztikus eredményre vezet, hogy a két lehetőség előnyeit és hátrányait mérlegre téve, talán a Legfelsőbb Bíróságnak vállalnia kellene a formailag tökéletlenebb, de nyilvánvalóan a forgalom érdekét szolgáló jogértelmezést. Ha a váltófizetés esetén erre mégsem lenne mód, az is segítene, ha a bíróság legalább a kárigény tekintetében az eddiginél nagyobb engedékenységet tanúsítana. Ha a váltódíjat az „ítélkezési gyakorlat hagyományosan kárátalánynak” fogta is fel, a 30-as1 évek (amelyekből a cikkben; hivatkozott írás származik) óta annyi változás mindenképpen bekövetkezett, hogy a váltókamat jelentősen a piaci kamat szintje alá süllyedt, így a 3 ezrelékes váltódíj már messze nem foglalja magában a kártérítést a fizetés elmaradásáért, tehát semmi sem indokolja, hogy a gyakorlat a váltódíjat a jelenlegi körülmények között is kárátalánynak tekintse.13. FizetésképtelenségVégezetül a hitelezői gyakorlat számára rendkívül fontos kérdés a váltóadós fizetésképtelensége esetén alkalmazandó speciális szabályoknak az értelmezése. A Legfelsőbb Bíróság a Gf. I. 32521 sz. ügyben úgy foglalt állást, hogy a csődeljárás alatt érvényesülő fizetési moratórium következtében a váltó fizetés végett való bemutatásának határideje is meghosszabbodik, mert a csődmoratórium a Vt. 54. §-ában meghatározott erőhatalom egy esetének minősül. Ez azt jelenti, hogy az adós fizetési moratóriuma az érte felelősséggel tartozó megtérítési váltókötelezettek számára is mentességet biztosít. A Legfelsőbb Bíróságnak ezzel a jogértelmezésével ellentétes eredményre vezet, ha mégvizsgáljuk a Vt.-nek az adós csődjével kapcsolatos szabályait, különösen a 44. §-t, amely szerint, ha a címzett ellen csődöt nyitnak, a váltóbirtokos megtérítési igényeinek érvényesítéséhez elegendő a csődeljárást elrendelő bírói határozat bemutatása, tehát nincs szükség sem a váltó fizetés végett való bemutatására, sem pedig az óvás felvételére. Mivel ez a rendelkezés egyenes választ ad a megtérítési váltókötelezettek felelősségével kapcsolatos kérdésre, nem lett volna szükséges a Vt. erőhatalomra vonatkozó szabályait értelmezni. Ugyanakkor az sem állítható, hogy a Vt. két hivatkozott rendelkezése ütközne egymással, hanem véleményem szerint a Legfelsőbb Bíróság indokolatlanul sorolta az adós csődjét az erőhatalom esetei közé. Az adós fizetésképtelensége a hitelügyletek elválaszthatatlan kockázata, és a megtérítési váltókötelezettség lényege éppen az, hogy a hitelezőt e kockázattól megkímélje. Már csak azért sem szokásos a csőd bekövetkeztét vis maiornak tekinteni, mert a csőd nem felel meg az erőhatalom meghatározása leglényegesebb elemének, nevezetesen, hogy az esemény bekövetkezése a felek által befolyásolhatatlan legyen.14. ZárásVégezetül, úgy hiszem, ez a legutóbbi eset rávilágít a váltójog két fontos sajátosságára: az egyik, hogy a Vt. részletes szabályozását adja a váltójogviszonyoknak, ezért, ha egy kérdés felmerül, először mindig a Törvényhez (amelyet sokan az egyetemes jogalkotás egyik csúcsának tartanak) kell fordulni, a másik pedig, hogy a Vt. rendelkezéseinek értelmezésekor annak rendeltetését, a hitelforgalom szolgálatát kell szem előtt tartani. Cikkek

matches: Bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság Bíróság bíróság Bíróság bíróság bíróság bíróság Bíróság bíróság Bíróság Bíróság


text:
Betegjogok a pszichiátriában – Ébredések
Betegjogok a pszichiátriában, kérdések – válaszok
Mindenkinek joga és lehetősége van a megfelelő egészségügyi ellátáshoz. A betegek jogait és kötelezettségeit egészségügyi ellátásuk során a módosított 1997. évi CLIV. törvény és más szabályhelyek szabályozzák.
Hogyan kerülhet be a páciens a pszichiátriai osztályra?
Önkéntesen:
abban az esetben, ha a páciens úgy dönt, hogy pszichiátriai segítségre van szüksége, önként kérheti a kórházi kezelést a pszichiátertől.
Akarata ellenére:
ha sürgősségi gyógykezelés szükséges, veszélyeztető állapot esetén,
ha az orvos úgy ítéli meg a vizsgálat során, hogy a páciens pszichés állapota vagy szenvedélybetegsége miatt magára vagy másokra olyan veszélyt jelent, ami azonnali kezelést igényel, beszállíttatja a beteget,
bíróság rendeli el a kötelező gyógykezelést, ha a pszichiátriai beteg veszélyeztető magatartást tanúsít, de sürgősségi gyógykezelése nem indokolt. Ilyen esetben a beteg szakorvosa kezdeményezheti a bíróságnál a kötelező kezelés elrendelését.
Milyen jogaik vannak a betegeknek a kezelés során?
A betegen -e törvény eltérő rendelkezésének hiányában- kizárólag az ellátásához szükséges beavatkozások végezhetők el.
Az ellátás során a beteg jogainak gyakorlásában csak az egészségi állapota által indokolt ideig -törvényben meghatározott- mértékben és módon korlátozható.
A beteg személyes szabadsága -ellátása során- fizikai, kémiai, biológiai vagy pszichikai módszerekkel vagy eljárásokkal kizárólag sürgős szükség esetén, illetőleg a beteg vagy mások élete, testi épsége és egészsége védelmében korlátozható. Kínzó, kegyetlen, embertelen, megalázó vagy büntető jellegű korlátozó intézkedést tilos alkalmazni. A korlátozó intézkedés csak addig tarthat, ameddig az elrendelés oka fennáll.
Korlátozó módszerek vagy eljárások alkalmazását -ha e törvény kivételt nem tesz- a beteg kezelőorvosa rendeli el. A kezelőorvos az alkalmazást megelőzően, -amennyiben ez nem lehetséges az alkalmazás megkezdését követően a lehető legrövidebb időn belül- rögzíti az egészségügyi dokumentációban a korlátozó módszereket vagy eljárásokat, megjelölve azok indítékát és alkalmazásuk időtartamát. Állandó orvosi felügyelet hiányában -kivételesen indokolt esetben- ideiglenesen szakápoló is elrendelheti a korlátozást. A korlátozásról a kezelőorvost haladéktalanul értesíteni kell, akinek azt tizenhat órán belül írásban jóvá kell hagynia. Ennek hiányában a korlátozást meg kell szüntetni. Korlátozó módszerek és eljárások alkalmazása esetén a beteg állapotát és testi szükségleteit rendszeresen -a szakmai szabályoknak megfelelően- ellenőrizni kell. A beteg egészségügyi dokumentációjában az ellenőrzés tényét és eredményét fel kell tüntetni.
A beteg e jogokat a fekvőbeteg-gyógyintézetben meglévő feltételektől függően, betegtársai jogainak tiszteletben tartásával és a betegellátás zavartalanságát biztosítva gyakorolhatja. Ennek részletes szabályait -e jogok tartalmának korlátozása nélkül- a fekvőbeteg-gyógyintézet házirendje határozza meg. A házirend további jogokat is megállapíthat.
A beteget megilleti a vallási meggyőződésének megfelelő egyházi személlyel vagy vallási tevékenységet végző szervezet vallásos szertartást hivatásszerűen végző tagjával való kapcsolattartásnak és vallása szabad gyakorlásának joga.
A beteg jogosult saját ruháinak és személyes tárgyainak a használatára.
Amennyiben a beteg a gyógyintézetet bejelentés nélkül hagyja el, a kezelőorvos ezt a beteg egészségügyi dokumentációjában feltünteti, továbbá cselekvőképtelen beteg esetén -ide nem értve a cselekvőképtelen állapotban lévő beteget- a gyógyintézet elhagyásának tényéről értesíti a törvényes képviselőt. Korlátozottan cselekvőképes kiskorú és a cselekvőképességében az egészségügyi ellátással összefüggő jogok gyakorlása tekintetében részlegesen korlátozott nagykorú beteg esetén hozzátartozót, ennek hiányában a törvényes képviselőt kell értesíteni. Amennyiben a betegnek a támogatott döntéshozatalról szóló törvény szerinti támogatója van és annak feltüntetését az egészségügyi dokumentációban kérte, a gyógyintézet elhagyásának tényéről a támogatót értesíteni kell.
Cselekvőképtelen beteg esetén e jog a törvényes képviselő egyetértésével gyakorolható.
A cselekvőképtelen, a korlátozottan cselekvőképes kiskorú és a cselekvőképességében bármely ügycsoport tekintetében részlegesen korlátozott betegnek is joga van a korának és pszichés állapotának megfelelő tájékoztatáshoz.
A betegnek joga van arra, hogy számára érthető módon kapjon tájékoztatást, figyelemmel életkorára, iskolázottságára, ismereteire, lelkiállapotára, e tekintetben megfogalmazott kívánságára, valamint arra, hogy a tájékoztatáshoz szükség esetén és lehetőség szerint tolmácsot vagy jelnyelvi tolmácsot biztosítsanak.
Ha a betegnek az egészségügyi ellátással összefüggő döntései meghozatalában a támogatott döntéshozatalról szóló törvény szerinti támogatója van, a beteg kérelmére a tájékoztatás során biztosítani kell támogatója jelenlétét.
Az orvos a vizsgálatot megelőzően köteles a beteget -amennyiben állapota lehetővé teszi- arról tájékoztatni, hogy a vizsgálat és az azt követő ellátás térítési díját meg kell téríteni, ha a vizsgálat eredménye szerint sürgős szükség nem áll fenn és az ellátás költségének fedezete a központi költségvetésben és az Egészségbiztosítási Alapon keresztül sincs biztosítva.
A cselekvőképes beteg a tájékoztatásáról lemondhat, kivéve, ha betegsége természetét ismernie kell ahhoz, hogy mások egészségét ne veszélyeztesse. Ha a beavatkozásra a beteg kezdeményezésére és nem terápiás célból kerül sor, a tájékoztatásról való lemondás csak írásban érvényes.
Fentieket a 16. életévét betöltött kiskorú személy esetén is alkalmazni kell.
Az önrendelkezési jog gyakorlása keretében a beteg szabadon döntheti el, hogy kíván-e egészségügyi ellátást igénybe venni, illetve annak során mely beavatkozások elvégzésébe egyezik bele, illetve melyeket utasít vissza, kivéve, ha azok elmaradása mások életét vagy testi épségét veszélyeztetné.
Ha a betegnek az egészségügyi ellátással összefüggő döntései meghozatalában a támogatott döntéshozatalról szóló törvény szerinti támogatója van, a beteg kérelmére biztosítani kell, hogy a támogató beleegyezés megadása során jelen lehessen, azzal kapcsolatban a beteggel egyeztethessen.
A beteg beleegyezését szóban, írásban vagy ráutaló magatartással megadhatja, kivéve, ha e törvény eltérően nem rendelkezik.
Az invazív beavatkozásokhoz és az önkéntes gyógykezelésbe vételhez a beteg írásbeli vagy -amennyiben erre nem képes- két tanú együttes jelenlétében, szóban vagy más módon megtett nyilatkozata szükséges.
A cselekvőképes beteg -ha e törvény eltérően nem rendelkezik- közokiratban, teljes bizonyító erejű magánokiratban vagy -írásképtelensége esetén- két tanú együttes jelenlétében megtett nyilatkozattal és megnevezheti azt a cselekvőképes személyt, aki jogosult helyette a beleegyezés, illetve a visszautasítás jogát gyakorolni, illetve, akit tájékoztatni kell. bárkit kizárhat a beleegyezés és a visszautasítás jogának helyette történő gyakorlásából, illetve a tájékoztatásból.
Amennyiben a beteg cselekvőképtelen és nincs nyilatkozattételre jogosult személy, a beleegyezés és a visszautasítás jogának a törvény szerint megjelölt sorrendben a hozzátartozók jogosultak:
Nyilatkozatra a kezelőorvos által javasolt invazív beavatkozásokhoz történő beleegyezésre terjedhet ki. E nyilatkozat azonban a beavatkozással fölmerülő kockázatoktól eltekintve nem érintheti hátrányosan a beteg egészségi állapotát, így különösen nem vezethet súlyos vagy maradandó egészségkárosodásához. A nyilatkozatról a beteget cselekvőképessé válását követően azonnal tájékoztatni kell.
Az egészségügyi ellátással kapcsolatos döntésekben a cselekvőképtelen, illetve a korlátozottan cselekvőképes kiskorú és a cselekvőképességében az egészségügyi ellátással összefüggő jogok gyakorlása tekintetében részlegesen korlátozott beteg véleményét a szakmailag lehetséges mértékig figyelembe kell venni abban az esetben is, ha a beleegyezés, illetve a visszautasítás jogát más személy gyakorolja.
A beteg beavatkozásokba történő beleegyezését vélelmezni kell, ha a beteg egészségi állapota következtében beleegyező nyilatkozat megtételére nem képes.
mások -ideértve a 24. hetet betöltött magzatot is- egészségét vagy testi épségét súlyosan veszélyezteti, továbbá:
Amennyiben egy invazív beavatkozás során annak olyan kiterjesztése válik szükségessé, amely előre nem volt látható, az erre irányuló beleegyezés hiányában a beavatkozás kiterjesztése -a (2) bekezdés szerinti eset kivételével- csak akkor végezhető el, ha
azt sürgős szükség fennállása indokolja, vagy
ennek elmaradása a beteg számára aránytalanul súlyos terhet jelentene.
A betegség természetes lefolyását lehetővé téve az életfenntartó vagy életmentő beavatkozás visszautasítására csak abban az esetben van lehetőség, ha a beteg olyan súlyos betegségben szenved, amely az orvostudomány mindenkori állása szerint rövid időn belül -megfelelő egészségügyi ellátás mellett is- halálhoz vezet és gyógyíthatatlan.
A beteg nem utasíthatja vissza az életfenntartó vagy életmentő beavatkozást, ha várandós.
Cselekvőképtelen beteg, korlátozottan cselekvőképes kiskorú és a cselekvőképességében az egészségügyi ellátással összefüggő jogok gyakorlása tekintetében részlegesen korlátozott beteg esetén az ellátás nem utasítható vissza.
Ha cselekvőképtelen beteg, továbbá korlátozottan cselekvőképes kiskorú és a cselekvőképességében az egészségügyi ellátással összefüggő jogok gyakorlása tekintetében részlegesen korlátozott beteg esetén az ellátás visszautasítására kerül sor, az egészségügyi szolgáltató keresetet indít a beleegyezés bíróság általi pótlása iránt. A kezelőorvos a bíróság jogerős határozatának meghozataláig köteles a beteg egészségi állapota által indokolt ellátások megtételére. Közvetlen életveszély esetén a szükséges beavatkozások elvégzéséhez bírósági nyilatkozatpótlásra nincs szükség.
a járóbeteg-szakellátási tevékenység befejezésekor ambuláns ellátási lapot kapni,
egészségügyi adatairól -saját költségére- összefoglaló vagy kivonatos írásos véleményt kapni.
A beteg jogosult az általa pontatlannak vagy hiányosnak vélt -rá vonatkozó- egészségügyi dokumentáció kiegészítését, kijavítását kezdeményezni, amelyet a kezelőorvos, illetve más adatkezelő a dokumentációra saját szakmai véleményének feltüntetésével jegyez rá. A hibás egészségügyi adatot az adatfelvételt követően törölni nem lehet, azt úgy kell kijavítani, hogy az eredetileg felvett adat megállapítható legyen.
Amennyiben a betegről készült egészségügyi dokumentáció más személy magántitokhoz való jogát érintő adatokat is tartalmaz, annak csak a betegre vonatkozó része tekintetében gyakorolható a betekintési, illetve egyéb jogosultság.
Cselekvőképtelen beteg dokumentációjába való betekintési jog hozzátartozót vagy törvényes képviselőt, korlátozottan cselekvőképes kiskorú és cselekvőképességében az egészségügyi ellátással összefüggő jogok gyakorlása tekintetében részlegesen korlátozott személy dokumentációjába való betekintési jog a beteget, hozzátartozót, vagy a törvényes képviselőt illeti meg.
A beteg életében, illetőleg halálát követően házastársa, egyeneságbeli rokona, testvére, valamint élettársa -írásos kérelme alapján- akkor is jogosult az egészségügyi adat megismerésére, ha az egészségügyi adatra
Ezen esetekben csak azoknak az egészségügyi adatoknak a megismerése lehetséges, amelyek a fenti okokkal közvetlenül összefüggésbe hozhatók. Az egészségügyi adatokra vonatkozó tájékoztatást a beteg kezelőorvosa, illetve az egészségügyi szolgáltató orvosszakmai vezetője adja meg, az orvosi tájékoztatásra vonatkozó előírásoknak megfelelően, – szükség esetén – a kérelmező kezelőorvosával való szakmai konzultáció alapján.
A beteg halála esetén törvényes képviselője, közeli hozzátartozója, valamint örököse -írásos kérelme alapján- jogosult a halál okával összefüggő vagy összefüggésbe hozható, továbbá a halál bekövetkezését megelőző gyógykezeléssel kapcsolatos egészségügyi adatokat megismerni, az egészségügyi dokumentációba betekinteni, valamint azokról kivonatot, másolatot készíteni vagy saját költségére másolatot kapni.
A betegnek joga van ahhoz, hogy vizsgálatára és kezelésére olyan körülmények között kerüljön sor, hogy azt beleegyezése nélkül mások ne láthassák, illetve ne hallhassák, kivéve, ha a veszélyeztető magatartás, vagy a közvetlen veszélyeztető magatartás esetén ez elkerülhetetlen.
A pszichiátriai beteg személyiségi jogait egészségügyi ellátása során -helyzetére való tekintettel- fokozott védelemben kell részesíteni.
A pszichiátriai beteg jogai a feltétlenül szükséges mértékben és ideig, továbbá abban az esetben korlátozhatók, ha a beteg veszélyeztető vagy közvetlen veszélyeztető magatartást tanúsít. Az emberi méltósághoz való jog azonban ebben az esetben sem korlátozható.
Minden pszichiátriai beteg jogosult arra, hogy
gyógykezelése során a korlátozó intézkedés alkalmazására feltétlenül indokolt esetben, csak veszélyeztető vagy közvetlenül veszélyeztető magatartása esetén kerüljön sor.
A pszichiátriai beteg gyógykezeléshez való beleegyezésére az általános szabályok az irányadók, addig, ameddig a beteg veszélyeztető vagy közvetlenül veszélyeztető magatartást tanúsít, el lehet tekinteni a beteg beleegyezésétől az ezek elhárítását célzó korlátozások tekintetében, de a tájékoztatást ilyen esetben is a lehetőséghez képest meg kell kísérelni.
A pszichiátriai intézetbe felvett beteget az általánosan előírt tájékoztatáson túlmenően szóban és írásban tájékoztatni kell jogairól, különös tekintettel a bírósági eljárás lényegére, a betegnek azzal kapcsolatos jogaira.
A veszélyeztető vagy közvetlen veszélyeztető magatartás megszűnése után a beteget az általános szabályok szerint részletesen tájékoztatni kell.
Személyes szabadságában bármely módon (fizikai, kémiai, biológiai vagy pszichikai módszerrel, illetve eljárással) csak a veszélyeztető vagy közvetlen veszélyeztető magatartású beteg korlátozható. A korlátozás csak addig tarthat, illetőleg olyan mértékű és jellegű lehet, amely a veszély elhárításához feltétlenül szükséges.
A korlátozás elrendelésének oka lehet ha a sürgősségi és a kötelező gyógykezelés alatt álló beteg engedély nélküli eltávozása másként nem akadályozható meg.
A korlátozásról az orvost haladéktalanul értesíteni kell, akinek 2 órán belül azt jóvá kell hagynia. Ennek hiányában a korlátozást haladéktalanul meg kell szüntetni.
A korlátozás ideje alatt a beteg állapotát folyamatosan ellenőrizni kell, amely magában foglalja a fizikai, higiénés és egyéb szükségletek felmérését és ezeknek a beteg állapotának megfelelő kielégítését.
A pszichiátriai beteg esetében kivételesen korlátozható a betegnek az egészségügyi dokumentáció megismeréséhez való joga, ha alapos okkal feltételezhető, hogy a beteg gyógyulását nagymértékben veszélyeztetné, vagy más személy személyiségi jogait sértené az egészségügyi dokumentáció megismerése. A korlátozás elrendelésére kizárólag orvos jogosult.
A korlátozások elrendeléséről a betegjogi képviselőt és a beteg törvényes vagy meghatalmazott képviselőjét haladéktalanul értesíteni kell.
A betegjogi korlátozásokat részletesen dokumentálni és indokolni kell.
A betegnek joga van a terápiás foglalkoztatáshoz, de sem terápiás, sem egyéb munka végzésére nem kényszeríthető.
Lehetővé kell tenni, hogy a beteg önként részt vehessen az intézet fenntartását szolgáló munkák végzésében is, ha ettől állapotának javulása remélhető.
Önkéntes és sürgősségi, valamint kötelező gógykezelés, a beteg kérésére, orvosi javaslatra, illetve a bíróság végzésére kerülhet sor. Önkéntes beteg is átminősíthető, ha állapota igényli, ugyanígy nem önkéntes beteget is vissza kell minősítewni önkéntesnek, ha állapota ezt lehetővé teszi.
Hova fordulhat segítségért az a beteg, aki úgy érzi, hogy a kórházi kezelés során jogai sérültek?
Betegjogi képviselőhöz, aki jogairól tájékoztatja és segít ügyeit intézni.
A beteg jogosult az egészségügyi ellátással kapcsolatban az egészségügyi szolgáltatónál, illetve fenntartójánál panaszt tenni. Az egészségügyi szolgáltató, illetve a fenntartó köteles a panaszt kivizsgálni, és ennek eredményéről a beteget a lehető legrövidebb időn belül, de legfeljebb harminc munkanapon belül írásban tájékoztatni. A panaszjog gyakorlása nem érinti a betegnek azon jogát, hogy a külön jogszabályokban meghatározottak szerint – a panasz kivizsgálása érdekében – a betegjogi, ellátottjogi és gyermekjogi képviselőt foglalkoztató szervhez és más szervekhez forduljon. Erre a körülményre a szolgáltató köteles a beteg figyelmét felhívni.
Érdekvédelmi és/vagy emberi jogi szervezethez (Pszichiátriai Érdekvédelmi Fórum), tel: 341-05-21, 06-30-5618816).
Hogyan történik az elbocsátás a pszichiátriai osztályról?
Az önkéntesen kórházba került beteget kérelmére bármikor haza engedhetik.
A cselekvőképtelen ill. korlátozottan cselekvőképes beteget akkor engedik haza, ha a hozzátartozója kérelmezi.
A nem önkéntes beteg elbocsátásáról az osztályvezető főorvos vagy a bíróság dönthet.
Mi a szerepe az önsegítő csoportoknak és kik a tagjai?
Céljaik: a pszichiátriai problémával élők érdek- és jogvédelme, a társadalmi megbélyegzés csökkentése, a szakemberekkel való együttműködés, a páciensek rehabilitációja, a kölcsönös segítség és közösség kialakítása.
A pszichiátriai betegek és hozzátartozóik is alakítanak egyesületeket jogaik védelmére és egymás segítése érdekében. Az önsegítő csoportok tevékenységébe való bekapcsolódás révén Ön is sokat tehet helyzete javításáért.
Mi a bíróság szerepe a pszichiátriai gyógykezelés során?
Dönt arról, hogy szükséges-e a kezelés, ha az nem a beteg beleegyezésével történik. A nem önkéntesen kezelt beteg bekerülése után legfeljebb 72 órán belül bírói szemle kötelező, melynek során a beteget nem kezelő független igazságügyi elmeorvos-szakértő jár el. A határozat meghozataláig elsősorban a veszélyeztető vagy közvetlen veszélyeztető magatartás megszüntetésére kell törekedni. A szakmailag lehetséges mértékben és módon kerülni kell az olyan beavatkozások elvégzését, amelyek lehetetlenné teszik, hogy a bíróság a személyes meghallgatás során a beteg aktuális pszichés állapotát megítélje. Amennyiben erre mégis sor kerül, azt részletesen dokumentálni és indokolni kell.
Időszakonként ellenőrzi, hogy továbbra is szükséges-e a betegnek az intézeti kezelés (fekvőbeteg – gyógyintézetben 30 naponként, rehabilitációs intézetben 60 naponként).
Kezdeményezheti a gondnokság alá helyezési eljárás indítását. Általában azonban a gyámhivatal kezdeményezi, önállóan, vagy megkeresés alapján.
Ha felülvizsgálat során megállapítja, hogy a beteg további kezelése nem indokolt rendelkezik a beteg hazaengedéséről.
Mikor kerül kapcsolatba a gyógykezelés során a bírósággal a páciens?
A felülvizsgálaton a bíróság meghallgatja a pácienst, annak törvényes vagy meghatalmazott képviselőjét, illetve független orvosszakértőt.
Mi a célja a gondnokságnak?
A gondnokság intézménye arra hivatott, hogy a saját ügyében eljárni nem vagy csak részben tudó személy érdekképviseletét ellássa, gondoskodjon alapvető szükségleteiről, figyelemmel kísérje egészségi állapotát.
Gondnokul lehetőleg hozzátartozót kell kirendelni, ennek hiányában hivatásos gondnokot.
Milyen korlátozásokkal jár a gondnokság?
A cselekvőképességet részlegesen korlátozó gondnokság:
a cselekvőképességében részlegesen korlátozott az a nagykorú, akit a bíróság ilyen hatállyal gondnokság alá helyezett. Ilyen határozatot a bíróság annak a nagykorúnak az ügyében hoz, akinek az ügyei viteléhez szükséges belátási képessége -mentális zavara következtében- tartósan vagy időszakonként visszatérően nagymértékben csökkent, s emiatt -egyéni körülményeire, valamint családi és társadalmi kapcsolataira tekintettel- meghatározott ügycsoportban gondnokság alá helyezése indokolt. A bíróságnak a cselekvőképességet részlegesen korlátozó ítéletben meg kell határoznia azokat a személyi vagy vagyoni jellegű ügycsoportokat, amelyekben a cselekvőképességet korlátozza. A cselekvőképességében részlegesen korlátozott minden olyan ügyben tehet érvényes jognyilatkozatot, amely nem tartozik abba az ügycsoportba, amelyben a bíróság korlátozó határozatot hozott. Cselekvőképességében részlegesen korlátozott személy -a bíróság ítéletében meghatározott ügycsoportokra vonatkozó- jognyilatkozatainak érvényességéhez gondnokának hozzájárulása szükséges. Ha ez a személy cselekvőképessé válik, maga dönt függő jognyilatkozatainak érvényességéről. Ha közte és gondnoka között vita merül fel, e kérdésben a gyámhatóság dönt. A cselekvőképességében részlegesen korlátozott személy maga tehet olyan jognyilatkozatot, amelyre a jogszabály feljogosítja, megkötheti a mindennapi élet szokásos szükségleteinek fedezésére szolgáló kisebb jelentőségű szerződéseket, rendelkezhet a jövedelmének a bíróság által meghatározott hányadáról, amelynek értékéig kötelezettséget is vállalhat, köthet olyan szerződést, amellyel kizárólag előnyt szerez, illetve ajándékozhat a szokásos mértékben. Ha a korlátozott személy érdekében azonnali intézkedés szükséges, azt a gondnok jogosult megtenni, amelyről azonban tájékoztatnia kell a gyámhatóságot nem elegendő a korlátozó intézkedéshez a belátási képesség hiánya, emellett az egyéni körülmények és a családi, társadalmi kapcsolatok vizsgálatára is szükség van. A korlátozható ügycsoportok felsorolása nem történik még példálózó jelleggel sem, ennek kialakítása a bírósági gyakorlatban történik majd, tipikus példája lehet a notórius pereskedők, indokolatlanul a bírósághoz vagy más hatósághoz fordulók esete. A cselekvőképesség részlegesen sem korlátozható, ha az érintett jogainak védelme más módon is biztosítható.
A cselekvőképességet teljesen korlátozó gondnokság:
cselekvőképtelen az a nagykorú, akit a bíróság cselekvőképességet teljesen gondozó gondnokság alá helyezett. Azt a személyt, akinek ügyei viteléhez szükséges belátási képessége -mentális zavara következtében- tartósan, teljes körűen hiányzik, és emiatt -egyéni körülményeire, valamint társadalmi kapcsolataira tekintettel- gondnokság alá helyezése indokolt. A bíróság a cselekvőképességet abban az esetben korlátozhatja teljesen, ha a személy védelme a korlátozás nélkül vagy részleges korlátozással nem érhető el. Nem elegendő a korlátozó intézkedéshez a belátási képesség hiánya, emellett az egyéni körülmények és a családi, társadalmi kapcsolatok vizsgálatára is szükség van. A korlátozás csak abban az esetben rendelhető el, ha a jogok védelme más módon nem érhető el.
A cselekvőképtelen nagykorú nyilatkozata semmis, a nevében gondnoka jár el. Nem semmis az ilyen személy által kötött és teljesített olyan csekély jelentőségű szerződés, amelynek megkötése a mindennapi életben tömegesen fordul elő, és különösebb megfontolást nem igényel. A gondnoknak döntés előtt meg kell hallgatnia a véleménynyilvánításra képes gondnokolt nyilatkozatát, s azt lehetőség szerint figyelembe kell vennie a döntésnél.
Közös (gondnoksági) szabályok:
a gyámhatóság szerepe a részlegesen korlátozott személy és a cselekvőképtelen nagykorú gondnoka döntéseinél:
a gyámhatóság jóváhagyása szükséges a cselekvőképességében részlegesen korlátozott, illetve a cselekvőképtelen gondnoka jognyilatkozatának érvényességéhez, ha az a személy tartására, öröklési jogviszony alapján őt illető jogra vagy őt terhelő kötelezettségre, nem tehermentes ingatlanszerzésre, tulajdonjogának átruházására, vagy megterhelésére, gyámhatóságnak átadott vagyonára, a gondnokrendelő határozatban megjelölt értéknél magasabb értékű vagyontárgyra vonatkozik. Nincs szükség külön gyámhatósági jóváhagyásra, ha a nyilatkozat érvényességét közjegyzői vagy bírósági eljárásban bírálták el.
Gondnokság alá helyezést megelőző intézkedések:
zárlat elrendelése és zárgondnok-rendelés: Ha cselekvőképességet érintő gondnokság alá helyezés látszik indokoltnak és az érintett személy vagyonának védelme sürgős intézkedést igényel, a gyámhatóság a vagyonra vagy annak egy részére zárlatot rendel el, és ezzel egyidejűleg zárgondnokot rendel, mely ellen nincs helye fellebbezésnek.
Ideiglenes gondnokrendelés: Azonnali intézkedést igénylő esetben a gyámhatóság ideiglenes gondnokot rendelhet annak a nagykorúnak, akinek a cselekvőképességet érintő gondnokság alá helyezése látszik indokoltnak, és személyének vagy vagyonának védelme más módon nem lehetséges. A kirendelő határozat ellen nincs helye fellebbezésnek. A határozatban a gyámhatóság meghatározza, hogy az ideiglenes gondnok mely ügyekben vagy ügycsoportokban jogosult nyilatkozatot tenni.
Garanciális szabály, hogy a zárlatelrendelést vagy az ideiglenes gondnok kirendelését követő nyolc nap alatt a gyámhatóságnak meg kell indítania a gondnokság alá helyezési eljárást, s a bíróságnak a perben harminc napon belül felül kell vizsgálnia a zárlatot elrendelő vagy az ideiglenes gondnokot kirendelő határozatot.
Gondnokság alá helyezés:
a gondnokság alá helyezést a bíróságtól a nagykorú vele élő házastársa, élettársa, egyenes ági rokona, testvére, a kiskorú törvényes képviselője, a gyámhatóság és az ügyész kérheti. Ha a gondnokság alá helyezés szükségességéről a gyámhatóság tudomást szerez, a gondnokság alá helyezési eljárást meg kell indítania, ha ezt az arra jogosult személyek az erről történő tájékoztatást követő hatvan napon belül sem teszik meg.
Fontos garanciális szabály, hogy a cselekvőképesség korlátozását elrendelő, azt fenntartó vagy módosító ítéletében rendelkezni kell a gondnokság alá helyezés kötelező felülvizsgálata iránti eljárás megindításának időpontjáról, amely részleges korlátozás esetén nem lehet későbbi, mint az erről szóló ítélet jogerőre emelkedésétől számított öt év, teljes korlátozás esetén pedig az ítélet jogerőre emelkedésétől számított tíz év.
A gondnokság alá helyezés megszüntetése vagy módosítása:
a cselekvőképességet érintő gondnokságot a bíróság megszünteti, ha elrendelésének oka már nem áll fenn. A megszüntetést a bíróságtól a gondnokolt, a gondnokolt vele élő házastársa, élettársa, egyenesági rokona, testvére, a gondnok, a gyámhatóság vagy az ügyész kérheti. Ugyanők kérhetik a módosítást is, azaz a teljes helyett a részleges gondnokság alá helyezést vagy ez utóbbi tekintetében az egyes ügycsoportok változatását vagy számának csökkentését. Ezen perek megindításának helye van a kötelező felülvizsgálat időpontját megelőzően is.
Támogatott döntéshozatal:
Ez lényegében a cselekvőképességet nem érintő, az érintett személy önrendelkezését és jogainak védelmét szolgáló jogintézmény.
Gondnoksági eljárásokban széles körben alkalmazható a gondnokság helyett.
Támogatott személy: az egyes ügyei intézésében, döntései meghozatalában belátási képességének kisebb mértékű csökkenése miatt segítségre szoruló nagykorú személy, akinek a gyámhatóság támogatót rendel;
Támogató: a támogatott személy kérelmére vagy a bíróság megkeresése alapján a gyámhatóság által a támogatott személlyel egyetértésben, a támogatott személy segítésére kirendelt személy.
Nem lehet támogatónak kirendelni azt,
akinek a személye ellen a támogatott személy tiltakozik vagy ennek hiányában is azt a személyt, akinek kirendelése a támogatott személy érdekeivel ellentétes,
aki cselekvőképességet érintő gondnokság hatálya alatt áll, vagy
aki maga is támogatott személy.
A gyámhatóság a támogatott személy részére legfeljebb két személyt rendelhet ki támogatóként. A gyámhatóság a támogató kirendeléséről a támogató és a támogatott személy személyes meghallgatását követően dönt.
A támogató, ha a támogatott döntéshozatal általános jelleggel vagy az adott ügycsoportra tekintettel fennáll, a támogatott személy kérésére
a közigazgatási hatósági eljárás általános szabályairól szóló törvényben, a polgári perrendtartásról szóló törvényben és a büntetőeljárásról szóló törvényben meghatározottak szerint jelen van azoknál a közigazgatási, polgári és büntetőeljárási cselekményeknél, amelyekben a támogatott személy érintett,
az eljárási cselekmény rendjét meg nem zavaró módon a támogatott személlyel egyeztet,
a támogatott személy jognyilatkozatának megtételekor jelen van,
tanácsaival, a támogatott személy számára szükséges tájékoztatás megadásával a támogatott személy jognyilatkozatának megtételét elősegíti, és
a támogatott személy döntésének meghozatalához segítséget nyújt, valamint a döntése meghozatalában személyes jelenlétével közreműködik.
A támogató a támogatott személy kérésére vagy a gyámhatóság felhívására írásba foglalja, hogy miben segítette a támogatott személyt és milyen tanáccsal látta el.
A támogató a kirendeléséről szóló gyámhatósági határozattal vagy a gyámhatóság által számára e célra kiadott tanúsítvánnyal igazolja, hogy a támogatott személy vonatkozásában támogatói feladatokat lát el.
A gyámhatóság a támogató kirendelését ötévenként felülvizsgálja. A felülvizsgálat időpontjától függetlenül rendkívüli felülvizsgálatnak van helye, ha
azt a támogatott személy vagy a támogató kéri,
a támogatott személyt a bíróság gondnokság alá helyezte,
más hatóság értesíti a gyámhatóságot a támogató és a támogatott személy közötti érdekellentétről, vagy
olyan egyéb tény, körülmény jut a gyámhatóság tudomására, amely indokolttá teszi a támogató kirendelésének felülvizsgálatát.
A felülvizsgálati eljárás során a gyámhatóság meggyőződik arról, hogy
a támogatott személy továbbra is igényli-e, hogy egyes ügyei intézésében, döntései meghozatalában támogató segítse,
a támogatott személy egyetért-e azzal, hogy a kirendelt támogató lássa el a továbbiakban is a támogatói feladatokat, és
a támogató a támogatott személy érdekében járt-e el.
A gyámhatóság a felülvizsgálati eljárásban személyesen hallgatja meg a támogatót és a támogatott személyt.
A gyámhatóság a felülvizsgálat eredményeként
a támogató és a támogatott személy egyetértésével változatlan formában fenntartja a támogató kirendelését,
felmenti vagy elmozdítja a támogatót, és a támogatott személy kérelmére, vele egyetértésben
Hivatásos támogató az a cselekvőképes, büntetlen előéletű személy lehet, aki a hivatásos támogatókra vonatkozó képesítési előírásoknak megfelel. A gyámhatóság hivatásos támogatót rendel ki, ha
nincs olyan, a támogatott személy által megjelölt személy, akit támogatóul ki lehetne rendelni, és
a támogatott személy egyetért hivatásos támogató kirendelésével.
A gyámhatóság hivatásos támogatóul
hivatásos támogatói feladatokat ellátó, a Kormány által kijelölt szervvel kormányzati szolgálati jogviszonyban vagy munkavégzésre irányuló egyéb jogviszonyban foglalkoztatott személyt,
hivatásos gondnoki feladatokat ellátó személyt vagy
mentális zavarban szenvedő személyekkel foglalkozó jogi személyt rendelhet ki (ez lehet a PÉF is).
Hanghalló Csoport 2017 beszámoló
Filozófiai kávéház 2017 beszámoló

matches: bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság


text:
Nagylátószög – dűlőtúra az Etyeki Kúria Borgazdaság birtokán - Bor és Piac - borpiaci szakmai magazin
Témák:etyek
Az Etyeki Kúria az Etyek-Budai Borvidék legelismertebb borászata, melyet a kezdetektől fogva a birtok résztulajdonosa, Matolcsy Sára irányít, és emelt világszínvonalú borászattá.
Az Etyeki Kúria Borászat 1996-ban alakult az etyeki Öreghegyen alig 2 hektár szőlőterülettel, és dinamikus szőlőtelepítésekkel napjainkra már 27 hektár termőterületen gazdálkodik az Etyek-Budai borvidéken és 20 hektárt meghaladó területe van Sopronban is. Az Etyeki dombság szeles, de bőséges napsütéssel ellátott fennsíkjain, egyedi ökológiai adottságok között, mészkő alapú, mélyrétegű barna erdőtalajon teremnek a Kúria fő fajtái, a Chardonnay, a Sauvignon blanc és a Pinot noir, míg Sopronból származik a Kékfrankos, a Merlot és az újonnan piacra dobott Zweigelt.
Nagylátószögben! – Barangolás a Nagy- és Kis-Látó-hegy dűlőin az Etyeki Kúriával – jelszóval invitálta dűlőtúrára a sajtó képviselőit június 13-án az Etyeki Kúria. A sajtó képviselőit Matolcsy Sára, a birtok résztulajdonosa üdvözölte miközben a poharakba a pincészet egyik újdonságát, a Pláne Frizzante-t, az Etyeki Kúria gyöngyöző borát töltötték. A köszöntő szavak után átvette az irányítást Mérész Sándor főborász, aki elsőként a régi telepítésű termőterületeket mutatta be.Elsőként jöttek rá arra, hogy az Etyeki-dombság talaja és mezoklímája nem csak a fehérszőlők számára biztosít megfelelő lehetőségeket, hanem a kékszőlők fekete hercegnőjének, a pinot noirnak is. Az Etyek – Budai borvidéken elsőként telepített pinot noir szőlőből készült boruk számos világszínvonalú elismerést hozott a pincének. Ebben a sikertörténetben a legújabb fejezet, hogy az idei bukaresti International Wine Contesten, rangos nemzetközi megmérettetésen, az Etyeki Kúria 2015-ös Pinot Noirja aranyérmet szerzett.
Az Etyeki Kúria 2013-ban vásárolt új területeket az alcsútdobozi Kis-Látó-hegy dűlőin, ahol a régi telepítéseket kivágták, majd különböző vegyes gabonákat ültetve pihentették a talajt. Az új területre gondos előkészítő munka után Sauvignon blanc, Chardonnay és Pinot noir tőkék kerültek, összesen 13 különböző alany és klón kombináció, hogy a betelepített terület adott részén a lehető legjobb minőségű szőlő teremhessen. Ezek a telepítések talán bár már az idén is produkálnak kisebb termést, de igazán termőre jövőre fordulnak, így akkor számolnak az első szürettel.Alcsútdoboz határában, a tengerszint felett 180-220 m magasságban fekvő dombság, a Nagy-Látó-hegy mintegy 16 hektáros területén az első ütemben 2001-ben Pinot noirt, 2002-ben Chardonnay-t, 2006-ban újabb területen Pinot noirt, 2007-ben Pinot noirt, Sauvignon blanc-t és Szürkebarátot telepítettek.
Igen látványos a fejlesztés harmadik üteme, ami egy 2015-ös telepítés feletti erdőterület egy részén jelenleg is zajlik. Mielőtt az erdőt öt hektár területen idén januárban kivágták, hogy előkészítsék az újabb szőlőtelepítést, 2016 őszén Alcsútdobozon ugyanekkora területen egy új akácost ültettek. A terület jelenleg pihentetés alatt van, a tervek szerint két-három éven belül kezdődhet meg a szőlőtelepítés. Mérész Sándor elmondta, hogy minden bizonnyal ezekre a területekre is Chardonnay, Pinot noir és Sauvignon blanc kerülhet majd, de megjegyezte, hogy egy különösen meleg, katlanszerű területen elképzelhető az is, hogy Kékfrankossal próbálkoznak. A termőterületek nagysága az újonnan telepítendő öt hektárral harminckét hektárra növekszik. A területek bemutatását természetesen borkóstoló követte, melyen a birtok borai kivétel nélkül nagyszerűen szerepeltek.
Ilyen volt az Őszi Etyeki Piknik

matches: Kúria Kúria Kúria Kúria Kúria Kúria Kúria