text:
@sunabajnok: Nono! Az katonai, állami állás olyan kevés jövedelemmel kecsegtetett, h nem volt oly...	(2015.04.29. 17:50)
211. Bízom a bíróság józan paraszti eszében
maxvall bircaman szerkesztő (törölt):
213. Nekifutottunk harmadszor is
Szólj hozzá!	212. Bírósági rebellió
2015.04.29. 19:25 Viszkisdoboz
Breaking news! A Fővárosi Törvényszék semmibe vette a magasabb bíróság, a Fővárosi Ítélőtábla végzésbe foglalt jogerős döntését!
A másodfokú bíróságnak sikerült végleg koncepciós perré változtatnia a lakás-ügyet!
A mai napon a Fővárosi Törvényszék, mint másodfokú bíróság a lakás-ügyben hozott első fokú felmentő ítéletemet hatályon kívül helyezte, megállapította hatáskörének hiányát, és áttette az ügyet elbírálásra a Fővárosi Törvényszék Katonai Tanácsához.
Dr. Keszthelyi előadó bíró vagy nem olvasta el a peranyagot vagy hallatlan bátorságról tett tanúbizonyságot. Ugyanis nyíltan szembehelyezkedett a magasabb bíróság döntésével. Az hagyján, hogy kész anyaggal várt minket, minden le volt gépelve, tök mindegy volt, hogy ki mit mondott vádlóként, védőként vagy vádlottként. De az mindennek a teteje, hogy semmibe vette a Fővárosi Ítélőtábla, a nálánál magasabb bíróság döntését, és ezzel újra kell kezdeni egy 4 éve húzódó ügyet.
Visszakerültünk oda, ahonnan elindultunk.
Történt ugyanis, hogy 2012-ben a polgári bíróság a vádirat alapján azt állapította meg, hogy nincs hatásköre az ügy elbírálására, mert katona voltam a vélelmezett bűncselekmény elkövetésekor. Ezért áttette az ügyet a katonai bíróságra. A katonai bíróság meg azt állapította meg, hogy nincs hatásköre, mert szolgálati lakásom megvásárlásakor már nem voltam aktív katona. Egyébként is jogszerűen utalt ki nekem a HM szolgálati lakást.
A Fővárosi Ítélőtábla a negatív hatásköri összeütközést feloldotta és – a Fővárosi Fellebbviteli Főügyészség indítványára is tekintettel - polgári bíróságot jelölt ki végzésében az ügy bíróságaként.
Az első fokú bíróság bűncselekmény hiányában felmentő döntést hozott. Új tény és bizonyítékok hiányában az ügyészség fellebbezése alapján nem volt helye a bizonyítékok felülmérlegelésének, ezt a Fővárosi Törvényszék is elismerte.
Felmentés helyben hagyása helyett azonban jött a fekete leves, amire senki nem gondolt, meggyőződésem, hogy még az ügyészség sem!
A másodfokú bíróság szerint nem a szolgálati lakás eladását kell vizsgálni, hanem a szolgálati lakás kiutalásának körülményeit. Akkor pedig hivatásos katona voltam, így katonai büntetőeljárásnak van helye.
Ezzel csak az a baj, hogy erről a Fővárosi Törvényszék Katonai Tanácsa egyszer már döntött: „ebben az időszakban bűncselekmény nem történt, semmilyen vagyoni hátrány nem következett, nem következhetett be…”
Ha ezzel befejezte volna a végzés indokolását a bíróság, akkor még megőriztem volna nyugalmamat, hiszen tanítottam az egyetemen, hogy vannak rossz bírósági döntések is. De nem így történt. A bíróság kimondta, hogy a katonai bíróság számára ugyan iránymutatást nem adhat, ezért a vádhatóság számára fejtegette, hogy az új eljárásban hogyan kell képviselnie a vádat és mit, hogyan kell bizonyítania ahhoz, hogy úgy lehessen forgatni az ügyet, hogy akár elítélő döntést is hozhasson a bíróság.
A másodfokú bíróság a nyomozati iratokból olvasta fel a szerinte „terhelő” mondatokat, félmondatokat. Nálam például hangsúlyozta, hogy nem felbujtóként kell ellenem a vádat fenntartania az ügyészségnek, hanem bűnsegédként. Még véletlenül sem törődött az első fokú bíráság bizonyítási eljárásával, amely kimerítően tisztázta az ügyet és végül arra jutott, hogy NEM TÖRTÉNT BŰNCSELEKMÉNY!
Amikor nyilatkozattételre került a sor, elmondtam a bíróságnak, hogy ezt a kört már egyszer megfutottuk, nincs garancia arra, hogy a katonai bíróság befogadja majd az ügyet, erre a tanács elnöke megvonta a vállát és azt mondta, hogy ez már nem az ő hatásköre. Azt is kifejtettem, hogy a hatáskörének hiánya indokolásán túl nem értek egyet az ügyészség számára adott iránymutatással.
Azt gondolom, hogy innentől kezdve nyugodtan nevezhetem ezt a pert koncepciós pernek. Azon se lepődnék meg, ha ítéletet is küldene a tanács a majdan eljáró katonai bírónak.
Szólj hozzá!	211. Bízom a bíróság józan paraszti eszében
2015.04.20. 19:28 Viszkisdoboz
Négy hosszú éve állok büntetőeljárás alatt katonai szolgálati lakásom miatt. Hogy pontosan miért is? Most éppen úgy tűnik, a Honvédelmi Minisztérium szakmai szerveinek gyors, szakszerű és jogszerű eljárása, valamint a minisztérium dokumentált joggyakorlata miatt szívok, mint a torkos borz.
A Fővárosi Törvényszék, mint másodfokú bíróság 2015. április 29. napján 10.30-kor nyilvános ülésen tárgyalja lakásügyemet, ahol Juhász Ferenc volt honvédelmi miniszter és én, mint volt államtitkára üldögélünk a vádlottak padján. A Központi Nyomozó Főügyészség nagy bátorsággal továbbra is börtönt, közügyektől eltiltást és vagyonelkobzást kért a jogbíróságtól.
(fotó: Fővárosi Törvényszék)
Meghurcolásom, bármilyen elképesztő, egy jogszerű, minden lakásbérlőt megillető jogon alapult. Szolgálati nyugállományba kerülésemet követően kértem a minisztertől határozatlan időtartamra kiutalt szolgálati lakásom elidegenítését. Így lettem felbujtó. A honvédelmi miniszter, aki a kérelmet - mérlegelési jogkörében eljárva - engedélyezte, tettesként lett megvádolva.
A vádlottak (fotó: dr. Sándor Zsuzsa)
A Pesti Központi Kerületi Bíróság, mint ténybíróság 2014. februárjában bűncselekmény hiányában mindkettőnket felmentett a vád alól.
Az ügyészség azonnal fellebbezett, ezzel alapos fejtörést okozva nekem. Kíváncsian vártam a felettes ügyészség írásos fellebbezését. Amikor megérkezett, az „itt a piros, hol a piros” átverő játék jutott eszembe róla, hiszen még ma sem tudom biztosan, hogy miért ülök felbujtóként a vádlottak padján. De nem lettem sokkal okosabb. Felbujtói magatartásomra az ügyészség a fellebbezésében, nem viccelek, egy mondatot, de egy szót sem vesztegetett!
Ellenben az ügyészség fellebbezése leszögezte, hogy az első fokú bírósági eljárás a szabályok betartásával került lefolytatásra, a bíróság minden bizonyítékot feltárt, értékelési körébe vont és a tényállást is lényegében helyesen állapította meg. Ez esetben viszont nem értem, hogy akkor miért is fellebbez az ügyészség???
A legborzasztóbb az, hogy az egész eljárás mindvégig sértette terhelti jogaimat, különösen védekezéshez fűződő jogomat. Mindig más és más ügyészségi állítás ellen kellett védekeznem. Mert, ha valamiről kiderült, hogy az ügyészség csúsztatott (hogy finom legyek), akkor jött a másik csalárd állítás. Ha ez is megbukott, akkor jött a harmadik variáció. Utána meg kezdtek mindent elölről.
Pedig ma már nemcsak Budai Gyula volt leszámolási biztos és Hende Csaba honvédelmi miniszter, mint feljelentők állítják, hogy a Honvédelmi Minisztérium szervei minden anyagi és eljárási szabályt betartottak szolgálati lakásom kiutalásakor és annak elidegenítésekor, hanem már a fellebbviteli ügyészség is azt állítja, hogy minden szabályos volt, vagyis „formálisan a jogi előírások megtartásával” történt szolgálati lakásom megvásárlása.
De, ami nem gyanús, az továbbra is gyanús. A gyanú alapját, a bűnök bűnét pedig nóvumként az képezi a fellebbezésben, hogy a HM szervei gyorsan és minden jogszabályt betartva dolgoztak. És nem vicceltem!
Pedig bíztam a felettes ügyészségben, a Fővárosi Ügyészség Büntetőbírósági Ügyek Osztályában, mert ott már biztosan nem kontárok, hanem magasan továbbképzett ügyészek dolgoznak. Talán azt is észreveszik, hogy az iratok között elfekszik a Fővárosi Ítélőtábla Katonai Tanácsa – katonai és polgári illetékességi vitát eldöntő – végzése, amely logikusan kijelölte a polgári bíráskodás terjedelmét is. Vagyis a vád tárgyává tett hűtlen kezelés bűncselekménye alapján szolgálati lakásom kiutalása nem, csak annak értékesítése vizsgálható a polgári bíróságok által.
Hát, nem jött be.
A fellebbviteli ügyészség az egyik mondatában azt állítja, hogy „nem volt olyan jogszabály, amely egyértelműen arra kötelezte volna az I. r vádlottat, hogy a kettős jogállású – szolgálati viszonyban álló katona és állami vezető – II. r. vádlott lakáshoz juttatásakor, illetve a lakás elidegenítésekor ne a HM rendelet szabályait alkalmazza”, illetve „…nem róható fel a vádlottak részére, hogy nem a Korm. rendelet alapján jártak el”.
Aztán egy sorral lejjebb a következőt olvashatjuk „a II. r. vádlott lakásigényét a 131/1997. Korm. rendelet alapján lehetett és kellett volna biztosítani”.
Aztán később megint nem hivatali lakást, hanem HM rendelet szerinti vezetői lakás kellett volna kapnom.
Majd ráfejel az egészre a fellebbviteli ügyészség, és azt írja: „A bizonyítási anyagból kitűnően a katonák számára a HM rendeletben jogszerű lehetőség volt arra, hogy az általuk határozatlan tartammal bérelt ingatlan meghatározott szolgálati idő elteltével megvásárolhassák. Ez a lehetőség a gyakorlatban a kettős jogállású vezetők vonatkozásában is fennállt, sőt tipikus gyakorlat volt.”
Itt meg kell állnunk egy pillanatra. Hol azzal vádol az ügyészség, hogy nem voltam katona, tehát nem is kaphattam szolgálati lakást. Majd azzal álltak elő, hogy nem szolgálati lakást kellett volna kapnom, hanem egy másik jogszabály alapján hivatali lakást. Majd amikor erről is kiderült, hogy hülyeséget állítanak, akkor megint más lett a vád, szolgálati lakás helyett vezetői lakást kellett volna kapnom. Aztán eljutottak végre az ügyészi vádbeszédben, hogy jogszerűen kaptam katonaként szolgálati lakást, végül a fellebbezésben elismerik, hogy ami az én lakásügyben történt, az volt az általánosan követett gyakorlata minisztériumnak.
A tények az ügyészségnek azonban nem jelentenek semmit, holott minden okiratot ők csatoltak és szinte minden tanút ők idéztettek a bíróságra. Pofátlanul úgy nyújtottak be vádiratot, hogy egyetlen bizonyítási eszközük sem a vádlottak terhére, hanem azok javára szólt. Tehát semmi és senki nem erősítette meg a vádhatóság gyanúját, már a nyomozás során sem! A polgári bíróság látván a vád „laza szerkezetét”, azonnal azzal kezdte a munkáját, hogy felszólította az ügyészséget a vád pontosítására. A katonai ügyészek ezen megsértődtek és a védelem által is várva várt pontosítás helyett gyakorlatilag megismételték a vádiratot.
A fellebbezésben - így nem meglepő módon - a perben megállapított tények figyelmen kívül hagyását kéri a felettes bíróságtól az ügyészség. „…az első fokú bíróság által rögzített szolgálati út betartása, illetőleg az, hogy a szakmai szerveztek, szakemberek is jogszerűnek értelmezték a dokumentációkon a lakáshoz jutással kapcsolatos szabályok alkalmazását, nem bírt jelentőséggel”. Ott adtam fel, amikor elolvastam a következő mondatot. Szerintem nagyítom, bekereteztetem és a szobám falára kifüggesztem, hogy mindennap szembesülhessek vele.
„Mivel egységes a jogelmélet és a joggyakorlat, hogy az elkövető szándékára vont következtetés jog- és nem pedig ténykérdés, ekként a másodfokú bíróság nem lépi túl a vád kereteit, amennyiben a vádlottak szándéktartalmára – a vádban nem írt, avagy attól eltérő – következtetést von.”
Az ügyészség tehát azt kéri a másodfokú bíróságtól, hogy mindegy hogy miben, mindegy, hogy miért, csak állapítson meg valamiféle bűnösséget a vádlottak terhére. Akkor is, ha nem történt vagyonkezelési kötelezettség megszegése, ha nincs vagyoni hátrány és az okozati összefüggés is hiányzik. Akkor is, ha tettesi alapcselekmény hiányában kizárt a felbujtás! Tehát a tényeket ne vegye figyelembe, mert a bizonyított tények csak zavaró körülmények. Akkor is, ha minden szabályos volt, mert az csak a látszat! Mögötte fertelmes bűn lakozik!
Én pedig, mivel nem tehetek mást, bízom a bíróság józan paraszti észben.
4 komment	210. Egy ország legfőbb ügyész nélkül

matches: bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság


text:
Döbbenetes és váratlan fordulat « Csepel.info
« A Nagy Delete
Szmogriadó Budapesten (Frissítve-autóhasználati tilalom!) »
Bors, Népszava, Népszabadság
A Bors információi szerint Deme Gábor védelme arra fog épülni, hogy maga is áldozat volt. A biztonsági őr egyszer csak a folyosón mellette termett, így együtt léptek be a szobába, a gyilkosság után pedig megfenyegette, hogy őt is megöli, ha nem segít neki a nyomok eltüntetésében – idézi fel a történteket Deme Gábor változata szerint az ügyvéd.
A Népszava arról ír, hogy a szervert, amelyet Deme Gábor a gyilkosság után vitt magával, továbbra sem találják. A gyanúsított első elmondása szerint azt a Dunába dobta. A rendőrség azonban nem találta, és szerintük azért sem rejthette oda, mert a vízfelszínt húszcentis jégréteg borította azon a részen, ahol a gyanúsított a helyet megjelölte. Deme ez után megjelölt egy másik helyszínt is, egy szeméttárolót, ahol szintén nem találták meg a rendőrök az adathordozót.
Tettestársát is meg akarta ölni a csepeli hóhér?
Nem megbízásból, hanem „saját szakállára” cselekedett a csepeli iskolai mészárlást elkövető biztonsági őr – állítja a társtettesként gyanúsított D. Gábor. A férfi azt mondja, rá is fegyvert fogott K. Tamás, utasította, hogy segítsen a nyomok eltűntetésében. K. Tamás egyelőre hallgat. A csepeli alapítványi iskola munkatársai szerint azonban úgy vélik: D. Gábor sem az a „ma született bárány”, mint akinek most beállítja magát.
A Budai Központi kerületi Bíróság tegnap előzetes letartóztatásba helyezte a csepeli kettős gyilkosság gyanúsítottjait. K. Tamás biztonsági őrrel kórházi ágyán közölték a verdiktet, míg D. Gábor tárgyalása a Fő utcai bíróságon volt.
– A védencem is áldozata és nem az egyik elkövetője a bűncselekménynek – közölte e Borssal Dr. Ruthner György, D. Gábor ügyvédje.
– Gábornak fogalma sem volt, hogy K. Tamás is csatlakozik hozzá amikor szerda délután bement az iskolába tárgyalni Takács Józsefékkel.
A biztonsági őr egyszer csak a folyosón mellette termett így együtt léptek be a szobába.
Gábor inkább csak P. Lászlóval tárgyalt, K. Tamás pedig Takács Józseffel beszélt.
Amikor a vita elfajult, Gábor kijött a szobából, elmenni azonban nem tudott, mert az épület ajtaja be volt zárva.
Az ügyvéd szerint amikor D. Gábor visszament a kulcsot megkeresni, találkozott K. Tamással, aki azonnal fegyvert fogott rá. Állítólag megfenyegette, hogy őt is megöli, ha nem segít neki a nyomok eltüntetésében.
Kényszer hatására ezt D. Gábor megtette és a szemétbe dobta a kameraképeket rögzítő szerkezetet.
A Csepel-Sziget Szakképző Iskola munkatársai azonban nem hisznek ebben a verzióban.
– 40 év alatt nem csalódtam így emberben, mint D. Gáborban – jelentette ki Kosik György, az iskola alapítványának egyik vezetője.
– Gábor szakmai hozzá nem értése miatt az alapítványnak 7 millió forint veszteséget okozott, ehhez jött még az az 5 és fél millió forint, amit ő maga sikkasztott el.
December elején figyeltünk fel arra, hogy miért ilyen magasak az iskola különböző költségei és csakhamar kiderült, hogy Gábor több tételt is drágábban könyvelt el, mint amennyiért beszerezte. Elszámolta például nyolc ember fiktív útiköltségeit.
Leültünk vele beszélgetni és szóban közöltük vele, hogy felfüggesztjük az állásából. Ezután a biztonsági őr, K. Tamás egy szó nélkül távozott az iskolából, pedig neki nem mondtunk fel, sőt fel sem merült a neve az ügy kapcsán – állítja Kosik.
A végzetes szerdai délutánon D. azzal hívta fel egykori főnökét, hogy szeretné visszaadni a közel egy millió forintért vásárolt céges eszközeit és találkozóra hívta őt az iskolába.
– Ott voltam én is a telefonhíváskor, sőt Józsi engem is hívott, hogy menjek el a megbeszélésre. Nekem azonban fájt a lában s így inkább hazamentem.
Ez mentette meg az életemet – fejtegette Kosik. Tegnap 16 órakor megemlékezést tartottak az iskola előtt. Virágokat tűztek a kerítésre, a két áldozat fényképei alatt gyertyák égtek. Takács József családja is megjelent, a gyászoló feleség lányába és fiába karolva sírt, unokái is könnyeiket törölgetve emlékeztek a nagypapára.
Előzetes letartóztatásba helyezte a csepeli kettős gyilkosság mindkét gyanúsítottját a Fővárosi Bíró- ság (FB) tegnap: K. Tamást, a kivégzés feltételezett elkövetőjét annak ellenére, hogy nem tette meg vallomását. A több emberen elkövetett emberölésben tettestársként gyanúsított D. Gábor még szerda éjjel részleges beismerő vallomást tett.
Előzetes letartóztatásba helyezte K. Tamást és D. Gábort, a csepeli kettős gyilkosság gyanúsítottjait a Fővárosi Bíróság (FB) tegnap: K. Tamást annak ellenére, hogy a vallomástételt megtagadta, noha már kihallgatható állapotba került. Amint arról a Népszava beszámolt, K. Tamás pisztollyal öt lövést adott le, két-két lövéssel fejbe lőtte áldozatait, a Csepel-szigeti Általános és Szakképző Iskola igazgatóját, Takács Józsefet és annak helyettesét, Papp Lászlót. Az aznap kirúgott „biztonsági őr” önmagát is megsebesítette, hogy másra terelhesse a gyanút, emiatt kórházba szállították, ahol meg kellett műteni. A rendőrség ott őrizte, s megpróbálta kihallgatni.
A bíróság indoklása szerint mindkét esetben fennáll a „szökés, elrejtőzés és a bizonyítékok eltűntetésének veszélye”. A döntés nem jogerős. D. Gábort, a több emberen elkövetett emberölés feltételezett tettestársát, a Csepel-szigeti Általános és Szakképző Iskola egykori gazdasági vezetőjét továbbra is kihallgatják.
Nem került elő egyelőre az a szerver, amely a szerdai tragédia felvételeit tartalmazza. Mint azt lapunkban tegnap megírtuk, D. Gábor elmondása szerint a bizonyítékot a Dunába ejtette, ám a hatóságok nem találták meg ott, a rendőrség szerint azért sem rejthette oda, mert a vízfelszínt húszcentis jégréteg borította azon a részen, ahol a helyét megjelölte. Majd megjelölt egy másik helyszínt is, információink szerint egy szeméttárolót, ahol szintén nem találták meg a rendőrök az adathordozót. Ha mégis megkerülne, akkor – noha van olyan állapot, amelyből nehéz megmenteni a számítógépes eszközt – nagy valószínűséggel sikerülni fog működőképessé tenni, s a felvételek láthatóak lehetnek – tájékoztatta lapunkat Tafferner Éva, a Budapesti Rendőr-főkapitányság szóvivője.
Vizsgálja a hatóság a bűncselekmény során használt PA63 típusú fegyver eredetét, amelyet a helyszínen hagytak – fejtette ki a szóvivő, aki hozzátette, pisztoly sorszáma alapján feltehetően be tudják majd azonosítani, honnan származik. Tafferner Éva ugyanakkor megerősítette, K. Tamásnak nem volt fegyverviselési engedélye, és semmilyen fegyveres testület tagja nem volt – ahogy biztonsági őr sem. Az alapítványi iskolában csak segédtanári beosztásban alkalmazták – tette hozzá. Bár korábban a rendőrség is biztonsági őrként jelölte őt meg, a „pedellus” illik rá, akinek az iskolai rend biztosítása volt a feladata.
Mint beszámoltunk róla, a két feltételezett elkövetőt szerdán rúgták ki a hátrányos helyzetű gyermekeket foglalkoztató intézményből, feltehetően egy 3-4 millió forintos sikkasztás miatt, amit ketten követtek el. A rendőrség még vizsgálja, milyen üzleti kapcsolatban is állt egymással D. Gábor, az iskola gazdasági vezetője és a pedellus. Várhatóan hétfőn dönt az iskolát működtető alapítvány kuratóriuma a két elhunyt intézményvezető helyének betöltéséről.
A csepeli kettős gyilkosság okának tekintett sikkasztásról, még nem tudni semmit
Amiről árulkodna a szerver
A csepeli kettős gyilkosság mindkét gyanúsítottját letartóztatta tegnap a bíróság. A rendőrség nagy erőkkel keresi a szervert, amely esetleg a gyilkosság képeit is őrizheti. A volt gazdasági igazgató társára hárít minden felelősséget.
K. Tamás (52), a Csepel-sziget Általános és Szakképző Iskola biztonsági őrként is foglalkoztatott (szerdán elbocsátott) segédoktatója már kihallgatható állapotban van, de nem beszél. A BRFK nyomozói többször is megkísérelték a kikérdezését, ő azonban mindannyiszor megtagadta a vallomástételt.
A bűntény másik gyanúsítottja, Deme Gábor (36), a tanintézetből szintén szerdán elküldött volt gazdasági igazgatóhelyettes valamivel közlékenyebb, bár rendőrségi forrásaink szerint “néhányszor már megvezette” a nyomozókat. Először azt mondta: a Dunába dobta azt a szervert, amely a biztonsági kamerák felvételeit tárolta. A nyomozók még nem adták fel a reményt, hogy a szerveren megtalálják a gyilkosságról készült képeket is, s akkor tisztázható, hogy jelen volt-e Deme, amikor társa kivégezte az igazgatót, vagy sem. S ha nem (az eddigi bizonyítékok erre utalnak), mielőtt távozott volna a teremből, adott-e jelzést K. Tamásnak, hogy ölje meg volt főnökét és kollégáját? Deme azonban egy olyan partszakaszra vezette a rendőröket, amelyet húszcentis vastag jég borított. Ott nem dobhatta a vízbe a gépet. Ekkor egy szemeteskonténerhez vezette a nyomozókat, de abban sem találták meg a szervert – mondta Tafferner Éva, a BRFK szóvivője. A “kukás affér óta” Deme nem beszél a nyomozókkal.
Információink szerint a rendőrség a nyomozást rövidesen kiterjeszti az iskola és az iskolát működtető alapítvány gazdasági hátterének és gazdálkodásának feltárására is. Pénteken a bíróság nem jogerősen mindkét gyanúsított letartóztatását elrendelte. Deme a bíróság előtt K. Tamásra hárított minden felelősséget.
A bűncselekmény, illetve az annak okaként számon tartott sikkasztás színhelyéről, a Csepel-sziget Általános és Szakképző iskoláról, illetve az intézmény fenntartójáról, a Csepel-sziget Humánerőforrás Fejlesztő és Foglalkoztatást Támogató Alapítvány működéséről, gazdálkodásáról, pénzügyi hátteréről keveset tudni. Amit mégis: az alapítvány 2006 szeptemberében nyitotta meg a tanintézetet, amely az általános, a szak- és a szakközépiskolai oktatás mellett felnőttképzést is vállal, tandíj vagy képzési hozzájárulás nélkül. A tanulók 70 százaléka roma származású.
Tóth Mihály XXI. kerületi polgármester lapunkat arról tájékoztatta, az önkormányzat az épületet ingyen adta az alapítvány tízéves használatába, de a működtetéshez pénzt nem biztosít. Az a fenntartó alapítvány feladata. Az iskolába hatszáz diák jár, főként Csepelről. Az alapítványt lérehozó kft. ügyvezetője az alapítvány egyik kurátora, Kosik György irányítja most megbízottként az iskolát. Őt lapzártánkig nem sikerült elérnünk. Az alapítvány kurátora, Maczkó László, aki 1995 júniusától a szintén csepeli ADU Oktatási Központnál dolgozik, kérdéseinket egyelőre elhárította. Információink szerint a Csepel-sziget Alapítvány kuratóriuma jövő kedden ülésezik, a megbeszélést még múlt év decemberében hívták össze.
Az iskolában az oktatás tehát ingyenes, az önkormányzattól támogatást nem kapnak. Kérdés, hogy akkor miből finanszírozzák a tanítást. Az állami normatíva ehhez kevés. Úgy tudjuk, az alapítvány a Külügyminisztériumtól legutóbb 250 ezer forintot nyert (Beszélgessünk Európa jövőjéről nevű pályázat); az oktatási tárcától tavaly 589 ezret kapott intézményfenntartásra. Működési támogatásra pályáztak a Nemzeti Civil Alapprogramnál is, végül azonban a 4,7 millió forint helyett csupán 600 ezret nyertek, viszont a “szerződéskötés meghiúsult”. Ennek oka ismeretlen. Mindez igen csekély bevétel, tekintettel arra, hogy az iskolában hatszázan tanulnak.
Egy a kerület viszonyait jól ismerő csepeli az iskoláról csak annyit mond: “ez egy belterjes világ, belterjes viszonyokkal; akik pénzcsinálásra, esetleg pénzmosásra használták, azt hitték, mindent megtehetnek”. Azt több forrásunk is megerősítette, elképzelhetetlen, hogy az alapítvány meggyilkolt elnöke, Takács József pénzügyi trükközésben közreműködött volna. Nem kizárt, éppen az okozta a vesztét, hogy a pénteken előzetes letartóztatásba helyezett Deme Gábor ügyleteire fényt derített. Deme egyébként korábban a csepeli önkormányzat pénzügyi ellenőrző bizottságának tagja volt, és tavaly decemberig a helyi szocialista pártelnökség tagja. Jelenleg egyetlen pártbéli funkciót sem lát el, bár párttag. Ennek oka, hogy a tavaly decemberi tisztújításon nem választották be újra a testületbe.
Az iskolában tegnap nem volt tanítás.
This entry was posted on 2009. január 10. szombat at 09:39 and is filed under Csepel, Krimi.	Valamennyi hozzászólás követhető az RSS 2.0 hírcsatornán keresztül. Hozzá lehet szólni, vagy küldhető visszajelzés a saját oldalról.
78 hozzászólás “Döbbenetes és váratlan fordulat” bejegyzésre
2009. január 10., szombat - 09:56
A szerver biztosan bizonyítaná “ártatlanságát”….vajon miért nincs meg??
2009. január 10., szombat - 10:27
http://www.videoplayer.hu/videos/play/296620
2009. január 10., szombat - 10:32
“- Gábor szakmai hozzá nem értése miatt az alapítványnak 7 millió forint veszteséget okozott, ehhez jött még az az 5 és fél millió forint, amit ő maga sikkasztott el.”
Várható volt, hogy nem négymillió forint van az ügy hátterében.
Miért derül ki mindenről, amit az MSZP-sek Csepelen állítanak, hogy finoman szólva fele sem igaz?
Mert itt még az ügyvéd elmondása szerint is legalább 12 millió forintos kára lett a sulinak!
És miért van az az érzésem, hogy fel sem jelentették Demét a sikkasztás gyanújával, és arról (is) folyhatott a tárgyalás, hogy ne is jelentsék fel?
És vajon hány olyan ügylet lehet, lehetett még Csepelen, ami szépen elsikkadt?
2009. január 10., szombat - 10:34
A biztonsági őr megfnyegette Deme Gábort ha nem vesz részt a sikkasztásba őt is megöli? Hát ez inkább érdekes mit szorakoztató! Ezt együtt tervelték ki! A biztonsági őr lőtt, Deme szerezte meg a pénzt. Deme Gábor tüntette el a szervert. A biztonsági őr meg az emberek elhalgattatását vállalta. A biztonsági őr, hogy is férhetett volna a pénzhez? A bankban se tudja kinyitni az őr a széfet! Az csak 1 ember ismeri vagy kettő! Tehát a biztonsági őr nem férhetett volna a pénzhez, csak Deme.
1000 évet nekik!
2009. január 10., szombat - 10:36
Bubus valószínű, hogy beletrafáltál az igazságba.
2009. január 10., szombat - 10:40
Tehát FÉLREVEZETTE A HATÓSÁGOT! Miért nem bővöl a büntetési tétel HATÓSÁG FÉLREVEZETÉSE címmel? A büntetést NEM LEHET mérsékelni mert NEM MÜKÖDÖTT EGYÜTT a hatóságal!
2009. január 10., szombat - 10:45
Gábor szakmai hozzá nem értése miatt az alapítványnak 7 millió forint veszteséget okozott, ehhez jött még az az 5 és fél millió forint, amit ő maga sikkasztott el.
Miért hallgatott az iskole erről? Miért nem tettek sikkasztásért és nagy értékben elkövetett hűtlen kezelésért feljelentést? Ha ezt akkor megteszik amikor a tudomásukra jutott ez anagy kár, nem kelett volna két embernek meghalnia! Tehát itt ok okozati tényező áll fenn!
2009. január 10., szombat - 10:51
A 7 millió kát mennyi idő alatt okozta?
Miért nem ellenőrizték a számlákat?
Ha az ellenőrzés megtörténik, elöbb kiderül a simliskedés.
2009. január 10., szombat - 11:06
Ez az ügy sokkal súlyosabb annál,minthogy eltusolható legyen!A kérdéseitekre hamarosan választ fogtok kapni!Vagy azt gondoljátok,hogy a nyomozók ezeket nem vették észre?!Egyáltalán,milyen kulcsot akart megkeresni Deme?!Már neki és az őrnek sem lehetett kulcsa!Ez persze csak egy a sok hazugságából.Szánalmas a védelme!!!Még,hogy ő is áldozat?!?!Biztosan akkor is a fejéhez szorították a fegyvert,amikor elsikkasztotta a pénzt!!!!Az ügyvédje is egy igazi féreg!!!Pfúj!!!!
2009. január 10., szombat - 11:12
“December elején figyeltünk fel arra, hogy miért ilyen magasak az iskola különböző költségei és csakhamar kiderült, hogy Gábor több tételt is drágábban könyvelt el, mint amennyiért beszerezte. ”
‘Deme egyébként korábban a csepeli önkormányzat pénzügyi ellenőrző bizottságának tagja volt, és tavaly decemberig a helyi szocialista pártelnökség tagja.”
Van egy sanda gyanúm, hogy Deme a kiderült stiklijei miatt került ki a vezetőségből. Akkor viszont Tóth Mihálynak is tudnia kellett az egészről. Ahogy valószínűleg azt is ő hagyta jóvá, hogy Demét, a párt kedvencét kirúgják az állásából.
Ha a szocis maszatolás helyett – mégis a mi kutyánk kölyke – decemberben Deme ellen sikkasztás és hűtlenkezelés miatt feljelentést tesznek, akkor ma mindkét áldozat élne!!!
2009. január 10., szombat - 11:47
Csak akkor azt nem értem, hogy ha a védelem azt állítja, hogy Demét is megfenyegették, akkor miért nem adják elő a szervert?! Lehet, hogy a felvételek mégsem támasztanák alá Deme vallomását???,
2009. január 10., szombat - 11:53
Ez furcsa!!!
2009. január 10., szombat - 12:13
Hi-he-tet-len! Ezzel akarják megetetni a népet??!! Elképesztő mocskosság..
2009. január 10., szombat - 12:32
2009. január 10., szombat - 12:58
lehet, hogy D. kicsit összekeveri a dolgokat, a portás beengedte az iskolába, de látta, hogy feldúlt, ezért hogy ne legyen gond bement vele a megbeszélésre. D. lőtt, aztán megfenyegette a portást, hogy ha nem hozza ki a szervert, megöli őt is. Kihozta, de hogy emlékeztesse arra, hogy hallgatnia kell, rálőtt és megmondta neki, hogy ha beszél legközelebb pontosan céloz. -> A portás ezért hallgat, a szervert ezért nem találják.
Életszagú, vagy én nézek sok Kálámbó-t?
(Demének van kocsija? A csomagtartóban keresték már a gépet? Vagy a lakásán?)
Nagyapónak pedig mindvégig igaza volt.
2009. január 10., szombat - 13:01
Zuzu: nem is az. nem kell koreográfiákat gyártani ahhoz, hogy ezt a két gazembert jó hosszú időre lecsukják, hisz a tények magukért beszélnek. Az őr meg talán azért hallgat, hogy a szájába adjanak neki is valami kamu storyt amivel megvédheti (sic!) magát..
2009. január 10., szombat - 13:02
Ez az ügyvéd ennyire hülye, vagy jól fizetik?
A malacképű a kitervelő, a vaddisznó a végrehajtó. Jól egymásra találtak, külsőleg belsőleg egyaránt.
Ha ártatlan Deme, akkor miért vitte magával a (újabban) “pedellust”? Miért, ha nem hóhérnak?!
Ha nem tudta (állítása szerint), hogy ott lesz, akkor is visszavág az állítás: honnan tudta a “pedellus”, hogy Deme este bemegy a suliba?
Ha Deme áldozat, miért nem adja elő a szervert? Miért tüntette el, – hiszen akkor egyedül volt már – miért nem őrízte meg, hogy tudja bizonyítani majd, hogy őt is megfenyegette a hóhér?
Ha be tudott menni az épületbe, akkor nyitva volt, vagy beengedték. Ha beengedték, vissza is zárták a kaput. Akkor mi a fészkes fenének akart kimenni, ha tudta, hogy zárva van. Kihez ment vissza a kulcsért? A halottakhoz vagy az őt fenyegető gyilkoshoz? Ha pedig nyitva volt a kapu, mi a bánatért nem menekült, ha olyan fenyegetett helyzetben volt?
Szóval szerintem a mi kis ártatlan malackánk, akkora disznó, hogy mérni sem lehet mázsára.
Azért sok a homály az iskolavezetéséről is. Jó volna eldönteni, mi a fenét dolgozott egy iskolában egy büntetett előéletű és milyen feladatot végzet, milyen beosztásban.
Miért nem derült fény a sikkasztásra előbb?
Miért nem jelentették fel a rendőrségen malackát?
Mikor kitudódott, hogy milyen moslék ember, miért csak nem válsztották újra, miért maradhatott testületi tag? Miért maradhatott MSZP tag?
És még ezer kérdés merül fel.
Ez most jutott eszembe: Mi van akkor, ha nem dobta el a szervert, hanem most manipulálja neki valaki? Nem vagyok számítógépzseni, ha nem lehet ilyet tenni, akkor bocs a sületlenségért.
2009. január 10., szombat - 13:04
Drága Nagyapó!Ma már a lopás és hazugság pártállástól független!Inkább társadalmi betegség.Te még sosem tettél ilyet,ugye?!Itt egy brutális gyilkosságról van szó,ahol az egyik áldozat ráadásul egy pártfüggetlen,nem politizáló tanár .Inkább bízzunk abban,hogy mindenre fény derül,és a gyilkosok elnyerik méltó büntetésüket!!!Egy csendes,sötét kis lyuk,egy jó kis fegyházban úgy kb.életfogytig!Na,ott biztos nem kell majd szervereket keresnie az állatnak!!!Demének a helyében inkább főbelőném magam!!!Hülyeséget,hülyeségre halmoz.Senki nem hisz már neki!
Ez az írás 8-án reggel jelent meg, mielőtt kiderült, kik is voltak a tettesek:
http://olajos.nolblog.hu/archives/2009/01/08/Csepeli_kettos_gyilkossag/
2009. január 10., szombat - 13:08
Hazugság hazugság hátán!! MÉghogy Deme ártatlan!! Vicc!!! Én abban az iskolában tanítottam.
2009. január 10., szombat - 13:12
Bocs,csak a pézéhes ügyvédje…de az is csak addig amíg tart a sikkasztott lóvé!Szép világ!!!
Egyetértek “én” okfejtéseivel!
2009. január 10., szombat - 13:13
Ha valakít kirúgnak, akkor az nem munkaidőn túl megy intézni ügyeit!
2009. január 10., szombat - 13:16
A kilépőpapírjait nem munkaidő után fogja megkapni. Az őr vagy gondnok vagy pedellus vagy nem is tudom mi (de talán az állat kifejezés jobban illik rá) minek ment oda ez a véletlenek egybeesése lenne? Nem hiszem….
Ebben az egész sztoryban valami bűzlik…
2009. január 10., szombat - 13:19
olvasnivaló szerint:
A google mindenre emlékszik. Ott nem lehet letagadni a múltat:
http://209.85.129.132/search?q=cache:Ojqlbx5pQ_wJ:mszp.hu/tagok/deme-gabor-1+deme+g%C3%A1bor+mszp&hl=hu&ct=clnk&cd=2&gl=hu
2009. január 10., szombat - 13:29
2009. január 10., szombat - 14:05
Nem érdekes, hogy december elején már kiderült, hogy “valami nem stimmel” Deme könyvelésével, tehát észlelték a sikkasztást,(erről Kosik beszél) ennek ellenére december 09.-én a helyi MSZP tisztújítóján bizalmat kap, beválasztják a helyi MSZP oktatási bizottságába?!
Nem igaz, hogy nincs funkciója, igaz mindent letöröltek, vagyis azt hiszik, de a http://www.csepelen.hu honlapon, ha Deme Gábor névre rákerestek, kiadja a jegyzőkönyvet.
Végre egy “tökös ember” aki nem fél a helyi MSZP-sektől, nem félti az egzisztenciáját!
2009. január 10., szombat - 14:23
Itt olvasható a beszámoló:
http://www.csepelen.hu/index.php?option=com_content&view=article&id=189:tisztujitas-az-mszp-csepeli-szervezete-elen&catid=46:vezercikk&Itemid=50
2009. január 10., szombat - 14:42
Mi van ebben “döbbenetes és meglepő”?
Én már egy nappal ezelőtt megjósoltam ezt:
“CsepeliXXI:
2009. január 9. 20:26-kor
Figyeld meg,hogy mi fog töténni!
A Deme csávó el kezd hazudozni,hogy “ő nem,ő is majdnem áldozat lett,nem tudott róla…stb.”Erre a kiberek beszólnak a gondnoknak,hogy az egést balhét rá akarják verni.Mire a gondnok be fog rágni,és elkezd köpni.
Majd akkor fogtok nézni.”
2009. január 10., szombat - 15:12
Szerintem deme akkor járna a legjobban,ha a sok hazudozása helyett inkább főbelőné magát!Mert ugye bennt se jó,de kinnt mégrosszabb neki!
2009. január 10., szombat - 15:16
Valóban így volt Csepeli XXI!
Én meg ezt válaszoltam rá:
“Nem tudom Csepeli XXI! Te sem tudod, mert nem tudhatod. Világos, hogy a terhelt megpróbál kimászni a slamasztikából. (ez mindenkire vonatkozik)
A bíróság majd figyelembe vesz minden tényt ,bizonyítékot, és mérlegeli, hogy elfogadja a védelem dolgait, vagy sem.
Be fog rágni? El kezd köpni? Nos erre ugyanaz vonatkozik, amit leírtam.
Lehet, hogy egyedül vagyok ezzel a véleményemmel, de úgy vélem, hogy a Büntető Törvénykönyvbe ütköző cselekedeteket nem kötelező elkövetni. A mai Magyar jogrendszer olyan, hogy az a bűnös, akit a bíróság annak ítél. (vagyis addig mindenkit megillet az ártatlanság vélelme!)Nos ha ez bekövetkezik, akkor bizony annak a következményeit vállalni kell. De jobb ezt elkerülni: A Büntető Törvénykönyvbe ütköző cselekedeteket nem kell elkövetni. Aki mégis, az vállalja a következményeit.”
2009. január 10., szombat - 15:36
Ugyan,ugyan Szilveszter!
Nagyon jól tudjuk,hogy a BTK a komonistákra nem vonatkozott.
A biróság azt veszi figyelembe,amire fentről utasitják.
Amúgy olvashattunk már több vallomást,meg emlékiratokat a volt komonista gyilkosoktól.Csak egyet mutassál,amelyik elviszi a balhét!Csak egyet!!!
Visszatérve a Deme-gyerekre:
Miért nem mondta ezt azonnal ott a fakabátoknak?Helyette nyomta az “álarcos” dumát.Meg hülyiti őket a szerverrel.Ezek szerint mégsem olyan okos ez a kis gömböc pártfunkci.(Ami utólag másból is kiderül.)
Megsúgom neked,hogy ezt az “ártatlan áldozat” verziót az ügyvédje mondta neki.És igazam lesz abban is,hogy itt nem a 3 milkóról lesz szó.
Több és nagyobb dolgok lesznek itt.Ne siess! 🙂
2009. január 10., szombat - 17:22
Ezt a bíróságosdit már kiveséztük, akkor meg az volt a főmondóka, hogy a szocik fideszes elkötelezettséggel vádolják a bíróságokat. Most Te meg szoci elkötelezettségről beszélsz? Nem hiszek sem ebben, sem abban.
Igen, én is felhúzott szemöldökkel hallgatom a híreket az ügyről. Az edig előadottak számomra is meglehetősen zavarosak, és logikátlanok. Nem tisztem eldönteni, még csak hipotetikusan sem a történtek valódiságát, vagy hamisságát.
Azt mondom továbbra is, hogy minden tény a cáfolásáig igaz, és ez érvényes a jogtudományban alkalmazottakra is. Az ártatlanság vélelmére gondolok, ami mindenkit megillet. Vagyis ha Deme, és társa bűnös, akkor azt a bíróság mondja majd ki, a feltárt bizonyítékok alapján, a védelem helytadásával, vagy elutasításával. Akkor vállalják be mindketten tettük következményeit!
De ha még további “dolgok” derülnek ki, akkor az azokban érintettek is válallják a felelőséget. Ez így tiszta.
Abban nem értek Veled egyet, hogy a “komonistákra” nem vonatkozik a törvény. Ez csak azért hangsújosabb most, mert az MSzP van hatalmon. Egyetlen politikus sem vállalta még, hogy elismeri a vétkét, és/vagy lemondott volna, bármelyik oldalt nézed. Sőt, megesett már az is, hogy a hatályos joggal annyira ügyesen manipuláltak, hogy nem tudták letartóztatni az ügyeskedőket. Mindenki tudja, hogy súlyos milliárdok tűntek el, de a fiúk csak röhögtek a kamerákban és azt mondták: A Bíróság bűncselekmény hiányában…. No akkor? Tudjuk, hogy “ártatlanok”, csak a pénz nincs meg.
Senkinek nincs joga vádakat generálni, mert a büntetőjogi felelőség nem attól áll, mert egyesek azt mondják, hogy ez, vagy az ilyen, vagy olyan bűn.
Ellenvéleményre, politikai támadásra, vagy lejáratásra minden olyan embernek számítania kell, aki politizál, és ezt nyilvános platformokon teszi.
2009. január 10., szombat - 17:46
Hogy te mit hiszel,vagy mit nem,az nem oszt és nem szoroz Szilveszter!
Itt kemény megválaszandó tények vannak.Pl.a le-titkositott olajszőkités,a Tocsik ügy,de maradjunk helyben,Csepelen.Hová lett a pénz az é.csepeli terület eladásából?A Gyár eladásából?Hol a Tesco-pénz?Ha neked ezek
EDDIG nem SÚLYOS ügyek,akkor mik azok,amik SÚLYOSAK?
2009. január 10., szombat - 18:08
Deme úgy akarja bizonyítani az ártatlanságát, hogy packázik a rendőrséggel? Életszerűtlen…
2009. január 10., szombat - 18:12
A politikai vezetésének felelőssége nyilvánvaló pártjukat “Zsoldosokká felfejlődött seggnyalók gyülekezetével” töltötték fel , mindenkit kitúrtak aki kellemetlen kérdéseket tehet fel nekik. ennek a szervezetnek vége erkölcsileg, politikailag. De lehet hogy akkora szivességet tettek a Fidesznek ,hogy elsöpri a kormányt is
GAM szerint:
2009. január 10., szombat - 18:45
“a hatályos joggal annyira ügyesen manipuláltak, hogy nem tudták letartóztatni az ügyeskedőket. Mindenki tudja, hogy súlyos milliárdok tűntek el, de a fiúk csak röhögtek a kamerákban és azt mondták: A Bíróság bűncselekmény hiányában…. No akkor? Tudjuk, hogy “ártatlanok”, csak a pénz nincs meg.”
Szalay utcai ingatlan? Balaton parti üdülő privatizáció? A bűncselekmény elévűlt!!…, No akkor?
2009. január 10., szombat - 19:26
Amitől tartok:MSZP-s ügyvéd+néhány MFT és az ítélet:Deme Gábor nem volt beszámítható állapotban a tett…2 év kényszerkezelés után irány a nagyvilág!!!Na?!
2009. január 10., szombat - 19:37
Tisztelt LB!
Deme egyébként korábban a csepeli önkormányzat pénzügyi ellenőrző bizottságának tagja volt, és tavaly decemberig a helyi szocialista pártelnökség tagja.”
AKKOR AZ ÖNKORMÁNYZATNÁL IS MEG KELLENE VIZSGÁLNI A DOLGAIT! LEHET HOGY OTT IS SUMÁKOLT A MANUSZ! Én mondom hogy ez egy MAFFIA!
2009. január 10., szombat - 19:40
2009. január 10., szombat - 19:56
GAM itt a bizonyíték, a bűncselekmény nem évül el csak átalakul.
A TERRORISTÁKAT az állam tenyészti.
2009. január 10., szombat - 20:27
miska72 és LB!
Valahol azt olvastam, hogy a pénzügyi bizottságnak még mindig a tagja Deme és nem rakhatják ki őt onnan, csak ő állhat fel…
De erre valószínüleg nem lesz lehetősége egyhamar….
Ami még viccesebb, hogy amíg a bizottság tagja, addig át kell neki utalni a fizetést. A pénzünket, pénzeteket, az adófizetők pénzét.
De lehet, hogy tévedek!?
2009. január 10., szombat - 20:35
Laja! Nem, sajnos nem tévedsz! Ugyanez a helyzet Zuschlággal!
Amíg nincs jogerős ítélet, vagy amíg önszántából nem áll fel, addig jár neki a “tiszteletdíj”!
2009. január 10., szombat - 22:16
Lehet, hogy ez egy bérgyilkos volt?
Mi oka lehetett más?
Na – kik lehetnek a háttérben?
2009. január 10., szombat - 22:17
TÖRVÉNYMÓDOSÍTÁST!
Ez még nem történt meg!
2009. január 10., szombat - 22:18
Jeniszej lehet, hogy a háttérben az Önkori áll?
Majd ha dalolni kezdenek minden kiderül.
2009. január 10., szombat - 22:44
Nekem ez már nem hozza vissza az ártatlan,tiszta barátomat!
2009. január 10., szombat - 23:05
Ebben sajnos igazad van! 🙁
2009. január 10., szombat - 23:48
Egy bérgyilkos ekkora pancser nem lehet!
http://www.stop.hu/video/?id=659
Katt.a zsaruvideóra.
Véres lábnyom,a stukkert is otthagyta az ujjlenyomataival.
Nem fogunk megtudni egy darabig semmit.
Talán akkor,ha a gondnok csávót megszólaltatja az ügyvédje.
2009. január 11., vasárnap - 00:53
Meglepne, ha csak egy cseppnyi fogalmatok lenne arról, amit írtok! Deme nem tagja a pénzügyi ellenörző bizottságnak, és ami lehet, hogy nektek nagyon fáj az az, hogy amíg tagja volt, addig sem kapott ezért tiszteletdíjjat. Baj?
2009. január 11., vasárnap - 00:56
Mióta nem tagja, jövő hét hétfő óta?
2009. január 11., vasárnap - 10:00
Valamit én is olvastam erről a szegény, felbújtó áldozatról.
Úgy rémlik, nem választották be újra, mert megrendült a bizalmuk. De ettől függetlenül az élbolyban maradt.
2009. január 11., vasárnap - 10:26
Szilvestrer! Ennyire tájékozatlan vagy, vagy szándékosan ködösítesz?
Kedvenckétek pártvonalonvalóban váltott, átkerült az oktatási bizottságba.
De az önkorinál maradt a pénzügyi ellenörző bizottság tagja! Erre mondta a főnökötök, hogy onnan nem lehet leváltani, legfeljebb önszántából lemondhat! Ezért a tagságért viszont jár a tiszteletdíj!!!
2009. január 11., vasárnap - 11:13
T.Fórumozok!
Mondjátok már meg nekem, közülünk ki a fene kap fizetést, tiszteletdíjat
ha nem dolgozik. Ja, hogy egyéb elfoglaltsága, fogdája van? Nem az én
hibámból, sem a tietekből! Vajon kinek van az erkölcsi nívója a béka fe-
neke alatt? Aki gyilkol, vagy felbújt annak soha ebben az életben az
emberek között nincs helye. Az meg hogy Mszp tag, vezetőségi tag
Szilveszter nem illik letagadni, egy alelnöknek pedig pláne nem.
Remélem, sor kerül a többi disznóság felderítésére is, mi Csepeliek
esetleg némi információval tudnánk a rendőrségnek szolgálni, hogy
hol is érdemes nekik ezt a gubancot kezdeni kibogozni. /kis Dunapart,
napközistábor, hol az eladott lakások ára, gerincút miatti kisajátitások,
ingatlanok eladása stb./ Remélem Tóht Mihály decemberben felvette az
éves 3-4 millkó prémiumát. Gyurcsány felszólitására a kedves polgár-
mesterek, orsz.gyülési képviselő urak és hölgyek közül csak egyetlen
egy adakozott a rászorulóknak 1 milliót. A többi még a főnőke felszó-
litására is görcsösen ragaszkodik a megszerzett javaihoz.
Ennyit vezetőink mentalitásáról.
2009. január 11., vasárnap - 13:12
Nagyon egyet értek “baniko 21”-gyel.
2009. január 11., vasárnap - 13:14
Azt nem tudja valaki, hogy ki az az egy tisztességes?
2009. január 11., vasárnap - 13:34
Szia én!A kérdésed kire ill. mire irányul?!Hátha tudok segíteni!
2009. január 11. 00:53-kor
Nem tagja de amíg tagja volt? Ezt én nem értem? Miről beszélsz? De szerimted az én szellemi képeségeimel van a hiba.
Nem kapott tiszteletdíjat? Hát ezért sikkasztott!
2009. január 11., vasárnap - 13:45
Deme mióta nem tagja a pénzügyi bizottságnak? Tóth szerint le sem válthatják, meg itt is azt írták.
De az önkorinál maradt Deme a pénzügyi ellenörző bizottság tagja! Erre mondta a főnökötök, (Tóth Mihály) hogy onnan nem lehet leváltani, legfeljebb önszántából lemondhat! Ezért a tagságért viszont jár a tiszteletdíj!!!
Na ezért kell a rendőrségnak az Önkorit is ÁTVILÁGÍTANI!
2009. január 11., vasárnap - 14:39
Szilveszter, te nagyon sötét vagy.
2009. január 11., vasárnap - 14:54
Baniko! Nem ismerd az ősi nemesi mondást!
Életünket és vérünket! A javakról itt szó nincs!
2009. január 11., vasárnap - 15:05
És ha már szóba került a képviselők adakozása.
Hallottatok már Sere Máriáról és az általa kezdeményzett népszavazásról?
Ha nem, itt (http://www.seresmaria.hu/) megismerkedhettek vele.
Február 7-ig kell(ene) 200ezer érvényes aláírást összegyüjtenie, hogy népszavazást lehessen kiírni rról, hogy a képviselők csak számla alápján kapjanak költségtérítést! Jelenleg bő 100ezernél tartanak, ami elég kevés.
Az érdeklődők letölthetik az aláíróívet az oldalról.
2009. január 11., vasárnap - 15:33
Csaba Szilveszter nem sötét, csak a másik oldalon áll. Ez a demokrácia megteheti. 🙂
2009. január 11., vasárnap - 16:10
Kedves “nem csepeli”!
Köszi, hogy figyeltél rám.
Az az egy képviselő érdekelne, aki leadta a milliót.
Szerintem megérdemelné, hogy tudja mindenki.
2009. január 11., vasárnap - 16:12
Jav.: Kedves “már nem csepeli”!
2009. január 11., vasárnap - 16:19
Arról beszéltem, hogy a Csepeli MSzP helyi szervezetében a pénzügyi ellenőrzési biz. nak nem tagja. Ez már mondtam valahol, hogy összekeveredtek egy kissé a dolgok. A helyi önkormányzat tök más téma.
2009. január 11., vasárnap - 19:31
LB-nek!
Hallottam az aláírásgyűjtésről. Ezzel csak egy baj van, tavasszal az Al-
bert házaspár már egyszer össze gyűjtötte a szükséges aláírásokat.
Sokan segítettünk nekik. Két hétig több társammal én is a csepeli
sztk épülete elött fagyoskodtam, gyűjtve az aláírásokat. Az eredmény:
az illetékesek szerint nem népszavazási téma. De gondolom ennek a
hatására lett a képviselő urak és hölgyek költségtéritése nagykegyesen
15 %-kal megadóztatva. Ti nem egyeznétek ki azzal, hogy az egyéb
jövedelmetek ne legyen a fizetésetekkel össze vonva, külön adózzon
15 %-ot? Merthogy történytisztelő országban élünk, de a törvény nem
vonatkozik minden magyar állampolgárra egyformán. Sőt az Apeh törvé-
nyek is csak ránk vonatkoznak, a felsöbb köröknek külön számviteli
törvény és Apeh rendelet dukál. Elvégre demokrácia van!!! Vagy nem?
[…] Döbbenetes és váratlan fordulat […]
2009. január 13., kedd - 15:23
2009. január 13., kedd - 15:37
Hidd el, kár a gőzért. A kis kedvencedet nehezen tudod majd tisztára mosni. Bár valahol megértelek, hiszen egy akolból jöttök, és hozzászólásaidból is nyilvánvalóvá válhat, hogy kedveled a Demét.
2009. január 13., kedd - 22:40
A korábbiakban ezt a témát már megbeszéltük, de látom, hogy itt ragadtál le. Én a magam részéről sajnálom, hogy így gonolod, de nem tudok segíteni Rajtad. Ebben most nem én vagyok a hunyó, úgy érzem, nincs mit megbeszélnünk ez ügyben.
wax szerint:
2009. január 14., szerda - 15:48
ha csak a telefon informciói után néznek a nyomozók,már abból kiderűlhet,hogy ezek ketten előre kitervelték és bizonyíthatóan tettes társak.Bizonyára lezajlott köztük feltünően sok hívás az utóbbi időben (órában).Még a végén a k.tamás fog terhelő vallomást tenni d.gábor ellen.
De akár így akár úgy mindkettőnek tényleges életfogytig tartó legyen a megérdemelt büntetés.Az áldozatok nyugodjanak békében és éljenek tovább szeretteik szívében..
2009. január 14., szerda - 15:57
Egyébként hogy szavaztál a Deme kizárásakor?

matches: Bíróság Bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság Bíróság Bíróság


text:
Varte kft, csempecentrum, fürdőszobacentrum, csempe, padlólap, burkolat, mozaik, gres, laminált padló, szaniter, csemperagasztó, fugázó, üvegtégla
Bemutatótermünk az alábbi címen található:
Csempe és Fürdőszoba Centrum 1047 Budapest, Megyeri út 7/A.
(a Szusza Ferenc Stadion mellett)
Telefonszámaink: 06-1/272-0986, 06-70/948-4730
Elektronikus levélcímeink: info [k] varte.hu, info [k] csempecentrum.hu
Kedd: 8 - 19 (árukiadás 17 óráig!)
Parkolás: Az üzlet előtt az utcán ingyenes. A rakodás idejére a raktár előtt.
Fizetési módok: Bankkártya, készpénz, banki átutalás (előreutalás)
Áruátvételi lehetőségek:
Átvétel a raktárban (1047 Budapest, Megyeri út 7/A).
Hétköznap: 8-17 óra között (kedden is), szombaton: 9-13 óra között.
Cégünk általi kiszállítás 150.000 ft feletti vásárlás esetén ingyenes, 30 km-es körzetben (részletek a házhozszállítás menüpontban).
2. Futárszolgálattal történő kiszállítás az egész ország területére.
Vevő általi elszállításnál 14 napig tároljuk a terméket díjmentesen,
a termék beérkezése után.
A 15-ik naptól 500 kg-ként bruttó 1.000 Ft / nap tárolási díjat számíthatunk fel és az áru csak a tárolási díj megfizetése után szállítható el!
E-mail cím: info [k] varte.hu
E-mail: info [k] csempecentrum.hu
E-mail cím: bekelteto.testulet [k] bkik.hu
Készült: Budapest, 2019.
Hazánk az EU tagjaként csatlakozott az ISO (Nemzetközi Szabványosítási Szervezet) és a CEN (Szabvány Harmonizációs Bizottság) munkájához és bevezette a Nyugat-Európában már több éve érvényes EN ISO szabványrendszert - UNI EN 14411 (ISO 13006).
A főbb szabványok az alábbiak:
Ezeken az értékeken belül, a burkolat MEGFELEL az első osztály feltételeinek.
Felületi minőség (ISO 10545-2 §7) A hiba nélküli lapok mértéke ≥ 95%
Tehát maximum 5% hibás lap egy szállításon belül. Még belefér az 1. osztályba.
Hossz és szélesség (ISO 10545-2 §2) Max eltérés a W-hez ≤ ± 0,6%
A gyártási mérethez képes 0,6% eltérés engedélyezett.
Hossz és szélesség (ISO 10545-2 §2) Max eltérés a hivatalos mérettől ≤ ± 0,5%
Ez a lap a katalógus méretétől való megengedett eltérést engedélyezi mindkét értékére.
Vastagság (ISO 10545-2 §2) Max eltérés a W-hez ≤ ± 5%
A gyártási mérethez képest 5% eltérés engedélyezett.
Az oldalak egyenessége (ISO 10545-2 §2) Max eltérés ≤ ± 0,5%
Az oldalak 0,5%-os görbülete engedélyezett.
Derékszögűség (ISO 10545-2 §2) Max eltérés ≤ ± 0,6%
Az átlós méretekből kell mérni, ehhez képest 0,6% eltérés megengedett
Központi görbület (ISO 10545-2 §2) Max eltérés ≤ ± 0,5%
Szélek görbülete (ISO 10545-2 §2) Max eltérés ≤ ± 0,5%
Vetemedés (ISO 10545-2 §2) Max eltérés ≤ ± 0,5%
Hő, nedvesség hatására 0,5%-ig változhat a lap.
Vízfelvétel (ISO 10545-2 §2) Átlagos eltérés E ≤ 0,5%
A lap tömegének 0,5%-ánál kisebb mértékű vizet szívhat magába az 1. osztályú lap.
A minőségi reklamációk jelentős hányadát teszik ki a lapok mérethelyességére vagy felületminőségére vonatkozó kifogások. A szabványból egyértelműen látszik, sokaknak azonban mégsem egyértelmű, hogy ilyen jellegű reklamációnak már leburkolt tétel esetében nincs helye, hiszen a felületi hibákat, tónuseltéréseket csak meghatározott fényerővel megvilágított, adott távolságból vizsgált felületen lehet objektíven elbírálni, a méretpontosság korrekt ellenőrzéséhez pedig a szabványos mintavételt követően, nagypontosságú műszerekkel történő méréssorozat szükséges, ami magától értetődően egy leburkolt felületnél már nem végezhető el.
Egyértelmű továbbá, hogy a méretpontosság szabványosságának elbírálására sok burkoló és egyéb "szakember" által alkalmazott, egyszerű mérőszalaggal vagy a lapok egymáshoz illesztgetésével a helyszínen végzett vizsgálódások teljesen alkalmatlanok.
Egy közelítő pontosságú méréshez is legalább egy tolómérce szükséges,
a mintavételi és mérési módszernek pedig az alapos ismerete.
Hiteles, megbízható eredményt azonban csak laboratóriumi vizsgálattal kaphatunk. A kivitelezést végző szakember felelőssége, hogy már az első néhány négyzetméter lerakása során észlelje, ha a lapok minősége valószínűsíthetően nem felel meg a szabványnak és a munkát azonnal leállítva, erről a megbízóját azonnal értesíteni köteles. Ilyen esetben reklamálni kell a forgalmazónál, aki a helyszínen közelítő pontosságú vizsgálatot végez és ennek alapján általában képes döntést hozni a reklamáció elfogadásáról vagy elutasításáról illetve a továbbiakban szükséges vizsgálatokról. Ha egy méret pontatlan, tónus vagy felületi hibás lappal a burkoló elvégzi a munkát a megbízó beleegyezése illetve a forgalmazó értesítése nélkül, akkor azt saját felelősségére teszi és a lapburkolatokra vonatkozó kivitelezési szabvány (MSZ-04-803/13) alapján számon is kérhető, abban az esetben, amikor a megbízó számla ellenében végeztette a kivitelezést.
Nem első osztályú (másod, MS, kereskedelmi első) termékekre vásárlás után semmilyen minőségbeli reklamáció nem lehetséges!
UNI 11493.2013 szabvány, 5.2.2
A leburkolt padlólap vizuális vizsgálata minimum 1,5 m-es szemmagasságból vizsgálható. A ferde, surló megvilágítás nem ad vissza hiteles képet, direkt fény használata nem engedélyezett. Az olyan felületi hatások, melyek ezen feltételek mellett nem láthatóak, nem számítanak hibának.
Ez a szabvány határozza meg, hogy milyen mérési, mintavételi módszerrel vizsgálva - a hibás lapok milyen százalékaránya esetén - utasítható vissza vagy osztályozható le egy adott burkolólap szállítmány. Ennek azért nagy a jelentősége, mert sok felhasználó - építtető és kivitelező egyaránt - meg van győződve arról, hogy ha egy tétel lapban akár egyetlen hibásat talál, akkor már jogosan reklamál. A hibás lapok száma nem lehet több a mennyiség 5%-ánál.
A statisztikai mintavételen alapuló minőségellenőrzésből következik, hogy az első osztályú termékek közt is maradhat olyan lap, ahol a tökéletestől való eltérés a megengedettnél nagyobb. Azonban a gyártók saját minősítő rendszerükben lehetnek szigorúbbak a szabványnál.
Varte Kft. 2019

matches: §7 §2 §2 §2 §2 §2 §2 §2 §2 §2


text:
Nagy Vince: Szálasi és társai a vádlottak padján
1944 végén és 1945 januárjában Himler Márton, az amerikai hadsereg ezzel megbízott ezredese Ausztriában és Németországban összefogdostatta embereivel azokat a nagyobb háborús bűnösöket, akiket a magyar kormány felelősségre akart vonni, és kiadásukat kérte az Egyesült Államoktól. Ennek eredményeként Himlerék kézibilincsekben Budapestre szállították Szálasi Ferencet, a nyilas kormány volt államfőjét és minisztereit, továbbá Imrédy Béla és Bárdossy László volt miniszterelnököt, Baky László és Endre László volt államtitkárokat, Jaross Andor volt belügyminisztert s a Horthy- és Szálasi-kormányzat több más kisebb alakját.
Ekkor Ries István, a koalíciós kormány szociáldemokrata igazságügy-minisztere magához kéretett, és ezzel a megtisztelő ajánlattal fordult hozzám:
 Hajlandó volna-e, kolléga úr  (azelőtt mindketten mint ügyvédek jó kartársi viszonyt tartottunk egymással) , a három fő háborús bűnös, Bárdossy, Imrédy és Szálasi közül valamelyiknek az ügyében a vádló ügyészi szerepet vállalni, s ha igen, melyiket választja?
 Nagyon megtisztelő reám a feladat felkínálása. Noha egész ügyvédi pályám alatt mindig védő voltam, mégis Károlyi Mihály és Hock János történelmi pereiben a védői tisztség betöltése után  ilyen háborús bűnösök egyikét ügyészként vádolni igazán méltó betetőzése volna jogászi pályámnak. Nagyon köszönöm, miniszter úr, hogy rám gondolt.
 Tehát melyiket választja?
 Határozottan és csakis Szálasit.
 Miért csakis?  kérdezte Ries.
 Mert véleményem szerint Bárdossy és Imrédy alkotmányosan kinevezett miniszterelnökök voltak, tehát ilyen minőségben elkövetett tetteikért az 1848-as törvények értelmében csak parlamenti bíróság által vonhatók felelősségre. Feltétlenül bűnösnek tartom őket is az országunk és népünk kárára elkövetett többrendbeli cselekményben. Parlamenti bíróság előtt szívesen vállalnám velük szemben a vádlói szerepet. De alkotmányos érzésemnél fogva nem vállalnám közönséges büntetőbíróság előtt. Így hát Szálasit választom, aki nem alkotmányos úton jutott a hatalomhoz. Idegen hatalom fegyvereivel, tankjaival és pénzével, erőszak és államcsíny útján ragadta magához a hatalmat anélkül, hogy a nép vagy a parlament megnyilatkozott volna mellette. Büntetőjogi szempontból pedig közönséges bűntevőnek, több sokrendbeli gyilkosság és emberölés tettesének tartom, amiket vagy mint felbujtó, vagy mint bűnrészes, társtettes követett el.
Megértő kézfogással váltunk el egymástól. Másnap a budapesti ügyészségen letettem a hivatali esküt, mely szerint ebben az egyetlen ügyben vállalt ügyészi tisztemben a törvényeket meg fogom tartani. (Őszinte részvéttel emlékezem itt meg arról, hogy Riest később a kommunisták bebörtönözték, és agyonverték.)
Hivatalos tisztemben első teendőmnek tartottam a vádlottak kihallgatását. Minthogy Szálasi és a vele együtt vádolt úgynevezett miniszterei az Andrássy út 60. alatti rossz hírű rendőrségi épületben voltak elszállásolva, hogy a Markó utcai ügyészségi hivatalba való felvezetésükkel járó esetleges utcai feltűnést elkerüljük, magam mentem a rendőrségi épületbe egy bírósági jegyző és egy gép- és gyorsíró kisasszony kíséretében.
A börtönlátogatásomat megelőző napon végezték ki Oslóban Quislinget, Norvégia hitlerista árulóját. A budapesti újságok nagy címbetűkkel közöltek tudósítást kivégzéséről és árulói szerepéről. Egy ilyen újságpéldányt magammal vittem a fogházba.
Egy földszinti szobába hozattam fel Szálasit. A kísérő börtönőrt kiküldtem a szobából. Magam és két hivatalos kísérőm maradtunk a szobában Szálasival. Magas, gömbölyű fejű alak, borotvált, puffadt, sápadt arc. (Elhihető, amit Rajnis egy minisztertanácson a szemébe mondott, hogy festi az arcát.) Egész idő alatt fejét felvetve tartja, tekintetemet elkerüli, majdnem állandóan a mennyezetre vagy a vele szemben levő fal felső részére néz. Benyomásom az volt, hogy bizonyos büszkeséget igyekszik megjátszani, hogy imponáljon nekem. De mikor nem lát ilyen hatást nálam, ellenkezőleg, bár hűvös tárgyilagossággal, de mint egy gyilkossal beszélek vele, ilyenkor izeg-mozog, már-már kiesik felvett gőgös pózából. Ekkor észbe kap, és visszarendezi arcát és testtartását előző, előre végiggondolt, mozdulatlan nyugodtságába.
Bevezetésül odadobom a Szálasi előtt levő asztalkára a reggeli napilapot Quisling kivégzésének nagybetűs tudósításával.
 Olvassa el ezt a cikket!
Gyanakodva nyúl az újsághoz, mintha abból már saját halálos ítéletét kellene olvasnia. A valóságban nem is más annak a jelentősége.
Mikor arcrándulás nélkül elolvasta, és leteszi kezéből a lapot, így szólok, mintha nem neki mondanám, hanem csak úgy a levegőbe, vagy két irodai segítségemnek:
 Így járnak minden országban az árulók!
Semmi visszhang. Megkezdem a kihallgatást. A körülbelül egy órán át tartó kihallgatás alatt óvatosan vigyáztam, hogy ne tegyek fel olyan fontos kérdéseket, amelyeket a főtárgyalásra tartogatok, hogy azokkal ott hozzam zavarba  ha lehet  ezt a tömeggyilkost, országunk szégyenét. Az általános kérdésekre nyugodtan, észrevehetően előre felkészülten válaszolgatott. Tagadta, hogy a zsidókat elpusztítás céljából szállíttatta német gyűjtőtáborokba: a német kormány kérésére dolgoztatásra, kényszermunkára adta oda őket.
 És a Duna-parton tarkólövéssel vízbe lőtt zsidókat milyen céllal irányította a Dunához?  kérdeztem.
 Az én tudtom nélkül történt  felelte.
 Hát ha Endre és Baky államtitkárok azt fogják vallani, hogy maga tudott ezekről a gyilkosságokról, és nem tiltakozott azok ellen, mit fog ehhez szólni?
Nem felelt. Makacsul összeszorította ajkait. Nem akarta a két véres kezű államtitkárról azt mondani, hogy hazudni fognak. (Egy nyilas nem hazudik. Csak gyilkol  gondolom.)
Mikor azt kérdeztem, hogy merészelte magát államfőnek feltolni népi és parlamenti alátámasztás nélkül, kínos hallgatás után azt válaszolta:
 Tudtam, hogy a nép többsége mellettünk van.
 Ez csak képzelődés vagy egyenesen önámító hazugság volt  mondtam.
Igyekeztem befejezni Szálasi kihallgatását. Hiszen majd jön a főtárgyalás, amikor a nagy nyilvánosság és a Zeneakadémia reflektorfényében pózolhat majd ez a kalandor, de felelnie kell kínos kérdésekre.
Áttértem a volt nyilas kormányzat második emberének, Szőllősi Jenő miniszterelnöknek a kihallgatására. Erről az emberről tudtam, hogy Makón volt gyógyszertár-tulajdonos és jómódú földbirtokos. Emellett egyszer a Kossuth Párt programjával képviselőnek is fellépett, de megbukott. Személyesen sohase ismertem.
Az általános kérdések után azt kérdeztem:
 Ha ön valaha Kossuth párti volt, tehát a demokrácia híve, hogyan csúszhatott olyan mélyre, hogy a diktatúrát hirdető nyilaskeresztes pártnak lett hívője, sőt miniszterelnöke?
 Kérem  mondta nagyon szerény, mentegetőző hangon , én ezt a nép érdekében tettem. A Kossuth Párt is földreformot, földosztást hirdetett a földtelen parasztság javára. A nyilas párt ezt hamarabb kívánta megvalósítani. Ezért álltam hozzájuk.
 De a Kossuth Párt alkotmányos úton, az országgyűlésen hozandó törvényekkel óhajtotta ezt elérni, a nép többségének választásokon megnyilatkozó támogatásával. Önöket se a nép, se az országgyűlés nem támogatta. Ellenben támogatta egy idegen hatalom, Németország, fegyverekkel és pénzzel.
 Erről semmit se tudok  mondta Szőllősi.
 Ugyan kérem, ne adja a naivat. Talán nem tudja, hogy Szálasi hatalomra jutása német Tigrisekkel és német géppuskákkal történt?
 Erről hallottam  mondta mint egy megszeppent diák , de pénzről semmit se tudok.
Most kivettem irattáskámból Szálasi Ausztriában diktált naplójának néhány lapját, amikről Szálasinak az előző kihallgatása során akarattal nem tettem említést. Ezt a száz oldalnál többre terjedő naplót Himlerék hozták magukkal a foglyokkal együtt, és én hetekig tanulmányoztam az ügyészség irodájában.
 Nézze  mutattam Szőllősinek azt a néhány gépírásos oldalt.  Megismeri az oldalak alján vezérének kézjegyét, mellyel az oldalak szerzőségét elismerte?
 Igen, ez az ő kézjegye.
 Nos, lássuk, milyen utasítással küldte ki 1944 nyarán, hatalomra jutásuk előtt báró Keményt, dezignált külügyminiszterét Hitlerhez.  És a naplóból olvastam: Fontos, hogy nagyobb pénzbeni támogatást kérj a Führertől, ami propagandára és fegyverekre szükséges.  De még további utasítást is adott Szálasi Keménynek  mondtam , hallgassa csak: Természetesen Mussolinitól is kell anyagi támogatást kérnünk!
Szőllősi észrevehetően belesápadt a hallottakba. Ez nem volt színészkedés. Őszinte magatartás volt a rákövetkező szavaival együtt.
 Én erről semmit sem tudtam. Ha tudtam volna, semmi esetre se vállaltam volna a miniszterelnökséget.
Azonnal lecsaptam rá.
 Hajlandó-e ezt a kijelentését a főtárgyaláson megismételni?
 Okvetlenül  hebegte végtelen zavarában.
Nekem elég volt ez a két kihallgatás a nyilas kormány két legfőbb tagjával. A kisebb csirkefogók egyelőre nem érdekeltek. Majd a főtárgyaláson látom őket.  Kísérőimmel elhagytam a hírhedt házat némi kis borzongással, arra gondolva, hogy sem a nyilas időkben, sem mostanában nem szerettem volna mint megidézett itt megjelenni.
A főtárgyalás 1946. február elején kezdődött, és egész hónapon át tartott. A Zeneakadémia betört ablakú, fűtetlen dísztermében folyt a tárgyalás táblás házak előtt. Csak nagy protekcióval tudott kétezer ember jegyhez jutni.
Jankó Péter, egy fiatal, tapasztalatlan törvényszéki bíró vezette a tárgyalást. Népbíróság lévén, a koalíciós pártok és a szakszervezetek egy-egy kiküldött bírája ült a tanácsban. A hivatalos vádat egy Kaposvárról felrendelt (protekciós) fiatal államügyész képviselte. Én a politikai vádló feladatát töltöttem be. Minden vádlott szabadon választhatott védőügyvédet. Meg kell említenem, hogy amint az összes háborús bűnösök vádlói tisztére, éppígy azok védői szerepére is óriási versenyfutás folyt a fővárosi ügyvédek részéről. Nem azt nézték, hogy milyen sötét bűnösök védelméről van szó, egyedül a hírlapi publicitás, egy szenzációs politikai bűnügyben szerepelni volt minden igyekezetük. Szegény Ries minisztert és az ügyvédi kamara vezetőit ostromolták kérésükkel. [...]
A jéghideg zeneakadémiai teremben bírák, ügyészek, ügyvédek és a közönség télikabátban és bundában dideregtek, sokan plédet is hoztak magukkal. Legfeljebb mindenkit egy belső lázas izgalom fűtött. Ilyen politikai tömeggyilkosok perét még nem tárgyalták ebben az országban.
A börtönőrök elővezették a vádlottakat: Szálasi Ferenc nemzetvezetőt, Szőllősi Jenő helyettes miniszterelnököt, báró Kemény Gábor külügyminisztert, Beregfy Károly hadügyminisztert, Csia Sándort, Gera Józsefet és Vajna Gábor minisztert.
Heten voltak. Mint a gonoszok. Ebben az esetben a mint szócskát nyugodtan el lehet hagyni. Heten voltak a gonoszok.
Az elnök az összes vádlottakat kikérdezte személyi adataikra. Azután megkezdte Szálasi részletes kihallgatását.
Ő tagadta bűnösségét. Mindent jóhiszeműleg, a nép érdekében cselekedett. A zsidók külföldön és otthon való elpusztításához nem kérték engedélyét. Mindezekről csak utólag értesült. Mindezt emelt fővel, nyugodtan mondta el, mintha könyvből olvasta volna. Makacs konokság hangzott minden szavából.
Keresztkérdezés jogán rám került a sor. Előttem feküdt Szálasi naplója s az abból készített jegyzeteim és egyéb okiratok.
Felkeltem helyemről, és odavittem Szálasihoz néhány fényképet.
 Nézze meg ezeket az eredeti felvételeket. Ezeket az amerikai hadsereg készítette, amikor megszállta a német kivégzőtáborokat.
Szálasi közömbös arccal nézegette a borzalmas képeket, melyek hullák, sőt élő csontvázemberek máglyáit örökítették meg, akik úgy voltak szép sorjában egymásra rakva, amint a tűzifahasábokat szokták ölszámra rakni.
 Ezek közt vannak a magyarországi zsidók is, a maga áldozatai  mondtam.
 Nem az én hozzájárulásommal történt  mondta a tömeggyilkos.
Ezután helyemre visszaülve kikérdezéséhez kezdtem.
 Mondja, milyen előtanulmányokat folytatott ahhoz, hogy az államfői szerepet el merje vállalni?
 A világtörténelmet ismertem.
 Azt minden érettségizett diák és minden ludovikás kellett, hogy ismerje. Azok mégsem pályáztak államfőségre. Olvasta-e Kossuth iratait az emigrációból?
Mély hallgatás. És most egymás után peregtek kérdéseim. Egyre se tudott válaszolni.
 Olvasta Széchenyi István műveit? Deák Ferenc beszédeit? Grünwald Béla könyvét? Hát Marx Károly Das Kapitalját? És Engels meg Lassalle könyveit?
Miután politikai előtanulmányainak ilyetén negatív megállapításával végeztünk, megkérdeztem:
 Rendes körülmények közt nem fontos a vádlott származása, de mivel ön és társai folyton fajmagyarságukkal kérkedtek, mondja meg, igaz-e, hogy az ön családneve nem is Szálasi, hanem Szalosján vagy valami ilyesmi volt?
 Igaz. De az csak olyan oldalági beütés volt.
 Na de ez a beütés alapos volt a magyar vérbe  jegyeztem meg.
 És most beszéljen arról, milyen segítséget kért Hitlertől, egy idegen államfőtől, hogy fajmagyar társaságával kezébe kaparinthassa a kormányt.
 Nem kértem, és nem kaptam semmiféle segítséget  felelte gőgösen.
 Hát ha nem kért, miért küldte ki 1944 nyarán, még törpe ellenzékben lévén, Kemény bárót Hitlerhez?  és már lapoztam a naplóban.
Hirtelen nem tudott válaszolni. Pár perc múlva így felelt:
 Morális támogatást kértem tőle.
 Hogy lehet morális támogatást kérni onnan, ahol nincs morál?
 Nézze meg ezeket a gépírásos oldalakat! Ezeket egy ládában a maga egyéb irataival együtt az amerikai katonák hozták haza. Elismeri-e, hogy az oldalak alján levő kézjegy az ön írása, és hogy az egész naplót ön diktálta?
Forgatta, nézegette a lapokat, s halkan mondta, nyilván már félve azok veszedelmes, robbantó tartalmától:
 Igen, én diktáltam.
 Nos, hallgassa meg a párbeszédet, amit ön folytatott Kemény Gáborral, mikor őt Hitlerhez küldte. Nagyon érdekesen és bizonyára nagyon hűen van itt az ön naplójában megörökítve.  És akkor szóról szóra felolvastam ezt a párbeszédet. Annak fontosabb részei ezek voltak:
Kemény: Fegyverek tekintetében mit kérjek a Führertől?
Én: Tigriseket, gépfegyvereket, muníciót.
Kemény: És pénzt?
Én: Természetesen. Sok pénzre van szükségünk propagandára és embereink fizetésére. De ne felejtkezzen el arról se, hogy pénzbeli támogatást Mussolinitól is kell kérnünk.
Itt letettem az iratot a kezemből, és ezt kérdeztem:
 Mi az, hát maguk nem tisztelték a harmadik diktatúrás hatalmat, Japánt, és megvetették a japán jen-t?
Óriási derültség és taps zúgott fel a teremben.
Szálasinak egyetlen szava sem volt a naplójából olvasott leleplezésre. Csak annyit tettem hozzá a felolvasottakhoz:
 Íme, ilyen morális támogatást kért ön a Führertől. Meg is kapta, pénzt és fegyvereket. Ezzel jutott hatalomra, nem a magyar nép akaratából.
Szőllősi kihallgatása következett. Biztosan ideges volt, hiszen a vádlottak közül az egyedüli volt, aki megtagadni készült kormányzatukat és saját magát. Engem is érthető izgalom hevített erre a gondolatra, mert értelmi szerzője voltam a várt szenzációnak. Ha ugyan Szőllősi meg nem gondolta kihallgatása óta a dolgot...
Az általános kikérdezés után az elnök nekem adta át a kérdezés jogát.
 Milyen meggondolás vitte önt a nyilasok táborába, holott azelőtt a demokratikus pártnak, a Kossuth Pártnak volt híve, sőt képviselőjelöltje?
 A földtelen paraszt földhöz juttatása szívügyem volt. Ezt hirdette a Kossuth Párt is, de azt a Horthy-kormány kiirtotta a parlamentből. Azután már csak a Nyilaskeresztes Párt hirdette. Ez vitt hozzájuk.
 Tudott-e maga arról, hogy Szálasi Kemény Gábor útján fegyvereket és pénzbeli támogatást kért Hitlertől, és kapott is, és ezek felhasználásával jutottak önök hatalomra?
 Nem tudom, nem is sejtettem ilyesmit  felelte határozott hangon.
 Feleljen őszintén: ha tudta volna ezt, akkor is vállalta volna Szálasi alatt a miniszterelnökséget?
 Semmi esetre se vállaltam volna!  mondta emelt hangon, szúrós tekintetével Szálasi arcába meredve.
Szálasi felszisszent. Előttem ült, tehát hallhattam, amint fogai közt mormogja: Gyáva gazember!
Szőllősi bátor szembefordulását Szálasival és pribéktársaival a bíróság tagjai, a védői kar és a közönség élénk mozgással és meglepett suttogással fogadta. Az újságírók lázasan jegyeztek.
A többi vádlott kihallgatása nem volt érdekes. Kivéve Kemény Gáborét, aki mindenben megerősítette a Szálasi naplójából felolvasott párbeszédet. Annál inkább érdekes volt néhány tanú vallomása.
Hitler volt magyarországi követét, Veesenmayer Edmundot vezették elő, akit Winkelmann Gestapo-tábornokkal együtt bilincsekben hoztak el a tárgyalásra Németországból, ahol mint háborús bűnösök voltak letartóztatásban. Szégyelltem magamat és országomat, hogy követ lehetett nálunk ez a hetyke legény. Bilgericsizmájában, bricseszben, zergesörtés tiroli kalapjával és nyegle magatartásával inkább valami fiatal gazdatisztnek látszott, mint Németország követének egy szövetséges országban.
Kérdéseinkre előadta, hogy Szálasi uralomra segítése után, amit kifejezetten és büszkén német előkészítésnek mondott, Szálasi felkérte, hogy vezesse őt a Führerhez bemutatkozásra. Szívesen megtette. A Führer háborús főhadiszállásán fogadta őket vezérkari főnöke és még néhány magas rangú katona társaságában. Kölcsönös udvariaskodás után Hitler ráterelte a szót a magyarországi hadihelyzetre, főként Budapest problémájára. Ez a látogatás 1944. december elején volt. Az oroszok csak karácsonykor kezdték meg a főváros ostromát. Egyelőre csak közeledtek Budapesthez. A nagyon legyengült német erők visszavonuló hátvédharcokat vívtak.
Veesenmayer előadása szerint Hitler és a vezérkari tisztek Magyarország kiterített térképe fölé hajoltak, és a kis zászlókkal teletűzdelt térképen tanulmányozták a Budapest körüli katonai helyzetet.
Hitler most Jodl vezérkari főnöknek feltette a kérdést:
 Ha az oroszok elérik Budapestet, mit tegyünk? Védjük-e, vagy feladjuk a magyar fővárost?
Jodl határozott hangon ezt válaszolta:
 Semmi esetre sem szabad védenünk. Ez Budapest teljes pusztulását jelentené. Katonai szempontból pedig nincs rá szükségünk. Nekünk Budától nyugatra két védővonalunk van készenlétben, előbb a Vértes, azután a Bakony vonulatán.
 Ekkor Jodl egy külön térképet terített Hitler elé  folytatta érdekfeszítő vallomását Veesenmayer.  A Führer figyelmesen nézegette a térképet, miközben a vezérkari főnök tovább magyarázott:
 Ha szabad városként Budapestet át is engedjük az oroszoknak, nekünk elég erőnk van a Vértes, majd a Bakony vonalán feltartóztatni őket arra az időre, hogy megfelelő pótlást gyűjtsünk ahhoz, hogy a harmadik vonalon, a magyar határon maximális védelmet fejtsünk ki, és megakadályozzuk, hogy a szovjet csapatok német területre hatolhassanak.
 A Führer helyeslően bólintott  mondta Veesenmayer.
 Hát akkor maguk miért robbantották fel a Duna-hidakat?  kiáltottam közbe németül, nem bírván visszatartani felháborodásomat.
 Várjon, kérem  intett le udvariasan a tanú.  Azt most fogom elmondani. Ekkor a Führer Szálasihoz fordult ezzel a kérdéssel:
 És mi az ön véleménye, Herr Szálasi?
Herr Szálasi erre kiegyenesedett, és így szólt:
 Határozottan ellenzem a vezérkari főnök úr tervét. A Duna olyan stratégiai védővonal, amelyet nem szabad feladnunk. A hidakat okvetlenül robbantani kell, és a budai oldalon nagy védekezést kifejteni, amíg a Führer felmentő csapatai megérkeznek. (A felmentő szót csak Szálasi használta a tanú szerint, se a Führer, se a vezérkari főnök már nem használták ezt a reményt jelentő szócskát.)
Most a magam akkori gondolatait írom ide. Azt gondoltam, hogy Szálasi részint katonai tudásának fitogtatása céljából mondott ellent a német vezérkari főnöknek, de részint és főként azért, hogy Hitler előtt magát zseniális katonának, no és nem utolsósorban fanatikus Hitler-rajongónak mutassa. Akár így, akár úgy, engem annyira kihozott nyugodtságomból a német követnek ez a leleplezése, hogy indulatosan odakiáltottam Szálasinak:
 Aljas gazember! Áruló! A német vezérkar meg akarta menteni Budapestet a hidakkal együtt, és maga feláldozta!
Az elnök nehezen tudott csendet teremteni a teremben, mert az egész hallgatóság zúgott, morajlott a felháborodástól, mikor megtudta, hogy nem a németek, hanem Szálasi akaratából robbantották fel a hidakat, és kellett a főváros mindkét oldalán lakóknak pincékben végigszenvedni a hosszú ostromot.
A német követ vallomása befejezéséül még előadta, hogy a Führer a megbeszélés végén Szálasi véleményét tette magáévá ezzel a gondolattal:
 Ha maga a magyar nemzetfő  (de miért is nem használta a sokkal megfelelőbb német Gauleiter szót?)  a hidak robbantását és a Duna-vonal védelmét ajánlja, ezt fogjuk csinálni.
Az izgalom lecsillapodása után Winkelmann tábornoknak, Budapest német városparancsnokának kihallgatása következett. Az elnök általános kérdései után én kérdezgettem a hatvan év körüli, tekintélyes kinézésű tábornokot.
 Mondja, tábornok úr, amikor az orosz csapatok Budapesthez közeledtek, amikor már Sztálingrádtól egészen Budapestig véres harcokban megverték és üldözték a német hadsereget, s amikor ugyanabban az időben Eisenhower seregei a partraszállás óta nyugatról közeledtek győzelmesen Berlin felé, ön mint tapasztalt katona nem gondolta, hogy a német hadsereg meg van verve, s a Führer elvesztette a háborút?
 De igen  felelte a tanú fejét lecsüggesztve , meg voltam győződve erről.
 És mit gondol, más vezető német parancsnokok is tisztában voltak ezzel?
 Bizonyos, hogy ugyanígy gondolkoztak.
 Hát akkor miért nem jelentették ezt a véleményüket a vezérkarnak és magának a Führernek, kérve őt, hogy a német vér további kímélése céljából tétesse le a fegyvereket keleten és nyugaton?
A tábornok végigsimította haját, és vigyázzállásba vágva magát, mintha valami legfelsőbb, talán égi parancsnokság előtt kellene számot adnia annyi feleslegesen kiontott német vérről (mert őket csak a német vér érdekelte), emelt fővel mondta:
 Mert katona voltam, német katona, azonkívül nemzetiszocialista. Esküt tettem a Führernek, és az eskümet utolsó leheletemig meg akartam tartani. Én nem mondhattam ellene a Führer parancsainak. De ez... ez az ember...  és megvető gesztussal mutatott Szálasira , ez nem volt német, ez magyar volt. Ennek kötelessége lett volna hazája és fővárosa érdekeit védeni a Führernél.
Újabb hangos moraj zúgott végig a termen.
A két német illetékes tanú kihallgatása a legsúlyosabb vádbeszédnél is nagyobb terhet rakott Szálasi vállára.
Még két tanú, két magyar tanú vallomása hozott érdekes, addig nem tudott tényt valamennyiünk tudomására.
A királyi Vár miniszteri tanácsosi rangban levő gondnokának kihallgatása következett. Tudvalevő, hogy a Várban volt a kormányzó lakása és kabinetirodája. A tanú előadta, hogy 1944. október 16-án este  miután Szálasi már beült a hatalomba, és rádión leadta kiáltványát, melyben felszólította a keleti fronton levő magyar hadsereget, hogy ne engedelmeskedjenek Horthy aznap kiadott parancsának, s ne tegyék le a fegyvert az oroszok előtt, ellenkezőleg: harcoljanak tovább a német csapatok mellett  megjelent a Várban egy magas rangú német tiszt fegyveres katonák kíséretében, és a gondnok füle hallatára felszólította Horthyt, hogy mondjon le a kormányzóságról. Horthy a fürdőszobában volt. Félig nyitott ajtón át folyt a nevezetes beszélgetés. Horthy határozottan megtagadta a követelés teljesítését. Erre a német tiszt figyelmébe ajánlotta a kormányzónak, hogy makacskodás esetén nemcsak saját élete forog veszélyben, hanem fia élete is, aki a németek fogságában van. Míg ellenben lemondása esetén Németországba viszik, ahol fiával és feleségével együtt élhet.
Ez az érv, magyarul szólva, ez a fenyegetés hatott. A tiszt benyújtotta az ajtón át a magával hozott magyar nyelvű nyilatkozatot a lemondásról. A tanú szerint Horthy ezt a fürdőszoba falán aláírta. A tiszt átvette, és eltávozott. Horthyt pedig fegyveres kísérettel a Budán levő Hatvany-palotába vitték.
Most Lakatos Géza volt miniszterelnököt szólította az elnök a bíróság elé. Az ő vallomása szinte kiegészítette a várgondnok történelmi jelentőségű vallomását az egymásra robogó események sorrendjében. De még annál is szenzációsabb leleplezést hozott.
Lakatos, aki Sztójay Dömét váltotta fel a miniszterelnökségben, és a háborúból való kilépés feladatával ült oda be, arról tett eskü alatt vallomást, mi történt Horthyval és Horthy körül másnap, október 17-én a Hatvany-palotában.
Emlékezetem szerint így adom hűen vissza Lakatos vallomását:
 Október 17-én délelőtt a kormányzóval beszélgettem a Hatvany-palota egyik szobájában, mikor jelentették Szálasi érkezését, és hogy a kormányzóval óhajt beszélni. Horthy kért, hogy a szomszéd szobában foglaljak helyet. Kimentem. Szálasi bement Horthyhoz. Nekem akarva, nem akarva úgyszólván minden szót hallanom lehetett kettőjük beszélgetéséből. Szálasi arra kérte a kormányzót, hogy írjon alá egy nyilatkozatot, amely szerint az államfői hatalmat átadja neki. A kormányzó éktelen haraggal, kiabáló hangon megtagadta a kívánság teljesítését. Szálasi erősködött, hogy hajthatatlanságával a kormányzó már nem változtathat a bekövetkezett tényeken, míg átadó nyilatkozatával megadná az ő (Szálasi) államfőségének az alkotmányosság látszatát.  Horthy erre újból magából kikelve kiabált: Hát ezt nem adom meg magának! Még némi szóváltás következett, aztán Szálasi távozott. Az előszobában egymás mellett mentünk el. Szálasi arca vörös volt a dühtől.
 Horthy ekkor ismét engem kéretett magához  folytatta vallomását Lakatos.  A kormányzó elmondta nekem a Szálasival folytatott beszélgetését egész részletességgel, amit egyébként a szomszéd szobából jól hallottam. Majd hozzátette: Ez a szédelgő kalandor még arra akart rávenni, hogy a jelen- és utókor előtt igazoljam és törvényszerűnek tüntessem fel az ő hatalomra jutását, ami német fegyverekkel, puccsal, csalással történt. Hát erre nem voltam hajlandó. Ezután eltávoztam a Hatvany-palotából  fejezte be vallomását Lakatos.
Egy hónapig tartó tárgyalás után a perbeszédekre került sor. [...]
Az első vádbeszédet a hivatalos államügyész tartotta. A vádiratban lefektetett tények alapján az ott felsorolt büntető paragrafusokba ütköző bűncselekményekkel vádolta a volt nyilas kormány tagjait, éspedig legfőként tömeges gyilkosságokkal, amiket sok ezer zsidó állampolgárnak német megsemmisítő táborokba küldésével követtek el.
Utána én következtem mint politikai ügyész.
Kétórás vádbeszédem részletes közlésével nem untathatom az olvasót. Csak eszmemenetét és főbb szempontjait ismertetem.
 A vádlottak egy olyan ideológiai szolgálatba léptek, amely ellenkezik a magyar nemzeti hagyományokkal, valamint a humanizmussal és a keresztényi tanokkal.
 A magyar nemzet történelme tanúsítja, hogy a magyarság a vezérek kora óta a németeket ellenségnek tartotta. A Németországba való kalandozási harcok, majd a német fejedelmek hódító szándékú háborúival szemben vívott szabadságharcok, mint Rákóczi Ferenc felkelése, majd még a magyar királyi trónra emelkedett osztráknémet uralkodók elnyomó politikájával, sőt fegyveres ránk támadásával szemben is vívott önvédelmi harcok, mint az 184849-es szabadságharc, azt bizonyítják, hogy a magyar a németet ősellenségnek tartotta. Mennyivel inkább annak tekintette az ország jobb érzésű, nemzeti függetlenségére büszke nagy többsége azt a Németországot, amely egy megkergült demagóg, Hitler vezetése alatt saját fajtáját, az árja fajt minden fajok és nemzetek felett állónak, egyedüli vezetésre hivatottnak hirdette, míg a többi fajokat, nemzeteket, népeket, köztük a magyart is, alárendelt, szolgáló népnek bélyegezte.
 Ilyen elveket hirdető idegen nemzetet és vezérét saját vezérüknek elfogadni és a magyar nemzetet annak szolgálatába állítani csakis olyan egyének merhették, akikből teljesen kiveszett, vagy soha nem is volt meg a nemzeti önérzet. Vagy akiknek sokkal fontosabb volt csekély nemzeti önérzetüknél az a lehetőség, hogy annak az idegen vezérnek a segítségével, aki láthatóan nagy katonai hatalommal rendelkezik, nyakára ülhessenek saját népüknek, s a kormányhatalmat gyakorolhassák felette. Holott tudták, hogy annak többsége ellenséges érzülettel, sőt erkölcsi undorral viseltetik a véres kezű idegen diktátorral szemben.
 De a hitleri náci ideológia magukévá tevésével és a gyakorlatban való folytatásával, a magyar állampolgárok egy részének, a zsidóknak nemcsak állampolgári jogaiktól, hanem puszta életüktől is megfosztásával, tömeges meggyilkolásukkal és ilyen végzetes célból német haláltáborokba küldésével az emberiség történelmében páratlan gonosztettet követtek el a vádlottak.
 A zsidóság ellen elkövetett brutalitások és gyilkosságok összessége nem zsidó ügy. A szerencsétlen zsidó mártírok csak eszközei és áldozatai voltak  az én nemzeti, politikai és büntetőjogi véleményem szerint  a vádlottak legnagyobb bűnének. Ez pedig a magyar nemzet ellen, annak jó híre, becsülete ellen elkövetett bűncselekmény, amelyre csak a hazaárulás megjelölést használhatják majd egy megalkotandó új magyar büntető törvényben.
 Szó sincs róla, ennek a nemzetnek a történelmében is fordultak elő, mint minden nemzetében, olyan események, amelyekre nem lehetünk büszkék, de ezeréves történelmünk sok királyunknak és magának a nemzetnek nagyszerű tetteit, egyes kiváló magyaroknak a tudomány, irodalom és művészetek terén elért kimagasló teljesítményeit jegyezte fel, amelyek megszerezték ennek a nemzetnek az egész világ elismerését és becsülését.
 És most jönnek ezek a semmi emberek, ezek a kalandorok, és saját maguk hatalmi érvényesülése kedvéért, hogy urak legyenek a maguk szemétdombján, feláldozzák a nagyvilág előtt a nemzet ezeréves szorgalmával, munkájával és tehetségével szerzett kitűnő hírnevét, még a puszta becsületét is.
Aztán valahogy így fejeztem be beszédemet:
 Ha hozzájuk méltóan akarnánk büntetni őket, azt tehetnénk velük, amit a fasizmus gőzéből kijózanodott olaszok tettek egykori nagy bálványukkal, Mussolinival: meggyilkolt, összeszurkált tetemét odadobták az utca kövezetére, és napokig hagyták ott, hogy a nép leköpdösse, rúgjon rajta.  De mi a régi magyar büntető törvénykönyv és büntető perrendtartás tiszteletében járunk el velük.
 Kérem a bíróságot, hogy a legsúlyosabb ítélet kiszabásával szolgáltasson némiképp igazságot a megsértett törvényeknek, a nemzet jó hírnevének és az ártatlanul elpusztítottak emlékének.
Pár pillanatnyi halálos csend követte beszédemet. Utána viharos taps zúgott fel a teremben. Az elnök szünetet rendelt. A közönség pedig megrohant engem. Ölelgettek, kezemet szorongatták. Bizonyára számosan voltak köztük gázkamrában elpusztultak rokonai. De köztük volt feleségem is, aki végigülte az egész hónapot, és állandó felvontságban figyelte erőfeszítésemet ebben az új szerepemben, amikor védelem helyett a vádló feladatát vállaltam.
Szünet után a védőbeszédek következtek. Nem irigyeltem ügyvéd kartársaimat. Nehéz volt bármit is felhozniuk a vádlottak védelmére. Nem is tudnám itt visszaadni beszédeik tartalmát. Amint hajdanában Pesten mondani szokták: halandzsáztak.
A védbeszédek után egyenként szólította az elnök maga elé a vádlottakat, és az utolsó szó jogán perrendtartásunk értelmében joguk volt beszélni. Senki se korlátozta őket se beszédjük terjedelmében, se tartalmában. Szálasi élt is, sőt visszaélt ezzel a helyzettel. Több mint két órán át beszélt. Semmit se szólt a vádba tett bűncselekményekről, nem reflektált a vádbeszédekre, hanem a nacionalizmus és hungarizmus elméletét fejtegette ködösen, tudálékosan. Nem volt hencegő és nem volt megalázkodó. Úgy beszélt, mintha híveinek tartott volna elméleti előadást. Nem lehetetlen, hogy volt is néhány híve a hallgatóságban, talán olyan is, aki gyorsírással jegyezte a vezér utolsó kinyilatkoztatásait.
Szálasi unalmas előadása után Szőllősi Jenő állt az elnök elé. Lehajtott fejjel, reszkető hangon a következőket mondta:
 Tudatában vagyok annak, hogy súlyos bűnt követtem el hazám és nemzetem ellen, amikor a nyilas kormány miniszterelnökségét elvállaltam és viseltem. Megérdemlem a büntetést. Négy fiamat behívattam az elmúlt napokban a fogházba, és megmondtam nekik, hogy atyjuk súlyosan vétkezett hazájuk ellen, amit már nincs módjában jóvátenni. Nekik legyen kötelességük egy életen át mindig olyat cselekedni, úgy élni, hogy azzal valamennyire jóvátegyék atyjuk bűnét.
Néma csend követte a bűnbánat megdöbbentő szavait.
Most Kemény Gábor következett. El kell mondanom, hogy Kemény védőjétől előzőleg megtudtam, hogy Kemény felesége külföldről a védő útján levelet juttatott férjéhez, melyben nagyon a lelkére kötötte, hogy a főtárgyaláson tanúsítson töredelmes megbánást, mert akkor még a legszigorúbb ítélet esetén is kegyelmet remélhet. A tárgyalás folyamán ennek a levélnek semmi hatása se látszott Kemény kihallgatásakor. Kíváncsi voltam, hogyan fog viselkedni, mikor az utolsó szó jogán beszélhet. Hát ez egy kínos nyöszörgés volt. Nyilván két malomkő között őrlődött lelkileg: életét is szerette volna megmenteni egy szánom-bánommal, de nem bírt kiszabadulni mint fiatal ember és gyenge lélek vezérének szinte hipnotikus hatása alól, aki az egész tárgyalás hosszú hetei alatt állandóan szúrós szemekkel igyekezett hatalmában tartani hat cinkosát.
Egyik-másik mondatában olyasmit mondott, hogy helytelen volt, amit tettem. De mindjárt hozzátette: De hittem a pártunk által hirdetett eszmékben...  majd kínos hallgatás és gondolkozás után szinte ijedten  bizonyára vezére szemei jutottak eszébe, aki ugyan most az ő háta mögött ült  hadarta:  és most is hiszek bennük.
Szálasi addig fagyos arcára megelégedett mosoly derült. Az elnök pedig ezzel zárta le Kemény utolsó szavait:
 Maga azt akarja elhitetni velünk és talán saját magával is, hogy utolsó szavaival bűnbánatot tanúsított. Hát ez nem volt bűnbánat, leülhet.
A többi vádlott nem mutatott semmi megbánást. Mindegyik csak jóhiszeműségét hangoztatta.
A bíróság ítélethozatalra vonult vissza. A teremben érthető zaj, megbeszélések, találgatások, hogy mi lesz az ítélet. Nem volt véleményeltérés abban, hogy ha büntető törvénykönyvünk egyetlen ember meggyilkolását már halállal bünteti, ezek a tömeggyilkosok nagyon megérdemlik azt.
A bíróság bevonul. Mindenki feláll, úgy hallgatjuk meg az ítélet kihirdetését.
A népbíróság mind a hét vádlottat kötél általi halálra ítélte hosszú, alapos indoklás mellett.
Láthatólag sem a vádlottakat, sem a közönséget nem lepte meg az ítélet.
Most újabb drámai jelenet következik. Az elítélteknek egyenként nyilatkozni kell, kívánnak-e kegyelemért folyamodni.
Elsőnek a vezér, a volt tényleges katonatiszt lépked az elnök elé. Emelt fővel, büszke tartással áll oda.
 No most  súgom az államügyésznek  meglátjuk, milyen bátran fogja a nemzetvezető visszautasítani a kegyelemkérést.
 Kíván-e kegyelemért folyamodni?  kérdezi az elnök.
Szálasi az eddiginél is magasabbra emelve fejét, határozottan, büszkén mondja:
 Igen, kívánok.
(Úgy látszik, az életösztön még a legelvetemültebb gonosztevőben is erősebb, mint a személyes bátorság. Sokkal könnyebb a halált osztogatni, mint szembenézni vele. Szálasival ellentétben Bárdossy László, mikor pár hét múlva halálra ítélte a bíróság, nem kért kegyelmet, nem fellebbezett, sőt ott a tárgyaláson hangos szóval megtiltotta védőjének, hogy nevében fellebbezzen, vagy kegyelmet kérjen.)
A többi vádlott is kegyelmet kért. Természetesen valamennyien fellebbeztek is.
A fellebbezéseket a Népbíróság[ok] Országos Tanácsa néhány napon belül elutasította. A kegyelmi kérvényeket felterjesztették Tildy köztársasági elnökhöz.
Itt most el kell árulnom, hogy két elítéltet, Szőllősit és Keményt kegyelmezésre ajánlottam az államelnöknek azzal az indokolással, hogy Szőllősi teljes megbánást tanúsított, Kemény csak részleges megbánást, jó volna, ha az ennek a két elítéltnek nyújtott kegyelemből az ország lakossága azt látná, hogy az új rendszer nemcsak büntetni tud, hanem megbocsátani is. Egyébként természetesen kegyelmezés esetén az ítéletnek életfogytig tartó fegyházra átváltoztatását indítványoztam.
Tildy az összes kegyelmi kérvényeket elutasította. Szálasit és minisztereit a Markó utcai fogház udvarán felakasztották. Ugyanígy határozott a néhány hét múlva letárgyalt többi háborús bűnös ügyében.
Ez utóbbiak közül érdekes dologról szereztünk tudomást az egyik halálraítélt, Jaross Andor volt belügyminiszter ügyében. Az eset előzménye az, hogy Jaross belügyminisztersége idején Tildyt letartóztatták földalatti szervezkedés címén. Tildy felesége ekkor felkereste Jarossnét, és segítségét kérte férje kiszabadítására. Jarossné kérésére férje elrendelte Tildy szabadon bocsátását.
Amikor Jarosst a népbíróság halálra ítélte, Jarossné viszonzást kért Tildynétől, amit az szívesen megígért. A két asszony együtt kereste fel Tildyt, kérve, hogy gyakoroljon kegyelmet Jaross-sal szemben, és változtassa át a halálos ítéletet életfogytig tartó fegyházra. Jarossné előadása szerint ezt Tildy határozottan megígérte. És másnap megjelent az újságokban a közlemény, hogy Tildy elutasította Jaross kegyelmi kérvényét. Jarosst főbelövéssel kivégezték.
Valószínű, hogy Tildy megkísérelte, hogy megkegyelmezzen Jarossnak. De ekkor a vérbosszút lihegő Rákosi Mátyás megrántotta Tildy nyakán a kötelet. Mire Tildy engedelmesen aláírta a kegyelmi kérvény elutasítását. Ilyen önállósággal és hatalommal rendelkezett az az államfő, akinek vaj volt a fején, és kötél a nyakán.
In Nagy Vince: Októbertől októberig. Bp., EurópaHistória, 1991, 334355. o.
Nagy Vince (18861965) ügyvéd, politikus. 1907-ben jogi doktorátust szerzett, 1911-ben ügyvédi vizsgát tett, és Szatmáron átvette a család ügyvédi irodáját. 19151916-ban önkéntesként részt vett az első világháborúban. Az 1910-es években a Függetlenségi Párthoz csatlakozott, majd 1916-ban követte Károlyi Mihályt az általa létrehozott Függetlenségi és 48-as Pártba. 1916-ban képviselővé választották, 1917-ben a képviselőház jegyzője lett. A polgári demokratikus forradalom idején 1918. november 14-től december 12-ig miniszterelnökségi államtitkár, majd 1919. március 21-ei lemondásáig belügyminiszter volt. Ezután visszaköltözött Szatmárra, ahol a román hatóságok kilenc hónapra bebörtönözték. 1922 októberében repatriált, és Budapesten nyitott ügyvédi irodát. Belépett a Kossuth Pártba, 19241926 között képviselő volt. 1926-tól 1930-ig a budapesti törvényhatósági bizottság tagja, 1928-tól az Országos Kossuth Párt ügyvezető elnöke volt. A második világháború alatt határozott németellenes magatartást tanúsított, 1944-ben bujkálni kényszerült. 1945-től a Budapesti Nemzeti Bizottság és a fővárosi törvényhatósági bizottság tagja volt. Pártjával 1945 áprilisában csatlakozott a Független Kisgazdapárthoz. 1945 júniusában beválasztották az Ideiglenes Nemzetgyűlésbe, szeptemberben lemondott mandátumáról. 1945. november 4-én az FKGP országos listáján megválasztott nemzetgyűlési képviselő lett. Ellenezte a koalíciót, a pártvezetőségtől erélyesebb, kommunistaellenes magatartást követelt. 1946. március 12-én tizenkilenc társával együtt kizárták az FKgP-ből. 1946-ban politikai ügyészként közreműködött a Szálasi-perben. Részt vett a Magyar Szabadság Párt megalakításában, 1946 áprilisában a párt alelnöke, és a párt lapja, a Holnap főmunkatársa lett. 1947 júliusában, a párt önfeloszlatása után a Pfeiffer Zoltán vezette Magyar Függetlenségi Párthoz csatlakozott. 1947. július 28-án családjával elhagyta az országot. Az USA-ban élt, televízió-szerelőként dolgozott. 1949-ben tagja, 1950-ben alelnöke lett az emigránsok alkotta Magyar Nemzeti Bizottmánynak. 1952-ben létrehozta az Amerikai Magyar Jogászszövetséget, 1958-ig annak elnöke volt. A State Department és a Szabad Európa Rádió tanácsadójaként is tevékenykedett.

matches: bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság