text:
Szégyenlista - Szélesi Sándor - Anthony Sheenard
Szerző: sheenard | 2011. nov 15. | Gondolatok, Valóság | 17 hozzászólás
Rogán Antal, Papcsák Ferenc, Wintermantel Zsolt, Bácskai József, Németh Szilárd, László Tamás, Kovács Péter, Riz Levente, Ughy Attila, Kocsis Máté
– ezeknek az embereknek a javaslatára ma bűn hajléktalannak lenni, 150 ezer forintra vagy elzárásra büntetendő, akinek nincs otthona és a szabad ég alatt lakik, padra ledől, kukából emeli ki a betevőjét. Azok az emberek, akiknek nincs segítő családjuk, akiket magukra hagyott a társadalom, esetleg szenvedélybeteggé váltak, tegnaptól bűnelkövetők. A szociális intézmények felszámolásával, a segítő szervezetek finanszírozásának megvonásával, az erkölcsös szociális munkások bíróság elé állításával az utolsó reményt is megvonta mind az állam, mind pl. a fővárosi önkormányzat. Most már kriminalizálták is a hajléktalanok… Ezen a télen sokan meg fognak halni. Vajon azok, akik a döntéshozatalban részt vettek, éreznek-e majd lelkiismeret-furdalást meleg otthonaikban, a karácsonyi vacsora fölött vagy csak úgy a mindennapokban, amikor a parlamentben kinyitva az újságot, a hírekből (ismét megfagyott egy férfi, tíz hajléktalant ítéltek három-háromhavi elzárásra) szembesülnek gombnyomogatásik következményeivel?
Édes istenem Sanyi, Rogán Antal vagy nem Rogán Antal, felejtsd már el ezt az egész kutyakomédiát és hallgasd már meg azt az egy órát a fantasztikumról, AMIBŐL ÉLSZ! Milyen Papcsák Ferenc! Szívod magadat fölöslegesen ahelyett hogy megnéznéd a videót! Te népszerű politikai sfblogger, te!
Nem, ezek nem éreznek lelkiismeret-furdfalást. Elvégre őket a kétharmad felhatalmazta, és mivel a hajléktalanok nem nagyon szoktak szavazni, ezért nincsenek benne a kétharmadban, tehát ezzel még szavazatot sem veszítenek.
Ja, hogy emberség, meg szociális érzékenység? Az minek, azért nem kapnak pénzt…
De megnézném, mit éreznének, ha karácsony szenteste az ablakuk alatt “szerenádot” adnának nekik a még szabadlábon lévő hajléktalanok, és esetleg a gyerekük megkérdezné tőlük: “Papa, mit énekelnek a bácsik?”
én azt remélem, hogy elindul az “együnk meg minden gazdagot” mozgalom…
“az erkölcsös szociális munkások bíróság elé állításával”
Mármint a szabálysértésre bújtó szociális munkások bíróság elé állításával.
Az érdekes egyébként az, hogy azt hiszem bevették a törvényjavaslatba, hogy abban az esetben sújtható bírsággal vagy börtönnel, ha a város szociális ellátórendszere amúgy megfelelő. A kérdés csak az, hogy ezt ki dönti el.
“Ferencz Norbert pénteken azért áll bíróság elé, mert tüntetést szervezett a guberálást tiltó nyolcadik kerületi rendelet ellen, mondván a kerület segítség helyett bünteti a szegénységet. A bejelentetten közös kukázásról szóló akción arra kérte a megjelenteket, hogy kukázzanak.” (Index)
Persze, wirth6, meg lehet védeni egy erkölcstelen törvényt, értelemszerűen kellenek emberek akik asszisztálnak hozzá… valahogy remélem, hogy a hozzászólásod nem erről szólt, és tényleg érzed, hogy a szociális munkás az általános emberi erkölcs alapján emelt szót… Ha nem érzed, akkor baj van. 🙁 Bár nyilván komoly gazemberről van szó, aki uszított, szabálysértésre buzdított azzal, hogy kukázzanak csak a hajléktalanok. Huh, bele is borzongok (irónia volt).
Mellesleg maga a bíró jelentette ki, hogy a törvény nem jó, de jogszolgáltatásunk van, illetve már az is csak alig-alig.
Nem mellesleg szeretjük a kettősmércét ugye?! A “Gyurcsányt a Dunába, a többit meg utána” rigmust kiabálók közül hány végezte bíró előtt? Pedig, ha belegondolsz, ők gyilkosságra bujtottak fel… Ugye őket meg tudod védeni valamivel?
Ugyan már! 🙁
A hozzászólás azon része annak a finom csúsztatásnak szólt, hogy azt az esetet, amikor egy szabálysértésre bíztató (amit egyébként el is követtek akkor) embert elítéltek már úgy meséled, hogy “az erkölcsös szociális munkások bíróság elé állítás”a (egyébként kik voltak a többi elítélt szociális munkások?). Mintha az lett volna csupán az elítélés oka, hogy ő egy erkölcsös szociális munkás volt, és mintha az lett volna a tiltakozás egyetlen eszköze, hogy kukázzanak.
A posztot újra elolvasva pedig az a mondás jutott eszembe, hogy felesleges ott rosszindulatot feltételezni, ahol a hülyeség is mindent megmagyaráz.
ja, szóval ez rendben is volt így? de akkor most te hülye vagy vagy rosszindulatú?
már bocsánat, igazán nem akarlak megbántani, de tényleg ez a kérdés merült fel bennem.
“ja, szóval ez rendben is volt így?” … és ezt hol is mondtam? Csak arra a kisebb szakadéknyi különbségre szerettem volna rávilágítani, ami aközött van, hogy valakit (aki történetesen szociális munkás) elítéltek, mert szabálysértés elkövetésére buzdított, és aközött, hogy fogják az erkölcsös szociális munkásokat, és elítélik azét, mert ők erkölcsös szociális munkások.
Sajnos mindegy hogy hülyeség vagy rosszindulat miatt halnak meg emberek vagy kerülnek börtönbe hónapokra.
Másrészt most egy szociális munkás volt, de lehet több is. Én az emberi kiállást és erkölcsöt, a másik iránti szolidaritást többre becsülöm, mint a féldiktatórikus törvényeket, a jog átszabását tetszés szerint. Ebben úgy tűnik, különbözőek vagyunk. Te szabálysértést látsz ott, ahol én gerincességet és tiltakozást egy buta vagy rosszindulatú rendelet – azaz ma már törvény – ellen.
Kicsivel több empátia, gerinc és bátorság kellene ma… és több szív.
“Sajnos mindegy hogy hülyeség vagy rosszindulat miatt halnak meg emberek vagy kerülnek börtönbe hónapokra”
Persze az áldozat szempontjából mondhatjuk, hogy mindegy, de nem véletlenül tesznek különbséget gondatlanság és szándékosság között.
“Te szabálysértést látsz ott, ahol én gerincességet és tiltakozást egy buta vagy rosszindulatú rendelet – azaz ma már törvény – ellen.”
Nem, én – ahogy a bíró – mindkettőt látom. Csak nem hiszem, hogy minden erkölcsös szociális munkásnak ezt kellene tennie. Illetve azt sem hiszem, hogy ha egy szociális munkás nem teszi ezt, akkor ő erkölcstelen, azaz azt sem hiszem, hogy ha az eképp cselekvő szociális munkásokat elítélik az egyenlő lenne az erkölcsös szociális munkások elítélésével.
Egyébként ez engem arra emlékeztet, amikor egy rendőr hülyesége miatt elvesztette az egyik tüntető a szemét még 2006-ban, és ez a legendáriumba már úgy vonult be, hogy a rendőrök kilövöldözik az emberek szemét.
Egyébként a poszttal annyiban egyetértettem volna, hogy szerintem rosszul kezelik a hajléktalanok helyzetét, de azzal, hogy az események (kevesebb pénz jut az ellátórendszerre, elítéltek egy szabálysértésre buzdítót) úgy vannak egymás mellé téve (“a segítő szervezetek finanszírozásának megvonásával, az erkölcsös szociális munkások bíróság elé állításával”) mintha itt ki akarnák csinálni a hajléktalanokat, már nem.
Nos, szabálysértés persze. Kukázásra felszólítás – szabálysértés. Hihetetlen gonosztett, óriási skandallum. Az ilyennek börtönben a helye…
Te látod a szabálysértést. Én is. Én és a bíró látjuk, hogy ez egy rossz törvény. Nyilván te is. Én magasabbra helyezem az emberi empátiát és erkölcsöt, mint egy rossz törvényt. Ha valaki van olyan bátor, hogy felhívja a figyelmet a rossz törvényre, én arra felnézek. Te csak szabálysértőnek látod.
Vétkesek közt cinkos, aki néma – mondhatnám.
Egyébként te nem hiszed, hogy ki akarják csinálni a hajléktalanokat. Persze, hogy nem. És megszorítások sincsenek és adóemelés sem. Hiszen azt mondják. Csak felszámolják a szociális hálót, nem adnak pénzt a civil szervezeteknek, az ezzel foglalkozó egyházakat átminősítették és nem jár nekik támogatás, büntetik és börtönbe zárják a hajléktalanokat, ha kukáznak, naponta hatszor beviszik őket, ha eldőlnek a padon. Azt írtad, évekkel ezelőtt én arról írtam, magára vessen, aki nem megy be éjszakai menedékre. Igen, de ha elveszik a menedéket, nincs, aki helyet, meleget és ételt adjon, akkor a hajléktalannak már nem döntés kérdése, bemegy-e vagy sem, sorba áll ételért vagy sem. Magukra lettek hagyva, kriminalizálva lettek, nincs semmijük, tehát bűnözők (beleillik ez Lázár János gondolkodásába, és a fenti előterjesztők gondolkodásába ez). Ott fog megfagyni kint az utcán, mert sem az önkormányzat, sem a kormány nem veszi emberszámba. S ha valaki erre felhívná a figyelmet – esélyes, hogy bíróság előtt végzi.
https://www.facebook.com/notes/misetics-b%C3%A1lint/kriminaliz%C3%A1ci%C3%B3-%C3%A9s-ellen%C3%A1ll%C3%A1s-egy-%C3%BCl%C5%91sztr%C3%A1jk-el%C5%91zm%C3%A9nyei/2186411216751
“Ez nem más, mint a hajléktalan emberek rendszerszerű hatósági üldözése. Ők jelentik az első társadalmi csoportot, amit – az emberiesség, a felebaráti szeretet, a jogállamiság és az ésszerűség eszméit egyaránt lábbal tiporva – az új rezsim törvényen kívül helyezett. Az, hogy, ők lesznek-e az utolsók, csakis azon múlik, hogy az a „konszolidált többség”, amelynek a vélt érdekeire hivatkozva mindez történik, miként válaszol.”
A társadalomtudományok világának legfiatalabb karakterisztikus felfedezettjét úgy nevezik, hogy “empátia”.
Úgy tudom, nem idősebb olyan 150 évnél… 🙂
Az, hogy mi a jog, egy dolog. Az, hogy mi a magmagarázható, racionális viselkedés, az egy másik. Az, hogy mit követel a társadalom egy egyéntől, az meg egy harmadik…
De az, hogy egy ember éhendöglik, megfagy, agyonverik, az nem sorolható dolog… Az tragédia, ezért ilyen esetben el lehet húzni a betűjog értelmezésével, magyarázatával, valamint fontosságával a sunyi, büdös francba… A betűjog szó szerinti értelmezése okozta az emberi történelem legtöbb joggyilkosságát… Utána lehet nézni.
Az ember nem azért felel meg a többség követelményeinek, mert megérti azokat. Azért, mert valamilyen módon elfogadja. Ha nem ezt teszi, akkor szembekerül vele, és kihajítják a kerítésen kívülre…
Ez a jogi része.
A többi nem más, mint a legocsmányabb cinizmus, amivel egy emberbe, akinek semmije sincs, még egy baromi nagyot bele is rúgnak… jogi pofával…
Hmmm… nagyot változott a világ.
Pár éve, amikor én akadtam ki a hajléktalanok sorsán és a politikusok gerinctelenségén, Te mondtad, hogy aki azért nem alszik a hajléktalanszállón, mert oda részegeket nem engednek be, az magára vessen. Egyébként pont a Jobbik javaslatára módosult úgy a törvény, hogy amelyik városban nincs megfelelő ellátás, ott ezt nem alkalmazhatják.
Az én véleményem – meglepő módon – pontosan egyezik a tiéddel. Ahelyett, hogy feltárnák a hajléktalanság hátterét, tennének valamit az okok megszüntetéséért, ahelyett büntetnek, tiltanak. Igazi diktatórikus – és igencsak idióta – módszer, úgyhogy ki vagyok rajta akadva. Már látom is, amint Orbán kocsija megáll, a sofőr hátraszól, hogy főnök, pirosan világít az olajnyomás lámpája! Erre Orbán (dicső vezérünk): akkor csavard ki, ne világítson, és taposs a gázba!
Kár, hogy soha nem fog megtörténni.
De tudod, hogy jó szokásomhoz híven kicsit kötekedjek, visszaolvastam a blogodat, és nem látom, hogy 2007 év végén – 2008 év elején kiakadtál volna azon, hogy az akkori kormány (mszp-szdsz) bezáratta az OPNI-t, és több száz ellátatlan pszichiátriai beteget kilökött az utcára meghalni (lehet, csak én nem találom a bejegyzést, ha így van, bocsánatot kérek).
Egy szociológus, Szilágyi Gyula ezt nyilatkozta az egyik beteggel kapcsolatban:
“Legalább ötszázan kóborolhatnak hasonlóan szörnyű körülmények között országszerte. Zitának bentlakásos pszichiátriai otthonra lenne szüksége, de 8-9 év, mire bejutna, olyan hosszú a várólista, aligha éli meg szegény. Néhány éven belül biztosan elvesztjük őt, de addig is kilátástalan élete lesz. A pszichiátriai betegek tehernek számítanak az államnak, bezárták a Lipótot, szélnek eresztették a betegeket, akik szépen maguktól meghalnak, az állam pedig mossa kezeit.”
Ezt én tömeggyilkosságnak tartom, akik ebben részt vettek, azok a szememben gyilkosok.
Szóval semmi változás, ezt csinálta a mszp-szdsz, azt csinálja a fidesz is.
Felháborodtam én az OPNI bezárásán is, de felháborodtam az elmúlt egy évben ezer dolgon. Egyrészt nem mindent blogolok ki, másrészt sajnálom, hogy neked mindenképpen kell a lelki egyensúlyodhoz, hogy előkaparj valamit mszp-szdsz vonalról. Szerintem szidhatjuk egy kicsit az avarokat is, nyilván van valamilyen nagy bűnük…
“ezen a télen nagyon sok ember fog megfagyni” – csak ezeket ne a csövesek között keresd, mert azokat szépen elviszik a hajléktalanszállókra, ha akarják, ha nem, azt herákolják össze a Lakatos lakótelepet, ne a Nyugati-pu.-t
megfagyni inkább a nyugdíjasok fognak, meg akik nem tudják fizetni a költségeket
A baj az – szerencsére még a legkisebb -, hogy én, mint kőkeményen jobboldali érzületű ember, mélységesen szégyellem magam az ilyen döntések hallatán. 🙁

matches: bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság


text:
HITELES MOZGALOM - Bíróság - Levél a Kúriának - 2015.03.15 - 3/3
A harmadik, az utolsó rész
A pénz nem ilyen jellegű dolog. A pénzrendszer nem úgy működik, ahogy a Kúria állítása megmutatja. A pénz nem olyan dolog mint a liszt, hogy csak annyit lehet belőle eladni vagy kölcsön adni, amennyi épp a polcon van.
Ismerkedjünk meg a pénzkölcsön és a pénzteremtés kapcsolatával.
A banki hitelnyújtással történő pénzteremtés ma is kockázatos. A törvény minden országban kinevez egy „felügyelőt” – Magyarországon ez a jegybank, azaz a Magyar Nemzeti Bank -, melynek feladata a bankok pénzteremtésének kordában tartása.
Elsődleges célja, hogy a bankok ne teremthessenek túl sok pénzt, mert ez a pénz értékének csökkenéséhez (inflációhoz) vezethet.
A mai világban pénzt csak a bankrendszer képes teremteni, tehát ha a pénzteremtés ha a pénzteremtés módját és korlátjait akarjuk megérteni, akkor a bankrendszert kell górcső alá vennünk.
Amikor egy banktól például fogyasztói hitelt veszünk fel, amit nagyon gyakran készpénzben folyósítanak, nő a forgalomban lévő készpénzmennyiség, miközben a pénztömeg egyetlen más összetevője sem változik. A bank ebben az esetben tehát pénzt teremtett.
Tudjuk, hogy a bank a vállalkozásoknak általában nem készpénzben, hanem folyószámlájukon folyósít hitelt. A folyószámlán megjelenő hitelösszeg a hitelfelvevő rendelkezésére áll – pénzhez jutott anélkül, hogy bárkinek a pénze csökkent volna. A bank tehát hitelnyújtással ismételten pénzt teremtett.
(Banküzemtan bankügyintézőknek – 10.2 fejezet A pénzteremtés – ISBN 963 663 028 3)
Mivel a pénzteremtést a bankok végzik, ezért elsőként azt kell megvizsgálnunk miért teszik ezt a bankok és miért veszik igénybe szolgáltatásukat a gazdaság szereplői.
Ha megjelenik egy új ügyfél, aki hitelt szeretne felvenni, a bank mindenképpen kielégíti ezt az igényt, ha biztosítva látja a hitel visszafizetésének feltételét, vagyis hitelképesnek ítéli az ügyfelet. N vállalat 100 millió forint összegű hitelt kér. A bank ezt az összeget jóváírja az ügyfél számláján, és egyben megjelenik 100 millió forint követelés N vállalattal szemben. Ezzel egyúttal megnő a forgalomban lévő pénzmennyiség is, hiszen növekszik a bankszámlapénz állomány 100 millió forinttal!
A bank tehát hitelnyújtással pénzt hozott forgalomba. Ez a pénzmennyiség akkor kerül ki a forgalomból, ha N vállalat a hitelt visszafizeti.
A kereskedelmi bankok számlapénzt bocsátanak ki, amelynek likviditásuk, illetve a hiteligény valamint a központi bank kötelező tartalékolási előírása szab határt. A központi bank által kibocsátott jegybankpénz mennyisége a kereskedelmi bankok pénzteremtésén keresztül megsokszorozódik.
(Széchenyi István Egyetem - Solt Katalin: Pénzügytan - 1.1.3. Pénzteremtés – pénzkibocsátás)
(MNB válasz a Hiteles Mozgalom kérdéseire – 2012.08.21)
A kereskedelmi bankok pénzteremtésének számszerűsítéséhez azt fontos tisztázni, hogy melyik pénzmennyiség kategóriára gondolunk.
A téma jó összefoglalóját adja az alábbi MNB Tanulmány: http://www.mnb.hu/Root/Dokumentumtar/MNB/Kiadvanyok/mnbhu_mnbtanulmanyok/mnbhu_mt_71/m t_71.pdf
A fenti alapelvek alapján a magyar monetáris statisztika a következőképpen definiálja a monetáris aggregátumokat (Kiss et al., 2005):
2012. december végi adatok alapján:
Amennyiben a bankrendszer likviditáshiányban van, azaz nem volna elég jegybankpénze a kötelező tartalék teljesítésére, akkor a jegybankok hitelt nyújthatnak a hitelintézeteknek. A fejlettebb gazdaságok jegybankai, mint az EKB vagy a Fed éppen így működik, azaz ők fedezett mellett hitelt nyújtanak a bankrendszernek, a bankrendszer pedig így eleget tud tenni a tartalékkötelezettségének. Abban az esetben, ha a magyar bankrendszer is likviditáshiányos helyzetbe kerülne, akkor az MNB-nek szintén volna lehetősége hitelt nyújtani. De mivel a hazai bankrendszernek jelenleg és az elmúlt 15 évben is mindig lényegesen több jegybankpénz állt rendelkezésére, mint ami a tartalékkötelezettség teljesítéséhez szükséges, ezért a hazai esetben likviditást lekötő eszközt (jelenleg a kéthetes MNB kötvényt) alkalmaz az MNB.
(MNB válasz a Hiteles Mozgalom kérdéseire – 2013.02.11)
E jogkövetkezmény alkalmazása során a bíróság – a szerződés érvénytelensége ellenére, kényszerűen – elismeri a bekövetkezett tényhelyzetet, tudomásul veszi az addig teljesített szolgáltatásokat, és a jövőre nézve rendezi a felek jogviszonyát. A szerződés hatályossá nyilvánítása következtében előálló elszámolás során számos részletkérdést kell tisztázni, amelyek vizsgálata nem tárgya e cikknek.55 Általánosságban abból kell kiindulni, hogy mivel a szerződés érvénytelen, annak alapján a jövőben sem szolgáltatás, sem ellenszolgáltatás nem követelhető, az adós tehát a továbbiakban a kölcsönt nem használhatja, köteles azt visszafizetni, a hitelező pedig további hiteldíjra nem jogosult. A már teljesített, de ellenszolgáltatás nélkül álló szolgáltatás ellenértékét azonban meg kell téríteni. Ha a felek által a hatályossá nyilvánítás idejéig teljesített szolgáltatás egyenértékű volt, akkor a kölcsön visszafizetésén túl egyik fél sem tartozik a másiknak. Amennyiben a felek szolgáltatása nem volt egyenértékű, akkor az a fél, amelyik a másik szolgáltatását ellenérték nélkül használta, a jogalap nélküli gazdagodását köteles kiadni.56 Ha a kamatok (egyéb díjak) tekintetében időarányosan túlfizetésben van, akkor az adós, ha hátralékban van, akkor a hitelező a gazdagodás megtérítése iránti igényt érvényesíthet; a gazdagodás megtérítésének módja tipikusan a túlfizetés, illetve a hátralék összege után fizetendő egyenértéki kamat. A bíróságnak a jogviszony rendezése során tehát arra kell törekednie, hogy a már teljesített szolgáltatással egyenértékű ellenszolgáltatást rendeljen el, egyik fél részéről se következzen be jogalap nélküli gazdagodás.57
Kúria már nem az első esetben tette magáévá a Bankszövetség álláspontját. Ismét új fogalmat vezet be a Kúria az igazságszolgáltatásba, a „kirovó” és „lerovó” után most az egyenértékű kamat.
A Kúria véleménye teljes mértékben elkerüli annak a vizsgálatát hogy milyen elvek alapján kell kiszámolni, hogy a bankoknak milyen módon kell vagyoni és nem vagyoni károkozás címén kártérítést fizetnie. Mi van akkor, ha a bankok szándékosan vezették félre az ügyfeleket? Ha szándékosan hallgattak el egy jelentős költséget? Ha tudták, hogy tartós és jelentős forintgyengülés várható? Ha szándékosan csapták be azzal az ügyfeleket, hogy jelentős és tartós árfolyamgyengülés a kölcsönszerződés futamideje alatt nem várható? Ha szándékosan adtak oda toxikus, mérgező kölcsön terméket?
A bírói szervezeti rendszer csúcsán a Kúria áll, amelynek a legfontosabb feladata, hogy irányt mutasson a helyes bírói gyakorlatról, ügyelve arra, hogy a bírói jogalkalmazás mindenhol egységes legyen.
Magyarországon az igazságszolgáltatást a Kúria, az ítélőtáblák, a törvényszékek, valamint a helyi és a munkaügyi bíróságok gyakorolják.
Az, hogy a Kúria valótlanságokra alapozza a döntését, gátolja hogy az igazság kiteljesedjen.
Azzal, hogy a Kúria rendszeresen az erőfölénnyel visszaélő bankrendszernek kedvező döntéseket hoz, és ezzel hátrányos helyzetbe hozza a fogyasztókat, jelen esetben a pernyertes felpereseket, ellent mond az alkotmányunknak.

matches: Bíróság Kúria bíróság Kúria Kúria Kúria Kúria Kúria Kúria


text:
Hogy hatott az országgyűlési választás Hagyó nokiás doboz ügyére? | themagicbox
Hogy hatott az országgyűlési választás Hagyó nokiás doboz ügyére?
Néhány perccel az új Országgyűlés megalakulása után otthonában őrizetbe vették Hagyót. Bilincsben vezették el, dacára annak, hogy együttműködési szándékát előre írásban is jelezte a hatóságok felé, és a szökés veszélye sem állt fenn. Előzetes letartóztatásba helyezték, majd köszönhetően a Keresztes Imre vezette ügyészségnek, és Szívós Máriának háromszor is érdemi indoklás nélkül, összesen 9 hónapra hosszabbították meg fogvatartását. Hagyó fogvatartásának elfogadhatatlansága miatt a Strasbourgi Emberjogi Bírósághoz fordult. Közben azzal is megvádolták, hogy jogszerűtlenül tartotta a kapcsolatot élettársával. A bíróságok azonban mindkét ügyben jogerősen igazat adtak Hagyónak.
Az előzetes letartóztatást elrendelő, majd meghosszabbító végzések rendszerint a szökés és elrejtőzés veszélyét jelölték meg, mint a fogva tartás szükségességét igazoló okot. Hagyó előzetes letartóztatását lényegében ugyanezeknek az indokoknak az automatikus megismétlésével hosszabbította meg Szívós Mária, így Hagyó összesen kilenc hónapot töltött előzetes letartóztatásban igen csak kétséges indokok alapján.[1]
Hagyó védőjének ellenérve szerint igen. Ugyanis Hagyó 6-8 hónapja tudott a nyomozásról, arról, hogy az eljárásban közel másfél tucat gyanúsított meghallgatására került sor, azonban nem hagyta el az országot, nem tanúsított olyan magatartást, amiből arra lehetett volna következtetni, hogy az eljárás hatálya alól ki akarná vonni magát. Rendszeresen nyilatkozott, folyamatosan jelezte jelenlétét, hogy igazolja, nem akar elszökni, és nem élt a diplomata útlevele által biztosított lehetőséggel.[2] Ha szökni akart volna, parlamenti képviselőként egészen 2010 májusáig megtehette volna, mert védte a mentelmi jog. Ugyanígy módja lehetett volna a tanúk befolyásolására, bizonyítékok elrejtésére is. Sőt kevéssel a letartóztatása előtt jelentős összegű hitelt fizetett vissza, ami ugyancsak a szökés gyanúját cáfolta.[3] Emellett Hagyó védője már a letartóztatás előtt jelezte a BRFK-nak, hogy védence bármikor és bárhol a hatóságok rendelkezésére áll.[4]
Igen, sőt szigorúbb kényszerintézkedést rendelt el a BKV-ügyben öt vádlottal szemben is. Tette mindezt úgy, hogy legtöbb esetben automatikusan, megkérdőjelezhető indokra, nem létező adatra hivatkozott.[5] Ezen felül háromszor is[6],[7],[8] kritika nélkül jóváhagyta Hagyó előzetesben tartását. A meghosszabbító végzésekben minden alkalommal arra a bizonyos rendőrségi jelentésre hivatkozott, amelyben a szökésre utaló adat szerepel.[9] Tóth Gábor akkori rendőrfőkapitány[10] is névvel vállalta, hogy a BRFK birtokában van egy olyan adat, ami Hagyó szökési szándékára utal. [11] Ez az adat azonban a mai napig nem került elő.
Nem is létezett a „szökésre utaló adat”, amire hivatkoztak?
Úgy tűnik. Hagyó védője ugyanis már 2010. júniusi beadványban kérte az ügyészséget, hogy bocsássa a védelem rendelkezésére az előzetes letartóztatás alapjául szolgáló bizonyítékokat. A kérelmet az ügyészség érdemi indoklás nélkül elutasította. Arra hivatkoztak, hogy a védelem - bizonyos iratokon kívül - csak akkor kaphat másolatot a nyomozati iratokról a nyomozás befejezése előtt, ha az a nyomozás érdekeit nem sérti. A védő az elutasítás ellen panaszt nyújtott be, amelyben arra hivatkozott, hogy a kérdéses bizonyíték nem a büntetőeljárás tárgyát képező cselekményre, hanem a szökésveszélyre vonatkozik. A panaszra azonban nem kaptak kielégítő választ.[12] A védelem az ügyészség által hivatkozott "adatot" azóta sem ismerte meg, sőt, az iratismertetés során átadott dokumentumok között sem találták. Az ügyészség tehát mindvégig egy olyan adatra hivatkozva érvelt a legszigorúbb kényszerintézkedés mellett, amelyet - az európai joggal ellentétesen - nem ismertetett a védelemmel, és amelynek így létezése is kétséges.[13] Ezen felül azóta több hivatalos végzés is kimondta, hogy nem találta a szökésre utaló adatot.
Milyen dokumentumok mondják ki, hogy nem létezik „szökésre utaló adat?
Először 2011. február 23-án - mikor elrendelték Hagyó házi őrizetbe helyezését – mondta ki végzés, hogy nem találtak szökésre utaló adatot.[14] Később a másodfokú bíróság 2011. június 10-i szabadlábra helyező végzésében szintén rögzítette, hogy nem létezett olyan információ, rendőri jelentés, vagy bármilyen más adat, ami alátámasztotta volna az ügyészség indokát dokumentációjában.[15] A 2013. április 23-án pedig az Emberi Jogok Európai Bírósága is neki adott igazat. A strasbourgi döntés szintén hiányolta ezt a bizonyos adatot.
Igen. Hagyó Miklós fogvatartásának elfogadhatatlan körülményeivel kapcsolatban fordult az Emberi Jogok Európai Bíróságához.[16] A beadvány szerint ugyanis az őt fogva tartó magyar hatóságok az Emberi Jogok Európai Egyezményének több cikkelyét is megsértették. Úgymint a szabadsághoz és biztonsághoz való jog biztosítását, az embertelen bánásmód tilalmát, a családi élethez való jogot és a jogorvoslathoz való jogot. Ugyanis ha a védő nem férhet hozzá azokhoz a nyomozati iratokhoz, amelyek ismerete nélkül nincs lehetősége cáfolni védence fogva tartásának jogszerűségét, akkor sérül a fegyveregyenlőség elve.[17] Strasbourg tehát Hagyó javára döntött, mivel szintén hiányolta azt a bizonyos adatot. Ítéletük pedig alátámasztotta azt, hogy nem állt fenn a szökés veszélye.[18]
[1] Kádár Éva: Egy alkotmányos alapjogok hatálya alól kiemelt ügy – jogiforum.hu, http://www.jogiforum.hu/files/publikaciok/kadar_eva__egy_alkotmanyos_alapjogok_hatalya_alol_kiemelt_ugy%5bjogi_forum%5d.pdf
[2] Jogsértő volt Hagyó fogvatartása? – Népszava online, 2012.02.08., http://www.nepszava.hu/articles/article.php?id=519082#null
[3] Nokiásdoboz: hol volt, hol nem volt – Népszabadság online, 2013.06.01., http://nol.hu/belfold/20130601-nokiasdoboz__hol_volt__hol_nem_volt?ref=sso
[4] Bezsenyi Mihály ezredes úrnak címzett, 2010. május 11. napján kelt, és személyesen érkeztetett levél – A Hagyó-ügy hivatalos dokumentumtára, http://hagyomiklos.com/hu/content/bezsenyi-mih%C3%A1ly-ezredes-%C3%BArnak-c%C3%ADmzett-2010-m%C3%A1jus-11-napj%C3%A1n-kelt-%C3%A9s-t%C3%A9rtivev%C3%A9nyes-lev%C3%A9l#overlay-context=hu/content/az-el%25C5%2591zetes-letart%25C3%25B3ztat%25C3%25A1s-dokumentumai
[5] Szívós Mária wikipédia oldala - http://hu.wikipedia.org/wiki/Sz%C3%ADv%C3%B3s_M%C3%A1ria
[6] A Fővárosi Bíróság, mint másodfokú bíróság 28.Bnf.1850/2010/2. számú végzése – A Hagyó-ügy hivatalos dokumentumtára, http://hagyomiklos.com/hu/content/f%C3%B5v%C3%A1rosi-b%C3%ADr%C3%B3s%C3%A1g-mint-m%C3%A1sodfok%C3%BA-b%C3%ADr%C3%B3s%C3%A1g-28bnf185020102-sz%C3%A1m%C3%BA-v%C3%A9gz%C3%A9se#overlay-context=hu/content/az-el%25C5%2591zetes-letart%25C3%25B3ztat%25C3%25A1s-dokumentumai
[7] A Fővárosi Bíróság, mint másodfokú bíróság 30. Bnf.2755/2010/2. számú végzése – A Hagyó-ügy hivatalos dokumentumtára, http://hagyomiklos.com/?q=content/f%C3%B5v%C3%A1rosi-b%C3%ADr%C3%B3s%C3%A1g-mint-m%C3%A1sodfok%C3%BA-b%C3%ADr%C3%B3s%C3%A1g-30-bnf275520102-sz%C3%A1m%C3%BA-v%C3%A9gz%C3%A9se
[8] A Fõvárosi Bíróság, mint másodfokú bíróság 29. Bnyf.3238/2010/3. számú végzése – A Hagyó-ügy hivatalos dokumentumtára, http://hagyomiklos.com/hu/content/f%C3%B5v%C3%A1rosi-b%C3%ADr%C3%B3s%C3%A1g-mint-m%C3%A1sodfok%C3%BA-b%C3%ADr%C3%B3s%C3%A1g-29-bnyf323820103-sz%C3%A1m%C3%BA-v%C3%A9gz%C3%A9se#overlay-context=hu/content/az-el%25C5%2591zetes-letart%25C3%25B3ztat%25C3%25A1s-dokumentumai
[9] A BKV-ügy nyertesei: Szívós Mária alkotmánybíró – Hagyó Dosszié blog, 2012.08.27., http://hagyodosszie.blog.hu/2012/08/27/a_bkv-ugy_nyertesei_szivos_maria_alkotmanybiro
[10] Tóth Gábor rendőrfőkapitány wikipédia oldala - http://hu.wikipedia.org/wiki/T%C3%B3th_G%C3%A1bor_(rend%C5%91rtiszt)
[11] A főkapitány BKV-ügyekről: még bármi megtörténhet – Népszabadság online, 2010.05.26., http://nol.hu/belfold/20100526-bkv-ugyek__meg_barmi_megtortenhet?ref=sso
[12] Jogsértő volt Hagyó fogvatartása? – Népszava online, 2012.02.08., http://www.nepszava.hu/articles/article.php?id=519082#null
[13] Az a bizonyos – nem létező – adat –Hagyó Dosszié, 2012.08.21., http://hagyodosszie.blog.hu/2012/08/21/elrendeles_862
[14] A Fővárosi Bíróság, mint másodfok bíróság 21.Bnf.470/2011/2. számú végzése Hagyó Miklós házi őrizetének elrendeléséről – A Hagyó-ügy hivatalos dokumentumtára, 2011.02.23., http://www.hagyomiklos.com/files/3_4.pdf
[15] A Fővárosi Bíróság, mint másodfokú bíróság 31.Bnf.1448/2011/2.számú végzése - A Hagyó-ügy hivatalos dokumentumtára, http://www.hagyomiklos.com/files/3_13.pdf
[16] Hagyó Miklós kontra Magyarország - Kérelem száma: 52624/10 – A Hagyó-ügy hivatalos dokumentumtára, http://hagyomiklos.com/?q=hu/content/hagy%C3%B3-mikl%C3%B3s-kontra-magyarorsz%C3%A1g-k%C3%A9relem-sz%C3%A1ma-5262410
[17] Dr. Kádár András Kristóf ügyvéd jogi összefoglalója a Hagyó Miklós kontra Magyarország (52624/10 sz.) ügyben – A Hagyó-ügy hivatalos dokumentumtára, http://www.hagyomiklos.com/?q=en/node/222
[18] Kádár András Kristóf: nem állt fenn a szökés veszélye Hagyó Miklós esetében – atv.hu Egyenes beszéd c. műsora, 2013.04.27., http://www.atv.hu/belfold/20130426_kadar_andras_kristof

matches: bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság


text:
Hitelszerződések semmisségéről döntött az EU bírósága | Ügyvédfórum - 2019.02.15
2019.02.15 | Szerkesztőség | Hírek
Egy nemzeti törvény nem rendelkezhet visszaható hatályú, általános és automatikus szabály útján olyan külföldi hitelezőkkel kötött hitelszerződések semmisségéről, amelyeknek nem volt engedélyük hitelszolgáltatások nyújtására e tagállamban. A nemzeti bíróság hatásköre annak meghatározására, hogy a kettős célú hitel adósa fogyasztónak minősül-e – mondta ki az Európai Unió Bírósága a C-630/17. sz. ügyben hozott ítéletében.
Anica Milivojević, horvát állampolgár, 2007-ben az ausztriai székhelyű Raiffeisenbankkal egyszeri 47 000 euró összegű hitelre vonatkozó szerződést kötött otthonában végzendő felújítási munkák, közelebbről bérbeadásra szánt apartmanok kialakítása céljából. A kölcsönszerződést egy horvátországi közvetítő segítségével kötötték meg, és e szerződés vagylagos joghatóságot kikötő megállapodást tartalmazott az osztrák bíróságok, illetve a horvát bíróságok javára. A kölcsön visszafizetésének biztosítékául A. Milivojević aláírt továbbá egy, az e szerződésből eredő jelzálogjog alapítására vonatkozó közjegyzői okiratot, amely jelzálogjog ezt követően bejegyzésre került a horvát ingatlan-nyilvántartásba.
2015-ben A. Milivojević az Općinski sud u Rijeci (fiumei városi bíróság, Horvátország) előtt kérelmet nyújtott be a Raiffeisenbank ellen, amellyel a hitelszerződés és a közjegyzői okirat semmisségének megállapítását, valamint a jelzálogjog ingatlan-nyilvántartásból való törlését kérte. Míg a Raiffeisenbank azt állítja, hogy e szerződést Ausztriában kötötték, A. Milivojević kijelenti, hogy a szerződéskötés helyszíne Horvátország volt.
2017. július 14-én hatályba lépett egy olyan, az alapügy tekintetében esetlegesen alkalmazandó nemzeti törvény, amely azon hitelszerződések visszaható hatályú semmisségét írja elő, amelyeket Horvátországban olyan külföldi hitelezővel kötöttek, amely nem rendelkezik az előírt, horvát hatóságok által kiadott engedélyekkel vagy jogosítványokkal. Az Općinski sud u Rijeci (fiumei városi bíróság) úgy véli egyrészt, hogy ha bebizonyosodik, hogy a szóban forgó szerződést Horvátországban kötötték, az immár semmisnek minősülhet, másrészt hogy e szabályozás sértheti a Raiffeisenbank pénzügyi szolgáltatások nyújtására vonatkozó szabadságát. Az Općinski sud u Rijeci (fiumei városi bíróság) a Bírósághoz lényegében egyrészt annak tárgyában fordul kérdéssel, hogy a fentiek ellentétesek-e a szolgáltatásnyújtás uniós belső piacon megvalósuló szabadságával, másrészt, a joghatóságról szóló rendelet rendelkezéseinek fényében, az alapügy elbírálására vonatkozó joghatóságához kötődő számos aspektus tárgyában. A kérdést előterjesztő bíróság arra vár választ továbbá, hogy a szóban forgó szerződés minősülhet-e „fogyasztóval kötött szerződésnek”, és az alapügy az ingatlanon fennálló dologi jog tárgyában előírt kizárólagos joghatósági szabályok hatálya alá tartozik-e.
Február 14-én kihirdetett ítéletében a Bíróság megállapítja saját hatáskörét a 2017. július 14-i törvény a szolgáltatásnyújtás szabadságával való összeegyeztethetőségének vizsgálatára vonatkozóan. E tekintetben, jóllehet Horvátország azt állítja, hogy az uniós jog nem alkalmazható a szóban forgó szerződésre, mert azt Horvátország Unióhoz való csatlakozását megelőzően kötötték, ezen érvnek nem adható hely, mert a szerződés ezen időpontot követően továbbra is joghatásokat vált ki. Ezenkívül, amint az Horvátország csatlakozási szerződéséből következik, az eredeti szerződések rendelkezései csatlakozásától kezdve kötik a Horvátországot, rendeltetésük szerint tehát azokat alkalmazni kell az ezen időpontot megelőzően keletkezett helyzetek jövőbeli hatásaira is.
Ezt követően a Bíróság a szolgáltatásnyújtás szabadságával kapcsolatban emlékeztet arra, hogy ez az elv megköveteli a más tagállamban letelepedett szolgáltatóval szemben az állampolgársága alapján alkalmazott minden hátrányos megkülönböztetés eltörlését, valamint minden korlátozás megszüntetését is, amennyiben az akadályozza, zavarja vagy kevésbé vonzóvá teszi a másik tagállamban letelepedett szolgáltató tevékenységeit.
A Bíróság megjegyzi, hogy a horvát jogrendben az engedély nélküli hitelezővel kötött hitelszerződések semmisségéről rendelkezik egyrészt a nemzetközi jellemzőkkel rendelkező hitelszerződések semmisségéről szóló 2017. július 14-i törvény, másrészt a fogyasztói hitelről szóló 2015. szeptember 30-i törvény. A Bíróság, megállapítva, hogy a 2013. július 1-jétől, azaz Horvátország Unióhoz való csatlakozásának időpontjától a 2015. szeptember 30-ig terjedő időszak tekintetében az említett semmisség kizárólag az olyan engedély nélküli hitelezőkkel kötött hitelszerződésekre vonatkozik, amelyek székhelye Horvátországon kívül található, úgy ítéli meg, hogy ezen időszak tekintetében a horvát jog közvetlen hátrányos megkülönböztetést alkalmazott a Horvátországon kívüli székhellyel rendelkező hitelezőkkel szemben. Mivel ezen időponttól kezdve a semmisségi rendszer különbségtétel nélkül alkalmazandó valamennyi, engedély nélküli hitelezőre, a 2017. július 14-i törvény a szolgáltatásnyújtás szabadsága gyakorlásának korlátozását tartalmazza.
A Bíróság ezt követően, a 2013. július 1-jétől 2015. szeptember 30-ig terjedő időszak tekintetében, azt vizsgálja, hogy a nemzeti törvényt igazolhatják-e közrendi, közbiztonsági és közegészségi okok, és kiemeli, hogy az ilyen igazolás feltétele a társadalom alapvető érdekét veszélyeztető, valóságos és kellően komoly veszély fennállása, mivel gazdasági jellegű megfontolások semmi esetre nem igazolhatják a szolgáltatásnyújtás szabadságától való eltérést.
Azon időszak tekintetében, amelyben a szóban forgó hitelszerződések semmisségi rendszere különbségtétel nélkül alkalmazandó volt, a Bíróság úgy ítélte meg, hogy e rendszer a szolgáltatásnyújtás szabadságának korlátozását tartalmazza. Noha a Bíróság megállapította, hogy a jelen ügyben hivatkozott, közérdeken alapuló kényszerítő okok szerepelnek a Bíróság ítélkezési gyakorlata által már elismert okok sorában, arra a következtetésre jutott, hogy e rendszer nyilvánvalóan meghaladja az általa követett célok eléréséhez szükséges mértéket.
A joghatósággal kapcsolatban a Bíróság emlékeztet arra, hogy a joghatóságról szóló rendelet rendszerében azon tagállam bíróságainak joghatósága, amelynek területén az alperes lakóhelye található, képezi a főszabályt. Következésképpen az olyan nemzeti szabályozás, amely az ezen általános elvtől eltérő és e rendelet valamely más rendelkezésében elő nem írt joghatósági szabályokat ír elő, ellentétes az említett rendelet által létrehozott rendszerrel.
Végül, a szóban forgó szerződés és a jelzálogjog alapítására vonatkozó közjegyzői okirat semmissé nyilvánítása iránti kérelmekkel kapcsolatban a Bíróság megállapítja, hogy azok olyan kötelmi jogon alapulnak, amelyre kizárólag a Raiffeisenbankkal szemben lehet hivatkozni. Ezzel szemben, ami a jelzálogjog bejegyzésének ingatlan-nyilvántartásból való törlése iránti kérelmet illeti, meg kell jegyezni, hogy a jelzálogjog dologi jognak minősül, amely erga omnes fejti ki joghatásait, e kérelem elbírálása tehát az ingatlan fekvésének helye szerinti tagállam bíróságának kizárólagos joghatósága alá tartozik.
E körülmények között a Bíróság megállapítja, hogy az uniós joggal ellentétes az olyan nemzeti szabályozás, amelynek értelmében a hitelszerződések és az e szerződéseken alapuló egyéb jogi aktusok megkötésük időpontjáig visszaható hatállyal semmisek, amennyiben azokat egy, a szolgáltatás címzettje szerinti tagállamtól eltérő tagállamban székhellyel rendelkező, olyan hitelezővel kötöttek, amely nem rendelkezik minden előírt, az e tagállam illetékes hatóságai által kibocsátott engedéllyel.

matches: bíróság bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság


Dr. Cserba Andrea: A bíróságok, valamint a bírósági szervezet bemutatása és megnevezésük a német jogi szaknyelvben | Jogi szaknyelv | Jogi Fórum blog | Jogi Fórum
Az alábbi cikk a magyar bírósági szervezeti hierarchia (der Instanzenzug) német lexikáját hivatott bemutatni. Ennek során nem mehet el szó nélkül a német rendszer sajátosságaira való utalás mellett, ugyanis a két szervezet közti különbségek megvilágításával nyernek igazán értelmet a magyar jogalkalmazó számára a német szakkifejezések.
A hatalmi ágak szétválasztásának demokratikus alapelve (das Prinzip der Gewaltenteilung) óta a törvényhozás, közigazgatás és az igazságszolgáltatás egymástól elkülönülten működik. „A három hatalmi ág esetében egyik sem tudja a másik tevékenységét alapjaiban befolyásolni, egyik ág sem léphet be a másik területére.1” A bírósági rendszer (das Gerichtssystem) tehát a másik két hatalmi ágtól függetlenül látja el törvény által rá rótt feladatait. Hazánkban a bírósági rendszer szabályozásának alapjait a bíróságok szervezetéről és igazgatásáról szóló 2011. évi CLXI. törvény (a továbbiakban Bszi., Németországban „Gerichtsverfassungsgesetz”) rendezi. Rögtön a jogszabály 1. §-a kimondja, hogy a magyar bíróságok hatásköre nem korlátozódik kizárólag igazságszolgáltatási feladatokra, törvény által meghatározott egyéb tevékenységet is ellátnak. A bíróságok által megvalósítandó feladatrendszer2 tehát jóval komplexebb, mint azt gondolnánk, ennek tárgyalására jelen cikk azonban nem hivatott.
A témában alapvető „das Gericht” kifejezéssel már a kezdetekben foglalkozni kívánok a cikkben. A bíróság – ugyanúgy, mint a magyarban – a német szaknyelvben is több dolgot jelölhet. Értjük alatta egyrészt azt az önálló, világnézetileg és politikailag semleges hatóságot, amely az állam nevében igazságszolgáltatási tevékenységet végez, másrészt az épületet magát is, melyben a tevékenységet magát gyakorolják. A kifejezés alatt harmadrészt az ítélkező testületet kell érteni. Utóbbira a gyakorlatban a „der Spruchkörper” kifejezés is használatos3.
Leszögezendő, hogy a német rendszer alapjaiban eltér a magyartól, így a német szaknyelvi megfelelők kizárólag adott eltérésekkel tekinthetők a magyar termini technici analógjainak. Németországban különbséget teszünk ún. „általános, rendes bíráskodás” (ordentliche Gerichtsbarkeit) és „különös bíráskodás” (besondere Gerichtsbarkeit) között. Míg előbbire a szaknyelv a „die Justizgerichtsbarkeit”, addig utóbbira az „außerordentliche Gerichtsbarkeit” kifejezést is használja. A „die Judikative” és a „die Rechtsprechung” kifejezések a bíráskodó hatalom, igazságszolgáltatás egészét jelölik. A német bírósági szervezetről és igazgatásról szóló törvény (das Gerichtsverfassungsgesetz, GVG) szerint a bírói fórumok általános bíráskodás keretében határoznak büntető, polgári és családjogi ügyekben4. Az ún. különös bíráskodás során az alkotmányjogi kérdéseket fel nem vető közjogi jogvitákra hatáskörrel rendelkező közigazgatási bíróság (das Verwaltungsgericht), az állami pénzügyi jogvitákra (fellebbviteli fórumként) hatáskörrel rendelkező pénzügyi bíróság (das Finanzgericht), a szociális törvényből (das Sozialgesetz)5 eredő jogvitákra határkörrel rendelkező szociális bíróság (das Sozialgericht) és a munkaügyi jogvitákban eljáró munkaügyi bírság (das Arbeitsgericht) dönt. Utóbbiakra a „die Fachgerichtsbarkeit”, azaz szakbíráskodás kifejezést is használja a gyakorlat. Jellemző a szakbíráskodásban is a többszintűség6, a fellebbviteli fórumok megléte. A négy szakbíróság közül háromnál fellebbezési fórum (die Berufungsinstanz) is van, míg egynél (csak a közpénzügyi jogvitákra hatáskörrel rendelkező bíróságoknál) kizárólag felülvizsgálati fórum (die Revisionsinstanz) a fellebbvitel7. Végül a német rendszerben is elkülönül az alkotmányjogi bíráskodás (die Verfassungsgerichtsbarkeit), mint az Alaptörvény védelmének legfőbb őre.
A német és a magyar igazságszolgáltatás rendszere már csak az eltérő államszerkezetből adódóan is különbözik egymástól. A német föderatív államszerkezet sajátja, hogy a tartományok egységéből felépülő német állam szuverenitásából eredő jogokat a lehető legmagasabb szinten gyakorolja, a tartományok azonban bizonyos kérdésekben többé-kevésbé megtartják önállóságukat. A bírósági hierarchia is igazodik ehhez a szerkezethez; amíg itthon megye szinten törvényszékekben, addig Németországban tartományi szinten tartományi bíróságokban gondolkodunk. A hazai ítélőtáblának pedig a német „tartományi főbíróság” lesz a megfelelője. A Bszi. 16. §-a állapítja meg a hazánkban igazságszolgáltatási tevékenységet végző bíróságok rendszerét, amelyet a Kúria, az ítélőtábla, a törvényszék, a járásbíróság^^8 ^^ és a közigazgatási és munkaügyi bíróság alkot.
A magyar jogba a német szaknyelvi kifejezések az alábbiak szerint ültethetőek tehát át: A német legfőbb bírói szerv megnevezése a német szaknyelvben a „Bundesgerichtshof” (BGH). Már rögtön ez felvet dogmatikai kérdéseket a megfeleltethetőség vonatkozásában, tekintettel arra, hogy a magyar nyelv ezt Szövetségi Legfelsőbb Bíróságnak fordítaná, amely nálunk az államszerkezetből levezethetően nem létezik. A Kúria a jogi szaknyelvben többnyire „Oberster Gerichtshof”-ként kerül megjelölésre, azonban „Curia”-ként, sőt néha – a magyar helyesírási szabályok szerint írott – „Kúriaként” is megjelenik9.
Amíg a legfőbb bírói fórum megjelölése tekintetében többféle lehetősége van a szakfordítónak/a magyar jogot német nyelven alkalmazónak, addig az alsóbb szintű bíróságok megnevezése vonatkozásában – a két rendszer közti különbségek és ellentmondások fennállása ellenére – nem áll rendelkezésre nagy mozgástér. Az ítélőtábla német alternatívája a „das Oberlandesgericht”10. Bajorország tartományban működött utóbbin felül a „das Bayerische Oberste Landesgericht”, amely egyes eljárásfajták esetén – így pl. az olyan polgári felülvizsgálati eljárásokban, amelyekben a tartományi jogot kellett alkalmazni – a BGH helyett is határozott. Ezen bírói szervet 2006. július 1. napjával megszüntették.
A törvényszék német szaknyelvi megfelelője a „Landgericht”, míg a járásbíróságé az „Amtsgericht”. A kerületi bíróság magyar sajátosság, az azt jelölő „Bezirksgericht” a német nyelvben – és igazságszolgáltatásban – nem létezik. Hazánk legnagyobb illetékességi területű bírósága a Pesti Központi Kerületi Bíróság (illetékességi területe tíz fővárosi kerületre, 909.000 lakosra11 terjed ki), amelyet a német szaknyelv „Zentrales Bezirksgericht Pest” néven ismer.
A kérdésre, hogy egy konkrét jogvitában mely bíróság fog eljárni, a hatáskör12, azaz „sachliche Zuständigkeit”, valamint az illetékesség13, azaz „örtliche Zuständigkeit” körében hozott törvényi rendelkezések adják meg a választ.
A magyar jogalkotás a Bszi. 8. § (1) bekezdésében rögzítette az alapelvet, amely szerint senki nem vonható el törvényes bírájától. Ezzel az alapvetéssel a német jogban is találkozunk, ott azonban ez az elv alaptörvényi szinten („auf grundgesetzlicher Ebene”) van szabályozva. A német alaptörvény („das Grundgesetz”) 101. szakasza tartalmaz rendelkezést a törvényes bírák elvonásának tilalmáról („Niemand darf seinem gesetzlichen Richter entzogen werden”)14. Tovább vizsgálva a Bszi. 8. §-ban foglaltakat, a (2) bekezdés konkretizálja a törvény által rendelt bíró fogalmát, aki az eljárási szabályok szerint a hatáskörrel és illetékességgel rendelkező bíróságon működő, előre megállapított ügyelosztási rend („der Geschäftsverteilungsplan”)15 alapján kijelölt bíró.
Összességében elmondható, hogy bár a magyar bírósági rendszer elemeinek tökéletes analógjai nem léteznek a német jogi terminológiában, a két rendszer egymásnak való megfeleltetése – elsősorban szaknyelvileg - nem lehetetlen.
1. Zelenc Szandra: Az államhatalmi ágak megosztásának kialakulása különös tekintettel az igazságszolgáltatásra: Az emberi jogok érvényesülésének problémái, valamint a bírói érvelésben fellépő egyéb szakmai problémák, 4. oldal 2. bekezdés
2. A bíróságok az önkormányzati rendelet más jogszabályba ütközéséről és megsemmisítéséről, a helyi önkormányzat törvényen alapuló jogalkotási kötelezettsége elmulasztásának megállapításáról is véglegesen döntenek, valamint jogalkalmazási tevékenységük során biztosítják a jogszabályok érvényesülését.
3. http://www.duden.de/…shof_Richter (2014. 10.03.)
4. A német bírósági szervezeti és igazgatási törvény 13. §-a (§ 13 GVG).
5. http://www.sozialgesetzbuch.de/…ze/index.php (2014. 09. 25.)
6. http://jura-companion.de/…barkeit.html (2014. 10. 14.)
7. http://rsw.beck.de/…tsaufbau.pdf (2014. 09. 29.)
8. Ahol a törvény járásbíróságot említ, ott a Budapest területén található kerületi bíróságokat is érteni kell.
9. Lásd pl. a Német Szövetségi Igazságügyi és Fogyasztóvédelemért felelős Minisztérium (Bundesministerium der Justiz und für Verbraucherschutz) hivatalos honlapján -http://www.portal21.de/PORTAL21/Navigation/Laender/Ungarn/Rechtsschutz/GerichtlicheRechtsbehelfe/zustaendige-gerichte.html (2014. 09. 25.)
10. http://www.bundesgerichtshof.de/…8062006.html (2014. 09. 27.)
11. Kengyel Miklós: A magyar bírósági szervezet területi elhelyezkedésének ellentmondásai, Tér és Társadalom 3. évf. 1989/3. 25. o.
12. A polgári perrendtartásról szóló 1952. évi III. törvény (Pp.) 22-28. §
13. A polgári perrendtartásról szóló 1952. évi III. törvény (Pp.) 29-43. §
14. http://www.gesetze-im-internet.de/gg/art_101.html (S. 2 Abs. (1) Art 101 GG)
15. http://dejure.org/…GVG/21e.html (Abs. (1) § 21e GVG)


text:
AB: az elnök nem írhatja alá a közigazgatási perrendtartásról szóló törvényt - Szakma - Jogászvilág
Cimkék: közigazgatási perrendtartás, Alkotmánybíróság, köztársasági elnök, előzetes normakontroll, sarkalatos törvény, Bszi., bíróság
Helyt adott Áder János indítványának az Alkotmánybíróság: alaptörvény-ellenesek az Országgyűlés által 2016. december 6-án elfogadott, a közigazgatási perrendtartásról szóló törvény egyes szakaszai. A határozathoz Juhász Imre, Pokol Béla, Stumpf István és Varga Zs. András párhuzamos indokolást, míg Dienes-Oehm Egon különvéleményt csatolt.
A köztársasági elnök – ún. előzetes normakontrollt kérve – a még ki nem hirdetett közigazgatási perrendtartásról szóló törvény 7. § (4) bekezdése, valamint a 12. § (2) bekezdés a) es c) pontjai alaptörvény-ellenességének megállapítását kérte az Alkotmánybíróságtól.
A beadvány szerint Magyarországon az igazságszolgáltatást ellátó bíróságokat az Alaptörvény értelmében sarkalatos törvény, jelenleg a bíróságok szervezetéről és igazgatásáról szóló 2011. évi CLXI. törvény (a továbbiakban: Bszi.) határozza meg. A Bszi. úgy rendelkezik, hogy az igazságszolgáltatást a Kúria, az ítélőtábla, a törvényszék, a járásbíróság és a kerületi bíróság, valamint a közigazgatási és munkaügyi bíróság gyakorolják. Az indítványban szerint a támadott törvény 7. § (4) bekezdése a közigazgatási ügyben eljáró bíróságok között egy új ún. közigazgatási felsőbíróságot nevez meg, amelynek feladatait a Fővárosi Törvényszék látja el. A köztársasági elnök álláspontja szerint a törvény ugyan formailag nem módosítja a sarkalatos Bszi.-t, azonban tartalmát tekintve kiegészíti azt az új bírósággal.
A köztársasági elnök a 16/2015-ös Abh.-ra hivatkozással kiemelte azt is, hogy a kétharmados törvények közvetlen (tételes) módosítása a kétharmados törvény szabályozási köréhez közel álló, azzal esetleg részben egybevágó másik egyszerű többséggel meghozható önálló törvény módosításával vagy új törvény alkotásával alkotmányosan nem kerülhető meg. Ezzel összefüggésben rámutatott arra is, hogy álláspontja szerint ilyen problémában szenved a támadott törvény 12. § (2) bekezdés a) és c) pontja is. Az első esetben a törvény szerint – a közszolgálati jogviszonnyal kapcsolatos per kivételével – a közigazgatási felsőbíróságként eljáró bíróság hatáskörébe tartozik a központi államigazgatási szervekről szóló törvény szerinti önálló szabályozó szerv, az autonóm államigazgatási szerv és a kormányhivatal közigazgatási tevékenységével kapcsolatos per. Csakhogy önálló szabályozó szerv a Nemzeti Média- és Hírközlési Hatóság (a továbbiakban: NMHH) is és a rá irányadó sarkalatos törvény az NMHH döntéseivel szembeni bírósági felülvizsgálati eljárást a Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság kizárólagos illetékességébe utalja. Ennek következtében az egyszerű többséggel elfogadott törvény 12. § (2) bekezdés a) pontjában meghatározott hatásköri szabály – tartalmát tekintve – módosítja (elvonja) a sarkalatos törvényben a közigazgatási és munkaügyi bíróság hatáskörébe és a Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi bíróság kizárólagos illetékességébe utalt jogorvoslati eljárást.
Ugyanilyen alkotmányossági problémát vet fel a törvény másik támadott pontja is, amely a közigazgatási felsőbíróságként eljáró bíróság hatáskörébe utalja a választási bizottságok közigazgatási tevékenységével kapcsolatos pereket. Mindazonáltal a sarkalatos, a választási eljárásról szóló 2013. évi XXXVI. törvény (a továbbiakban: Ve.) 229. § (1) bekezdése értelmében jelenleg a választási bizottság döntése ellen benyújtott bírósági felülvizsgálati kérelmet a másodfokú határozatot hozó választási bizottság székhelye szerint illetékes ítélőtábla bírálja el.
Az Alkotmánybíróság szerint a törvény megalkotásának jogalkotói célja a közigazgatási perekre vonatkozó szabályok egyetlen, önálló és általános törvénybe történő foglalása, a szabályok koherens rendszerének kialakítása volt. A törvény azzal a szabályozási igénnyel kívánt fellépni, hogy a közigazgatási perjogi szabályok az általános, kódex jellegű szabályozás keretében áttekinthetőek legyenek, az alkalmazandó eljárásjog megállapítása ne okozzon különösebb nehézséget a jogkeresőknek és a perjogi szabályozás ne legyen az indokoltnál kiterjedtebb.
Az Alkotmánybíróság megállapította, hogy az egységes javaslatot 115 igen, 36 nem szavazattal, 21 tartózkodás mellett fogadta el az Országgyűlés. Azonban a törvényjavaslat elfogadására az egyszerű többséget igénylő törvények elfogadására irányuló általános eljárási rendben került sor.
Az Alkotmánybíróság megállapította azt is, hogy a Bszi. sarkalatos törvényi szabályozása a közigazgatási és munkaügyi bíróságokat a bírósági szervezeten belül különbíróságként állította fel. Igazgatási szempontból a Bszi. a bírósági szervezetrendszerbe tagolta be a különbíróságot. A törvényszékek (így a Fővárosi Törvényszék is) részei a Bszi. által szabályozott igazságszolgáltatási tevékenységet végző bírósági szervezetrendszernek. Annak következtében, hogy a törvény 7. § (4) bekezdése a Fővárosi Törvényszéket közigazgatási felsőbíróságként való eljárásra is kijelöli, egyszerre általános hatáskörű és különbíróságként eljáró bíróságként is szabályozza azt.
A Bszi.-ben azonban a megjelölt közigazgatási felsőbíróság sem első, sem másodfokú bíróságként nem szerepel. Az Alkotmánybíróság álláspontja szerint azzal, hogy a törvény közigazgatási felsőbíróság név alatt feladat- és hatáskört, a bíróság összetételét meghatározó, és eljárási szabályokat kapcsol az új elnevezéshez és ezen új elnevezés alatt jogosítja fel a Fővárosi Törvényszéket eljárásra, olyan tárgykörben szabályoz, ami a Bszi. mint sarkalatos törvény szabályozási tárgykörébe tartozik. “Nem annak van közjogi jelentősége, hogy az új elnevezés alatt már létező és a Bszi-ben szabályozott bíróság jár el, hanem annak, hogy az egyszerű többséget igénylő törvények elfogadására irányadó eljárási rendben elfogadott törvény nem hozhat létre új, a Bszi. 16. §-ában nem szereplő bíróságot.”
A köztársasági elnök indítványának második részével kapcsolatosan az Alkotmánybíróság megállapította, hogy a Törvény 12. § (2) bekezdés a) és c) pontjai olyan hatáskört adnának a közigazgatási felsőbíróságként eljáró Fővárosi Törvényszéknek, amelyet a Média tv. illetve a Ve. sarkalatos törvényi rendelkezései korábban már más bíróság hatáskörébe (Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság, illetőleg a másodfokú határozatot hozó választási bizottság székhelye szerint illetékes ítélőtábla) utalt.
Az Alaptörvény T) cikk (4) bekezdése alapján a sarkalatos törvény olyan törvény, amelynek elfogadásához és módosításához a jelen lévő országgyűlési képviselők kétharmadának szavazata szükséges. Az AB esetjoga alapján az Alaptörvény rendelkezése alapján „minősített többséggel elfogadott törvényt egyszerű többséggel elfogadott törvénnyel nem lehet módosítani, vagy hatályon kívül helyezni.” Jelen ügyben ez tehát azt jelenti, hogy sarkalatos törvényben biztosított hatáskör egyszerű többséget igénylő törvények elfogadására irányadó eljárási rendben elfogadott törvénnyel nem módosítható, nem változtatható meg.
A fentiekben foglaltak alapján az Alkotmánybíróság megállapította, hogy az egyszerű többséget igénylő törvények elfogadására irányadó eljárási rendben elfogadott Törvény indítvánnyal támadott rendelkezései az Alaptörvény szerinti sarkalatos szabályozási tárgykörben rendelkeztek, ezért alaptörvény-ellenesek. A törvényalkotás eljárási szabályainak megszegése a törvény kihirdetése esetén közjogi érvénytelenséget eredményezne, ezért az Országgyűlésnek a törvényt az alaptörvény-ellenesség megszüntetése érdekében újra kell tárgyalnia.
Az ügy előadó alkotmánybírója dr. Sulyok Tamás volt.
Megújult a közigazgatási perrendtartás
Új közigazgatási perrendtartási jogszabályt fogadott el a parlament 115 igen, 36 nem szavazat és 21 tartózkodás mellett. A közigazgatási perrendtartásról szóló törvény rögzíti, a kiemelt jelentőségű ügyek első fokon egy magasabb bírósági fórum előtt indulnak.

matches: bíróság bíróság bíróság Bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság


text:
Az ECLI bírósági kódjai:
Spanyolország ECLI-koordinátora a CENDOJ (CENTRO DE DOCUMENTACION JUDICIAL – Igazságügyi Dokumentációs Központ), a spanyol Általános Igazságszolgáltatási Tanács technikai szerve. cendoj.ecli@cgpj.es.
Spanyolország országkódja: [ES]
Spanyolország 2012 novemberében vezette be az ECLI-t.
Ez annak volt köszönhető, hogy az ECLI-projekt kezdetekor – 2011. október 27-én – Spanyolországban már alkalmaztak egy esetjogi azonosítót (ROJ, Repositorio Oficial de Jurisprudencia, hivatalos esetjogi azonosító) amellyel minden, spanyol bíróságon hozott határozatot ellátnak, az elsőfokú bíróságoktól a Legfelsőbb Bíróságig.
A http://www.poderjudicial.es/ weboldalon minden polgár hozzáférhet a spanyol bíróságokon hozott határozatokhoz; az adatbázis jelenleg 5 600 000 ítéletet tartalmaz, és évről évre gyarapodik. A bírák/felsőbírák, az ügyészek és a bírósági titkárok zárt rendszerben további információkhoz, az Alkotmánybíróság (Tribunal Constitucional) és az Európai Bíróság ítélkezési gyakorlatára mutató linkekhez, illetve egyéb nemzeti és nemzetközi jogszabályokhoz és jogelméletekhez is hozzáférnek: http://www.poderjudicial.es/.
Spanyolország jelenleg egyszerre használja a ROJ-t mint a spanyol ítélkezési gyakorlat terjesztéséért felelős hivatalos szerv azonosítóját – a CENDOJ-azonosítót – és az európai szintű ECLI-t. Az e-justice portálon 2014-ben 2 500 000 határozat volt elérhető: a Legfelsőbb Bíróság (Tribunal Supremo), a Nemzeti Törvényszék (Audiencia Nacional), a felsőbíróságok (Tribunales Superiores de Justicia) és a tartományi törvényszékek (Audiencias Provinciales) ítéletei, valamint az első fokú bíróságok (Primera Instancia) határozatai közül olyanok, amelyek jogi jelentőséggel bírnak vagy társadalmi hatást gyakorolnak. E határozatok száma napról napra nő, mivel feltöltésük folyamatos. Az ECLI-vel kapcsolatos integrációs folyamat Spanyolországban sikeresen befejeződött, az ország jelenleg a BO-ECLI projektben is érszt vesz.
A spanyolországi ECLI a következő mezőket tartalmazza:
az országkód: „ES”;
a bírósági kód: az ítéletet hozó bíróság nevének rövidítése. – lásd az „Az ECLI bírósági kódjai” szakaszt;
sorszám, Spanyolország esetében a ROJ nemzeti azonosító sorszáma. Amint egy ítélet megkapta a ROJ azonosítót, automatikusan társítható hozzá a megfelelő ECLI is;
emellett végzések (Autos) esetében a sorszám vége az „A” betűvel bővül.
ROJ = a nemzeti esetjogi azonosító
1) *A Nemzeti Törvényszék 2014. május 30-i ítélete Büntetőtanács, ROJ: SAN 2389/2014
A megfelelő ECLI:
2) *A Legfelsőbb Bíróság 2011. április 15-i ítélete Burgosi fellebbviteli tanács, Kasztília és León autonóm közösség, ROJ: STSJ CL 782/2011
A Nemzeti Törvényszék büntetőtanácsának 2015. október 29-i végzése, ROJ: ANN 199/2015
Spanyolországban az ECLI bírósági kódja az ítéletet hozó bíróság nevének rövidítéséből áll, amely megfelel a ROJ nemzeti azonosítónál használt rövidítésnek.
Nemzeti Törvényszék
Andalúziai Felsőbíróság
Aragóni Felsőbíróság
Asztúriai Felsőbíróság
Baleár-szigeteki Felsőbíróság
Kanári-szigeteki Felsőbíróság
Kantábriai Felsőbíróság
Kasztília és León-i Felsőbíróság
Kasztília–La Mancha-i Felsőbíróság
Katalán Felsőbíróság
Valencia Autonóm Közösség Felsőbírósága
Extremadurai Felsőbíróság
Galíciai Felsőbíróság
La Rioja-i Felsőbíróság
Madridi Felsőbíróság
Murciai Felsőbíróság
Navarrai Felsőbíróság
Baszkföldi Felsőbíróság
Ceutai Felsőbíróság
Melillai Felsőbíróság
Álavai tartományi törvényszék
Albacetei tartományi törvényszék
Alicantei tartományi törvényszék
Almeríai tartományi törvényszék
Ávilai tartományi törvényszék
Badajozi tartományi törvényszék
Baleár-szigeteki tartományi törvényszék
Barcelonai tartományi törvényszék
Burgosi tartományi törvényszék
Cáceresi tartományi törvényszék
Cádizi tartományi törvényszék
Castellóni tartományi törvényszék
Ciudad Real-i tartományi törvényszék
Córdobai tartományi törvényszék
A Coruña-i tartományi törvényszék
Cuencai tartományi törvényszék
Gironai tartományi törvényszék
Granadai tartományi törvényszék
Guadalajarai tartományi törvényszék
Guipúzcoai tartományi törvényszék
Huelvai tartományi törvényszék
Huescai tartományi törvényszék
Jaéni tartományi törvényszék
Leóni tartományi törvényszék
Lleidai tartományi törvényszék
La Rioja-i tartományi törvényszék
Lugói tartományi törvényszék
Madridi tartományi törvényszék
Málagai tartományi törvényszék
Murciai tartományi törvényszék
Navarrai tartományi törvényszék
Ourensei tartományi törvényszék
Asztúriai tartományi törvényszék
Palenciai tartományi törvényszék
Las Palmas-i tartományi törvényszék
Pontevedrai tartományi törvényszék
Salamancai tartományi törvényszék
Santa Cruz de Tenerife-i tartományi törvényszék
Kantábriai tartományi törvényszék
Segoviai tartományi törvényszék
Sevillai tartományi törvényszék
Soriai tartományi törvényszék
Tarragonai tartományi törvényszék
Terueli tartományi törvényszék
Toledói tartományi törvényszék
Valenciai tartományi törvényszék
Valladolidi tartományi törvényszék
Vizcayai tartományi törvényszék
Zamorai tartományi törvényszék
Zaragozai tartományi törvényszék
Ceutai tartományi törvényszék
Melillai tartományi törvényszék
Elsőfokú bíróság és helyi büntetőbíróság
Helyi büntetőbíróság
Szociális ügyekkel foglalkozó bíróság
Közigazgatási fellebbviteli bíróság
Nők elleni erőszakkal foglalkozó bíróság
Büntetésvégrehajtás-felügyeleti bíróság
Kiskorúak bírósága
Családjogi bíróság

matches: Bíróság Bíróság bíróság Bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság