text:
A pénzkövetelés végrehajtásának módjai, különös tekintettel az átutalási végzés és hatósági átutalási megbízás sajátos szabályaira | hírek | Jogi Fórum
2011.05.31. Jogi Fórum / dr. Rakos Eszter
A kialakult gazdasági helyzetben az adósok önkéntes teljesítése hiányában egyre több pénzfizetésre kötelező határozat alapján indul végrehajtási eljárás. A végrehajtási eljárás illetékfizetési kötelezettséggel és egyéb költség (pl. ügyvédi munkadíj) felmerülésével jár, sőt a végrehajtás foganatosítása során a végrehajtást kérő előlegezi a végrehajtási költségeket1 is. Természetesen mindezen végrehajtás elrendelésével és lefolytatásával felmerülő illeték és költség megfizetésére az adós köteles a végrehajtást kérő felé.
A bíróság a Vht. 15. és 16.§-ai szerinti végrehajtandó okirat (pl. a bíróság polgári ügyben hozott marasztaló határozata, büntető ügyben hozott határozatának polgári jogi igénnyel kapcsolatos marasztalást tartalmazó része, bíróság által jóváhagyott egyezség) alapján ún. végrehajtható okiratot állít ki, amely intézkedésével a végrehajtást elrendeli.
A végrehajtás elrendelésének szükséges feltétele, hogy a végrehajtandó okirat marasztalást tartalmazzon, jogerőre emelkedjen, vagy kimondja a határozat előzetes végrehajthatóságát. Nélkülözhetetlen feltétele a végrehajtás megindításának, hogy a teljesítésre nyitva álló határidő eredménytelenül teljen el. A teljesítési határidővel kapcsolatos jogszabályi rendelkezés garanciális szabály, egyrészt figyelemmel van az adós érdekeire, az adós élhet az önkéntes teljesítés jogával; másrészt lehetővé teszi a határidő eredménytelensége esetén a törvényi fellépés lehetőségét.
A bíróság a végrehajtás elrendelését megelőzően köteles meggyőződni arról is, hogy az adós gazdálkodó szervezet nem áll felszámolás alatt. Ennek indoka, hogy a gazdálkodó szervezet ellen – a felszámolás jogerős elrendelését követően - a felszámolás körébe tartozó vagyonnal kapcsolatos pénzkövetelést a hitelező kizárólag a felszámolási eljárás keretei között érvényesítheti2, végrehajtási eljárás megindításának ebben az esetben nincs helye; a végrehajtási kérelmet a bíróság megtagadja.
A Vht. 7.§ (1) bekezdése az adós vagyoni jogainak védelme érdekében a fokozatosság elvét alkalmazza, a munkabérből és egyéb járandóságokból történő letiltással egy helyen, azzal egy rangsorban határozza meg a pénzforgalmi szolgáltatónál kezelt összegre vezetett végrehajtást. A fokozatosság vagy rangsor elve azt jelenti, ha a pénzforgalmi szolgáltatónál kezelt összegre, vagy munkabérre vezetett végrehajtás viszonylag rövidebb időn belül nem vezet eredményre, az adós bármilyen egyéb vagyontárgya végrehajtás alá vonható.
Az adós rendelkezésére álló, pénzforgalmi szolgáltatónál kezelt összegre vezetett végrehajtás módja a címben említett két jogintézmény.
Az átutalási végzés3
Az átutalási végzés a végrehajtás elrendelésének különös módja: olyan végrehajtható okirat, mely tartalmazza ugyanazokat a kellékeket, melyet általános esetben, pl. a végrehajtási lap mint végrehajtható okirat is tartalmaz. Az átutalási végzés kiállítására az a bíróság rendelkezik hatáskörrel és illetékességgel, amely a végrehajtási lap kiállítására jogosult lenne.
Az átutalási végzés kibocsátásával történő végrehajtás elrendelése a végrehajtást kérő kérelmére, pénzkövetelés behajtására történik. A végrehajtást kérőnek a kérelemben közölnie kell az adós nevét (cégnevét) és az azonosításához szükséges adatokat (legalább a születési idejét vagy az anyja nevét, illetőleg a cégjegyzékszámát), az adós számláját vezető pénzforgalmi szolgáltatót és a számlaszámot; köteles megjelölni a végrehajtandó határozatot, a pénzkövetelés összegét, a teljesítési határidő utolsó napját. A pénzkövetelés kifizetését a végrehajtást kérő számlájára történő átutalással, illetőleg a címére történő kiutalással is kérheti. Az átutalási végzés iránti kérelmen mint végrehajtás elrendelése iránti kérelmen a végrehajtást kérő köteles eljárási illetéket leróni.4
Az átutalási végzés kibocsátásakor – a végrehajtás feltételeinek általános feltételeinek fennállása esetén – a bíróság a pénzkövetelés behajtása céljából elrendeli a pénzforgalmi szolgáltatónál5 kezelt, az adós rendelkezése alatt álló összegre a végrehajtást, és egyúttal, „egy lépcsőben” foganatosítja is a végrehajtást, tehát a végrehajtás foganatosítása a végrehajtó mellőzésével történik.
Az átutalási végzést a bíróságnak indokolnia kötelező6. A bíróság az adós számláját kezelő pénzügyi intézményhez megküldött – még nem jogerős - átutalási végzésben arra hívja fel a pénzforgalmi szolgáltatót, hogy a követelés összegét tartsa vissza, azt az adósnak ne fizesse ki. A végzés ellen a végrehajtást kérő és az adós jogorvoslattal élhet; a fellebbezésnek halasztó hatálya van, amely arra vonatkozik, hogy a pénzforgalmi szolgáltató köteles a megjelölt összeget azonnal zárolni.
Ha a végzés jogerőre emelkedett, a bíróság jogerőről azzal a rendelkezéssel értesíti a pénzforgalmi szolgáltatót, hogy a végzésben megjelölt módon a visszatartott összeget utalja ki a Vht. szabályai szerint a végrehajtást kérőnek, vagy a végrehajtást kérő megjelölt fizetési számlájára. A kifizetés kizárólag a jogerős átutalási végzés alapján történhet.
Ha az átutalási végzésben írt követelésre részben vagy egészben nincs fedezet, úgy a benyújtott összeg vonatkozásában sorbaállítást7 kell alkalmazni. Tekintettel arra, hogy a bíróság első körben a végzés szerinti összeg zárolását és az összeg kifizetésének megakadályozását írja elő a pénzügyi intézmény felé, így a megkeresés a sorbaállításnál - a sorrend meghatározásakor - akkor vehető figyelembe, ha az átutalási végzés jogerős.
A Vht. 79/D.§-a a pénzforgalmi szolgáltatónál kezelt összegekre alkalmazandó különös szabályt határoz meg, amely szerint az adóst megillető, de az adós szabad rendelkezése alól kikerült – ügyleti biztosíték céljára kezelt – pénzösszeget csak akkor lehet végrehajtás alá vonni, ha kifejezetten az ügyleti biztosíték céljával összefüggő, vagy e meghatározott ügyletből eredő követelés kielégítése érdekében indul végrehajtás. Ez a jogszabályi rendelkezés az átutalási végzés tekintetében nem alkalmazható, mivel az átutalási végzéssel érintett összeg nem minősül a bíróság által ún. meghatározott célra elkülönítve kezelendő összegnek.
Az adós számláját vezető pénzügyi intézménynek megküldött nem jogerős átutalási végzésben meghatározott – az adósnak ki nem fizethető – pénzösszeg terhére is teljesíthető kifizetés az adóssal szemben is érvényesíthető más követelés jogosultja részére.8 Tekintve, hogy a bíróság előzetes felhívása arra vonatkozik, hogy a határozat jogerőre emelkedésig a pénzügyi intézmény a végzésben feltüntetett összeget tartsa vissza és azt az adósnak ne fizesse ki. Mindebből nem következik, hogy a visszatartott összeg az adóst terhelő más követelés fejében nem fizethető ki.
Az átutalási végzéssel elrendelt végrehajtás a nem pénzforgalmi számlán kezelt pénzösszegeket is érinti. Korlátja, hogy az átutalási végzéssel kizárólag a pénzforgalmi szolgáltató által, az adós javára kezelt pénzre folyhat végrehajtás, egyéb ingó- vagy ingatlanvagyonára nem.
Amennyiben az átutalási végzés kibocsátása részben vagy egészben nem vezetett eredményre, a végrehajtást kérő kérheti az adós ingó- vagy ingatlanvagyona végrehajtás alá vonása érdekében más végrehajtható okirat (pl. végrehajtási lap, végrehajtási záradék) kiállítását. A végrehajtás megindításának szükséges feltétele, hogy a végrehajtást kérő megfelelő módon igazolja: az adós pénzforgalmi szolgáltatója a végzést milyen összegre teljesítette, továbbá - ha a kérelmet a függőben tartási határidő alatt terjesztette elő a végrehajtást kérő – nyilatkoznia kell arra, hogy nem kéri az átutalási végzés további függőben tartását.
A végrehajtást kérő az átutalási végzéssel elrendelt végrehajtási ügyben felmerült költségeinek megtérítését az egyéb végrehajtható okirattal elrendelt végrehajtási eljárásban kérheti.9
A végrehajtási eljárás megszűnik, amennyiben az átutalási végzés szerinti teljes összeget a pénzforgalmi szolgáltató a végrehajtást kérő részére kifizette.
A hatósági átutalási megbízás10
A (végrehajtási lap, végrehajtási záradék kiállításával elrendelt) végrehajtási eljárás megindulását követően, annak foganatosítása során a végrehajtónak a hatósági átutalási megbízásra irányuló megkeresés kiadására akkor nyílik lehetősége, ha az adós - a végrehajtó felhívása ellenére - önként nem teljesíti a pénzfizetési kötelezettségét; szemben az átutalási végzéssel, amely esetén a bíróság közvetlenül - a végrehajtást kérő kérelmére - felhívja a pénzforgalmi szolgáltatót az adós pénzvagyonából történő teljesítésre.
A hatósági átutalási megbízás ún. fizetési megbízás11, amely alapján a pénzügyi intézmény Vht. által előírt rendelkezések alapján teljesít. A végrehajtó a hatósági átutalási megbízást vagy a végrehajtói letéti számlát kezelő pénzforgalmi szolgáltatóhoz nyújtja be, vagy közvetlenül ahhoz a pénzforgalmi szolgáltatóhoz, amely az adós pénzét kezeli. A hatósági átutalási megbízás tartalmát tekintve hasonló az átutalási végzéshez, abban szükségese megjelölni valamennyi lényeges adatot, különösen az adós azonosításához szükséges adatokat, pénzkövetelést, a pénzkövetelés jogcímét. A pénzforgalmi szolgáltató az adós számlájáról „leemelt” pénzösszeget a végrehajtói letéti számlára utalja át, mivel a végrehajtót terheli a kötelezettség és a felelősség, hogy a végrehajtást kérővel elszámoljon.12
A pénzforgalmi szolgáltatót nem mentesíti a megbízás teljesítésének kötelezettsége alól, ha esetlegesen az adós a végrehajtás megszüntetése vagy korlátozás miatt pert indít, továbbá akkor sem mentesül, ha az adós elévülésre hivatkozik. A Vht. 82/A.§ (6) bekezdése csupán az adós elévülési kifogásáról tesz említést, ebben az esetben a végrehajtó köteles a végrehajtási iratokat beterjeszteni a foganatosító bírósághoz a kifogás elbírálása végett. A végrehajtás megszüntetése és korlátozása iránti perekben az eljáró bíróság az adós kérelmére a végrehajtást felfüggesztheti.
Ha a hatósági átutalási megbízás fedezethiány okán nem vezetett eredményre, a végrehajtó - ha a végrehajtást kérő kéri - ismételten hatósági átutalási megbízást nyújthat be a pénzforgalmi szolgáltatóhoz.
2009. november 1. napjától alkalmazandó Vht. 82/A.§ (7) bekezdése szerint ha a végrehajtható okirat tartalmazza az adós pénzforgalmi számlájának adatait, vagy helye van az adós pénzforgalmi számláján kezelt összegekre vezetett végrehajtásának és a számla adatai rendelkezésre állnak, a végrehajtó köteles a végrehajtható okirat kézhezvételétől számított 2 munkanapon belül kiadni a hatósági átutalási megbízást és 5 munkanapon belül postai úton kézbesíteni az adósnak az végrehajtható okiratot. A behajtott összeg kifizetésére – minden feltétel fennállta esetén – az adós részére történt kézbesítést követő 15 nap elteltével kerülhet sor. Ha a befolyt összeg nem fedezi még a költségelőleget sem, a végrehajtó ennek megfizetésére felhívja a végrehajtást kérőt, és a végrehajtási eljárás az általános szabályok szerint folyik tovább.
Az átutalási végzés és a hatósági átutalási megbízás közös szabályai13
A pénzforgalmi szolgáltatásról szóló 2009. évi LXXXV. törvény 2009. november 1. napjától bevezette a bankszámlaszerződés helyett a fizetésiszámla-szerződés14 fogalmát. A fizetésiszámla-szerződésre a Polgári Törvénykönyvről szóló 1959. évi IV. törvényben (a továbbiakban: Ptk.) foglalt bankszámlaszerződésre vonatkozó szabályokat kell alkalmazni. Rögzíti továbbá, hogy ahol a törvény pénzügyi intézményt említ, azon pénzforgalmi szolgáltatót is érteni kell.
A bankszámla-szerződés15 tulajdonképpen pénzkezelési szerződés, amely elsődlegesen a pénzforgalom lebonyolítását szolgálja, vagyis a szabályszerű kifizetéseket és átutalási megbízások teljesítését. Mind a bankszámla-, mind pedig a betétszerződés16 esetén a pénzforgalmi szolgáltató kerül kapcsolatba a nála pénzt elhelyező számlatulajdonossal. Ezzel szemben a folyószámla-szerződésnél17, mint a bankszámla-szerződés különös fajtájánál az adott pénzforgalmi szolgáltató ügyfelei kerülnek egymással kapcsolatban; ebben a szerződésben a felek arra vállalnak kötelezettséget, hogy tartós jogviszonyból származó kölcsönös pénzköveteléseiknek egységes számlán tartják nyilván az elszámolásig. A felek rendelkezési joga csupán a folyószámla egyenlegére nézve áll fenn.
Főszabályként a pénzforgalmi szolgáltatónál kezelt, adós megillető pénzösszeg teljes egészében végrehajtás alá vonható. Ez a szabály alkalmazandó akkor, ha az adós jogi személy, gazdálkodó szervezet vagy egyéb szerv.
Ugyanakkor ettől eltérő helyzetet teremt, ha az adós természetes személy, ekkor a pénzügyi intézmény feladata és felelőssége is megnő.
Természetes személy adós esetén a végrehajtás alól mentes az adós rendelkezésére álló pénznek azon része, amely megfelel az öregségi nyugdíj legkisebb összegének18.
A természetes személyt illető összegre vezetett végrehajtás során vizsgálni kell, hogy a rendelkezésre álló összeg meghaladja-e az öregségi nyugdíj legkisebb összegének négyszeresét, majd a követelés az alábbiak szerint foganatosítható:
Az öregségi nyugdíj legalacsonyabb összegének négyszerese feletti összeg korlátlanul;
az öregségi nyugdíj legalacsonyabb összegének négyszerese alatti összegből az öregségi nyugdíj legalacsonyabb összege és az öregségi nyugdíj négyszerese közötti rész 50%-a;
ha gyermektartásdíj vagy szüléssel járó költség behajtására alkalmazott végrehajtásnál az öregségi nyugdíj legalacsonyabb összegének négyszerese alatti összegből az öregségi nyugdíj legalacsonyabb összege és az öregségi nyugdíj négyszerese közötti rész 50%-a is végrehajtás alá vonható.
A természetes személy adós tekintetében alkalmazandó szabályokat indokolja, hogy ez az összeg az adós létfenntartását biztosítja. Ügyelni kell arra, ha már letiltás foganatosítanak az adós munkabérére, és a fennmaradó összeget utalják a bankszámlára, az adóst ne terheljék kétszeresen.
A fent részletezett rendelkezéseket a pénzforgalmi szolgáltatónál vezetett, adóst illető, több szerződés alapján kezelt, együttes összegre kell alkalmazni. Ennek jelentősége, hogy összegeznie kell a pénzügyi intézménynek a nála elhelyezett valamennyi számlán lévő összeget, és e tekintetében kell elvégeznie a számítást, vagyis a mentes és a korlátozottan levonható összeg is egyszer, az együttes összeg tekintetében vehető figyelembe.
Amennyiben az átutalási végzésben és a végrehajtó által benyújtott hatósági átutalási megbízásban megjelölt fizetési számlán kezelt összeg nem, illetőleg csak részben fedezi a végrehajtást kérő követelését, a pénzforgalmi szolgáltató a teljesítést kiterjeszti a nála kezelt további fizetésiszámla-szerződés, betétszerződés vagy takarékbetét-szerződés alapján, adóst illető összegre is. A Vht. 79/B.§-a rögzíti, hogy a pénzforgalmi szolgáltató a kiterjesztést milyen befektetésekre és milyen sorrendben a fokozatosság megtartása mellett köteles elvégezni.
Közös néven, több számlatulajdonos tulajdonában álló számla esetén nem valamennyi számlatulajdonos a végrehajtható pénzkövetelés adósa, ekkor bármelyik számlatulajdonossal szemben fennálló követelés fejében a számlán kezelt teljes összeg – a fent említett szabályok figyelembevételével – végrehajtás alá vonható. A nem adós számlatulajdonost a megterhelésről haladéktalanul értesíteni kell, aki egyet nem értése esetén a számláról leemelt és kizárólag őt illető összeg visszafizetését követelheti a végrehajtás kérővel szemben indított perben, az igényperre irányadó szabályok szerint.
A pénzforgalom bonyolításáról szóló 2009. évi LXXXV. törvény és a pénzforgalom lebonyolításáról 18/2009. (VIII. 6.) MNB rendelet meghatározza az átutalási végzés és a végrehajtó által benyújtott hatósági átutalási megbízás pénzügyi intézmény általi végrehajtásának részletszabályait.
A bírósági végrehajtási eljárásban a hatósági átutalási megbízás vagy az átutalási végzés befogadását a pénzforgalmi szolgáltató nem tagadhatja meg és az abban foglaltak szerint köteles a pénzkövetelést teljesíteni. A fizető fél19 fizetési számláját vezető pénzforgalmi szolgáltató a hatósági átutalási megbízásról és az átutalási végzésről annak teljesítése, részteljesítése, vagy sorbaállítása előtt nem értesítheti az adóst mint számlatulajdonost, csak ezen intézkedések megtörténtét követően áll fenn értesítési kötelezettsége az adós felé. Abban az esetben, ha a pénzkövetelés fedezethiány miatt nem vagy részben teljesíthető, a pénzforgalmi szolgáltató a teljesítésre szükséges fedezet biztosításáig – legfeljebb azonban 35 napig – az átutalást sorba állítja. Ha a pénzforgalmi szolgáltató a hatósági átutalási megbízást, vagy az átutalási végzést visszautasítja, közvetlenül értesíti a végrehajtót, illetve az átutalási végzés benyújtóját.
A pénzforgalmi szolgáltatót a végrehajtás során a fenti feladatai tekintetében az átutalási végzés és a végrehajtó által megküldött hatósági átutalási megbízás átvételének időpontjától felelősség terheli. A Vht. szabályai szerinti számítás helyességért a pénzforgalmi szolgáltatót terheli teljes mértékben a felelősség. A pénzforgalmi szolgáltató a bíróság átutalási végzése vagy a végrehajtó megkeresésének kézhezvételét követően haladéktalanul köteles az adós megillető pénzeszközöket zárolni, és a megkeresés tartalmának megfelelően – átutalási végzés esetén a jogerőről való értesítést követően - haladéktalanul átutalni.
A pénzforgalmi szolgáltató felelőssége fennáll, például ha a pénzforgalmi szolgáltató a végrehajtó vagy a bíróság által megjelölt pénzösszeget nem a megkeresésben feltüntetett számlára utalja át, illetve esetlegesen értesíti az adóst a beérkezett megkereséséről, vagy az adós vagy harmadik személy részére kifizetést teljesít (akár gondatlanul, akár szándékosan), ezért készfizető kezesként felel, az adóssal egyetemleges felelősséggel. A pénzforgalmi szolgáltató felelőssége azon összeg erejéig áll fenn, amely mértékben nem teljesítette jogszabályban foglalt kötelezettségét.
Előfordulhat olyan eset is, hogy a pénzügyi intézmény nem ismeri el, hogy kezeli az adóst illető, végrehajtás alá vonható pénzeszközöket, illetőleg a bíróság vagy a végrehajtó megkeresésére semmiféle jelzéssel sem él, ilyenkor a végrehajtást kérő pert indíthat a követelés behajtása iránt. A követelés behajtása iránti perben állapítható meg a pénzforgalmi szolgáltató felelőssége.
Az azonnali beszedési megbízás
Megjegyzendő, hogy 2009. november 1. napjától megszűnt a végrehajtást kérőnek az a kötelezettsége, hogy a végrehajtási eljárás megindítása előtt – meghatározott feltételek fennállása esetén – a pénzkövetelését az adóssal szemben elsődlegesen azonnali beszedési megbízás (inkasszót) útján érvényesítse. Az azonnali beszedési megbízás olyan számlák közötti fizetési mód, amely alapján a jogosult megbízza a bankszámláját vezető pénzintézetet, hogy a bankszámlája javára, a kötelezett bankszámlája terhére meghatározott összeget szedjen be a kötelezett felhatalmazásának hiányában is.
A pénzforgalmi szolgáltatások nyújtásáról szóló 2009. évi XXXV. törvény 66.§ (1)-(3) bekezdései az átmeneti rendelkezések között rögzítik, hogy ha a bírósági végrehajtás általános feltételei 2009. november 1-jét megelőzően már fennálltak, a pénzkövetelés pénzforgalmi úton történő behajtására jogosult fizetési számlája terhére beszedési megbízást nyújthat be a kötelezett erre vonatkozó felhatalmazása hiányában is a következő feltételek fennállása esetén:
a jogosult – lakás-előtakarékossági számla kivételével – fizetési számlával, bankszámlával, a kötelezett pedig pénzforgalmi számlával rendelkezik,
a követelés teljesítését bírósági, közjegyzői határozat írja elő vagy azt a Vht. 21.§-ának megfelelő közjegyzői okiratban foglalt kötelezettségvállaláson alapul, és
a jogosult a behajtást végző pénzügyi szolgáltatónak nyilatkozik arról, hogy nincs folyamatban a követelés behajtására irányuló végrehajtási eljárás, illetőleg nem terjesztett elő végrehajtás elrendelése iránti kérelmet, vagy ilyen kérelme alapján követelés nem nyert kielégítést.
Az azonnali beszedési megbízás benyújtásának elengedhetetlen feltétele, hogy a kötelezett pénzforgalmi számlája mellett a jogosult is rendelkezzen fizetési számlával, bankszámlával; szemben az átutalási végzéssel, amely kibocsátásának nem jogszabályi feltétele a jogosult részéről a pénzforgalmi szolgáltatónál meglévő számlaszerződés, továbbá a kötelezett részéről elegendő a pénzforgalmi szolgáltatónál kezelt fizetési számla, bankszámla, takarékbetét-számla.
Az inkasszó útján való behajtás 2009. november 1. napjától már nem előzi meg kötelezően a bírósági végrehajtási eljárást. Az inkasszó benyújtására jogosultak – választásuk szerint – az elévülési időn belül továbbra is érvényesíthetik a követelésüket inkasszóval, ha ennek törvényi feltételi adottak. Az azonnali beszedési megbízással lefolytatott behajtás nem tekinthető bírósági végrehajtásnak, ezért a Vht-ban szabályozott jogintézményeket alkalmazni ezen eljárás során nem lehet.
Amennyiben a beszedési megbízás alapján a jogosult követelése a számláján jóváírásra került, az eljárás befejeződött. Ha a pénzforgalmi úton történő behajtás fedezethiány miatt részben vagy egészben eredménytelen a jogosult a végrehajtási kérelmet terjeszthet elő a bíróságon. A végrehajtási eljárás megindításához a végrehajtás általános feltételeihez képest többletfeltétel, hogy a végrehajtást kérő igazolja az inkasszó eredménytelenségét, valamint azt, hogy a kötelezett számláját vezető pénzügyi szolgáltatótól nem kérte az azonnali beszedési megbízás további függőben tartását, továbbá köteles megjelölni, hogy az inkasszó alapján a pénzügyi intézmény milyen (teljes vagy rész)összeget utalt részére. Természetesen eredménytelenség esetén a végrehajtás eljárás – végrehajtási lap kiállításával - az adós teljes ingó- és ingatlanvagyonára egyaránt kiterjed.
A részletezett jogszabályok biztosítják a végrehajtást kérő diszkrecionális jogát, hogy a végrehajtandó követelés behajtása érdekében megválassza a végrehajtás módját.
Nem vitatott, hogy 2009. november 1. napjától a jogosult által indított azonnali beszedési megbízás intézménye megszűnt, ugyanakkor bizonyos végrehajtandó követeléseknél – a fenti törvényi feltételek fennállása mellett – a végrehajtást kérő a bírósági végrehajtást megelőzően választhatja a beszedési megbízással történő behajtás lehetőségét is. Ezen felül a végrehajtási jogunk részei a gyors, és a kötelezett számláját azonnal megterhelő és a jogosult részére történő teljesítést lehetővé tevő végrehajtási módok.
A végrehajtást kérőnek azt kell eldöntenie, hogy egy fellebbezhető átutalási végzés kibocsátását kéri-e kizárólag az adós rendelkezésére álló, pénzforgalmi szolgáltatónál kezelt pénzösszegeinek végrehajtás alá vonására, a végrehajtó eljárása és a végrehajtási költségek előlegezése nélkül vagy a követelésének kielégítését a végrehajtó közreműködésével, annak költségei előlegezése mellett, - a rangsor elve szem előtt tartásával – elsődlegesen az adós pénzeszközeiből, annak eredménytelensége esetén pedig az adós egyéb vagyontárgyainak lefoglalásával és értékesítésével kívánja-e.
1 A bírósági végrehajtói díjszabásról szóló 14/1994.(IX.8.) IM. számú rendelet 17.§ (1),(3) és (7) bekezdései
2 A csődeljárásról és a felszámolási eljárásról szóló 1991. évi XLIX. törvény 38. § (3) bekezdés
3 Az átutalási végzés szabályait a Vht. 80-81.§-ai tartalmazzák.
4 Az illetékfizetési kötelezettség az illetékekről szóló 1990. évi XCIII. törvény (a továbbiakban: Itv.) 42.§ (3) bekezdése alapján áll fenn; mértéke az Itv. 39.§ (1) bekezdése és 42§ (1) bekezdés e.) pontja szerint alakul.
5 Pénzforgalmi szolgáltató: az a hitelintézet, elektronikuspénz-kibocsátó intézmény, Posta Elszámoló Központot működtető intézmény, pénzforgalmi intézmény, Magyar Nemzeti Bank és kincstár, amely pénzforgalmi szolgáltatási tevékenységet végez.
6 ld. BH.1996.383.
7 Sorbaállítás: a pénzforgalmi szolgáltató által vezetett fizetési számlára érkező fizetési megbízás fedezethiány miatt történő nem teljesítése (függőben tartása) és várakozási sorba helyezése a jövőbeni teljesítés céljából, ide nem értve azt az esetet, amikor a fizető fél az ütemezett fizetések céljából, a beérkezett fizetési műveletek tervszerű teljesítése érdekében sorba helyezésről állapodik meg a pénzforgalmi szolgáltatóval.
8 EBH.2001.423.
9 Vht. 34.§ (1) bekezdése
10 A Vht. 82/A.§-a szabályozza a végrehajtó intézkedéseit a pénzforgalmi szolgáltatónál kezelt összeg végrehajtás alá vonása iránt.
11 Fizetési megbízás: a fizető félnek vagy a kedvezményezettnek a saját pénzforgalmi szolgáltatója részére fizetési művelet teljesítésére adott megbízása, valamint a hatósági átutalási megbízás és az átutalási végzés.
12 A Vht. VIII. fejezete a végrehajtás során befolyt összeg kifizetése körében, a 164-168.§-ai rendezik az elszámolás szabályait.
13 A pénzforgalmi szolgáltatónál kezelt pénzeszközre vezetett végrehajtás közös szabályait a Vht. V. fejezete rendezi.
14 Fizetési számla: fizetési műveletek teljesítésére szolgáló, a pénzforgalmi szolgáltató egy vagy több ügyfele nevére megnyitott számla, ideértve a bankszámlát is.
15 Ptk.529. § (1) bekezdése szerint bankszámlaszerződéssel a pénzintézet kötelezettséget vállal arra, hogy a vele szerződő fél (számlatulajdonos) rendelkezésére álló pénzeszközöket kezeli és nyilvántartja, azok terhére a szabályszerű kifizetési és átutalási megbízásokat teljesíti, a számlatulajdonost a számla javára és terhére írt összegekről, valamint a számla egyenlegéről értesíti.
16 Ptk.530. §- a szerint betétszerződés alapján a pénzintézet köteles a szerződő fél által lekötött pénzeszközök után kamatot fizetni és a betét összegét a szerződés szerint visszafizetni.
17 531. § (1) és (2) bekezdése alapján folyószámla-szerződéssel a felek meghatározott jogviszonyból származó kölcsönös pénzköveteléseiknek egységes számlán való elszámolására vállalnak kötelezettséget. A felek a folyószámlán levő egyes követeléseikkel nem rendelkezhetnek; rendelkezési joguk a folyószámla egyenlegére nézve áll fenn. Végrehajtás alá vonni csak a folyószámlának a végrehajtás foganatosításakor fennálló egyenlegét lehet.
18 Az öregségi teljes nyugdíj legkisebb összegét a 168/1997.(X.6.) Kormányrendelet 11.§-a határozza meg, melynek havi mértéke a 2011. évben 28.500 Ft.
19 Fizető fél: az a jogalany, akinek a fizetési számláját hatósági átutalási megbízás vagy átutalási végzés alapján megterhelik.

matches: bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság


text:
Helyreigazítás! – TMRSZ – Tettrekész Magyar Rendőrség Szakszervezete
2016/05/13 · 6 hozzászólás 4 419 olvasás | Cikk nyomtatása
A TMRSZ nem ért egyet a bíróság döntésével!
Laukó László kondorosi lakos a TMRSZ-ből méltatlanság miatt kizárt volt tisztségviselő több személyhez fűződő jog megsértésének megállapítása és jogkövetkezményei alkalmazása iránt indított pert. A Szekszárdi Törvényszék – Hegedűsné dr. Uhrin Andrea bíró – 2015. március 30. napján kelt 6. P.20.43612013/41. számú ítéletében részben a jogsértést megállapította , mely ellen a TMRSZ fellebbezést nyújtott be.
A Pécsi Ítélőtábla mint másodfokú bíróság 2015.09.24-én – Dr. Szentpéteriné dr. Bán Erzsébet a tanács elnöke, Dr. Kutasi Tünde előadó bíró, Dr. Hrubi Adrienn bíró – Pf.lll.20.054/2015/5. számú ítéletével az elsőfokú bíróság ítéletét fellebbezett részében részben megváltoztatta, és megállapította jogerős ítéletében, jogsértést megállapító részének közzétételére kötelezte is szakszervezetünket határozatában, melynek ezúton eleget teszünk. A „Tettrekész Magyar Rendőrség Szakszervezete megsértette Laukó László felperes jó hírnevét a www.tmrsz.hu internetes honlapon 2013. július 2. napján megjelent „Kirívóan súlyos törvénysértő eljárás VII.” című írás alábbi kijelentéseivel:
L. 2012. február 24-én egy bírósági tárgyaláson azt közölte (itt olvasható), hogy a Kaposvári Nyomozó Ügyészséggel szoros együttműködésben vannak, de többet nem mondhat, mert az titkot képez.
A Tettrekész Magyar Rendőrség Szakszervezete alperes megsértette Laukó László felperes jó hírnevét azzal, hogy azt a való tényt, miszerint a Laukó László felperes ellen indított büntetőeljárást megszüntető ítélet jogerőre emelkedése után nyolcadik napon, L.L. annak idején még a TMRSZ tisztségviselőjeként sikkasztott, cselekménye saját személyes státuszát, közmegbízatását tekintve, továbbá eredeti céljaihoz képest a sikkasztással, mint eszközcselekménnyel a cél elérése és ezáltal a szervezetnek beláthatatlan mértékű kár okozásának szándéka, a tagság személyes adatainak a védett helyszínről történő megszerzése, a küldöttek egy részének félrevezetésével mind minősítő körülmények voltak. A Békés Megyei Bíróság megállapította LL. bűnösségét azzal, hogy a sikkasztás bűntettét elkövette.
június 3. napján a TMRSZ főtitkárát őrizetbe vették, illetve a Kaposvári Nyomozó Ügyészség a TMRSZ főtitkárától származó, meghatározott személyekkel az eljárási jogszabályok által lehetővé tett megállapodásra vonatkozó kérdésre a főtitkár jogosultságának hiányában választ nem adott, abban a hamis színben tüntette fel, hogy a Laukó László felperessel szemben indított büntetőeljárás megszüntetésének indoka az volt, hogy Laukó László felperes vádalkut kötött. (A megkeresés és a válasz is itt olvasható.)
A 3. pont pontos szövege:
L.L. jogerős ítélet dátumának azért van jelentősége, mert a jogerős ítélet után 8. napra 2011.06.03-án a TMRSZ főtitkárát őrizetbe veszik. A nyomozó hatóság sajtónyilatkozatai szerint „konkrét számadatokkal alátámasztott feljelentés” alapján.
Miért is változtatta meg a Békés Megyei Főügyészség a bűnösség megállapítása és az intézkedés kérése után fellebbezését, és már ekkor felmentést és az eljárás megszüntetését kérve?
Aki bűnügyi területen dolgozott és példának okáért hallott már a vádalku intézményéről is, annak több sejtése is lehet!”
A bíróság kötelezte a TMRSZ-t a jogsértő helyzet megszüntetésére az ítélet rendelkező részében idézett kijelentések törlésével, melynek az elsőfokú ítéletben meghatározott módon és határidőben köteles eleget tenni, míg a jogerős ítélet rendelkező részének a jogsértés megállapítására vonatkozó részét tizenöt napon belül saját költségére köteles közzétenni a www.tmrsz.hu intemetes honlapon legalább húsz hónapi hozzáféréssel.
A TMRSZ a Kúriához fordult az ítélet felfüggesztése tárgyában, melynek eleget tettek, de a Kúria – Dr. Baka András tanács elnöke, Böszörményiné dr. Kovács Katalin előadó bíró, Dr. Kovács Zsuzsanna bíró – a döntést végül hatályában fenntartotta 2016.03.23-án kelt ítéletével, melyet a TMRSZ 2016.05.11-én vett át.
A TMRSZ továbbra sem ért egyet azzal, hogy Laukó László személyiségi jogai sérültek volna! Az meg különösen sokat mond meglátásunk szerint, hogy a helyreigazításnál nem a teljes szövegkörnyezetet vették alapul, a tényekből levont következtetést Laukó László személyiségi jogainak sérelmeként értékelték.
A bíróság kötelezésének a fentiek alapján a TMRSZ eleget tesz a megjelent cikknél melyeket konkrétan megjelölt a bíróság azon mondatokat kipontozza.
A cikk törölt változata itt olvasható: http://www.tmrsz.hu/2013/07/02/kirivoan-sulyos-torvenyserto-eljaras-vii/
465 nap 16 óra 16 perc 53 másodperc

matches: bíróság bíróság bíróság Bíróság bíróság Kúria bíróság bíróság


text:
Megtört a jég! Fontos siker a deviazhiteleseknek (C-118/17) | PITEE
1. Az árfolyamrés eltitkolásának és manipulálásának jogkövetkezménye
A bankok 2004-2014 között eltitkolták és titokban manipulálták az árfolyamrés értékét. (Az árfolyamrésről minden információt megtalál a PITEE egyesület weboldalán) A bankok ezen szerződési gyakorlata ellentétes volt az akkori Hitelintézeti törvény (Hpt.) 213. § (1) bekezdés c) pontjával. A Hpt. 213. § (1) bekezdés c) pontja szerint semmis az a hitelszerződés, amelyikben nincsen az összes költség (pl. árfolyamrés) feltüntetve.
A semmisség jogkövetkezményeként az adósok egyaránt mentesülhettek volna árfolyamrés költségétől és árfolyamkockázat okozta veszteségektől, hiszen ha egy deviza-hitelszerződés teljesen semmis, akkor semmisek a szerződéseknek azok a rendelkezései is, amelyek az adósok nyakába varrták az árfolyamkockázat veszteségét.
A Kúria és az Országgyűlés úgy próbálta megvédeni a bankokat a semmisség jogkövetkezményétől, hogy visszamenőleges hatállyal módosították a deviza-hitelszerződések tartalmát. Tehát a szerződésekből törölték az árfolyamrésre (költségre) vonatkozó rendelkezéseket.
Ezt a célt szolgálja a 6/2013 számú PJE 4. pontja és a 2014. évi XXXVIII. törvény 3.§-a. A bankok ezek alapján visszafizették az adósóknak az árfolyamrés okozta költséget, de mentsültek attól a kötelezettségüktől, hogy kártérítsék az adósokat az árfolyamkockázat okozta veszteségektől.
Az Európai Bíróság döntése ennek a jogi helyzetnek vet véget.
1.1 Az Európai Bíróság C-118/17 számú döntésének rendelkezése:
1) A fogyasztókkal kötött szerződésekben alkalmazott tisztességtelen feltételekről szóló, 1993. április 5‑i 93/13/EGK tanácsi irányelv 6. cikkének (1) bekezdését úgy kell értelmezni, hogy:
– azzal nem ellentétes az a nemzeti szabályozás, amely az eljáró bíróság számára nem teszi lehetővé, hogy helyt adjon a kölcsönszerződés valamely, árfolyamréssel kapcsolatos rendelkezésének tisztességtelen jellege miatti megsemmisítésére irányuló olyan kérelemnek, mint amilyen az alapügyben szerepel, feltéve hogy az ilyen szerződési feltétel tisztességtelen jellegének megállapítása lehetővé teszi azon jogi és ténybeli helyzet helyreállítását, amelyben a fogyasztó e tisztességtelen szerződési feltétel hiányában lett volna,
Alexandra (Sacha) Prechal tanácselnök (előadó bíró) – C-118/17
1.2 Magyarázat:
Az Unió bírósága elfogadhatónak tartja azt, hogy a magyar bíróságok kijavítják a semmis devizahitel-szerződéseket és ezáltal érvényben tartják azokat. Viszont nem tartja elfogadhatónka azt, hogy a kijavítás (és érvénybentartás) azt eredményezi, hogy a deviazhitelesek viselik az árfolyamkockázat okozta veszteséget.
Az Európai Unió bírósága tehát jóváhagyja a 6/2013 számú PJE 4. pontját és a 2014. évi XXXVIII. törvény 3.§-át. Viszont kötelezi a magyar bíróságokat arra, hogy devizahitel-szerződéseknek azon rendelkezéseit ne tartsák érvényben, amelyek a fogyasztók nyakába varrják az árfolyamkockázat okozta veszteséget.
2. Elégtelen tájékoztatás az árfolyamkockázatról
Az Országgyűlés elsősorban azért alkotta a devizahiteles törvényeket, hogy megakadályozza a devizahitelesek jogérvényesítését az árfolyamrés eltitkolása (Hpt. 213. § (1) bekezdés c) pont) és az önkényes egyoldalú szerződésmódosítások (Hpt. 213. § (1) bekezdés d) pont) miatt (l. 2014. évi XXXVIII. törvény 3.§ és 2014. évi XXXVIII. törvény 4.§).
Az adósok jogi érvelése alkalmazkodott a devizahiteles törvényekhez. Az adósok 2014-óta a kockázatfeltáró nyilatkozatok jogszerűségét támadják. A kockázatfeltáró nyilatkozatok hibáit ugyanis a devizahiteles törvények nem orvosolták.
A kockázatfeltáró nyilatkozatokkal kapcsolatos magyarországi perek már eljutottak az Európai Unió Bíroságához (l. C-51/17 – Ilyés és Kiss ügy). Az Európai Bíróság ezzel kapcsolatban megállapította, hogy a kockázatfeltárásról szóló rendelkezések a deviza-hitelszerződések ún. “elsődleges tárgyát” határozzák meg. Emiatt a deviza-hitelszerződések teljesíthetetlenné válnak, ha a kockázatfeltárásról szóló rendelkezések érvénytelenek lennének. Az Európai Unió Bírosága felszólította a magyar bíróságokat, hogy vizsgálják meg a kockázatfeltáró nyilatkozatokat.
Az Európai Bíróság iránymutatásai alapján várhatóan hamarosan magyarországi bírósági döntés fogja kimondani, hogy a bankok által használt kockázatfeltáró nyilatkozatok annyit sem érnek mit a papír, amire nyomtatták azokat.
A kérdés ezek után az lesz, hogy mi a jogkövetkezménye annak, ha a kockázatfeltáró nyilatkozatok semmissek? A devizahiteles törvényekben van erre vonatkozóan egy rendelkezés. A 2014. évi XL. törvény 37. §‑ának (1) bekezdése megtiltja az adósoknak azt, hogy a kockázatfeltáró nyilatkozatok semmissége miatt a deviza-hitelszerződésük megsemmisítését kérjék.
2.1. Az Európai Bíróság C-118/17 számú döntésének rendelkezése:
– azzal ellentétes az a nemzeti szabályozás, amely olyan körülmények között, mint amilyenek az alapügyben szerepelnek, az eljáró bíróság számára nem teszi lehetővé, hogy helyt adjon a kölcsönszerződés valamely, árfolyamkockázattal kapcsolatos rendelkezésének tisztességtelen jellege miatti megsemmisítésére irányuló kérelemnek, ha az eljáró bíróság megállapítja, hogy e szerződési feltétel tisztességtelen, és hogy a szerződés az említett szerződési feltétel hiányában nem teljesíthető.
Nils Wahl főtanácsnok C-118/17
2.2 Magyarázat:
Az Unió bírósága szerint ellentétes az Unió jogrendszerével az, ha egy deviza-hitelszerződés érvényességét meg kell védeni akkor is, ha egy olyan rendelkezésről derül ki, hogy jogszabály ellenes, amelyik rendelkezés a a szerződés “elsődleges tárgyát” határozza meg. Az Európai Bíróság szerint tehát kukába kell dobni a 2014. évi XL. törvény 37. §‑ának (1) bekezdését akkor ha kiderül, hogy a kockázatfeltáró nyilatkozatok semmissek, mert akkor a deviza-hitelszerződések teljesíthetetlenné válnak. A kockázatfeltáró nyilatkozatok semmissége esetén tehát a teljes deviza-hitelszerződések semissé válnak, és ennek jogkövetkezménye az, hogy a bankoknak kárpótolniuk kell az adósokat az árfolyamkockázat okozta veszteségekért.
3. A jogegységi döntésekről
A devizahitelesek jogérvényesítését nagy mértékben korlátozták a Kúria polgári jogegységi döntései (l. 6/2013 PJE, 2/2014 PJE, 1/2016 PJE). Ezen döntések meghozatalának módja ellentétes a jogállami elvekkel, különös tekintettel a tisztességes eljárás elvére. A polgári jogegységi eljárások során ugyanis nincs biztosítva, többek között, sem a törvényes bíróhoz való jog, sem a bíróság elötti meghallgatás joga sem a jogorvoslathoz való jog. Az előzetes döntéshozatali eljárásban feltett kérdések célja az volt, hogy az Európai Bíróság mondja ki a polgári jogegységi döntés jogintézményéről, hogy az ellentétes az Unió jogrendszerével.
Az Európai Bíróság ezt a megállapítást nem mondta ki.
3.1. Az Európai Bíróság C-118/17 számú döntésének rendelkezése:
2) Az Európai Unió Alapjogi Chartája 47. cikkének fényében értelmezett 93/13 irányelvvel nem ellentétes az, hogy valamely tagállam legfelsőbb bírósága az egységes jogértelmezés érdekében ezen irányelv végrehajtásának részletes szabályait illetően kötelező határozatokat hoz, amennyiben azok nem képezik akadályát sem annak, hogy a hatáskörrel rendelkező bíróság az említett irányelvben foglalt szabályok teljes érvényesülését biztosítsa, és a fogyasztó számára az ezen irányelvből fakadó jogainak védelme érdekében hatékony jogorvoslatot nyújtson, sem pedig annak, hogy ezt illetően előzetes döntéshozatal céljából a Bírósághoz forduljon, amit azonban a kérdést előterjesztő bíróságnak kell megvizsgálnia.
3.2 Magyarázat:
Az Európai Bíróság úgy ítélte meg, hogy neki nem feladata a magyar jogrendszer jogintézményeiről állást foglalnia. Álláspontja szerint a polgári jogegységi döntés jogintézménye nem ellentétes az európai joggal, ha az eljárás során biztosítva vannak a tisztességes eljárás feltételei. Azt a magyar bíróságoknak kell vizsgálniuk, hogy vajon ezek a követelmények biztosítva vannak-e. Ez az a helyzet amikor a kecskére bízzuk a káposztát. Hiszen kizárt, hogy azok a magyar bírák állapítsák meg a jogegységi eljárás jogintézményének törvényellenességét, akik előszeretettel alkalmazzák azt a hatalmi elit érdekeinek a védelmében.
4. Hogyan tovább?
Az EUB döntése után most a magyar bíróságokon a sor, hogy ítéleteket hozzanak.
Wellmann “Bocsánatot kérek a Bankszövetségtől” György a Kúria polgári kollégiumának vezetője, már tavaly decemberben bejelentette, hogy a Kúria idén felül fogja vizsgálni a magyar bíróságok kockázatfeltáró nyilatkozatokkal kapcsolatos döntési gyakorlatát (Újabb fordulat a devizahitelesek ügyében, hvg.hu 2018.12.07.). Várhatóan ennek a vizsgálatnak lesz az eredménye az, hogy semmissek a kockázatfeltáró nyilatkozatok. Ezen megállapítás után nyílhat meg az út a devizahitelesek kártérítése előtt.
Az EUB C-118/17 számú döntésének legfontosabb eredménye az, hogy végre sikerült megértetni a magyarul nem beszélő európai jogászokkal azt, hogyan csalják el a devizahiteles pereket a megyar bíróságok. Megtört a jég!
A PITEE egyesület 2011-óta küzd jogállami eszközökkel a devizahitelesek jogaiért (Fogyasztóvédelmi Elemzés (Devizahitelezés), 2011.11.22). A PITEE egyesület elnöke már 2014-ben azt mondta, hogy a devizahiteles elszámolást folytatni kell a fogyasztók kártalanításával az árfolyamkockázat veszteségei miatt:
Figyelő 2016/20
Az ügyvéd, aki meghúzta az OTP bajszát (Figyelő 2016/20)
Még soha ennyire közel nem álltunk ahhoz, hogy érvényre jutassuk a devizahitelesek jogait, mint most!
Egyetértünk a portfolio.hu cikkírójával, miszerint a C-118/17 számú döntés valójában sokkal több annál, mint aminek látszik. Ez a döntés lényegében azt mondja ki, hogy “a 2014. évi [devizahiteles] törvények nem összeegyeztethetők az [unió jogrendjéből eredő] követelményekkel“. (Sorsdöntő fordulat a devizahitelek ügyében: megsemmisíthetők a szerződések!, portfolio.hu, 2019.03.14).
This entry was posted on 2019. március 18. hétfő at 6:16 de. and is filed under Bank.	You can follow any responses to this entry through the RSS 2.0 feed. Responses are currently closed, but you can trackback from your own site.

matches: Kúria Bíróság Bíróság bíróság Bíróság Bíróság Bíróság bíróság bíróság Bíróság Kúria bíróság Bíróság Bíróság Bíróság bíróság Bíróság Kúria Kúria


text:
Kvk.VI.37.942/2016/2. számú határozat | K Ú R I A
Kvk.VI.37.942/2016/2. számú határozat
Az ügy száma: Kvk.VI.37.942/2016/2.
A tanács tagjai: Dr. Sperka Kálmán a tanács elnöke, Dr. Sugár Tamás előadó bíró, Dr. Mudráné Dr. Láng Erzsébet bíró
A felülvizsgálni kért jogerős határozat: A Nemzeti Választási Bizottság 2016. szeptember 30-án kelt 118/2016. számú határozata
A Kúria a Nemzeti Választási Bizottság 118/2016. számú határozatát akként változtatja meg, hogy a ... azzal, hogy a „Szavazz Érvénytelenül App” mobiltelefon applikációján keresztül az országos népszavazás szavazólapjának lefényképezésére és az applikáción keresztül történő közzétételre (megosztásra) hívja fel a választópolgárokat, megsértette a népszavazási eljárásról szóló 2013. évi CCXXXVIII. törvény (a továbbiakban: Nsztv.) 1. § (1) bekezdése alapján alkalmazandó, a választási eljárásról szóló 2013. évi XXXVI. törvény (a továbbiakban: Ve.) 2. § (1) bekezdés e) pontjában meghatározott rendeltetésszerű joggyakorlás elvét.
[1] ... (a továbbiakban: beadványozó) elektronikus úton kifogást nyújtott be a ... (a továbbiakban: kérelmező) honlapján és közösségi Facebook oldalán közzétett, valamint több internetes portálon megjelent „Szavazz Érvénytelenül App” mobiltelefon applikációjával kapcsolatban. Kifejtette, az applikáció arra buzdítja a választópolgárokat, hogy a 2016. október 2-án tartandó országos népszavazás napján fényképezzék le érvénytelen szavazólapjaikat, és azt osszák meg az applikáción keresztül más – az applikációt használó – választópolgárral. Érvelése szerint a kérelmező felhívása sérti Ve. 2. § (1) bekezdés a) pontja szerinti választás tisztaságának elvét, a Ve. 2. § (1) bekezdés e) pontjában meghatározott jóhiszemű és rendeltetésszerű joggyakorlás elvét, valamint a Ve. 182. § (3) bekezdésében foglaltakat. A beadványozó kérte a jogszabálysértés tényének megállapítását, valamint a kérelmezőnek a további jogszabálysértéstől való eltiltását, valamint a választási kampány megsértése miatt bírság kiszabását.
[2] A Nemzeti Választási Bizottság (a továbbiakban: NVB) a 2016. szeptember 30-án kelt 118/2016. számú határozatával a kifogásnak helyt adott, megállapította, hogy a ... azzal, hogy a „Szavazz Érvénytelenül App” mobiltelefon applikációján keresztül az országos népszavazás szavazólapjának lefényképezésével és az applikáción keresztül történő közzétételre (megosztásra) hívja fel a választópolgárokat, megsértette az Nsztv. 1. § (1) bekezdése alapján alkalmazandó Ve. 2. § (1) a) pontja szerint választás tisztaságának elvét, a Ve. 2. § (1) bekezdés e) pontjában meghatározott jóhiszemű és rendeltetésszerű joggyakorlás elvét, és ezzel az Alaptörvény 2. cikk (1) bekezdésében deklarált, a választások titkosságának alapelvét. Eltiltotta továbbá a kérelmezőt a további jogszabálysértéstől.
[3] Az NVB a becsatolt bizonyítékok alapján megállapította, hogy a kérelmező a „Szavazz Érvénytelenül App” mobiltelefon applikációjával kapcsolatban a Facebook közösségi oldalán olyan felhívást tett közzé, hogy: „a ... app-pal üzenhetsz a Kormánynak. Készíthetsz fotót és elmondhatod, hogy miért szavaztál érvénytelenül. Napközben pedig közvetítjük majd, hogyan állnak az app-pal beküldött érvényes és az érvénytelen szavazatok, megyénkénti bontásban, 10 percenkénti frissítéssel. Az alkalmazás semmiféle személyes adatot nem tárol a felhasználókról és csak az érvényes/érvénytelen szavazatok arányát mutatja majd, az igenek/nemek-ék nem, így nem teszi lehetővé, hogy bárki megállapítsa ki adta le az érvényes vagy érvénytelen szavazólapot, ezért nem sérti a szavazás titkosságát. (...)” A kérelmező a honlapján is bemutatta az applikációt, arról az index.hu és a hvg.hu honlapok is beszámoltak.
[4] Az NVB megállapította, hogy az applikációban a 2016. október 2. napjára kitűzött országos népszavazás szavazólapjának érvénytelenül kitöltött képe látható, az applikáció lehetőséget biztosít fényképek feltöltésére, mely alatt az „Érvénytelenül szavazok”, „Érvényesen szavazok” és az „El sem megyek” lehetőségek közül lehet választani. A program tartalmaz statisztikát is, mely 10 percenként készül az érvényesen, az érvénytelenül szavazókról és a távol maradókról.
[5] Az NVB megállapította, hogy a kérelmező arra buzdította a választópolgárokat, hogy az országos népszavazáshoz kapcsolódóan fényképezzék le az érvényes vagy érvénytelen szavazólapokat és azt az applikáción keresztül tegyék közzé, ezzel üzenve a Kormánynak. A felhívásban annyi szerepel, hogy ezzel kevésbé kell aggódni, miszerint elcsalják a választásokat.
[6] Az NVB az applikációval kapcsolatban hangsúlyozta, az abban elérhető funkciók – különösen a fényképfelvételek feltöltése, üzenetek küldése, szavazáson való részvétel választópolgári jelzése – nyíltan a választások és a népszavazás Alaptörvény 2. cikk (1) bekezdésében deklarált titkosságának megsértésére irányul. Utalt arra, hogy az NVB 12/2014. számú iránymutatásában (a továbbiakban: Iránymutatás) egyértelműen állást foglalt a szavazólapok fényképezésével kapcsolatban, melyet továbbra is irányadónak tart. Rámutatott, sérti a jóhiszemű és rendeltetésszerű joggyakorlás elvét és a választás tisztaságát az, ha a választópolgár a szavazólapot sajátjaként kezeli, és azt a szavazóhelyiségből kiviszi, vagy annak borítékba, illetve urnába helyezése előtt felvételt készít. A szavazólapnak szavazóhelyiségből való elvitele, illetve arról – fénykép, videó stb. - felvétel készítése alkalmat adhat akár választási csalás elkövetésére is, ennek megakadályozása a választások tisztaságához fűződő közérdek. A szavazás titkosságához hozzá tartozik a szavazólap tartalmának titkossága is, így sérti a Ve. alapelvét, ha a választó szavazatáról, illetve a szavazólapról felvételt készít. A szavazás titkossága nem csak a választói akarat biztonságos érvényesülését, hanem az egész szavazás jogállami, demokratikus módon történő megvalósulását is biztosítani hivatott, így jelentősége túlmutat az egyes választók magatartásán. A titkosság nem keletkeztet titoktartási kötelezettséget a választók oldalán, de a rendeltetésszerű joggyakorlása követelménye alapján a választópolgár nem élhet vissza azzal a körülménnyel, hogy a szavazás titkossága az együttműködése nélkül csak részben valósulhat meg. A fenti ismertetett alapelvekkel és tételes szabályokkal csak az a választói magatartás egyeztethető össze, ha a választópolgár a szavazás alkalmával a szavazólapot nem sajátjaként kezeli, hanem választójoga gyakorlásának kifejezéseként és az eredmény megállapítását segítő eszközként. Ilyenként arról az urnába helyezése előtt távközlési, digitális vagy más információ-technológiai eszközzel nem készíthet felvételt abból a célból, hogy azt harmadik személynek – bármilyen célból – megmutassa.
[7] Az NVB rögzítette, a kérelmező azzal, hogy mobiltelefon applikációjával a szavazólap lefényképezésére és az applikáción keresztül megosztására hívta fel a választópolgárokat megsértette a választás tisztaságának megóvása, valamint a jóhiszemű és rendeltetésszerű joggyakorlás választási eljárási alapelvét. Az applikáció különösen alkalmas a választások informatikai és jogi szavazatösszesítő rendszerével, valamint a választási szervek munkájával kapcsolatos választópolgári közbizalom megingatására. Az NVB kifejtette, bírság kiszabására hatásköre nem áll fenn.
[8] Az NVB határozatával szemben a kérelmező terjesztett elő felülvizsgálati kérelmet annak megváltoztatása és a kifogás elutasítása iránt. Álláspontja szerint a határozat sérti az Alaptörvény 2. cikk (1) bekezdését és IX. cikk (1) bekezdését, valamint a Ve. 2. § (1) bekezdés a) és e) pontját.
[9] Rámutatott, az applikáció jogsértő voltára vonatkozó bizonyíték szolgáltatása a beadványozó feladata lett volna, aki ezen kötelezettségének nem tett eleget, ezért a kifogást érdemi vizsgálat nélkül el kellett volna utasítani. Az NVB az applikációt nem vizsgálta, határozatának tényállási része az arról szóló sajtóhíreken alapul. A kérelmező felülvizsgálati kérelméhez mellékelt adathordozón csatolta az applikációt és kifejtette, ő vagy az alkalmazás fejlesztője az alkalmazás felhasználóinak személyes adataihoz nem fér hozzá, a beküldött tartalmakat nem lehetséges adott felhasználóhoz hozzárendelni, így azok nem minősülnek személyes adatnak. Az Iránymutatásnak nincs kötelező ereje, az a határozat meghozatalának alapjául önmagában nem szolgálhat. Érvelése szerint az a magatartás, hogy az alkalmazást népszerűsítette, illetve annak a használatára hívott fel, egyfelől a véleménynyilvánítás szabadságának védelme alatt áll, másfelől ténylegesen a választópolgárokat a véleménynyilvánítási szabadság gyakorlására hívja fel, mely az Alaptörvény IX. cikk (1) bekezdésének védelmét élvezi. A véleménynyilvánítás szabadsága nem korlátozhatatlan alapjog, azonban – figyelemmel több Alkotmánybírósági döntésben írtakra is – más alapjog vagy alkotmányos alapelv érvényesüléséhez kapcsolódóan csak a szükséges és arányos mértékben korlátozható oly módon, hogy a korlátozás az adott cél elérésére alkalmas legyen. A választás titkosságának alapelvét az applikáció nem sérthette, mivel alkalmazásával nem kapcsolható össze a szavazat tartalma és annak leadójának személye. A választás titkossága jogot keletkeztet arra, hogy a választópolgár szavazatának tartalmát más ne ismerje meg, azonban ez nem jelent egyben kötelezettséget is a választópolgár számára, hogy szavazatának tartalmát másokkal ne ossza meg. Ezért a fent kifejtettektől függetlenül a választójog titkosságának megsértésére nem alkalmas az az alkalmazás, amely eszközül szolgál a választópolgár számára a szavazata tartalmának másokkal való megosztására. Így az applikáció nem sérti az Alaptörvény 2. cikk (1) bekezdését, illetve a Ve. 2. § (1) bekezdés a) és e) pontját. A kérelmező álláspontja alátámasztására csatolta a United States Court of Appeals 2016. szeptember 28-án kelt ítéletét angol nyelven.
[10] A kérelmező véleménye szerint az NVB határozatában nem támasztotta alá azt a megállapítását, hogy az applikáció különösen alkalmas a választások informatikai és jogi szavazatösszesítő rendszerével, valamint a választási szervek munkájával kapcsolatos választópolgári közbizalom megingatására.
[11] A felülvizsgálati kérelem részben alapos.
[12] A kérelmező felülvizsgálati kérelmét a törvényes határidőn belül, ügyvédi képviselettel terjesztette elő, az érdemi felülbírálatra alkalmas.
[13] A Kúria szerint az NVB helyes állapította meg, hogy az applikáció a 2016. október 2-ára kiírt országos népszavazáshoz kapcsolódóan tesz lehetővé adatfeltöltést, a kérelmező a honlapján és a Facebook oldalán megjelent tájékoztatójában az applikációra történő fénykép és egyéb adat feltöltésére hívja fel a választópolgárokat. A felülvizsgálati eljárás tárgya az NVB határozatának jogszerűségi felülbírálata a felülvizsgálati kérelemben megjelölt keretek között, vagyis az abban való döntés, miszerint a perbeli mobiltelefon applikáció és az erre az országos népszavazás szavazólapjának fényképfelvétele feltöltésére és annak applikáción keresztül történő közzétételére való felhívás sérti-e a választások titkosságának alapelvét, a választás tisztaságának elvét, illetve a jóhiszemű és rendeltetésszerű joggyakorlás elvét.
[14] A beadványozó kifogása mellékleteként bizonyítékokat csatolt, így a kérelmező honlapjáról az applikációval kapcsolatos felhívást, valamint a hgv.hu és az index.hu honlapokon az applikációval összefüggésben megjelent tájékoztatásokat. A felülvizsgálati bíróság rögzíti, a beadványozó bizonyíték-szolgáltatási kötelezettségének eleget tett. Az NVB a szükséges mértékben tisztázta a döntéshozatal alapjául szolgáló tényállást, nem sértette meg a Ve. 43. § (1) bekezdését.
[15] A Kúria elsődlegesen hangsúlyozza, az Iránymutatás nem minősül jogszabálynak, a Ve. 51. § (2) bekezdése értelmében kötelező jogi hatással nem rendelkezik, ezért az ügy jogi megítélése során nem releváns. Az NVB döntését részben az Iránymutatásban foglaltak alapulvételével hozta meg, azonban a határozatában írtak önállóan értékelendők az Alaptörvény és a Ve. hivatkozott rendelkezéseinek a perbeli tényállásra történő alkalmazásával.
[16] Az Alaptörvény 2. cikk (1) bekezdése értelmében az országgyűlési képviselőket a választópolgárok általános és egyenlő választójog alapján, közvetlen és titkos szavazással, a választók akaratának szabad kifejezését biztosító választáson, sarkalatos törvényben meghatározott módon választják. A felülvizsgálati bíróság álláspontja az, hogy az Alaptörvény 2. cikk (1) bekezdésében szabályozott választás (választójog) titkosságának elve egyrészt azt jelenti, hogy lehetőséget kell biztosítani valamennyi választópolgár számára a titkos – más személy által nem megismerhető – választásra, szavazásra. Másrészt olyan rendszert kell kialakítani, mely nem teszi lehetővé annak megállapítását, hogy a választópolgár milyen tartalmú szavazatot adott le. A Kúria nem ért egyet a támadott határozat okfejtésével, mely szerint az applikáció és az abban elérhető funkciók – különösen a fényképfelvételek feltöltése, üzenetek küldése, szavazáson való részvétel, választópolgári jelzések – nyíltan a választások és a népszavazás titkosságának megsértésére irányulnak. Az Nsztv. és a Ve. szabályai, valamint a szavazás lebonyolításának meghatározott rendje egyértelműen biztosítják azt, hogy a választópolgárok titkosan szavazhassanak. Az adathordozón a felülvizsgálati kérelemhez csatolt applikáció nem ad lehetőséget arra, hogy az azt felhasználók személyes adataihoz hozzáférjenek, így az alkalmazással nem lehet adott szavazatot az azt leadó személyhez kötni. Ezzel ellentétes megállapítást az NVB sem tett támadott határozatában. A választások titkosságának alapelve a fentiekre tekintettel az applikációval és annak használatával nem sérült, ezért az NVB a kifogásnak ebben a körben jogszerűtlenül adott helyt.
[17] A Ve. 2. § (1) bekezdés a) és e) pontja kimondja, a választási eljárás szabályainak alkalmazása során érvényre kell juttatni a következő alapelveket:
A szavazásra irányadó rendelkezéseket a Ve. 168. - 186. §-ai tartalmazzák. A 180. § (1) bekezdése alapján a szavazólap kitöltésére szavazófülke áll a választópolgár rendelkezésére. A 182. § (1) bekezdés szerint a választópolgár a szavazólapot borítékba helyezheti és az urnába dobja. 186. § (1) bekezdése kimondja, érvényesen szavazni csak a hivatalos szavazólapon szereplő jelöltje, listára lehet.
[18] A Kúria álláspontja szerint – szemben az NVB érvelésével – önmagában nem sérti a választás, szavazás titkosságát, ha a választópolgár a szavazólapról a szavazófülkében fényképfelvételt készít. Nincs olyan jogszabályhely, mely tiltaná a szavazólapról való, említett módon történő felvétel készítést, ilyen rendelkezésre az NVB sem tudott hivatkozni. A korábban kifejtetteknek megfelelően a választás titkosságának érvényesülése két irányú, a fényképfelvétel készítése a szavazás titkosságát nem érinti, az adott szavazat konkrét választópolgárhoz kötésére önmagában nem alkalmas.
[19] Az ügyben eldöntendő következő kérdés az, hogy az a felhívás, miszerint a választópolgár a szavazólapról készített fotót töltse fel az alkalmazásra, és ehhez megfelelő applikáció biztosítása sérti-e a választás tisztasága, a jóhiszemű joggyakorlás, illetve a rendeltetésszerű joggyakorlás elvét. A Kúria Kvk.IV.37.359/2014/2. számú végzésében megtestesülő egységes bírói gyakorlat szerint a rendeltetésszerű joggyakorlás a joggal való visszaélés törvényi tilalmát rögzítő polgári jogi szabályozásból kiindulva az egész jogrendszert átható követelmény. Azt jelenti, hogy jogintézményekkel célhoz és tartalomhoz kötötten élhetnek annak címzettjei. Csak az a joggyakorlás élvez törvényi védelmet és elismerést, amelyben a jogosultság formális előírásain túl annak valódi tartalma is felismerhető. (elsőként: 18/2008. (III.12.) AB. határozat) Ezért a rendeltetésszerű joggyakorlás sérelme több a jogsértés megállapíthatóságánál: abban felismerhetően meg kell nyilvánulnia annak a szándéknak, amely a formális jogkövetés égisze alatt a jogintézményben rejlő tartalom kihasználására irányul.
[20] A felülvizsgálati bíróság meghatározó jelentőséget tulajdonít a szavazólapnak a választás rendszerében elfoglalt szerepének és felhasználhatóságának. A szavazólap egyértelműen arra szolgál, hogy a szavazásra feltett kérdésben a választópolgár véleményt nyilvánítson, ezzel ellentétes felhasználása a rendeltetésszerű joggyakorlás elvébe ütközik. Ellentétes a szavazólap fentiekben megjelölt céljával az, ha az arról a véleménynyilvánítást követően készített fényképfelvételt a perbeli applikációra feltöltik, ezzel közzéteszik. Ebből következően szintén a rendeltetésszerű joggyakorlás elvébe ütközik maga az ilyen felvételek feltöltésére alkalmas perbeli applikáció és az, hogy a kérelmező az országos népszavazás szavazólapjának lefényképezésére és az applikáción keresztül történő közzétételre hívja fel a választópolgárokat.
[21] Az Alaptörvény IX. cikk (1) bekezdése értelmében mindenkinek joga van a véleménynyilvánítás szabadságához. Az Alkotmánybíróság a 30/1992. (V.26.) AB határozatában rögzítette, az állam akkor nyúlhat az alapjog korlátozásának az eszközéhez, ha másik alapvető jog és szabadság védelme vagy érvényesülése, illetve egyéb alkotmányos érték védelme más módon nem érhető el. Az alapjog korlátozásának alkotmányosságához tehát önmagában nem elegendő, hogy az másik alapjog vagy szabadság védelme vagy egyéb alkotmányos cél érdekében történik, hanem szükséges, hogy megfeleljen az arányosság követelményeinek: az elérni kívánt cél fontossága és az ennek érdekében okozott alapjogsérelem súlya megfelelő arányban legyen egymással. A törvényhozó a korlátozás során köteles az adott cél elérésére alkalmas legenyhébb eszközt alkalmazni. Alkotmányellenes a jog tartalmának korlátozása, ha az kényszerítő ok nélkül, önkényesen történik, vagy ha a korlátozás súlya az elérni kívánt célhoz képest aránytalan.
[22] A felülvizsgálati bíróság hangsúlyozza, a rendeltetésszerű joggyakorlás sérelmére vonatkozó okfejtése nem korlátozza a választópolgárok véleménynyilvánítási szabadságát. A konkrét tényállást vizsgálva a választópolgár véleménynyilvánítási szabadsága a választáshoz kapcsolódóan két irányú. Egyrészt a választásra feltett kérdésben szavazatával véleményt nyilváníthat, másrészt lehetősége van arra, hogy szavazatának tartalmát szóban, írásban, vagy más módon – például közösségi vagy más internetes oldalon – másokkal megossza. A Kúria az applikációban foglaltakat és az arra való feltöltésre való biztatást nem azért tartja a rendeltetésszerű joggyakorlásba ütközőnek, mert az applikáció lehetőséget ad a választópolgároknak – személyes visszakövetés nélkül – a szavazatuk tartalmának közlésére, hanem annak módja – a szavazólapokról készült fényképfelvételek és ezek feltöltése – miatt.
[23] Az applikációval kapcsolatban a kérelmező rendeltetésellenes joggyakorlást tanúsított, azonban a jogsértés nagyságának mértéke nem alkalmas a Ve. 2. § (1) bekezdés a) pontjában szabályozott választás tisztaságának megóvása alapelve sérelmének megállapítására. Az országos népszavazás tisztaságát érdemben nem befolyásolta ez a jogsértés.
[24] A Kúria vizsgálta a kérelmezői magatartás jóhiszemű joggyakorlás alapelvébe ütközését is. E körben hangsúlyozza, az applikáció létrehozása és az arra való feltöltésre történő felhívás nem sérti a jóhiszemű joggyakorlás alapelvét. A kérelmező rosszhiszeműsége nem bizonyított, az NVB határozata erre vonatkozóan érdemi indokolást szintén nem tartalmaz.
[25] A felülvizsgálat bíróság nem ért egyet az NVB érvelésével, mely szerint az applikáció különösen alkalmas a választások informatikai és jogi szavazatösszesítő rendszerével, valamint a választási szervek munkájával kapcsolatos választópolgári közbizalom megingatására. Az NVB ezt az okfejtését nem indokolta érdemben, másrészt a Kúria megítélése szerint nincs olyan eleme az applikációnak és a feltöltésre felhívásnak, mely alkalmas lenne a választási szervek munkájával kapcsolatos közbizalom megingatására. A szavazólapról készített fényképfelvétel választási csalás elkövetésére nem ad lehetőséget.
[26] A United States Court of Appeals által hozott, a kérelmező részéről csatolt ítélet igazolja, hogy a szavazólapról készített fényképfelvétel megosztásának kérdése az Amerikai Egyesült Államokban is jogvitát váltott ki, de ez jelen nemperes eljárásban irreleváns.
[27] A Kúria a Ve. 231. § (5) bekezdés b) pontját alkalmazva az NVB határozatát a rendelkező részben foglaltak szerint megváltoztatta. A kifogásnak helyt adás indoka kizárólag az, hogy a kérelmező magatartása sérti a Ve. 2. § (1) bekezdés e) pontjában meghatározott rendeltetésszerű joggyakorlás elvét. A Kúria a kérelmezőnek a további jogszabálysértéstől való eltiltását változatlanul fenntartotta.
[28] A rendeltetésszerű joggyakorlás választójogi alapelvébe ütközik az a magatartás, mely az országos népszavazás szavazólapjának lefényképezésére és az erre a célra létrehozott applikáción keresztül történő közzétételére hívja fel a választópolgárokat.
[29] A Kúria a felülvizsgálati kérelmet a Ve. 229. § (2) bekezdésére tekintettel nemperes eljárásban bírálta el. A feljegyzett eljárási illetéket a kérelmező személyes illetékmentessége alapján az állam viseli az illetékekről szóló 1990. évi XCIII. törvény 5. § (1) bekezdés d) pontja, 43. § (7) bekezdése és költségmentesség alkalmazásáról szóló 6/1986. (VI.26.) IM rendelet 14. §-a értelmében.
[30] A végzés elleni jogorvoslat lehetőségét a Ve. 232. § (5) bekezdése zárja ki.

matches: Kúria Kúria bíróság Kúria bíróság Kúria Kúria Kúria bíróság bíróság Kúria Kúria bíróság Kúria Kúria Kúria Kúria


text:
A luxemburgi jogban az az alapelv érvényesül, hogy a kötelezettség teljesítését követelő fél köteles bizonyítani a kötelezettség fennállását. Hasonlóképpen, az a fél, aki azt állítja, hogy már nem terheli valamely kötelezettség, köteles bizonyítani a fizetés megtörténtét vagy a kötelezettség alóli mentesülést biztosító egyéb tényt.
A luxemburgi jogban bizonyos esetekben léteznek vélelmek, amelyek esetén az adott személynek nem kell bizonyítania az olyan tényeket, amelyeket nehéz vagy lehetetlen lenne bizonyítani. A vélelem jogszabály vagy a bíróság által valamely ismert tény alapján egy ismeretlen tényre vonatkozóan levont következtetés.
A jog kétféle vélelmet különböztet meg: Egyrészt a jogi vélelmet, amely külön jogszabály alapján kötődik egyes aktusokhoz vagy tényekhez. Másrészt a nem jogszabály által létesített vélelmet, amikor a bíróság rendelkezik mérlegelési jogkörrel, és csak megalapozott, pontos és következetes vélelmeket fogad el.
Általánosságban véve van lehetőség bizonyíték bemutatására a vélelem megdöntésére. Például ha egy házaspárnak gyermeke születik, a gyermek vélelmezett apja az anya férje. Ugyanakkor lehetőség van apasági kereset benyújtására.
Ritkább esetekben a vélelmek megdönthetetlenek, ilyenkor nincs lehetőség ellenbizonyíték bemutatására.
A tények értékelése a bíróság korlátlan mérlegelési jogkörébe tartozik. Kétség esetén a bíróság megállapítja, hogy van-e megalapozott, pontos és következetes bizonyíték, amelyet elfogadhat vagy elutasíthat, az ismertetett tények hitelességétől függően.
A bíróság az egyik fél kérésére elrendelheti a bizonyításfelvételt. Egyes esetekben azonban a bíróságok hivatalból is vehetnek fel bizonyítékot.
A bíróság tájékoztatja a kijelölt szakértőt a feladat természetéről. A szakértő beidézi az érintett feleket és a vizsgálathoz szükséges harmadik feleket. A kontradiktórius eljárás elvének megfelelően a bizonyításfelvételre a felek jelenlétében kerül sor.
Bármikor elrendelhető bizonyításfelvétel, ha a bírónak nem áll rendelkezésére elegendő információ a határozathozatalhoz.
Az ismertetett tényekkel kapcsolatos bizonyításfelvétel csak akkor rendelhető el, ha az azokat állító félnek nincs elegendő bizonyítéka állítása bizonyítására. Semmilyen körülmények között nem rendelhető el a bizonyításfelvétel annak érdekében, hogy az egyik félnek a bizonyítékgyűjtés során tanúsított hanyagságát jóvátegye.
A bíróságoknak emellett a jogviták megoldásához elégséges intézkedésekre kell szorítkozniuk; a legegyszerűbb és a legköltséghatékonyabb megoldást kell választaniuk.
A különböző bizonyítási eszközök közé tartozik az okirati bizonyíték, szóbeli bizonyíték, vélelmek, beismerő vallomások és az eskü alatt tett tanúvallomás.
A tanúktól és a szakértő tanúktól származó bizonyítékok felvételének módja:
Ha a tanú vallomása elfogadható, a bíró bizonyítékot szerezhet be olyan harmadik felektől, akik a szóban forgó tények személyes ismereténél fogva fényt deríthetnek azokra. Ez a bizonyíték lehet nyilatkozat, illetve nyomozati módszerekkel is megszerezhető attól függően, hogy szóbeli vagy írásbeli bizonyítékról van szó.
Szakértői magyarázatot igénylő ténykérdések esetén a bíróság bármely általa választott személytől kérhet magyarázatot nyilatkozatok, konzultációk vagy szakértői vélemény formájában. Ha nem szükséges, hogy a vélemény írásbeli legyen, a bíró engedélyezheti, hogy a szakértő tanúk szóban mondják el a véleményüket a tárgyaláson; erről a véleményről feljegyzés készül a bíró és a hivatalvezető aláírásával.
Az okirati bizonyítékok, valamint a szakértő tanúk írásos jelentéseinek vagy véleményeinek bemutatására vonatkozó szabályok:
Okirati bizonyíték:
A bizonyító félnek ezt a másik fél rendelkezésére kell bocsátania. Ez átviteli elismervény ellenében vagy a bíróság hivatalához (greffe) benyújtva történik. Az okiratokat haladéktalanul rendelkezésre kell bocsátani.
A szakértők írásos jelentései vagy véleményei:
A szakértők a bíróság hivatalához nyújtják be a jelentésüket. Több szakértő esetén is egyetlen jelentés készül; véleményeltérés esetén minden szakértő kifejti a véleményét. Ha a szakértő eltérő specializációval rendelkező másik szakértő véleményét kérte, ezt a véleményt az ügy függvényében a tárgyalás anyagához vagy az iratokhoz csatolják.
Néhány bizonyítási mód erősebb a többinél:
A hivatali minőségében eljáró közhivatalnok (közjegyző, bírósági végrehajtó stb.) által készített közokirat (acte authentique) bizonyítéknak minősül, kivéve, ha hamisnak bizonyul.
A felek által írt és aláírt, közhivatalnokok közreműködése nélkül készült magánokirat (acte sous seing privé) ellentétes bizonyítékok hiányában bizonyítéknak minősül.
A szóbeli bizonyítékok és egyéb bizonyítási módok esetében a bíró a saját belátása szerint jár el.
Írásbeli bizonyítékra van szükség a 2 500 EUR-t meghaladó értékű jogügylet (szerződés) tartalmának alátámasztásához. Tény (például egy baleset) bizonyítása azonban bármilyen formát ölthet.
A jogszabályok együttműködésre kötelezik a tanúkat a jogi eljárások során az igazság kiderítése érdekében.
Alapos ok bizonyítása esetén mentesülni lehet a tanúskodás alól. Az egyik fél szülei vagy egyéb közvetlen hozzátartozói megtagadhatják a tanúskodást, ahogy az érintett fél házastársa is, még abban az esetben is, ha már nem házasok.
Az idézésre meg nem jelenő tanúkat beidézhetik, hogy a saját költségükön jelenjenek meg a bíróság előtt, amennyiben szükség van a tanúvallomásukra. Az idézésre meg nem jelenő tanúk és az olyan személyek, akik alapos ok nélkül megtagadják a tanúskodást vagy az eskütételt, 50 és 2 500 EUR közötti polgári jogi bírsággal (amende civile) sújthatók.
A bírságot és az egyéb költségeket elengedhetik, ha az érintett személy bizonyítani tudja, hogy az adott napon nem tudott megjelenni.
Bárki beidézhető tanúként, kivéve akit erre alkalmatlannak találnak.
Ugyanakkor a tanúskodásra alkalmatlan személyek is meghallgathatók ugyanolyan feltételek mellett, de eskütétel nélkül. A házasság felbontására vagy a különválásra irányuló kereseti kérelem esetén azonban a leszármazottak soha nem tanúskodhatnak a házastársak által előterjesztett állításokkal kapcsolatban.
A bíróság és a felek szerepe tanú meghallgatásában
A bíró egyesével, az általa meghatározott sorrendben meghallgatja a tanúkat a felek jelenlétében, vagy a felek behívása után. A tanúk nem olvashatják fel a tanúvallomásukat.
A bíró meghallgathatja vagy kikérdezheti a tanúkat bármely olyan kérdéssel kapcsolatban, amely vonatkozásában a törvény értelmében bizonyításfelvételre kerülhet sor, még akkor is, ha ezek a kérdések nem szerepelnek a bizonyításfelvételt elrendelő határozatban. Visszahívhat tanúkat, szembesítheti őket egymással vagy a felekkel, és szükség esetén műszaki szakértő jelenlétében hallgathatja meg a tanúvallomásukat.
A felek a kizárás terhe mellett nem szakíthatják félbe a tanúvallomást tevő tanúkat, nem tehetnek fel nekik kérdéseket, nem próbálhatják meg befolyásolni őket, és nem szólíthatják meg őket közvetlenül. Miután a bíró befejezte a tanú kikérdezését, ha szükségesnek ítéli, a felek által benyújtott további kérdéseket tehet fel neki.
Videokonferencia vagy egyéb technikai eszközök
A polgári és kereskedelmi ügyekben a bizonyításfelvétel tekintetében történő, a tagállamok bíróságai közötti együttműködéséről szóló 1206/2001/EK tanácsi rendelet célja a bizonyításfelvételt végző tagállami bíróságok közötti együttműködés fejlesztése, egyszerűsítése és felgyorsítása. A luxemburgi jogban nincsenek a videokonferenciára vonatkozó sajátos rendelkezések. A videokonferenciára az új polgári perrendtartás szokásos szabályai vonatkoznak a tanúk meghallgatásával, a bíró általi személyes értékeléssel és a személyes megjelenéssel kapcsolatban. A bíróságok rendelkeznek a szükséges műszaki felszereléssel. A videokonferencia napján jelen van a bíró, a hivatalvezető, a tolmács és a technikus.
A bíró elrendelheti, hogy audio- vagy videofelvételt készítsenek a bizonyításfelvétel egy részéről vagy egészéről. A felvételeket a bíróság hivatalában őrzik. Bármelyik fél kérhet másolatot vagy leiratot a saját költségén.
A bíróság nem fogadja el a jogellenes módszerekkel, például rejtett kamerával vagy telefonlehallgatással, az érintett fél tudta nélkül szerzett bizonyítékokat.
Általánosságban megállapítható, hogy az ügyben érintett fél nyilatkozatának nincs bizonyító ereje.
Utolsó frissítés: 26/04/2019

matches: bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság


text:
Tájékoztató mozdonyvezető kollégáknak 2013 január 22 - MOSZ - Mozdonyvezetők Szakszervezete
© Mozdonyvezetők Szakszervezete - mosz.co.hu/page/72/artID/960/html/tajekoztato-mozdonyv.html
Tájékoztató mozdonyvezető kollégáknak - 2013. január 22.
Kollégák, Mozdonyvezetők!
A Mozdonyvezetők Szakszervezete 2013. január 21-én megállapodással lezárta a 2012. december 5-i sztrájkfelhívását. Az egyezség értelmében a munkáltató vállalta, hogy a 2013-ban 50 darab, 2014 év végéig 59 darab vasúti járműbe szereli be a klímaberendezést. A hibás járművezetői székeket megjavítják, illetve a javításra alkalmatlanokat kicserélik és a kijárás feltétele lesz július elsejétől a kifogástalanul működő járművezetői szék. Valamennyi jármű nyílászáróinak felmérése 2013. március 1-jéig megtörténik. Az eldeformálódott ajtókat kiegyengetik és a hibás tömítéseket kicserélik 2013. december 31-ig megszüntetve ezzel a huzathatást, az emberi szervezetre káros huzatterhelést. A szakszervezet vállalta, hogy a megállapodás aláírásától 2014. december 31-ig a fentiek tárgyában nem kezdeményez sztrájkot. Az alábbiakban összefoglaljuk a megállapodás előzményeit, annak menetét és azt befolyásoló körülményeket.
Az egyre romló munkakörülmények, a megváltozott foglalkoztatás, a korengedményes nyugdíj eltörlése és a korkedvezményez nyugdíj átalakításának ismeretlen és bizonytalan szándéka hátrányosan érintette a mozdonyvezetőket. Ezek együttes hatásaként és a megszigorított foglalkozás-egészségügyi szabályok következtében prognosztizálható, hogy 55 év felett egyre több mozdonyvezető válhat alkalmatlanná hivatásunk gyakorlására. Számukra nincsen méltányos visszavonulási út, 30-35 év tisztességes és becsületes munkavégzés után az utcára kerülhetnek. A 2010. év végén megváltoztatott sztrájktörvény értelmében nem lehet tervezett és hatályos jogszabály ellen a munkabeszüntetés eszközével fellépni (lásd korkedvezmény, munka törvénykönyve). A munkavállaló munkaerejét és tudást bérért áruba bocsátja. A mozdonyvezetőként történő foglalkoztatásnak két fő feltétele: az egészségügyi alkalmasság és a vasúti járművezetői jogosítvány. Ha az egészségügyi alkalmassági követelményeknek nem felel meg a mozdonyvezető, oda a hivatása, a megélhetése. Felértékelődött napjainkra az egészség és annak megőrzése. A vasúti munkakörülmények jelentős kockázatot hordoznak magukban, ilyen a munkaidő-beosztásból eredő rendszertelen életmód, az elhasználódott vasúti járművek okozta zaj, huzat, hőség és az egésztestre ható rezgések testet és lelket károsító hatásai. Nem elég általában felismerni a kockázati tényezőket, a minden napi gyakorlatot is vizsgálni kell. Így a 2012. augusztus végi közös felmerés alapján megszületett az az elemzés, amit tükörként a munkáltató felé tartottunk.
A felmérőlapok összesítése után az elkészített analízis eredményeként megfogalmaztuk azokat a követeléseket, amit szakszervezetünk kollektív munkaügyi vita keretében kívánt megvitatni. Azért választottuk ezt a "műfajt", mert a 2012. július elsején hatályba lépett az új Munka törvénye (Mt.). A munkaügyi kapcsolatokat "átíró" új szabályrendszert a munkáltató sajátosan értelmezte. (Lásd a konzultáció intézményének alkalmazása körül kialakult helyzetet, pl. fel- és lejelentkezési helyek ügye). Természetesen az új Mt. a kollektív munkaügyi vita kérdésében is értelmezési feladatot generált. Az új Mt-ből kikerült a kollektív munkaügyi vita fogalma, s e témában kizárólag néhány eljárási szabályt fogalmaz meg. A munkáltató a 2012. november 15-i levelünkre adott válaszában elzárkózott a kollektív munkaügyi vita lefolytatásától. Vajon miért? Lehetséges magyarázatként szolgál, hogy a munkajogászok e kérdésben is különböző álláspontot vallottak. Létezett olyan értelmezés is, hogy amennyiben nem kerül sor a kollektív munkaügyi vita lefolytatására, akkor nem lehet sztrájkolni. Ebből egyenesen következhet az a munkáltatói magatartás, hogy bolond lenne lefolytatni a munkaügyi vitát. Ha nincsen kollektív munkaügyi vita, nincsen sztrájk sem, és bármilyen munkavállalói kezdeményezés így szabadon következmények nélkül elutálható.
Szakszerveztünk álláspontja szerint a sztrájktörvényben foglalt a meghatározó, mely szerint a sztrájkjog akkor is megnyílik, ha az egyeztető eljárás a sztrájkot kezdeményezőnek fel nem róható ok miatt nem jött létre. A bíróság pedig ezt erősítette meg végzéseiben.
A sztrájkkövetelések és a sztrájk meghirdetése
A MOSZ Küldöttközgyűlése 2012. december 5-én értékelte a kialakult helyzetet és döntött a sztrájkról, közzétette a sztrájkfelhívást. A követelések első három pontját a 2012. augusztus végi a munkakörülményeket vizsgáló felmerés eredményei szolgáltatták. A negyedik pont a vezénylések humánus gyakorlati alkalmazásának kívánalmát, az ötödik pont a foglalkoztatás jogszabályi előírásait és vállalati szabályozásban foglaltaknak kívánt érvényt szerezni.
A MÁV-TRAKCIÓ Zrt. lássa el klímaberendezéssel a saját és az általa üzemeltetett járművek vezetőállását, hogy a mozdonyvezetők ne kapjanak hőgutát a nyári tartós kánikulában. Legyen a jármű kijárási feltétele a működő klímaberendezés.
Szüntessék meg a vezetőállások nyílászáróinak a nem megfelelő tömítettségből fakadó, az egészségre káros erős huzathatását, jelentős huzatterhelését.
A MÁV-TRAKCIÓ Zrt. lássa el megfelelő minőségű és kifogástalan állapotú járművezetői székkel (mint munkavédelmi védőeszközzel) valamennyi saját és általa üzemeltetett járművet, így biztosítva a mozdonyvezetők egész testére ható káros rezgések elleni védelmét.
A munkáltató ne alkalmazza - a foglalkoztatást lerontó - a testet és lelket kiszipolyozó sorozatos és egymást követő késő esti/kora hajnali kezdési vagy végzési munkaidő-beosztásokat.
A társaság a jelentkezési helyeken a jogszabályokban, a Nemzeti Közlekedési Hatóság által jóváhagyott vállalati utasításban és egyéb rendelkezésekben rögzített jelentkezési feltételeket maradéktalanul biztosítsa (parancskönyvi rendelkezések megléte, ivóvízellátás, megfelelő tisztálkodási lehetőségek és öltözőhelységek, a szolgálatképes állapot ellenőrzése, menetrendek, menetrendi segédkönyvek, személyes jelentkeztetés stb.).
A küldöttek döntöttek a munkabeszüntetés kiterjesztéséről és azok időpontjairól. Így 2013. január 24-én 9-től 11 óráig a személyszállítást, január 29-én 0.00-tól 30-án 24.00 óráig a személyszállítást, január 31-én 9-től 11 óráig az árufuvarozást, február 7-én 0.00-tól 8-án 24.00 óráig az árufuvarozást, február 11-én 0.00-tól 15-én 24.00 óráig a személyszállítást, február 18-án 0.00-tól 22-én 24.00 óráig az árufuvarozást, február 25-én 0.00 órától határozatlan ideig a személyszállítást és az árufuvarozást érintően hirdettünk sztrájkot.
A jelenlévők megkapták a munkabeszüntetés jogszerűségét, az árufuvarozást érintő még elégséges szolgáltatás megállapításának bírósági folyamatát és az eljárás időket tartalmazó ütemtervet is. A korábbi évek bírósági tapasztalatai alapján összeállított ütemezés helyesnek bizonyult, a meghirdetett első, a személyszállítást érintő sztrájkidőpont előtt már 2013. január 17-én a kezünkben volt a másodfokú bíróság számunkra kedvező döntése.
A sztrájktámogató aláíróíveken a kollégák 2012. december 5-ét követően megkezdték az aláírások gyűjtését, melyek összegzésére a 2013. január 16-i Küldöttközgyűlési ülésen került. A mozdonyvezetők döntő többsége aláírásával támogatta a meghirdetett sztrájkokat.
A sztrájkkövetelések jogszerűségére és az árufuvarozást érintő sztrájk még elégséges szolgáltatás megállapítására vonatkozó bírósági határozatok
A személyszállítást érintő sztrájkokat az első fokú bíróság 2012. december 17-én kelt (december 27-én kézbesített) végzésében jogszerűnek mondta ki. Az indoklásban a bíró az első három pontban megfogalmazott követeléseket jogszerűnek minősítette, kimondta, hogy a munkavállalók alapvető gazdasági és szociális érdekeit érintik. A munkavállalóknak joguk van arra, hogy a munkáltatótól követeljék az egészséges és biztonságos munkavégzés feltételeinek biztosítását. A negyedik pontról a bíróság megállapította, hogy az egyéni jogvita tárgyát képezi, így abban sztrájk nem kezdeményezhető. Az ötödik követelést a bíróság nem tartotta konkrétnak, szerinte az általános megfogalmazás nem alkalmas arra, hogy a munkavállalók eldöntsék élnek-e a sztrájk jogintézményével.
A munkáltatónak erre a végzésre beadott fellebbezési kérelmét a másodfokú bíróság 2013. január 10-én kelt végzésében elutasította a fellebbezési határidő elmulasztása miatt. Tehát a meghirdetett sztrájk jogszerű!
A személyszállítást érintő sztrájk esetében a még elégséges szolgáltatást és annak mértékét a személyszállítási szolgáltatásokról szóló törvény szabályozza. Ennek értelemében a "sztrájkmenetrendet" a közlekedési szolgáltatónak kell elkészítenie és a munkabeszüntetés előtt két nappal az utazó közönségnek meghirdetni. A még elégséges szolgáltatás mértéke a menetrendben szereplő személyszállító vonatok több mint 50%-a. A "sztrájkmenetrendet" a munkáltató átadta, szakszervezetünk tisztségviselői leellenőrizték. A MOSZ képviselői nyilatkoztak, hogy amennyiben a sztrájkra sor kerül, annak tartalmát végrehajtják, a táblázatban szereplő vonatokat leközlekedtetik.
Az árufuvarozást érintő még elégséges szolgáltatás megállapítása iránti kérelmünket az ütemtervnek megfelelően beadtuk azon előzmény tudatában, hogy a munkáltató nem hajlandó tárgyalni. Azt kérelmeztük, hogy a bíróság mondja ki, a vasúti árufuvarozás nem tartozik a lakosság széles körét érintő szolgáltatások közé. A humán igazgató a beadás napján minden értesítés és meghívó nélkül "váratlanul" egyeztetést kezdeményezett a sztrájkkal kapcsolatban. Szakszervezetünk eleget tett az együttműködési kötelezettségének és az egyeztetés lefolytattuk, illetve megállapodtunk annak folytatásában. A bíróság 2012. december 19-én kelt határozatában erre való hivatkozással, hogy a felek között az egyeztetés nem fejeződött be (a valóságban el sem kezdődött, s nem a MOSZ hibájából) a kérelmet idő előttinek minősítette és az eljárást megszüntette.
A munkáltatóval folytatott tárgyalások során 2013. január 4-én közösen eredménytelennek és befejezettnek nyilvánítottuk az árufuvarozást érintő még elégséges szolgáltatásról szóló egyeztetést. A bíróságra ismételten beadott kérelmünkre a bíróság első fokon döntött 2013. január 11-én. Kimondta, hogy a meghirdetett árufuvarozást érintő sztrájk ideje alatt nem kell biztosítani a még elégséges szolgáltatást. A bíró indoklásában hivatkozik a Fővárosi Bíróság, mint másodfokú bíróság a 2011-es jogerős végzésében rögzített megállapítására, hogy "az árufuvarozás nem olyan, a lakosságot alapvetően (közvetlenül) érintő tevékenység, ami igényelné az elégséges szolgáltatás megállapításának szükségességét". Jogtechnikailag egy esetleges jövőbeni konfliktus esetén így elegendő csak a jogszerűség megállapítását kérni a bíróságtól az árufuvarozást érintő sztrájk esetén. Emlékeztetőként a sztrájktörvény 2010-es módosítása után a még elégséges szolgáltatásokban meg kell egyezni feleknek, ha azt törvény nem szabályozza. Addig a bíróság nem nyilatkozik a sztrájk jogszerűségének ügyében, míg nincsen a még elégségesben megegyezés a felek között, vagy azt pótló bírói végzés.
A munkáltatóval folytatott tárgyalások, a nem teljesített ígéretek
A MÁV-TRAKCIÓ 2013. január 21-i közleménye szerint a munkáltató konstruktív (építő, pozitív, haladást szolgáló) megállapodást kötött a Mozdonyvezetők Szakszervezetével a kért munkakörülményt javító intézkedésekről. Az egyszerű hírolvasó úgy érezhette robogott felénk a munkáltatói jótétemény mozdonya, de nem volt ez így mindig.
A kezdeti "nem tárgyalunk" munkáltatói magatartás jelentős változáson ment keresztül, megjárta a maga "damaszkuszi útját". A humán igazgató az első tárgyalás kezdeményezését meghívó nélkül, a sunnyogva átadott jelenléti ívvel hozta tudomásunkra. Maradtunk és egyeztettünk, mert ez a feladatunk. A második tárgyalási forduló alkalmával 2012. december 21-én megegyeztünk a nyílászárók tömítetlenségének kijavításáról 2013. év végéig. A klímaberendezések és a járművezetői székekről tovább folytak a tárgyalások egészen 2013. január 17-ig. Az árufuvarozást érintő sztrájk esetében a még elégséges tárgyalások során a munkáltató kijelentette, hogy az Rail Cargo Hungária (RCH) leközlekedtetni kívánja az összes tehervonatot, mert abban előfordulhat a lakosság ellátást alapvetően érintő áru is. Többször kértük, hogy adják át az árufuvarozó vonatok listáját szállítmányuk megnevezésével, amit nem teljesítettek. Így 2013. január 4-én a még elégséges szolgáltatásról szóló egyeztetést eredménytelennek és befejezettnek nyilvánítottuk együttesen. A harmadik tárgyalási forduló alkalmával már az elsőfokú bíróság döntésének ismeretében tárgyaltunk. A negyedik pontról a munkáltató kijelentette, hogy annak ellenére, hogy a jogszerűség próbáját nem állta ki, hajlandó tárgyalni. Az üzemeltetési igazgató már az első egyeztetés alkalmával javasolta egy munkacsoport felállítást, a vezénylési problémák közös áttekintésére, illetve a munkáltató nyilatkozott, hogy e tárgyban várja a Kollektív Szerződés (KSZ) módosítási javaslatunkat. A munkacsoport tagjai 2012. január 7-én és 10-én a vezénylési problémákat átbeszélték, a január 17-i összegző találkozóra a KSZ módosítási javaslatunkat átadtuk, melyek a következők:
vontatási utazók legfeljebb kettő egymásra következő éjszakán végzett szolgálatra kötelezhetők, éjszakai szolgálat: ha a két egymást követő szolgálatból 1-1 óra beleseik a 22-06 órás időszak közé
A munkáltató előzetes vállalása ellenére egyiket sem fogadta be.
A fentieken túl a munkáltató képviselőitől azt az ígérete kaptuk, hogy amennyiben a 2012. december 5-i sztrájkfelhívásunkat megállapodással zárjuk le, úgy foglalkoztatási megállapodást kötnek szakszervezetünkkel. A 2013. január 17-i egyeztetés emlékeztetőjében is szerepel, hogy a munkáltató jelenlévő képviselői a foglalkoztatási megállapodást tartalmilag rendben lévőnek tekintik és az vállalható, aláírható. A vezérigazgató 2013. január 21-én nem írta alá a foglalkoztatási megállapodást, de kijelentette, hogy az integrációval kapcsolatban hajlandó tárgyalásokat folytatni ez ügyben is.
A megszerzett tapasztalatok és tanulságok összegzése
A le nem folytatott kollektív vita nem korlátozza a sztrájkjog gyakorlását
A sztrájktörvény 2010-es módosítása óta bíróság a közlekedési szektorban először nyilvánított sztrájkot jogszerűnek
A bíróság kimondta az árufuvarozást érintő sztrájk esetében nem kell biztosítani a még elégséges szolgáltatást
A megállapodásban foglaltak szerint javulnak a munkavégzési körülmények
A munkáltató szavahihetősége jelentős fejlesztési potenciállal rendelkezik, a jó vezető mítosza nem erősödött
Budapest, 2012. január 22. Mozdonyvezetők Szakszervezetének Sztrájkbizottsága

matches: bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság