text:
„Előzetes döntéshozatal – A természetes személyeknek a személyes adatok kezelése vonatkozásában való védelme – 95/46/EK irányelv – A 2. cikk d) pontja – Az »adatkezelő« fogalma – A honlapján olyan közösségi modult elhelyező honlap‑üzemeltető, amely a honlap látogatója személyes adatainak az említett modul szolgáltatója részére való közlését teszi lehetővé – A 7. cikk f) pontja – Az adatkezelés jogszerűsége – A honlap‑üzemeltető vagy a közösségi modul szolgáltatója érdekének figyelembevétele – A 2. cikk h) pontja és a 7. cikk a) pontja – Az érintett hozzájárulása – 10. cikk – Az érintett tájékoztatása – Fogyasztói érdekvédelmi egyesületek számára bírósági eljárás kezdeményezését lehetővé tévő nemzeti szabályozás”
A C‑40/17. sz. ügyben,
az EUMSZ 267. cikk alapján benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem tárgyában, amelyet az Oberlandesgericht Düsseldorf (düsseldorfi regionális felsőbíróság, Németország) a Bírósághoz 2017. január 26‑án érkezett, 2017. január 19‑i határozatával terjesztett elő
a Fashion ID GmbH & Co. KG
a Verbraucherzentrale NRW eV
a Facebook Ireland Ltd,
a Landesbeauftragte für Datenschutz und Informationsfreiheit Nordrhein‑Westfalen
tagjai: K. Lenaerts, a Bíróság elnöke, a második tanács elnökeként eljárva, A. Prechal, C. Toader, A. Rosas (előadó) és M. Ilešič bírák,
tekintettel az írásbeli szakaszra és a 2018. szeptember 6‑i tárgyalásra,
– a Fashion ID GmbH & Co. KG képviseletében C.‑M. Althaus és J. Nebel Rechtsanwälte,
– a Verbraucherzentrale NRW eV képviseletében K. Kruse, C. Rempe és S. Meyer Rechtsanwälte,
– a Facebook Ireland Ltd képviseletében H.‑G. Kamann, C. Schwedler és M. Braun Rechtsanwälte, valamint I. Perego avvocatessa,
– a Landesbeauftragte für Datenschutz und Informationsfreiheit Nordrhein‑Westfalen képviseletében U. Merger, meghatalmazotti minőségben,
– a német kormány képviseletében kezdetben: T. Henze és J. Möller, később: J. Möller, meghatalmazotti minőségben,
– a belga kormány képviseletében P. Cottin és L. Van den Broeck, meghatalmazotti minőségben,
– az osztrák kormány képviseletében kezdetben: C. Pesendorfer, később: G. Kunnert, meghatalmazotti minőségben,
– az Európai Bizottság képviseletében H. Krämer és H. Kranenborg, meghatalmazotti minőségben,
1 Az előzetes döntéshozatal iránti kérelem a személyes adatok feldolgozása [helyesen: kezelése] vonatkozásában az egyének védelméről és az ilyen adatok szabad áramlásáról szóló, 1995. október 24‑i 95/46/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL 1995. L 281., 31. o.; magyar nyelvű különkiadás 13. fejezet, 15. kötet, 355. o.) 2., 7., 10. és 22–24. cikkének értelmezésére vonatkozik.
2 E kérelmet a Fashion ID GmbH & Co. KG és a Verbraucherzentrale NRW eV között annak tárgyában folyamatban lévő jogvitában terjesztették elő, hogy a Fashion ID a honlapján elhelyezte a Facebook Ireland Ltd közösségi modulját.
3 A természetes személyeknek a személyes adatok kezelése tekintetében történő védelméről és az ilyen adatok szabad áramlásáról, valamint a 95/46/EK rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 2016. április 27‑i (EU) 2016/679 európai parlamenti és tanácsi rendelet (HL 2016. L 119., 1. o.; helyesbítés: HL 2016. L 314., 72. o.) 2018. május 25‑i hatállyal hatályon kívül helyezte és felváltotta a 95/46 irányelvet. Az alapügyre azonban tényállásának időpontjára tekintettel az irányelvet kell alkalmazni.
4 A 95/46 irányelv (10) preambulumbekezdése a következőképpen szól:
„[M]ivel a személyes adatok feldolgozására [helyesen: kezelésére] vonatkozó nemzeti jogszabályok célja az alapvető jogok és szabadságok, különösen a magánélet tiszteletben tartásához való jog védelme, amelyet mind [a Rómában, 1950. november 4‑én aláírt,] az emberi jogok és alapvető szabadságok védelméről szóló európai egyezmény 8. cikke, mind a[z uniós] jog általános alapelvei elismernek; mivel ezért az említett jogszabályok közelítése nem vezethet az általuk nyújtott védelem szintjének csökkenéséhez, sőt, magas védelmi szintet kell biztosítson a[z Unión] belül”.
5 A 95/46 irányelv 1. cikke a következőképpen rendelkezik:
„(1) A tagállamok ezen irányelvnek megfelelően védik a természetes személyek alapvető jogait és szabadságait, különösen a magánélet tiszteletben tartásához való jogukat a személyes adatok feldolgozása [helyesen: kezelése] tekintetében.
(2) A tagállamok nem korlátozhatják és nem tilthatják a személyes adatok tagállamok közötti szabad áramlását az (1) bekezdés értelmében biztosított védelemmel kapcsolatos indokok miatt.”
6 Ezen irányelv 2. cikke a következőképpen rendelkezik:
b) »személyes adatok feldolgozása« (»feldolgozás«) [helyesen: »személyes adatok kezelése« (»kezelés«)]: a személyes adatokon automatikus vagy nem automatikus módon végzett bármely művelet vagy műveletek összessége, azaz gyűjtés, rögzítés, rendszerezés, tárolás, átalakítás vagy megváltoztatás, visszakeresés, betekintés [helyesen: lekérdezés], felhasználás, közlés, továbbítás [helyesen: továbbítás általi közlés], terjesztés vagy egyéb módon történő hozzáférhetővé tétel révén, összehangolás vagy összekapcsolás, zárolás, törlés, illetve megsemmisítés;
d) »adatkezelő« az a természetes vagy jogi személy, hatóság, intézmény vagy bármely más szerv, amely önállóan vagy másokkal együtt meghatározza a személyes adatok feldolgozásának [helyesen: kezelésének] céljait és módját; ha a célokat és módokat egy adott nemzeti vagy [uniós] jogszabály határozza meg, az adatkezelőt vagy a kinevezésére vonatkozó külön szempontokat ez a nemzeti vagy [uniós] jogszabály jelöli ki;
f) »harmadik személy« az a természetes vagy jogi személy, hatóság, intézmény vagy bármely más szerv, amely nem azonos az érintettel, az adatkezelővel, a feldolgozóval vagy azokkal a személyekkel, akik az adatkezelő vagy a feldolgozó közvetlen felügyelete alatt felhatalmazást kaptak az adatok feldolgozására [helyesen: kezelésére];
g) »címzett« az a természetes vagy jogi személy, hatóság, intézmény vagy bármely más szerv, akinek vagy amelynek a részére az adatot továbbítják, függetlenül attól, hogy harmadik személy‑e, vagy sem; mindazonáltal azok a hatóságok, amelyek egyedi megkeresés alapján kapnak adatokat, nem tekinthetők címzettnek;
h) »az érintett hozzájárulása« az érintett kívánságának önkéntes, kifejezett és tájékozott kinyilvánítása [helyesen: az érintett akaratának önkéntes, konkrét és megfelelő tájékoztatáson alapuló kinyilvánítása], amellyel beleegyezését adja az őt érintő személyes adatok feldolgozásához [helyesen: kezeléséhez].”
7 Az említett irányelv 7. cikke a következőket mondja ki:
a) az érintett ahhoz egyértelmű hozzájárulását adta;
8 Ugyanezen irányelv „Tájékoztatás az érintettől való adatgyűjtés esetében” című 10. cikke értelmében:
„A tagállamoknak rendelkezniük kell arról, hogy az adatkezelőnek vagy képviselőjének legalább az alábbiakról tájékoztatnia kell az érintettet, akitől a rá vonatkozó adatokat gyűjtik, kivéve, ha az érintett már rendelkezik ezen információkkal:
b) az adatfeldolgozás [helyesen: adatkezelés] célja, amelyre az adatokat szánják;
– az adatok címzettjei vagy a címzettek kategóriái;
– hogy a kérdések megválaszolása kötelező vagy önkéntes, továbbá a válaszadás elmulasztásának lehetséges következményei,
– betekintési jog és az érintettre vonatkozó adatok helyesbítéséhez való jog,
amennyiben e további információk, tekintettel az adatgyűjtés sajátos körülményeire, az érintett vonatkozásában a tisztességes adatfeldolgozás [helyesen: adatkezelés] biztosításához szükségesek.”
9 A 95/46 irányelv 22. cikkének szövege a következő:
„A jogszabályban esetlegesen előírt közigazgatási jogorvoslat sérelme nélkül, amelynek keretében többek között a 28. cikkben meghatározott felügyelő hatósághoz lehet fordulni, a bíróság elé utalást megelőzően, a tagállamoknak biztosítaniuk kell mindenki számára a jogorvoslathoz való jogot bármely olyan jogának megsértése esetén, amelyet a szóban forgó adatfeldolgozásra [helyesen: adatkezelésre] alkalmazandó nemzeti jog biztosít számára.”
10 Ezen irányelv 23. cikke a következőket mondja ki:
„(1) A tagállamoknak rendelkezniük kell arról, hogy mindenki, aki jogellenes adatfeldolgozási [helyesen: adatkezelési] művelet vagy az ezen irányelv értelmében elfogadott nemzeti rendelkezésekkel összeegyeztethetetlen intézkedés eredményeképpen kárt szenvedett, az adatkezelőtől kártérítésre jogosult az elszenvedett károkért.
(2) Az adatkezelő részben vagy egészben mentesül e felelősség alól, ha bizonyítja, hogy a kárt okozó eseményért nem felelős.”
11 Az említett irányelv 24. cikke a következőket írja elő:
„A tagállamok elfogadják a megfelelő intézkedéseket ezen irányelv rendelkezéseinek maradéktalan végrehajtása érdekében és különösen megállapítják az irányelv értelmében elfogadott rendelkezések megsértése esetén kiszabható szankciókat.”
12 Az irányelv 28. cikke a következőképpen rendelkezik:
– bírósági eljárásban való részvétel joga az irányelv értelmében elfogadott nemzeti rendelkezések megsértése esetén, továbbá e jogsértések igazságszolgáltatási hatóságok elé terjesztésének joga.
(4) A felügyelő hatóságok foglalkoznak a személyes adatok feldolgozása [helyesen: kezelése] vonatkozásában az egyének jogainak vagy szabadságainak védelmével kapcsolatos, bármely személy vagy az őt képviselő szervezet által benyújtott kérelmekkel. A kérelem elbírálásáról értesíteni kell az érintett személyt.
13 A 2009. november 25‑i 2009/136/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvvel (HL 2009. L 337., 11. o.; helyesbítés: HL 2013. L 241., 9. o.) módosított, az elektronikus hírközlési ágazatban a személyes adatok kezeléséről, feldolgozásáról [helyesen: a személyes adatok kezeléséről] és a magánélet védelméről szóló, 2002. július 12‑i 2002/58/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (elektronikus hírközlési adatvédelmi irányelv) (HL 2002. L 201., 37. o.; magyar nyelvű különkiadás 13. fejezet, 29. kötet, 514. o.; a továbbiakban: 2002/58 irányelv) 5. cikkének (3) bekezdése a következőképpen rendelkezik:
„A tagállamok gondoskodnak arról, hogy egy előfizető vagy felhasználó végberendezésében történő adattárolás, illetve az ott tárolt adatokhoz való hozzáférés csak azzal a feltétellel legyen megengedett, ha az érintett előfizető vagy felhasználó a [95/46] irányelvvel összhangban történő – többek között az adatkezelés céljairól szóló – egyértelmű és teljes körű tájékoztatás alapján ehhez előzetes hozzájárulását adta. Ez a rendelkezés nem akadályozza az olyan műszaki tárolást, illetve műszaki hozzáférést, amelynek kizárólagos célja az elektronikus hírközlő hálózaton keresztül történő közléstovábbítás, vagy amelyre az előfizető vagy felhasználó által kifejezetten kért, az információs társadalommal összefüggő szolgáltatás nyújtásához a szolgáltatónak feltétlenül szüksége van.”
14 A 2013. május 21‑i 524/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendelettel (HL 2013. L 165., 1. o.) módosított, a fogyasztói érdekek védelme érdekében a jogsértés megszüntetésére irányuló eljárásokról szóló, 2009. április 23‑i 2009/22/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL 2009. L 110., 30. o.; a továbbiakban: 2009/22 irányelv) 1. cikkének (1) bekezdése a következőképpen rendelkezik:
„Ennek az irányelvnek az a célja, hogy közelítse a fogyasztóknak az I. mellékletben felsorolt uniós jogi aktusokban foglalt kollektív érdekeinek védelmét célzó, a 2. cikkben említett jogsértés megszüntetésére irányuló eljárásokra vonatkozó tagállami törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezéseket azért, hogy biztosítsa a belső piac zavartalan működését.”
15 Ezen irányelv 2. cikke a következőket írja elő:
16 Az említett irányelv 7. cikke a következőképpen rendelkezik:
„Ez az irányelv nem akadályozza meg a tagállamokat abban, hogy olyan rendelkezéseket tartsanak fenn vagy fogadjanak el, amelyek a feljogosított egységek vagy bármely más érintett személy részére nemzeti szinten szélesebb cselekvési lehetőség biztosítását célozzák.”
17 A 2016/679 rendelet 80. cikke a következőképpen szól:
„(1) Az érintett jogosult arra, hogy panaszának a nevében történő benyújtásával, a 77., 78. és 79. cikkben említett jogoknak a nevében való gyakorlásával, valamint – ha a tagállam joga ezt lehetővé teszi – a 82. cikkben említett kártérítési jognak a nevében történő érvényesítésével olyan nonprofit jellegű szervet, szervezetet vagy egyesületet bízzon meg, amelyet valamely tagállam jogának megfelelően hoztak létre, és amelynek az alapszabályában rögzített céljai a közérdeket szolgálják, és amely az érintettek jogainak és szabadságainak a személyes adataik vonatkozásában biztosított védelme területén tevékenykedik.
(2) A tagállamok rendelkezhetnek úgy, hogy az adott tagállamban az e cikk (1) bekezdésében említett bármely szerv, szervezet vagy egyesület – az érintettől kapott megbízástól függetlenül – jogosult legyen arra, hogy a 77. cikk alapján eljárni jogosult felügyeleti hatósághoz panaszt nyújtson be, valamint hogy gyakorolja a 78. és 79. cikkben említett jogokat, ha megítélése szerint az érintett személyes adatainak kezelése következtében megsértették az érintett e rendelet szerinti jogait.”
18 A Gesetz gegen den unlauteren Wettbewerb (a tisztességtelen verseny tilalmáról szóló törvény) alapügyben alkalmazandó változata (a továbbiakban: UWG) 3. cikkének (1) bekezdése a következőket mondja ki:
„A tisztességtelen kereskedelmi gyakorlatok alkalmazása jogellenes.”
19 Az UWG 3a. cikkének szövege a következő:
„Tisztességtelenül jár el, aki a piaci magatartás gazdasági szereplők érdekében történő szabályozására is irányuló valamely jogszabályt megsért, ha a jogsértés alkalmas arra, hogy érzékelhetően csorbítsa a fogyasztók, a piac egyéb résztvevői vagy a versenytársak érdekeit.”
20 Az UWG 8. §‑a a következőképpen rendelkezik:
„(1) Azzal szemben, aki a 3. vagy 7. § értelmében tiltott kereskedelmi tevékenységet végez, e tevékenység azonnali megszüntetésére kötelezés (abbahagyás) iránti, ismétlődő jogsértés veszélye esetén pedig tartózkodásra kötelezés (eltiltás) iránti kérelemmel lehet fellépni. A tartózkodásra kötelezés (eltiltás) iránti kérelem már akkor is előterjeszthető, ha a 3. § vagy a 7. § ilyen megsértésének veszélye felmerül.
(3) Az (1) bekezdésben említett intézkedések elrendelését kérelmezheti:
3. azon feljogosított egység, amely bizonyítja, hogy szerepel a feljogosított egységeknek az Unterlassungsklagegesetz [(a jogsértés megszüntetése iránti keresetekről szóló törvény)] 4. §‑a szerinti listáján, vagy a [2009/22 irányelv] 4. cikkének (3) bekezdése szerinti bizottsági jegyzékben;
21 A jogsértés megszüntetése iránti keresetekről szóló törvény 2. §‑a a következőket írja elő:
„(1) A fogyasztók védelme érdekében tartózkodásra kötelezés és a tevékenység azonnali megszüntetésére kötelezés iránti kereset indítható azzal szemben, aki a fogyasztók védelmét célzó rendelkezéseket (fogyasztóvédelemről szóló törvények) – az általános szerződési feltételek alkalmazásától vagy az azokra vonatkozó ajánlástól eltérő esetekben – megsérti. […]
(2) E rendelkezés alkalmazásában fogyasztóvédelemről szóló törvénynek minősülnek különösen a következők:
11. a jogszerűséget szabályozó rendelkezések az alábbiak tekintetében
a) a fogyasztó személyes adatainak vállalkozó általi gyűjtése vagy
b) a fogyasztóról gyűjtött személyes adatok vállalkozó általi kezelése vagy felhasználása,
ha az adatokat marketingcélra, piac‑ és közvéleménykutatás, tudakozó működtetése, személyi és felhasználói profil létrehozása, egyéb adatforgalmazás vagy hasonló kereskedelmi cél érdekében gyűjtötték, kezelik vagy használják.”
22 A Telemediengesetz (az elektronikus médiáról szóló törvény; a továbbiakban: TMG) 12. §‑ának (1) bekezdése a következőképpen szól:
„A szolgáltató csak akkor gyűjthet és használhat fel személyes adatokat elektronikus média hozzáférhetővé tételével összefüggésben, ha ezt e törvény vagy kifejezetten az elektronikus médiára vonatkozó más jogszabály lehetővé teszi, vagy a felhasználó ebbe beleegyezett.”
23 A TMG 13. §‑ának (1) bekezdése a következőket tartalmazza:
„A szolgáltatónak – amennyiben erre a tájékoztatásra korábban nem került sor – a használati művelet kezdetén közérthető formában tájékoztatnia kell a felhasználót a személyes adatok gyűjtésének és kezelésének módjáról, terjedelméről és céljairól, valamint adatainak a [95/46] irányelv hatályán kívüli államokban való kezeléséről. A felhasználó későbbi azonosítását lehetővé tévő és a személyes adatok gyűjtését vagy kezelését előkészítő automatizált eljárás esetében a felhasználót tájékoztatni kell ezen eljárás kezdetén. A tájékoztatás tartalmát folyamatosan elérhetővé kell tenni a felhasználó számára.”
24 A TMG 15. §‑ának (1) bekezdése a következőképpen rendelkezik:
„A szolgáltató csak akkor gyűjtheti és használhatja fel a felhasználó személyes adatait, ha ez az elektronikus médium igénybevételének lehetővé tételéhez és elszámolásához szükséges (használati adatok). Használati adatok különösen a következők:
1. a felhasználó azonosítására szolgáló jellemzők,
2. a konkrét használat kezdetére és végére, valamint terjedelmére vonatkozó adatok és
3. a felhasználó által igénybe vett elektronikus médiára vonatkozó adatok.”
25 A Fashion ID online divatruha‑értékesítő vállalkozás elhelyezte honlapján a Facebook közösségi oldal által biztosított „Tetszik” kiegészítő modult (a továbbiakban: Facebook „Tetszik” gomb).
26 Az előzetes döntéshozatalra utaló határozat szerint az internet egyik sajátossága, hogy az internetfelhasználó böngészője különböző forrásokból származó tartalmakat jeleníthet meg. Így például fotók, videók, hírek és a szóban forgó Facebook „Tetszik” gomb is összekapcsolódhat egy weboldallal és megjelenhet ott. Ha a honlap üzemeltetője ilyen harmadik félhez tartozó tartalmakat kíván megjeleníteni, akkor honlapján a külső tartalomra mutató hivatkozást helyez el. Amikor az említett honlap látogatójának böngészője ilyen hivatkozást talál, lekéri a külső tartalmat, és a kívánt helyen megjeleníti azt a honlapon. Ehhez a böngésző továbbítja a külső szolgáltató szerverére az említett látogató számítógépének IP‑címét és a böngésző műszaki adatait ahhoz, hogy a szerver megállapíthassa, milyen formátumban kell erre a címre rendelkezésre bocsátani a tartalmat. A böngésző ezek mellett a kért tartalomról is küld információkat. A honlapján külső tartalmat kínáló honlap‑üzemeltető nem tudja befolyásolni azt, hogy a böngésző milyen adatokat továbbít, és hogy a külső szolgáltató mit csinál ezekkel az adatokkal, például hogy tárolja és felhasználja‑e azokat.
27 Ami konkrétan a Facebook „Tetszik” gombot illeti, az előzetes döntéshozatalra utaló határozat szerint abban az esetben, ha egy látogató megtekinti a Fashion ID honlapját, akkor – abból következően, hogy a honlapon fent van az említett gomb – a személyes adatait továbbítják a Facebook Irelandnek. Ez a továbbítás az említett látogató tudomása nélkül megy végbe, függetlenül attól, hogy tagja‑e a Facebook közösségi hálózatnak, vagy hogy rákattintott‑e a Facebook „Tetszik” gombra.
28 A Verbraucherzentrale NRW közhasznú fogyasztói érdekvédelmi egyesület azt kifogásolja, hogy a Fashion ID a honlapját felkereső egyének személyes adatait – egyrészt azok tudomása nélkül, másrészt a személyes adatok védelmére vonatkozó rendelkezésekben előírt tájékoztatási kötelezettségeket megsértve – a Facebook Ireland részére továbbította.
29 A Verbraucherzentrale NRW jogsértés megszüntetése iránti keresetet indított a Landgericht Düsseldorf (düsseldorfi regionális bíróság, Németország) előtt a Fashion ID‑vel szemben annak érdekében, hogy utóbbi hagyjon fel ezzel a gyakorlattal.
30 2016. március 9‑én a Landgericht Düsseldorf (düsseldorfi regionális bíróság) részlegesen helyt adott a Verbraucherzentrale NRW által benyújtott kérelmeknek, miután elismerte az UWG 8. §‑a (3) bekezdésének 3. pontja alapján fennálló kereshetőségi jogát.
31 A Fashion ID e végzéssel szemben fellebbezést nyújtott be a kérdést előterjesztő bírósághoz, az Oberlandesgericht Düsseldorfhoz (düsseldorfi regionális felsőbíróság, Németország). A Facebook Ireland a fellebbezési eljárásban beavatkozó félként lépett fel a Fashion ID mellett. A Verbraucherzentrale NRW csatlakozó fellebbezést nyújtott be, amely a Fashion ID első fokon kimondott kötelezésének kiterjesztésére irányult.
32 A Fashion ID a kérdést előterjesztő bíróság előtt azt állítja, hogy a Landgericht Düsseldorf (düsseldorfi regionális bíróság) határozata nem egyeztethető össze a 95/46 irányelvvel.
33 A Fashion ID egyrészt arra hivatkozik, hogy az említett irányelv 22–24. cikke csak a személyes adatok kezelésével érintett egyének és az illetékes felügyelő hatóságok számára biztosít jogorvoslatot. Következésképpen a Verbraucherzentrale NRW által indított kereset nem fogadható el, mivel az egyesület a 95/46 irányelvvel összefüggésben nem rendelkezik kereshetőségi joggal.
34 A Fashion ID másrészt úgy véli, hogy a Landgericht Düsseldorf (düsseldorfi regionális bíróság) tévesen állapította meg róla, hogy a 95/46 irányelv 2. cikkének d) pontja értelmében vett adatkezelőnek minősül, mivel egyáltalán nincs befolyása a honlapjára látogató böngészője által továbbított adatokra, sem pedig arra, hogy a Facebook Ireland adott esetben felhasználja‑e azokat.
35 A kérdést előterjesztő bíróság mindenekelőtt azzal kapcsolatban támaszt kétséget, hogy a 95/46 irányelv megengedi‑e a közhasznú egyesületek számára, hogy a sértett személyek érdekeinek védelmében pereljenek. Azon az állásponton van, hogy az irányelv 24. cikke nem zárja ki, hogy az egyesületek pert indítsanak, amennyiben a tagállamok e cikk értelmében elfogadják a „megfelelő intézkedéseket” az említett irányelv rendelkezéseinek maradéktalan végrehajtása érdekében. A kérdést előterjesztő bíróság úgy ítéli meg, hogy az olyan nemzeti szabályozás, amely lehetővé teszi az egyesületek számára, hogy a fogyasztók érdekében pert indítsanak, ilyen megfelelő intézkedésnek minősülhet.
36 Az említett bíróság ezzel kapcsolatban rámutat, hogy a 95/46 irányelvet hatályon kívül helyező és felváltó 2016/679 rendelet 80. cikkének (2) bekezdése kifejezetten megengedi, hogy az ilyen egyesületek pereljenek, ami annak megerősítéseként érthető, hogy az utóbbi irányelv sem zárta ki az ilyen keresetet.
37 Arra kér továbbá választ, hogy a Fashion ID‑hoz hasonló olyan honlap‑üzemeltető, aki személyes adatok gyűjtését lehetővé tévő közösségi modult helyez el a honlapon, akkor is a 95/46 irányelv 2. cikkének d) pontja értelmében vett adatkezelőnek minősíthető‑e, ha nincs befolyása az említett modul szolgáltatójának továbbított adatok kezelésére. A kérdést előterjesztő bíróság ezzel kapcsolatban a hasonló kérdésre vonatkozó, 2018. június 5‑i Wirtschaftsakademie Schleswig‑Holstein ítélet (C‑210/16, EU:C:2018:388) alapjául szolgáló ügyre hivatkozik.
38 A kérdést előterjesztő bíróság másodlagosan arra az esetre vonatkozóan, ha a Fashion ID‑t nem lehet adatkezelőnek minősíteni, azt a kérdést teszi fel, hogy az irányelv kimerítően szabályozza‑e az említett fogalmat oly módon, hogy ellentétes vele az olyan nemzeti szabályozás, amely gyakorlatilag harmadik személy polgári jogi felelősségét írja elő a személyes adatokhoz fűződő jogok megsértése esetén. A kérdést előterjesztő bíróság ugyanis azt állítja, hogy ezen az alapon a nemzeti jog szerint meg lehet állapítani a Fashion ID mint „zavaró” („Störer”) felelősségét.
39 Amennyiben a Fashion ID adatkezelőnek minősül, vagy legalábbis mint „zavaró” felel a személyes adatok Facebook Ireland általi esetleges megsértéséért, a kérdést előterjesztő bíróság arra kér választ, hogy jogszerű‑e a szóban forgó személyesadat‑kezelés, és hogy a 95/46 irányelv 10. cikke alapján fennálló, az érintett személy tájékoztatására vonatkozó kötelezettség a Fashion ID‑t vagy a Facebook Irelandet terheli.
40 A kérdést előterjesztő bíróság így egyrészt a jogszerű adatkezelésnek a 95/46 irányelv 7. cikkének f) pontjában előírt feltételeire tekintettel azt kérdezi, hogy az alapügyhöz hasonló esetben a honlap‑üzemeltetőnek vagy a közösségi modul biztosítójának a jogos érdekét kell figyelembe venni.
41 Az említett bíróság másrészt azt kérdezi, hogy az alapügyhöz hasonló esetben kit terhel a személyes adatkezeléssel érintett egyének hozzájárulásának beszerzésére és azok tájékoztatására irányuló kötelezettség. A kérdést előterjesztő bíróság úgy véli, hogy különös jelentőséggel bír az a kérdés, hogy kit terhel a 95/46 irányelv 10. cikke alapján fennálló, az érintett személyek tájékoztatására vonatkozó kötelezettség, mivel a külső tartalmak honlapon történő bármely elhelyezése főszabály szerint olyan személyesadat‑kezelésre ad alkalmat, amelynek terjedelmét és célját az ezen tartalmakat elhelyező – vagyis az érintett honlap üzemeltetője – mindazonáltal nem ismeri. A honlap‑üzemeltető ezért – még ha köteles is lenne megtenni – nem tudja rendelkezésre bocsátani a szükséges tájékoztatást, és így az érintett személy tájékoztatására vonatkozó kötelezettségnek a honlap‑üzemeltetőre való hárítása gyakorlatilag a külső tartalmak elhelyezésének tilalmát eredményezi.
42 E körülmények között az Oberlandesgericht Düsseldorf (düsseldorfi regionális felsőbíróság) úgy határozott, hogy az eljárást felfüggeszti, és előzetes döntéshozatal céljából a következő kérdéseket terjeszti a Bíróság elé:
„1) Ellentétes‑e a [95/46 irányelv] 22., 23. és 24. cikkében szereplő szabályozással az olyan nemzeti szabályozás, amely az adatvédelmi hatóságok beavatkozási jogkörei és az érintett jogorvoslati lehetőségei mellett a fogyasztói érdekek védelmének biztosítása érdekében lehetővé teszi nonprofit egyesületek számára, hogy jogsértés esetén fellépjenek a jogsértővel szemben?
2) A jelen ügyben felmerülthöz hasonló helyzetben, amikor valaki olyan programozási kód feltüntetésével jelenít meg hivatkozást a honlapján, amely a felhasználó böngészőjének lehetővé teszi harmadik felek tartalmainak elérését és ehhez személyes adatok harmadik fél részére történő továbbítását, a tartalmat beillesztő személy tekintendő‑e a [95/46] irányelv 2. cikkének d) pontja szerinti »adatkezelőnek«, ha ő maga nem befolyásolhatja ezt az adatkezelési műveletet?
3) A második kérdésre adandó nemleges válasz esetén: Úgy kell‑e értelmezni a [95/46] irányelv 2. cikkének d) pontját, hogy abban az értelemben kimerítően szabályozza a felelősséget, hogy azzal ellentétes az olyan, adatkezelőnek nem minősülő harmadik fél polgári jogi felelősségre vonása, aki létrehozza az adatkezelési művelet okát anélkül, hogy befolyásolhatná azt?
4) Az ügyben felmerült körülmények között kinek a »jogos érdekétől« függ a [95/46] irányelv 7. cikkének f) pontja szerint elvégzendő mérlegelés? A harmadik fél tartalmainak beillesztésére irányuló érdektől vagy a harmadik fél érdekétől?
5) Az ügyben felmerült körülmények között kinek a részére kell megadni a [95/46] irányelv 7. cikkének a) pontja, valamint 2. cikkének h) pontja szerinti hozzájárulást?
6) Az ügyben felmerült körülmények között a [95/46] irányelv 10. cikke szerinti tájékoztatási kötelezettség azt a honlapfenntartót is terheli, aki harmadik fél tartalmát beillesztette, és ezzel okot teremt a személyes adatok harmadik fél általi kezelésére?”
43 A kérdést előterjesztő bíróság első kérdése lényegében arra vonatkozik, hogy a 95/46 irányelv 22–24. cikkét úgy kell‑e értelmezni, mint amelyekkel ellentétes az olyan nemzeti szabályozás, amely lehetővé teszi a fogyasztói érdekvédelmi egyesületek számára, hogy bírósági eljárást kezdeményezzenek a személyes adatok védelmét feltételezetten megsértő személlyel szemben.
44 Elöljáróban emlékeztetni kell arra, hogy a 95/46 irányelv 22. cikke értelmében a tagállamoknak biztosítaniuk kell mindenki számára a jogorvoslathoz való jogot bármely olyan jogának megsértése esetén, amelyet a szóban forgó adatkezelésre alkalmazandó nemzeti jog biztosít számára.
45 A 95/46 irányelv 28. cikke (3) bekezdésének harmadik albekezdése szerint az ezen irányelv 28. cikkének (1) bekezdésének megfelelően az említett irányelv értelmében a tagállam által elfogadott nemzeti rendelkezéseknek a területükön történő alkalmazásával megbízott felügyelő hatóságok többek között azzal a jogosultsággal rendelkeznek, hogy az ugyanezen irányelv értelmében elfogadott nemzeti rendelkezések megsértése esetén bírósági eljárásban vegyenek részt, vagy hogy e jogsértéseket igazságszolgáltatási hatóságok elé terjesszék.
46 A 95/46 irányelv 28. cikkének (4) bekezdése pedig úgy rendelkezik, hogy a felügyelő hatóságokhoz lehet fordulni az ezen irányelv 2. cikkének a) pontja értelmében érintett személyt képviselő szervezet által a személyes adatok kezelése vonatkozásában jogainak vagy szabadságainak védelmével kapcsolatban benyújtott kérelmekkel.
47 Az említett irányelv egyetlen rendelkezése sem kötelezi vagy jogosítja fel kifejezetten a tagállamokat azonban arra, hogy a nemzeti jogukban biztosítsák az egyesületek számára annak lehetőségét, hogy ilyen személyt bírósági eljárásban képviseljenek, vagy hogy önállóan bírósági eljárást kezdeményezzenek a személyes adatok védelmét feltételezetten megsértő személlyel szemben.
48 Ebből ugyanakkor nem következik, hogy a 95/46 irányelvvel ellentétes az olyan nemzeti szabályozás, amely lehetővé teszi a fogyasztói érdekvédelmi egyesületek számára, hogy az ilyen jogsértés feltételezett elkövetőjével szemben bírósághoz forduljanak.
49 Az EUMSZ 288. cikk harmadik bekezdése alapján ugyanis a tagállamok az irányelv átültetésekor kötelesek annak teljes érvényesülését biztosítani, az irányelv végrehajtását biztosító módozatok és eszközök megválasztását illetően azonban széles mérlegelési mozgástérrel rendelkeznek. E szabadság nem érinti az egyes címzett tagállamok arra irányuló kötelezettségét, hogy az érintett irányelv teljes érvényesülésének biztosítása érdekében – az irányelv által követett céllal összhangban – valamennyi szükséges intézkedést megtegyenek (lásd ebben az értelemben: 2010. október 6‑i Base és társai ítélet, C‑389/08, EU:C:2010:584, 24. és 25. pont; 2018. február 22‑i Porras Guisado ítélet, C‑103/16, EU:C:2018:99, 57. pont).
50 E tekintetben emlékeztetni kell arra, hogy a 95/46 irányelv egyik célja a természetes személyek alapvető jogainak és szabadságainak, különösen a személyes adatok kezelése tekintetében a magánélet tiszteletben tartásához való joguknak a hatékony és teljes védelme biztosítására irányul (lásd ebben az értelemben: 2014. május 13‑i Google Spain és Google ítélet, C‑131/12, EU:C:2014:317, 53. pont; 2017. szeptember 27‑i Puškár ítélet, C‑73/16, EU:C:2017:725, 38. pont). Az irányelv (10) preambulumbekezdése szerint az ezen a téren alkalmazandó nemzeti jogszabályok közelítése nem vezethet az általuk nyújtott védelem szintjének csökkenéséhez, sőt magas védelmi szintet kell, hogy biztosítson az Unión belül (2003. november 6‑i Lindqvist ítélet, C‑101/01, EU:C:2003:596, 95. pont; 2008. december 16‑i Huber ítélet, C‑524/06, EU:C:2008:724, 50. pont; 2011. november 24‑i Asociación Nacional de Establecimientos Financieros de Crédito ítélet, C‑468/10 és C‑469/10, EU:C:2011:777, 28. pont).
51 Márpedig az a tény, hogy egy tagállam nemzeti jogszabályaiban biztosíthatja egy fogyasztói érdekvédelmi egyesület számára annak lehetőségét, hogy bírósági eljárást kezdeményezzen a személyes adatok védelmét feltételezetten megsértő személlyel szemben, semmiképpen sem sérti az irányelv célkitűzéseit, hanem épp ellenkezőleg, hozzájárul e célok eléréséhez.
52 A Fashion ID és a Facebook Ireland mindazonáltal úgy érvel, hogy mivel a 95/46 irányelv teljes mértékben harmonizálta a nemzeti adatvédelmi rendelkezéseket, minden, az irányelvben kifejezetten nem szabályozott bíróság előtti igényérvényesítést ki kell zárni. A 95/46 irányelv 22., 23. és 28. cikke pedig csak az érintett személyek és az adatvédelmi felügyelő hatóságok általi perindításról rendelkezik.
53 Ezt az érvelést azonban nem lehet elfogadni.
54 Kétségtelen, hogy a 95/46 irányelv a személyes adatok védelmére vonatkozó nemzeti jogszabályok főszabály szerint teljes harmonizációját eredményezi (lásd ebben az értelemben: 2011. november 24‑i Asociación Nacional de Establecimientos Financieros de Crédito ítélet, C‑468/10 és C‑469/10, EU:C:2011:777, 29. pont; 2013. november 7‑i IPI ítélet, C‑473/12, EU:C:2013:715, 31. pont).
55 A Bíróság ezért kimondta, hogy az említett irányelv 7. cikke kimerítő és korlátozó jellegű felsorolását írja elő azon eseteknek, amelyekben a személyes adatok kezelése jogszerűnek minősíthető, és hogy a tagállamok nem alkothatnak a személyes adatok kezelésének megengedhetőségére vonatkozó, az említett cikkben szereplőkhöz képest új elveket, és olyan további követelményeket sem írhatnak elő, amelyek módosítanák az e cikkben előírt hat elv akár egyikének a hatályát (lásd ebben az értelemben: 2011. november 24‑i Asociación Nacional de Establecimientos Financieros de Crédito ítélet, C‑468/10 és C‑469/10, EU:C:2011:777, 30. és 32. pont; 2016. október 19‑i Breyer ítélet, C‑582/14, EU:C:2016:779, 57. pont).
56 A Bíróság ugyanakkor azt is egyértelművé tette, hogy a 95/46 irányelv viszonylag általános szabályokat tartalmaz, mivel számos nagyon eltérő helyzetre alkalmazandó. Ezeket a szabályokat bizonyos fokú rugalmasság jellemzi, számos esetben a tagállamokra hagyva a részletek meghatározását vagy a lehetőségek közötti választást, és így a tagállamok több tekintetben is mozgástérrel rendelkeznek az említett irányelv átültetését illetően (lásd ebben az értelemben: 2003. november 6‑i Lindqvist ítélet, C‑101/01, EU:C:2003:596, 83., 84. és 97. pont; 2011. november 24‑i Asociación Nacional de Establecimientos Financieros de Crédito ítélet, C‑468/10 és C‑469/10, EU:C:2011:777, 35. pont).
57 Ez a helyzet a 95/46 irányelv 22–24. cikkében, amely – amint arra a főtanácsnok indítványának 42. pontjában rámutatott – általánosságban fogalmaz, és nem harmonizálja teljeskörűen a személyes adatok védelmét feltételezetten megsértő személlyel szemben kezdeményezhető bírósági jogorvoslati lehetőségekre vonatkozó nemzeti rendelkezéseket (lásd analógia útján: 2017. október 26‑i I ítélet, C‑195/16, EU:C:2017:815, 57. és 58. pont).
58 Így például, bár az irányelv 22. cikke kötelezővé teszi a tagállamok számára annak biztosítását, hogy a kérdéses személyes adatok kezelésére vonatkozó nemzeti rendelkezések által biztosított jogok megsértése esetén mindenkinek legyen joga bírósághoz fordulni, az említett irányelv nem tartalmaz olyan rendelkezést, amely kifejezetten az ilyen jogorvoslat igénybevételének feltételeit szabályozná (lásd ebben az értelemben: 2017. szeptember 27‑i Puškár ítélet, C‑73/16, EU:C:2017:725, 54. és 55. pont).
59 Emellett a 95/46 irányelv 24. cikke úgy rendelkezik, hogy A tagállamok elfogadják a „megfelelő intézkedéseket” ezen irányelv rendelkezéseinek maradéktalan végrehajtása érdekében, de nem határozza meg ezeket az intézkedéseket. Márpedig annak a lehetőségnek az előírása, hogy egy fogyasztói érdekvédelmi egyesület bírósági eljárást kezdeményezzen a személyes adatok védelmét feltételezetten megsértő személlyel szemben, megfelelő intézkedésnek minősülhet e rendelkezés értelmében, amely – ahogyan ez a jelen ítélet 51. pontjában is szerepel – a Bíróság ítélkezési gyakorlatának megfelelően hozzájárul az említett irányelv céljainak eléréséhez (lásd e tekintetben: 2003. november 6‑i Lindqvist ítélet, C‑101/01, EU:C:2003:596, 97. pont).
60 A Fashion ID állításával ellentétben továbbá az a tény, hogy egy tagállam a nemzeti jogszabályaiban előírhatja ennek lehetőségét, nem tekinthető olyan jellegűnek, amely sértené a felügyelő hatóságoknak a 95/46 irányelv 28. cikkében foglalt követelményekkel összhangban rájuk ruházott feladatok gyakorlásához kapcsolódó függetlenségét, mivel ez a lehetőség nem befolyásolja a felügyelő hatóságok döntési vagy cselekvési szabadságát.
61 Ezenkívül bár igaz, hogy a 95/46 irányelv nem szerepel a 2009/22 irányelv I. mellékletében felsorolt jogi aktusok között, 7. cikke szerint az irányelv e tekintetben nem hajtott végre teljes körű harmonizációt.
62 Végül az a tény, hogy a 95/46 irányelvet hatályon kívül helyező és annak helyébe lépő, 2018. május 25‑jétől alkalmazandó 2016/679 rendelet 80. cikkének (2) bekezdésében kifejezetten megengedi a tagállamoknak, hogy lehetővé tegyék a fogyasztói érdekvédelmi egyesületek számára a bírósági eljárás kezdeményezését a személyes adatok védelmét feltételezetten megsértő személlyel szemben, semmiképpen nem azt jelenti, hogy a tagállamok a 95/46 irányelv alapján nem ruházhatták volna rájuk ezt a jogot, hanem éppen ellenkezőleg, megerősíti, hogy a jelen ítéletben elfogadott irányelv‑értelmezés az uniós jogalkotó szándékát tükrözi.
63 A fenti megfontolások összességére tekintettel az első kérdésre azt a választ kell adni, hogy a 95/46 irányelv 22–24. cikkét úgy kell értelmezni, mint amelyekkel nem ellentétes az olyan nemzeti szabályozás, amely lehetővé teszi a fogyasztói érdekvédelmi egyesületek számára, hogy bírósági eljárást kezdeményezzenek a személyes adatok védelmét feltételezetten megsértő személlyel szemben.
64 A kérdést előterjesztő bíróság második kérdése lényegében arra vonatkozik, hogy a Fashion ID‑hoz hasonló olyan honlap‑üzemeltető, aki a honlap látogatójának böngészője számára a közösségi modul szolgáltatója által biztosított tartalom elérését és ehhez a látogató személyes adatainak e szolgáltató részére való továbbítását lehetővé tévő közösségi modult helyez el a honlapon, akkor is a 95/46 irányelv 2. cikkének d) pontja értelmében vett adatkezelőnek minősíthető‑e, ha nincs befolyása az említett szolgáltatónak továbbított adatok kezelésére.
65 E tekintetben emlékeztetni kell arra, hogy a 95/46 irányelvvel elérni kívánt azon célkitűzésnek megfelelően, hogy a személyes adatok kezelése tekintetében biztosítsa a természetes személyek alapvető jogainak és szabadságainak, különösen a magánélet tiszteletben tartásához való jognak a magas szintű védelmét, ezen irányelv 2. cikkének d) pontja tágan határozza meg az „adatkezelő” fogalmát, így az kiterjed azon természetes vagy jogi személyre, hatóságra, intézményre vagy bármely más szervre, amely önállóan vagy másokkal együtt meghatározza a személyes adatok kezelésének céljait és módját (lásd ebben az értelemben: 2018. június 5‑i Wirtschaftsakademie Schleswig‑Holstein ítélet, C‑210/16, EU:C:2018:388, 26. és 27. pont).
66 E rendelkezésnek ugyanis – ahogyan ezt a Bíróság már kimondta – az a célja, hogy az „adatkezelő” fogalmának tág meghatározása révén biztosítsa az érintettek hatékony és teljes védelmét (2014. május 13‑i Google Spain és Google ítélet, C‑131/12, EU:C:2014:317, 34. pont; 2018. június 5‑i Wirtschaftsakademie Schleswig‑Holstein ítélet, C‑210/16, EU:C:2018:388, 28. pont).
67 Továbbá, mivel – ahogyan ezt a 95/46 irányelv 2. cikkének d) pontja kifejezetten előírja – az „adatkezelő” fogalma arra a szervre vonatkozik, amely „önállóan vagy másokkal együtt” meghatározza a személyes adatok kezelésének céljait és módját, ez a fogalom nem feltétlenül egyetlen szervre utal, hanem több, az adatkezelésben részt vevő szereplőt is érinthet, és így mindegyikükre vonatkoznak a személyes adatok védelmére vonatkozó rendelkezések (lásd ebben az értelemben: 2018. június 5‑i Wirtschaftsakademie Schleswig‑Holstein ítélet, C‑210/16, EU:C:2018:388, 29. pont; 2018. július 10‑i Jehovan todistajat ítélet, C‑25/17, EU:C:2018:551, 65. pont).
68 A Bíróság azt is megállapította, hogy az a természetes vagy jogi személy, aki vagy amely a személyes adatok kezelésére saját célból befolyást gyakorol, és emiatt részt vesz a kezelés céljainak és módjának meghatározásában, a 95/46 irányelv 2. cikkének d) pontja értelmében vett adatkezelőnek minősíthető (2018. július 10‑i Jehovan todistajat ítélet, C‑25/17, EU:C:2018:551, 68. pont).
69 Egyébiránt annak, hogy ugyanazon adatkezelés tekintetében több szereplő e rendelkezés értelmében együttes felelősséget viseljen, nem előfeltétele, hogy mindegyik adatkezelő hozzáférjen az érintett személyes adatokhoz (lásd ebben az értelemben: 2018. június 5‑i Wirtschaftsakademie Schleswig‑Holstein ítélet, C‑210/16, EU:C:2018:388, 38. pont; 2018. július 10‑i Jehovan todistajat ítélet, C‑25/17, EU:C:2018:551, 69. pont).
70 Mindamellett, mivel a 95/46 irányelv 2. cikke d) pontjának az a célja, hogy az „adatkezelő” fogalmának tág meghatározása révén biztosítsa az érintettek hatékony és teljes védelmét, az együttes felelősség fennállása nem feltétlenül jelenti azt, hogy ugyanazon személyesadat‑kezelés tekintetében az egyes szereplőkre azonos felelősség hárul. Éppen ellenkezőleg, mivel e szereplők az adatkezelés eltérő szakaszaiban és különböző mértékben vehetnek részt, a felelősségük mértékét a jelen ügyre jellemző valamennyi releváns körülmény figyelembevételével kell értékelni (lásd ebben az értelemben: 2018. július 10‑i Jehovan todistajat ítélet, C‑25/17, EU:C:2018:551, 66. pont).
71 E tekintetben rá kell mutatni egyrészt arra, hogy a 95/46 irányelv 2. cikkének b) pontjában szereplő meghatározás szerint a „személyes adatok kezelése” „a személyes adatokon automatikus vagy nem automatikus módon végzett bármely művelet vagy műveletek összessége, azaz gyűjtés, rögzítés, rendszerezés, tárolás, átalakítás vagy megváltoztatás, visszakeresés, lekérdezés, felhasználás, közléstovábbítás [helyesen: továbbítás általi közlés], terjesztés vagy egyéb módon történő hozzáférhetővé tétel révén, összehangolás vagy összekapcsolás, zárolás, törlés, illetve megsemmisítés”.
72 Ebből a fogalommeghatározásból az következik, hogy a személyes adatok kezelése egy vagy több műveletből állhat, amelyek mindegyike különböző, esetlegesen személyesadat‑kezelést tartalmazó szakaszra irányul.
73 Másrészt az „adatkezelő” jelen ítélet 65. pontjában ismertetett, a 95/46 irányelv 2. cikkének d) pontja értelmében vett fogalmának meghatározásából az következik, hogy amennyiben több fél közösen határozza meg a személyes adatok kezelésének céljait és módját, akkor adatkezelőként vesznek részt ebben az adatkezelésben.
74 Ebből következően – amint ezt a főtanácsnok indítványának 101. pontjában lényegében kifejtette – egy természetes vagy jogi személy csak az olyan személyesadat‑kezelési műveletek tekintetében minősíthető másokkal együtt a 95/46 irányelv 2. cikkének d) pontja értelmében adatkezelőnek, amelyek céljait és módját másokkal együtt ő határozza meg. Másrészt – a nemzeti jog szerinti esetleges polgári jogi felelősséget nem érintve – ez a természetes vagy jogi személy nem tekinthető az említett rendelkezés értelmében adatkezelőnek az adatkezelési lánc olyan korábbi vagy későbbi műveletei tekintetében, amelyek céljait és módját nem ő határozza meg.
75 A jelen esetben – fenntartva, hogy a kérdést előterjesztő bíróságnak ezt még vizsgálnia kell – a Bíróság rendelkezésére álló ügyiratok alapján úgy tűnik, hogy a Fashion ID a Facebook „Tetszik” gombnak a honlapján történő elhelyezésével lehetőséget biztosított a Facebook Ireland számára arra, hogy személyes adatokat szerezzen meg a honlapjára látogatóktól, és erre a honlap megtekintésének időpontjával nyílik lehetőség, függetlenül attól, hogy a látogatók tagjai‑e a Facebook közösségi hálózatnak, hogy rákattintottak‑e a Facebook „Tetszik” gombra, vagy hogy tudomásuk van‑e erről a műveletről.
76 Ezen információk alapján meg kell állapítani, hogy azok a személyesadat‑kezelési műveletek, amelyek céljait és módját a Facebook Irelanddel együtt a Fashion ID határozhatja meg, a „személyes adatok kezelése” fogalmának a 95/46 irányelv 2. cikkének b) pontjában szereplő meghatározására tekintettel a Fashion ID honlapjára látogatókra vonatkozó személyes adatok gyűjtésének és továbbítás általi közlésének minősül. Az említett információk alapján azonban első látásra kizártnak tűnik, hogy a Fashion ID határozná meg azoknak a későbbi személyesadat‑kezelési műveleteknek a céljait és módját, amelyeket a Facebook Ireland végez el a személyes adatok Fashion ID általi továbbítását követően, és ezért a Fashion ID e műveletek tekintetében nem minősíthető a 2. cikk d) pontja értelmében vett adatkezelőnek.
77 Azzal kapcsolatban, hogy milyen módot használt a Fashion ID a honlapjára látogatók személyes adatainak gyűjtésére és továbbítás általi közlésére, a jelen ítélet 75. pontja szerint úgy tűnik, hogy a Fashion ID annak ellenére helyezte el honlapján a Facebook Ireland által a honlap‑üzemeltetők rendelkezésére bocsátott Facebook „Tetszik” gombot, hogy tisztában volt azzal, hogy olyan eszközről van szó, amely a honlap látogatóira vonatkozó személyes adatok gyűjtésére és továbbítás általi közlésére szolgál, függetlenül attól, hogy a látogatók tagjai‑e a Facebook közösségi hálózatnak.
78 A Fashion ID másfelől ennek a közösségi modulnak a honlapján történő elhelyezésével döntően az említett modul szolgáltatója, vagyis a Facebook Ireland javára befolyásolja az említett honlap látogatóira vonatkozó személyes adatok gyűjtését és továbbítás általi közlését, amelyekre az említett modul elhelyezése nélkül nem kerülne sor.
79 E körülményekre, valamint a kérdést előterjesztő bíróság által e tekintetben még elvégzendő vizsgálatokra is figyelemmel meg kell állapítani, hogy a Facebook Ireland és a Fashion ID együttesen határozzák meg a Fashion ID honlapjának látogatóira vonatkozó személyes adatok gyűjtésének és továbbítás általi közlésének alapjául szolgáló műveletek módját.
80 A személyes adatok kezelésére irányuló, említett műveletek elvégzésének céljait illetően úgy tűnik, hogy a Facebook „Tetszik” gombjának a Fashion ID által a honlapján történő elhelyezése lehetővé teszi utóbbi számára az árui reklámozásának optimalizálását azáltal, hogy láthatóbbá teszi azokat a Facebook közösségi hálózatán, amikor a honlapjának látogatója rákattint az említett gombra. Úgy tűnik, hogy a Fashion ID azért járult hozzá – legalábbis hallgatólagosan – a honlapjának látogatóira vonatkozó személyes adatok gyűjtéséhez és továbbítás általi közléséhez, hogy hasznot húzhasson az árui szélesebb körben történő reklámozására irányuló kereskedelmi előnyből, mivel ezeket az adatkezelési műveleteket mind a Fashion ID, mind pedig a Facebook Ireland gazdasági érdekében végzik, az utóbbi számára pedig az tekinthető a Fashion ID‑nak nyújtott előny ellenértékének, hogy ezekkel az adatokkal saját kereskedelmi célokból rendelkezhet.
81 E körülményekre tekintettel – a kérdést előterjesztő bíróság által elvégzendő vizsgálatokra is figyelemmel – megállapítható, hogy a Fashion ID és a Facebook Ireland együttesen határozza meg az alapügy tárgyát képező személyes adatok gyűjtésének és továbbítás általi közlésének céljait.
82 Továbbá – amint ez a jelen ítélet 69. pontjában ismertetett ítélkezési gyakorlatból is kitűnik – az a körülmény, hogy magának a Fashion ID‑nak vagy a hozzá hasonló honlap‑üzemeltetőnek nincs hozzáférése a közösségi modul azon szolgáltatója számára gyűjtött és továbbított személyes adatokhoz, akivel együttesen határozza meg a személyes adatok kezelésének módját és céljait, nem zárja ki, hogy a 95/46 irányelv 2. cikkének d) pont értelmében „adatkezelőnek” minősülhessen.
83 Fontos továbbá hangsúlyozni, hogy a Fashion ID‑éhoz hasonló honlapokat olyanok is látogatják, akik tagjai a Facebook közösségi hálózatnak és ott felhasználói fiókkal rendelkeznek, és olyanok is, akiknek nincs ilyen felhasználói fiókjuk. Ez utóbbi esetben a Fashion ID‑hoz hasonló honlap‑üzemeltetőnek az ilyen egyének személyes adatainak kezeléséhez fűződő felelőssége még fontosabbnak tekinthető, mivel az ilyen, Facebook „Tetszik” gombot tartalmazó honlap puszta megtekintése elindítja a személyes adataik Facebook Ireland általi kezelését (lásd ebben az értelemben: 2018. június 5‑i Wirtschaftsakademie Schleswig‑Holstein ítélet, C‑210/16, EU:C:2018:388, 41. pont).
84 Ezért megállapítható, hogy a Fashion ID a 95/46 irányelv 2. cikkének d) pontja értelmében a Facebook Irelanddel együtt „adatkezelőnek” minősül a honlapjára látogatókra vonatkozó személyes adatok gyűjtésére és továbbítás általi közlésére irányuló műveletek tekintetében.
85 A fenti megállapítások összességére tekintettel a második kérdésre azt a választ kell adni, hogy a Fashion ID‑hoz hasonló olyan honlap‑üzemeltető, aki a honlap látogatójának böngészője számára a közösségi modul szolgáltatója által biztosított tartalom elérését és ehhez a látogató személyes adatainak e szolgáltató részére való továbbítását lehetővé tévő közösségi modult helyez el a honlapon, a 95/46 irányelv 2. cikkének d) pontja értelmében vett adatkezelőnek minősíthető. Az adatkezelői minőség azonban csak arra a személyesadat‑kezelési műveletre vagy műveletcsoportra vonatkozik, amelynek céljait és módját ténylegesen ő határozza meg, azaz a szóban forgó adatok gyűjtésére és továbbítás általi közlésére.
86 A második kérdésre adott válaszra tekintettel a harmadik kérdésre nem szükséges válaszolni.
87 A kérdést előterjesztő bíróság negyedik kérdése lényegében arra vonatkozik, hogy az alapügyhöz hasonló esetben, amikor a honlap‑üzemeltető a honlap látogatójának böngészője számára a közösségi modul szolgáltatója által biztosított tartalom elérését és ehhez a látogató személyes adatainak e szolgáltató részére való továbbítását lehetővé tévő közösségi modult helyez el a honlapon, a honlap‑üzemeltetőnek vagy a közösségi modul szolgáltatójának a jogos érdekét kell figyelembe venni a 95/46 irányelv 7. cikke f) pontjának alkalmazása szempontjából.
88 Elöljáróban meg kell jegyezni, hogy a Bizottság szerint ez a kérdés az alapügy eldöntése szempontjából nem releváns, mivel az érintett személyek nem adták meg a 2002/58 irányelv 5. cikkének (3) bekezdése alapján szükséges hozzájárulást.
89 E tekintetben meg kell állapítani, hogy ez utóbbi irányelv 5. cikkének (3) bekezdése szerint a tagállamok gondoskodnak arról, hogy egy előfizető vagy felhasználó végberendezésében történő adattárolás, illetve az ott tárolt adatokhoz való hozzáférés csak azzal a feltétellel legyen megengedett, ha az érintett előfizető vagy felhasználó a 95/46 irányelvvel összhangban történő – többek között az adatkezelés céljairól szóló – egyértelmű és teljes körű tájékoztatás alapján ehhez előzetes hozzájárulását adta.
90 A kérdést előterjesztő bíróság feladata annak megállapítása, hogy az alapügyhöz hasonló esetben a közösségi modul szolgáltatója – mint például a Facebook Ireland – a 2002/58 irányelv 5. cikkének (3) bekezdése értelmében hozzáfér‑e a honlap‑üzemeltető honlapjára látogató végberendezésben tárolt adataihoz, ahogyan ezt a Bizottság állítja.
91 Ilyen körülmények között – és mivel úgy tűnik, hogy a kérdést előterjesztő bíróság szerint a jelen esetben a Facebook Ireland számára továbbított adatok a 95/46 irányelv értelmében vett személyes adatnak minősülnek, amelyek nem feltétlenül a végberendezésben tárolt információkra korlátozódnak, ám ezt még e bíróságnak meg kell erősítenie – a Bizottság észrevételei nem kérdőjelezik meg az előzetes döntéshozatalra előterjesztett negyedik kérdésnek az alapügy elbírálása szempontjából fennálló jelentőségét, amely kérdés – amint azt a főtanácsnok indítványának 115. pontjában is megjegyezte – az alapügy tárgyát képező adatok kezelésének esetleges jogszerűségére vonatkozik.
92 Következésképpen meg kell vizsgálni, hogy az irányelv 7. cikke f) pontjának alkalmazása szempontjából milyen jogos érdeket kell figyelembe venni az ilyen adatok kezeléséhez.
93 E tekintetben először is emlékeztetni kell arra, hogy a 95/46 irányelvnek „A személyes adatok feldolgozásának [helyesen: kezelésének] jogszerűségére vonatkozó általános szabályok” című II. fejezetében szereplő rendelkezéseknek megfelelően, az ezen irányelv 13. cikke alapján elfogadott eltérésekre figyelemmel a személyes adatok bármely kezelésének meg kell felelnie többek között az említett irányelv 7. cikkében felsorolt, az adatkezelés jogszerűvé tételére vonatkozó kritériumok valamelyikének (lásd ebben az értelemben: 2014. május 13‑i Google Spain és Google ítélet, C‑131/12, EU:C:2014:317, 71. pont; 2015. október 1‑jei Bara és társai ítélet, C‑201/14, EU:C:2015:638, 30. pont).
94 A 95/46 irányelv 7. cikkének a kérdést előterjesztő bíróság által értelmeztetni kívánt f) pontja szerint a személyes adatok feldolgozása akkor jogszerű, ha az adatkezelés az adatkezelő, vagy az adatokat megkapó harmadik fél vagy felek jogos érdekének érvényesítéséhez szükséges, kivéve, ha ezeknél az érdekeknél magasabb rendűek az érintettnek a 95/46 irányelv 1. cikkének (1) bekezdése értelmében védelmet élvező érdekei az alapvető jogok és szabadságok tekintetében.
95 Az említett 7. cikk f) pontja tehát három együttes feltételhez rendeli a személyes adatok kezelésének jogszerűségét: az első feltétel az adatkezelő, vagy az adatokat megkapó harmadik fél vagy felek jogos érdekének érvényesítése, a második feltétel az, hogy a személyes adatok kezelése valamely jogos érdek érvényesítéséhez szükséges, a harmadik pedig, hogy az adatvédelemmel érintett személy alapvető jogai és szabadságai nem magasabb rendűek (2017. május 4‑i Rīgas satiksme ítélet, C‑13/16, EU:C:2017:336, 28. pont).
96 Mivel a második kérdésre adott válaszra tekintettel megállapítható, hogy az alapügyhöz hasonló esetben az a honlap‑üzemeltető, aki a honlap látogatójának böngészője számára a közösségi modul szolgáltatója által biztosított tartalom elérését és ehhez a látogató személyes adatainak e szolgáltató részére való továbbítását lehetővé tévő közösségi modult helyez el a honlapon, e szolgáltatóval együttesen adatkezelőnek minősíthető a honlapjára látogatókra vonatkozó személyes adatok gyűjtésére és továbbítás általi közlésére irányuló műveletek tekintetében, mindkét adatkezelő esetében fenn kell állnia ezen adatkezelési műveletek tekintetében a 95/46 irányelv 7. cikkének f) pontja szerinti jogos érdeknek ahhoz, hogy arra tekintettel jogszerűnek lehessen minősíteni ezeket a műveleteket.
97 A fenti megfontolásokra figyelemmel a negyedik kérdésre azt a választ kell adni, hogy az alapügyhöz hasonló esetben, amikor a honlap‑üzemeltető a honlap látogatójának böngészője számára a közösségi modul szolgáltatója által biztosított tartalom elérését és ehhez a látogató személyes adatainak e szolgáltató részére való továbbítását lehetővé tévő közösségi modult helyez el a honlapon, a honlap‑üzemeltető és a közösségi modul szolgáltatója esetében is fenn kell állnia ezen adatkezelési műveletek tekintetében a 95/46 irányelv 7. cikkének f) pontja szerinti jogos érdeknek ahhoz, hogy arra tekintettel jogszerűnek lehessen minősíteni az adatkezelést.
Az ötödik és a hatodik kérdésről
98 A kérdést előterjesztő bíróság együttesen vizsgálandó ötödik és hatodik kérdése lényegében arra irányul, hogy egyrészt a 95/46 irányelv 2. cikkének h) pontját és 7. cikkének a) pontját úgy kell‑e értelmezni, hogy az alapügyhöz hasonló esetben, amikor a honlap‑üzemeltető a honlap látogatójának böngészője számára a közösségi modul szolgáltatója által biztosított tartalom elérését és ehhez a látogató személyes adatainak e szolgáltató részére való továbbítását lehetővé tévő közösségi modult helyez el a honlapon, akkor a honlap‑üzemeltetőnek vagy a közösségi modul szolgáltatójának kell beszereznie az e rendelkezések szerinti hozzájárulást, másrészt pedig, hogy az ezen irányelv 10. cikkét úgy kell‑e értelmezni, hogy a honlapfenntartót ilyen esetben az ebben a rendelkezésben előírt tájékoztatási kötelezettség terheli.
99 Amint az a második kérdésre adott válaszból is kitűnik, az a honlap‑üzemeltető, aki a honlap látogatójának böngészője számára a közösségi modul szolgáltatója által biztosított tartalom elérését és ehhez a látogató személyes adatainak e szolgáltató részére való továbbítását lehetővé tévő közösségi modult helyez el a honlapon, a 95/46 irányelv 2. cikkének d) pontja értelmében vett adatkezelőnek minősíthető, az adatkezelői minőség azonban csak arra a személyesadat‑kezelési műveletre vagy műveletcsoportra vonatkozik, amelynek céljait és módját ténylegesen ő határozza meg.
100 Ebből az állapítható meg, hogy a 95/46 irányelv alapján az ezen adatkezelőt esetlegesen terhelő kötelezettségeknek, így például az ezen irányelv 2. cikkének h) pontjában és 7. cikkének a) pontjában említett érintetti hozzájárulás beszerzésére vonatkozó kötelezettségnek, valamint az irányelv 10. cikkében előírt tájékoztatási kötelezettségnek arra a személyesadat‑kezelési műveletre vagy műveletcsoportra kell vonatkoznia, amelynek céljait és módját ténylegesen az adatkezelő határozza meg.
101 A jelen esetben ha azt a honlap‑üzemeltetőt, aki a honlap látogatójának böngészője számára a közösségi modul szolgáltatója által biztosított tartalom elérését és ehhez a látogató személyes adatainak e szolgáltató részére való továbbítását lehetővé tévő közösségi modult helyez el a honlapon, e szolgáltatóval együttesen adatkezelőnek lehet minősíteni a honlapra látogatókra vonatkozó személyes adatok gyűjtésére és továbbítás általi közlésére irányuló műveletek tekintetében, akkor a 95/46 irányelv 2. cikkének h) pontjában és 7. cikkének a) pontjában említett érintetti hozzájárulás beszerzésére vonatkozó kötelezettségének, valamint az irányelv 10. cikkében előírt tájékoztatási kötelezettségének csak ezekre a műveletekre kell vonatkoznia. Ezek a kötelezettségek azonban nem terjednek ki a személyes adatoknak az említett műveleteket megelőző vagy követő egyéb szakaszokra vonatkozó kezelésére irányuló műveletekre, amely adott esetben a szóban forgó személyes adatok kezelését is magában foglalja.
102 A 95/46 irányelv 2. cikkének h) pontjában és 7. cikkének a) pontjában említett hozzájárulással kapcsolatban megállapítható, hogy azt az érintett személyes adatainak gyűjtését és továbbítás általi közlését megelőzően kell megadni. Ilyen körülmények között a hozzájárulás beszerzése a honlap üzemeltetőjének, nem pedig a közösségi modul szolgáltatójának feladata, mivel a személyesadat‑kezelési folyamatot az indítja el, hogy a látogató megtekinti ezt a honlapot. Amint arra a főtanácsnok indítványának 132. pontjában rámutatott, nem lenne ugyanis összhangban az érintett jogainak hatékony és megfelelő időben történő védelmével, ha a hozzájárulást annak a közös adatkezelőnek kellene adni, aki csak egy későbbi szakaszban játszik szerepet, vagyis az említett modul szolgáltatójának. Az érintett honlap‑üzemeltetőnek adandó hozzájárulás azonban csak arra a személyesadat‑kezelési műveletre vagy műveletcsoportra vonatkozik, amelynek céljait és módját ténylegesen a honlap‑üzemeltető határozza meg.
103 Ugyanez vonatkozik a 95/46 irányelv 10. cikkében előírt tájékoztatási kötelezettségre is.
104 E rendelkezés szövege szerint az adatkezelőnek vagy képviselőjének legalább az említett rendelkezésben foglalt információkról tájékoztatnia kell az érintettet, akitől a rá vonatkozó adatokat gyűjtik. Ezt az információt az adatkezelőnek azonnal, már az adatgyűjtés időpontjában rendelkezésre kell bocsátania (lásd ebben az értelemben: 2009. május 7‑i Rijkeboer ítélet, C‑553/07, EU:C:2009:293, 68. pont; 2013. november 7‑i IPI ítélet, C‑473/12, EU:C:2013:715, 23. pont).
105 Ebből az következik, hogy az alapügyhöz hasonló esetben a 95/46 irányelv 10. cikkében előírt tájékoztatási kötelezettség a honlap üzemeltetőjét is terheli, az általa az érintettnek nyújtandó információnak azonban csak arra a személyesadat‑kezelési műveletre vagy műveletcsoportra kell vonatkoznia, amelynek céljait és módját ténylegesen a honlap‑üzemeltető határozza meg.
106 A fenti megfontolásokra tekintettel az ötödik és a hatodik kérdésre azt a választ kell adni, hogy a 95/46 irányelv 2. cikkének h) pontját és 7. cikkének a) pontját úgy kell értelmezni, hogy az alapügyhöz hasonló esetben, amikor a honlap‑üzemeltető a honlap látogatójának böngészője számára a közösségi modul szolgáltatója által biztosított tartalom elérését és ehhez a látogató személyes adatainak e szolgáltató részére való továbbítását lehetővé tévő közösségi modult helyez el a honlapon, a honlap üzemeltetőjének a e rendelkezésekben említett hozzájárulást csak arra a személyesadat‑kezelési műveletre vagy műveletcsoportra vonatkozóan kell beszereznie, amelynek céljait és módját az említett honlap‑üzemeltető határozza meg. Ezen túlmenően az említett irányelv 10. cikkét úgy kell értelmezni, hogy ilyen esetben az ebben a rendelkezésben előírt tájékoztatási kötelezettség a honlap üzemeltetőjét is terheli, az általa az érintettnek nyújtandó információnak azonban csak arra a személyesadat‑kezelési műveletre vagy műveletcsoportra kell vonatkoznia, amelynek céljait és módját ő határozza meg.
1) A személyes adatok feldolgozása [helyesen: kezelése] vonatkozásában az egyének védelméről és az ilyen adatok szabad áramlásáról szóló, 1995. október 24‑i 95/46/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv 22–24. cikkét úgy kell értelmezni, mint amelyekkel nem ellentétes az olyan nemzeti szabályozás, amely lehetővé teszi a fogyasztói érdekvédelmi egyesületek számára, hogy bírósági eljárást kezdeményezzenek a személyes adatok védelmét feltételezetten megsértő személlyel szemben.
2) A Fashion ID GmbH & Co. KG‑hoz hasonló olyan honlap‑üzemeltető, aki a honlap látogatójának böngészője számára a közösségi modul szolgáltatója által biztosított tartalom elérését és ehhez a látogató személyes adatainak e szolgáltató részére való továbbítását lehetővé tévő közösségi modult helyez el a honlapon, a 95/46 irányelv 2. cikkének d) pontja értelmében vett adatkezelőnek minősíthető. Az adatkezelői minőség azonban csak arra a személyesadat‑kezelési műveletre vagy műveletcsoportra vonatkozik, amelynek céljait és módját ténylegesen ő határozza meg, azaz a szóban forgó adatok gyűjtésére és továbbítás általi közlésére.
3) Az alapügyhöz hasonló esetben, amikor a honlap‑üzemeltető a honlap látogatójának böngészője számára a közösségi modul szolgáltatója által biztosított tartalom elérését és ehhez a látogató személyes adatainak e szolgáltató részére való továbbítását lehetővé tévő közösségi modult helyez el a honlapon, a honlap‑üzemeltető és a közösségi modul szolgáltatója esetében is fenn kell állnia ezen adatkezelési műveletek tekintetében a 95/46 irányelv 7. cikkének f) pontja szerinti jogos érdeknek ahhoz, hogy arra tekintettel jogszerűnek lehessen minősíteni az adatkezelést.
4) A 95/46 irányelv 2. cikkének h) pontját és 7. cikkének a) pontját úgy kell értelmezni, hogy az alapügyhöz hasonló esetben, amikor a honlap‑üzemeltető a honlap látogatójának böngészője számára a közösségi modul szolgáltatója által biztosított tartalom elérését és ehhez a látogató személyes adatainak e szolgáltató részére való továbbítását lehetővé tévő közösségi modult helyez el a honlapon, a honlap üzemeltetőjének a e rendelkezésekben említett hozzájárulást csak arra a személyesadat‑kezelési műveletre vagy műveletcsoportra vonatkozóan kell beszereznie, amelynek céljait és módját az említett honlap‑üzemeltető határozza meg. Ezen túlmenően az említett irányelv 10. cikkét úgy kell értelmezni, hogy ilyen esetben az ebben a rendelkezésben előírt tájékoztatási kötelezettség a honlap üzemeltetőjét is terheli, az általa az érintettnek nyújtandó információnak azonban csak arra a személyesadat‑kezelési műveletre vagy műveletcsoportra kell vonatkoznia, amelynek céljait és módját ő határozza meg.

matches: Bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság Bíróság bíróság bíróság Bíróság Bíróság Bíróság bíróság Bíróság Bíróság Bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság


text:
KÚRIA. v é g z é s t: - PDF
Download "KÚRIA. v é g z é s t:"
1 KÚRIA A Kúria a dr. Cz Ügyvédi Iroda (dr. Cz Cs ügyvéd, által képviselt P F kérelmezőnek a Nemzeti Választási Bizottság április 8-án meghozott 67/2015. számú határozata ellen benyújtott bírósági felülvizsgálat iránti kérelme tárgyában megindult nemperes eljárásban meghozta az alábbi v é g z é s t: A Kúria a Nemzeti Választási Bizottság 67/2015. számú határozatát - a Veszprém Megye 03. számú Országgyűlési Egyéni Választókerületi Választási Bizottság 38/2015. (IV.02.) OEVB számú határozatára is kiterjedően megváltoztatja, a kifogásnak helyt ad és megállapítja, hogy a Fidesz Ajkai Szervezete a honlapján megosztott videófilmben valótlanul állította, hogy A cég vezetői között ott ült Pad Ferenc ; Pad Ferenc dolga az lett volna, hogy megakadályozza a katasztrófát, de ő semmit sem tett. Ezek a kijelentések valótlan ténymegállapítást tartalmaznak, ezért a Fidesz Ajkai Szervezete megsértette a választási eljárás jóhiszemű és rendeltetésszerű joggyakorlásra vonatkozó alapelvét. A Kúria a jogsértőt eltiltja a további jogsértéstől. Az eljárás illetékét az állam viseli. A végzés ellen további jogorvoslatnak helye nincs. I n d o k o l á s Egy magánszemély április 1-jén kifogást nyújtott be a Veszprém Megye 03. számú Országgyűlési Egyéni Választókerületi Választási Bizottsághoz (a továbbiakban: OEVB). Ebben előadta, hogy a választási eljárásról szóló évi XXXVI. törvény (a továbbiakban: Ve.) 2. (1) bekezdés e) pontjára tekintettel a Fidesz Ajkai Szervezete a jogait nem jóhiszeműen és nem rendeltetésszerűen gyakorolta akkor, amikor a közösségi oldalán március 29-én megosztott Pad Ferenc bemutatkozik címmel egy videót. A videó sérelmezett közlései szerint A cég vezetői
2 - 2 - között ott ült Pad Ferenc ; Pad Ferenc dolga az lett volna, hogy megakadályozza a katasztrófát, de ő semmit sem tett. A kifogást tevő véleménye szerint a választók jogos érdekét sérti, hogy valótlan tényállítások jelennek meg egy jelöltről, ezek a közlések alkalmasak arra, hogy a közvéleményt, így a választókat negatívan befolyásolják, egyúttal sértik Pad Ferenc jó hírnévhez való jogát, becsületét. Álláspontja szerint a videó a kifogásolt részében tényeket közöl és híresztel a jelöltről, nem pedig a Fidesz Ajkai Szervezetének a véleményét tartalmazza. Rögzítette, hogy a sérelmezett közlés önkényes, mivel azt semmilyen adat vagy tény nem támasztja alá, és sérti a jelölt becsületét. A kifogástevő hivatkozott arra és bizonyította is, hogy a jelölt szeptember októberben a katasztrófa okozójaként említett MAL Zrt. vezetőségének nem, hanem a felügyelő bizottságnak volt a tagja. A felügyelő bizottság ellenőrző tevékenységet végez, így még csak köznyelvileg sem lehet egy felügyelő bizottsági tagot a vezetőség körébe sorolni. Utalt a év októberében hatályos, a gazdasági társaságokról szóló évi IV. törvénynek (a továbbiakban: Gt.) a gazdasági társaság ügyvezetésére vonatkozó 21. (1)-(4) bekezdéseire, valamint a felügyelő bizottságról rendelkező 33. (1) bekezdésére. Állította, hogy a jelölt semmit sem tudott tenni a tragédia elkerülése érdekében, a szórólapon tett közlés a jelölt büntetőjogi felelősségét veti fel. Hangsúlyozta, hogy az iszapkatasztrófával összefüggésben a büntetőeljárás tart, a jelölt büntetőjogi felelőssége az eljárásban nem merült fel. Kérte, hogy az OEVB a kifogást érdemben vizsgálja meg, az abban foglaltaknak adjon helyt, állapítsa meg, hogy a Fidesz Ajkai Szervezete jogsértést követett el, a jogsértőt a további jogsértéstől tiltsa el, valamint a választási kampány szabályainak megsértése miatt szabjon ki bírságot. Az OEVB 38/2015.(IV.02.) számú határozatában a kifogást elutasította. Megállapította, hogy a jelölt az iszapkatasztrófa idején a MAL Zrt. felügyelő bizottságának tagja volt, és mint ilyen személy - a közfelfogás szerint egy megítélés alá esik a társaság vezetőségi tagságával, figyelemmel arra is, hogy a felügyelő bizottságnak és tagjainak kötelezettségei közé tartozik minden, a vállalat működésével kapcsolatos anomália jelzése. Az OEVB köztudomású tényként kezelte, hogy a vállalat részéről senki sem tett semmit a tragédia elkerülése érdekében. A kifogást tevő fellebbezése folytán eljárt Nemzeti Választási Bizottság (továbbiakban: NVB) a 67/2015. számú határozatában az OEVB 38/2015.(IV.02.) számú határozatát az indokolás kiegészítésével helybenhagyta.
3 - 3 - Az NVB az ügy elbírálása során irányadónak tekintette az Alkotmánybíróságnak az 5/2015.(II.25.) AB határozatában kifejtett álláspontját. Annak releváns részeit kiemelve arra mutatott rá: A vizsgált megnyilvánulásra választási kampányban került sor. A választási kampány a közügyek szabad vitatásának egyik, a választójog szabályai körébe vont megnyilvánulása, amely nélkül a választópolgárok nem, vagy csak komoly nehézségek árán dönthetnék el, hogy kire szavazzanak. A közügyek szabad megvitatásához fontos társadalmi érdek fűződik. Választási kampányban tipikusan a közszereplők egymás közti kontextusában kell értelmezni és megítélni a véleménynyilvánítási szabadságot, illetve annak korlátait. Társadalmi érdek, hogy a kampányban nemcsak a közügyeket, hanem az egyes jelöltek alkalmasságát és a jelölő/támogató szervezet programját is megvitassák. Az NVB vizsgálva az értékítélet, illetve a tényállítás közötti különbségtételt, kiemelte, hogy indokolt különbséget tenni az értékítéletek és a tényállítások védettsége között is, mert míg a vélemények esetében a hamisság bizonyítása értelmezhetetlen, addig a bizonyíthatóan hamis tények önmagukban nem állnak alkotmányos védelem alatt. Fontos szempontnak tartotta, hogy azok a közszereplők, akik nyíltan vállalhatnak közéleti-politikai szerepet, meg tudják magukat védeni az alaptalan megnyilvánulásokkal szemben a nyilvánosság előtt, hiszen erre minden lehetőség adott egy választási kampány során. A véleménynyilvánítás szabadsága tehát fokozottan érvényesül olyan értékítéletekkel kapcsolatban, amelyek a közügyekre vonatkozó vélemények ütközésében kapnak hangot, még akkor is, ha esetleg túlzóak és felfokozottak, netán képi (elvont) formában jelennek meg. Figyelembe vette, hogy az Alkotmánybíróság szerint a közügyekre vonatkozó és a közéletben szerepet vállaló személyek és szervezetek tevékenységét érintő véleménynyilvánítás erősebb alkotmányos védelmet élvez, és így annak korlátozhatósága szűkebb körben nyerhet alkotmányos igazolást. Ennek megfelelően a közügyek vitatását érintő véleményszabadság korlátozását előíró jogszabályokat megszorítóan szükséges értelmezni. Mindezek alapján vonta le azt a következtetést - vizsgálva a jogorvoslat tárgyává tett kijelentések megjelenésének módját, körülményét, annak tárgyát, kontextusát, a közlés apropóját adó eseményt, valamint a közlés célját, hogy a sérelmezett kijelentések a választói magatartás befolyásolására alkalmasak voltak, az időközi választással összefüggésben a jelölt korábbi tevékenységének értékelésére, kritizálására irányultak, egyben a személyével összefüggtek. A közlés lényege az volt, hogy készítőjének álláspontja, véleménye szerint az időközi
4 - 4 - választáson megszerezhető országgyűlési képviselői mandátum betöltésére a jelölt nem alkalmas. Az NVB szerint mivel a közlések az időközi választással összefüggésben tett megszólalások, a jelölt alkalmasságáról szóló megnyilvánulások voltak, ezáltal a közügyek szabad vitatásával állnak összefüggésben, a véleménynyilvánítás szabadsága nyújtotta és a fentiekben rögzített, részletezett szempontok alapján magasabb szintű védelmet élveznek. A videó kifogásolt tartalma az időközi országgyűlési képviselőválasztás jelöltjével, vagyis közszereplővel szembeni értékítéletet kifejező olyan bírálat, melyből a közlő az adott jelölt politikusi mivoltának alkalmatlanságára kívánja felhívni a választók figyelmét. Rámutatott még, hogy a véleménynyilvánítás körébe tartozó kijelentések, értékítéletek tartalmának bizonyítására nincs törvényes lehetőség, az érintett jelölt élhet cáfolattal a kampány hátra lévő időszakában. A véleménynyilvánítás jogi felelősség megállapításának nem lehet alapja. Az NVB egyetértett az OEVB határozatában kifejtett azon állásponttal, hogy a választópolgárok számára egy részvénytársaságnál betöltött felügyelőbizottsági tagság és a konkrét, vezetői tisztséget betöltő személyek köre nem különül el élesen. Mindezek alapján megállapította, hogy a sérelmezett kijelentések a határozatban foglalt részletes indokolás alapján nem valósítják meg a Ve. 2. (1) bekezdés e) pontjában foglalt, a jóhiszemű és rendeltetésszerű joggyakorlás elvének sérelmét. Ennek az alapelvi rendelkezés sérelme mutatott rá az NVB, a Ve. keretein belül vizsgálandó, azon kívül eső, más jogszabály, így a Polgári Törvénykönyvről szóló évi V. törvény (a továbbiakban: Ptk.) 2:45. (2) bekezdése sérelmének vizsgálata nem végezhető el. A Ve. 2. (1) bekezdés a) pontja szerinti, a választás tisztaságának megóvása jogsértéssel kapcsolatban rögzítette, hogy a másodfokú eljárás nem teremt arra lehetőséget a fellebbezőnek, hogy a kifogásban nem szereplő, újabb jogszabálysértést jelöljön meg fellebbezésében, ezért e jogsértés vizsgálatát mellőzte. A határozat ellen a kérelmező közvetlen érintettségére hivatkozással bírósági felülvizsgálat iránti kérelmet terjesztett elő, kérve a határozat megváltoztatásával a kifogásnak való helyt adást. Álláspontja szerint a Nemzeti Választási Bizottság határozata sérti a Ve. 2. (1) bekezdés a) és e) pontját, a 43. -ának és a 46. -ának közelebbről meg nem jelölt rendelkezéseit, a át, az
5 - 5 - Alaptörvény IX. cikk (1),(4) bekezdéseit, II. cikkét, I. cikk (3) bekezdését. Téves az a megállapítás, hogy a kifogásolt videóban véleménynyilvánítás hangzott el és nem tényállítás. A jóhiszemű és rendeltetésszerű joggyakorlás elvének előírásai mögött a jelölt jó hírnévhez és becsületéhez fűződő érdekének védelme áll. A Kúria egyik eseti döntésére hivatkozással kifejtette, hogy a véleménynyilvánítás akkor is jogsértő, ha minden ténybeli alapot nélkülözve önkényesen fejez ki elmarasztaló értékítéletet. Állította, hogy a véleménynyilvánítás szabadsága kampányidőszakban sem lehet teljesen korlátlan. A jelölt becsületét, méltóságát sértő közlésre ha az vélemény formájában is jelenik meg, nem terjed ki a véleménynyilvánítási szabadság. A közlésnek nem egyes, kiragadott mondatait kell vizsgálni, hanem a közlést egészében kell értékelni. A közlés a jelölt felelősségét veti fel a környezeti katasztrófa bekövetkeztéért, a katasztrófa során bekövetkezett emberi életek elvesztéséért, ezért az öncélú és önkényes közlés, emiatt jogsértő. A közlés semmivel sincs alátámasztva, egyetlen tényből, a jelölt felügyelő bizottsági tagságából vezeti le a katasztrófa elkerülésében való negatív szerepére való következtetést és végső soron az alkalmatlanságára való utalást. Hangsúlyozta, hogy a kifogásolt közlés tényállítás, méghozzá hamis tényállítás, amely nem áll alkotmányos védelem alatt. A közlés azzal, hogy emberi életek kioltásával járó katasztrófa bekövetkeztében a büntetőjogi felelősségét veti fel, súlyosan sérti az emberi méltóságát. Felügyelő bizottsági tagsága a közfelfogás szerint sem azonos a vezetőséggel, a cégvezetéssel, e tisztségéből nem fakad automatikusan, hogy a katasztrófa elkerüléséért tehetett volna bármit is. Álláspontja szerint a Ve a folytán jogosult a bírósági felülvizsgálat iránti kérelmében a Ve. 2. (1) bekezdés a) pontjának megsértésére is hivatkozni, ezért kérte e jogsértés elbírálását is. A bírósági felülvizsgálat iránti kérelem a Ve. 2. (1) bekezdés a) pontja vonatkozásában alaptalan, a Ve. 2. (1) bekezdés e) pontja tekintetében alapos. A kérelmező a bírósági felülvizsgálat iránti kérelmében hivatkozott a Ve ának és 46. -ának megsértésére, de nem jelölte meg, hogy a fenti jogszabályhelyek melyik rendelkezését és milyen okból sérti az NVB határozata. A választási bizottság bizonyítási eljárására és a határozatának tartalmára vonatkozó rendelkezések megsértése az iratok tartalma alapján nem állapítható meg. A kérelmező a bírósági felülvizsgálat iránti kérelmét két
6 - 6 - alapelvi sérelemre a Ve. 2. (1) bekezdés a) és e) pontja - megsértésére alapította. A Kúria elsődlegesen arról foglalt állást, hogy a kérelmező jogosult volt-e a Ve ára hivatkozással újabb jogsértés, a Ve. 2. (1) bekezdés a) pontja megsértésének megjelölésére. A Ve a a fellebbezésben és a bírósági felülvizsgálati kérelemben új tényekre és bizonyítékokra való hivatkozást teszi lehetővé, ez azonban nem azonos azzal, hogy a kérelmező olyan jogsértésre hivatkozzon, amely nem volt a kifogás tartalma alapján a választási bizottság eljárásának tárgya, így arra vonatkozóan a választási bizottság határozata döntést sem tartalmaz. Az eljárást megindító kifogásban a kifogást tevő magánszemély csak a Ve. 2. (1) bekezdés e) pontjának megsértésére hivatkozott, a választási bizottság csak ezen alapelvi rendelkezés megsértését vizsgálta, ettől eltérő, újabb jogsértés vizsgálatára a másodfokú eljárásban sem kerülhetett sor, ahogy a bírósági felülvizsgálati eljárásban sem, ezért a Kúria a Ve. 2. (1) bekezdés a) pontjának megsértésére való hivatkozást érdemben nem vizsgálta. A másik alapelvi rendelkezés kapcsán a Kúria a következőkre kíván rámutatni: A Ve. 2. (1) bekezdés e) pontja előírja, hogy a választási eljárás szabályainak alkalmazása során érvényre kell juttatni a jóhiszemű és rendeltetésszerű joggyakorlás elvét. A Kúria a Kvk.IV /2014/3. számú végzésében már kifejtette, hogy a választási kampány a véleménynyilvánítás szabadsága megnyilvánulási formája, és hangsúlyozta azt is, hogy kampányidőszakban különösen fontos a véleményszabadság érvényesülése. A Ve. nem tiltja a negatív kampány folytatását. Ami azt jelenti, hogy megengedett a konkurens jelölt képessége hiányosságainak, programhibáinak felsorolása, felnagyítása, karikírozása, a kampányt folytató előnyeinek hangsúlyozása mellett. Az ilyen irányú kampánytevékenységnek azonban gátat szabnak a Ve. alapelvei. A Kúria már több eseti döntésében rámutatott, hogy a rendeltetésszerű joggyakorlás a joggal való visszaélés törvényi tilalmát rögzítő polgári jogi szabályozásból kiindulva az egész jogrendszert átható követelmény. Azt jelenti, hogy a jogintézményekkel célhoz és tartalomhoz kötötten élhetnek annak címzettjei. Csak az a joggyakorlás élvez törvényi védelmet és elismerést, amelyben a jogosultság formális előírásain túl annak valódi tartalma is felismerhető (Kvk.IV /2014/2., Kvk.I /2014/2.). A véleménynyilvánítás szabadsága az Alaptörvényben és Ptk.- ban megfogalmazott emberi méltósághoz való joggal összeegyeztetve gyakorolható. Ebből a szempontból kell
7 - 7 - vizsgálni, hogy a kifogásolt videó az abban foglalt tartalommal a fenti jogot sérti-e. A Kúria osztja az NVB határozatának ezzel kapcsolatban, az 5/2015.(II.25.) AB határozatának alapján kifejtett alapjogi értelmezését. Az Alkotmánybíróság 1/2013. (I.7.) AB határozata indokolásának [93]-[94] bekezdése értelmében az Alaptörvény IX. cikk (1) bekezdésében elismert véleménynyilvánítási szabadság kiterjed a választási kampány során a jelöltek és a jelölő szervezetek által folytatott kampánytevékenységre. Ennek egyik eszköze kampánygyűléseken való felszólalás, vagy más, a gyülekezési törvény hatálya alá tartozó rendezvényen való részvétel és megnyilvánulás (beszéd tartása). A választási kampány a közügyek szabad vitatásának egyik, a választójog szabályai körébe vont megnyilvánulása. E nélkül a választópolgárok nem, vagy csak komoly nehézségek árán tudnák eldönteni, hogy kire szavazzanak. A választási kampány során tehát nemcsak egyszerűen a közügyeket vitatják meg az emberek, hanem tájékozódnak annak érdekében, hogy a szavazás napján megfontolt döntést tudjanak hozni. Választási kampányban az egymással versengő jelöltek igyekeznek előnyt szerezni, s ennek elérése érdekében nyíltan és akár kendőzetlenül is megnyilvánulhatnak. Társadalmi érdek, hogy a kampányban nemcsak a közügyeket, hanem az egyes jelöltek alkalmasságát és a jelölő/támogató szervezet programját is megvitassák. Ez alkalmanként kemény verbális csatározásokat is jelenthet, de ez része a kampány során megvalósuló véleménynyilvánítási szabadságnak. Ha jogvitára kerül sor, a bíróságnak az Alaptörvény 28. cikkében foglaltak szerint kell eljárnia, vagyis úgy, hogy a jogszabályok szövegét elsősorban azok céljával és az Alaptörvénnyel összhangban értelmezzék. Az Alaptörvény I. cikkének (3) és IX. cikkének (4) bekezdésére hivatkozással leszögezhető, hogy a kampánytevékenység során a jelöltek, jelölő szervezetek vagy közszereplők bírálatakor a véleménynyilvánítás szabadságának kiemelt védelme mellett is alkotmányos határt szab az emberi méltóság védelme. Az emberi méltóság védelme értelmezése kérdésében a Ptk. 2:44. -ban foglaltakra is figyelemmel kell lenni. A kampánytevékenység gyakorlásához való jog csak akkor számíthat törvényes védelemre, ha az nem irányul a jog rendeltetésével össze nem egyeztethető célra, vagy nem sért más magasabb rendű jogi normát. Csak az a joggyakorlás élvez törvényi védelmet és elismerést fejtette ki a Kúria
8 - 8 - a Kvk.IV /2014/2. és a Kvk.I /2014/2. számú végzéseiben -, amelyben a jogosultság formális előírásain túl annak valódi tartalma is felismerhető (összefoglalóan elsőként: 18/2008. (III. 12.) AB határozat). Ezért a rendeltetésszerű joggyakorlás sérelme több a jogsértés megállapíthatóságánál: abban felismerhetően meg kell nyilvánulnia annak a szándéknak, amely a formális jogkövetés mellett a jogintézményben rejlő tartalom kihasználására irányul. A Kúria a Kvk.IV /2014/3. számú végzésében kifejtette, hogy a közszereplők kritizálhatósága a véleménynyilvánítási szabadság egyik értelmezési területe. Hazai és nemzetközi emberi jogi standardok szerint a politikai közszereplők vonatkozásában a kritika határai szélesebbek, mint más személyek esetében. Bár a becsület büntetőjogi védelmével összefüggésben került kidolgozásra, de általános tartalma szerint figyelembe veendő, hogy a véleménynyilvánítási szabadság által nyújtott oltalom szempontjából különbséget kell tenni tényállítás és értékítélet között. A strasbourgi Emberi Jogok Európai Bírósága az július 8-án meghozott Lingens kontra Ausztria ügyben kifejtette, hogy különbséget kell tenni tények és értékítéletek között, mivel az előző megléte bizonyítható, az utóbbiaké lehetetlen. Erre alapozva az Alkotmánybíróság a 36/1994. (VI.24.) AB határozatban az értékítélet alkotmányos védelmének rögzítése mellett úgy vélekedett, hogy nem áll a véleménynyilvánítás védelme alatt a közszereplő becsületének csorbítására alkalmas hamis tényállítás, híresztelés, illetve ilyen tényre közvetlenül utaló kifejezés használata, ha a tényt állító, híresztelő, illetve ilyen tényre közvetlenül utaló személy tudta, hogy a közlése lényegét tekintve valótlan vagy azért nem tudott annak valótlanságáról, mert a hivatása vagy foglalkozása alapján (pl. újságíró) a reá irányadó szabályok szerinti figyelmet, körültekintést elmulasztotta. A Kúria polgári ítélkezése személyiségi jogi perekben is követi az értékítélet és tényállítás közötti különbségtételt (Pf.IV /2002/8.;Pfv.IV /2011/6.; Pfv.IV / /2013/5.). A Kúria Kvk.IV /2010/6. és Kvk.III /2006/3. számú végzései szerint a Ve. 2. (1) bekezdés e) pontjában meghatározott választási alapelv sérelme akkor állapítható meg, ha a választásban érintett résztvevők a választással kapcsolatos jogaikat - ezek között a kampánytevékenység folytatásának jogát - oly módon gyakorolják, hogy egyes tények elhallgatásával, vagy elferdítésével megkísérlik a választókat megtéveszteni, és ezáltal politikai ellenfeleik választási esélyeit csökkenteni (tényállítás), míg a
9 - 9 - Kvk.III /2006/3 és Kvk.III /2008/2. számú végzések szerint értékítélet kifejezésével a választási alapelvek sérelme nem valósítható meg, még akkor sem, ha az adott megnyilvánulás éles megfogalmazást tartalmaz. Az Emberi Jogok Európai Bírósága gyakorlata szerint a jelöltek esélyegyenlőségének biztosítása érdekében a véleménynyilvánítás szabadsága korlátozható. A Bíróság rámutatott az értékítélet és a tényállítás közötti határvonal sok esetben nem egyértelmű, az elhatárolásnál a bizonyítás fokát kell vizsgálni. E vizsgálat során nem csak a szavak használatára, hanem arra is figyelemmel kell lenni, hogy az milyen összefüggésben jelenik meg, milyen az ügy egészével kapcsolatos vonatkozása. A Kúria álláspontja szerint a perbeli esetben a kifogásolt videóban az OEVB és a NVB által elbírált megfogalmazás tartalmaz tényállításnak minősülő kijelentéseket, ebből kifolyólag azok nem állnak az Alaptörvény IX. cikk (1) bekezdésben megfogalmazott véleménynyilvánítás szabadságának védelme alatt. A videó kategórikus tényállításokat tartalmaz, ezek közül az iszapkatasztrófára vonatkozó állítások köztudomású tények, azaz igaz tényállításoknak tekinthetők ( október 4. Átszakad a MAL Zrt. vörösiszap tározó gátja. A halálos ár teljesen elönti Kolontárt és Devecsert. A kár felbecsülhetetlen. ). A kérelmezőre vonatkozó tényállítások között az első, hogy Pad Ferenc vezetőségi tag volt ( A cég vezetői között ott ült Pad Ferenc, a baloldal jelenlegi képviselő jelöltje. ). Azt az OEVB és az NVB is elismerte, hogy az állítás nem felel meg a valóságnak, de e határozatok szerint a két tisztség között lényegi különbség nincs. A Kúria nem ért egyet ezzel az értékeléssel, mivel egyfelől a videófilmet a honlapján megosztó politikai szervezetnek tudnia kellett, vagy kellő gondosság mellett tudnia kellett volna, hogy a videófilm a jelöltről hamis tényállítást közöl. A év októberében hatályos Gt. a gazdasági társaság ügyvezetésére vonatkozó 21. (1)-(4) bekezdéseiben, valamint a felügyelő bizottságról rendelkező 33. (1) bekezdésében különbséget tesz a két tisztség között, ezek nem tévesztendők össze, a közfelfogásra utalva sem lehet ezeket összemosni. Másfelől ez alapjául szolgál annak a szintén hamis állításnak, hogy a katasztrófa bekövetkeztéért Pad Ferencet felelősség terheli ( Pad Ferenc dolga lett volna, hogy megakadályozza a katasztrófát, de ő semmit sem tett. ). A videó a katasztrófa további következményeit részletezi, majd kijelenti Pad Ferenc most az Országgyűlésbe készül...szerinted ott a helye? A Kúria megállapítása szerint a videó hamis tényállításokat tartalmaz, amikor a jelöltnek tulajdonít olyan döntési kompetenciát, vezetőnek állítva őt be, amellyel a jelölt ténylegesen nem rendelkezett, vezetői döntési jogához kapcsolódóan a jelölt terhére rója, hogy a katasztrófa megakadályozása a dolga lett volna, de nem tett semmit. Félrevezető és valótlan ezért az az állítás, hogy a jelölt a gazdasági társaság vezetői között ült, dolga lett volna a katasztrófa megakadályozása, de döntési
10 jogosultsága birtokában mégsem tett semmit. A videó nem vitásan, közvetetten megfogalmaz értékítéletet, illetőleg véleményt is, akkor amikor közönyösnek állítja be a MAL Zrt. ügyeiben a jelöltet, illetőleg amikor az országgyűlési posztra való alkalmatlanságát sugallja. Ezek olyan vélemények, amelyek a véleményszabadság körébe esnek és alkotmányos védelmet élveznek. A közlés értékítéleti eleme azonban csökken és nem áll azonban alkotmányos védelem alatt azért, ahogy a videó a katasztrófa súlyos következményeiért való jelölti felelősségről véleményt formál, figyelembe véve az Emberi Jogok Európai Bíróságának a Krone Verlag kontra Ausztria ügyben kifejtett véleményét is. A véleménynyilvánítás szabadsága nem adhat teret valótlan tényállításokon alapulva, más személy súlyos bűncselekménnyel való megvádolásához. A vizsgált kijelentések alkalmasak a választói akarat befolyásolására, sértik a Ve. 2. (1) bekezdés e) pontjában foglalt választási alapelvet. Alaptalanul állapította meg ezért a Nemzeti Választási Bizottság és az OEVB, hogy a jóhiszemű és rendeltetésszerű joggyakorlás követelménye nem sérült. Mindezekre tekintettel a Kúria megállapította - szemben az NVB határozatában foglaltakkal -, hogy a videóban elhangzott kijelentések a Ve. 2. (1) bekezdés e) pontjába ütköztek, ezért a Kúria Ve (5) bekezdés b) pontja alapján az NVB határozatát az OEVB határozatára kiterjedően megváltoztatva, a rendelkező részben foglaltak szerint határozott. Az alkalmazott jogkövetkezmények a Ve (2) bekezdés a) és b) pontján alapulnak. A Kúria mellőzte a jogsértővel szemben a bírság megfizetésére kötelezést. Döntésének meghozatala során figyelembe vette, hogy a jogsértést elkövető a videót a honlapján csak megosztotta, ezért a jogsértés megállapítása, valamint a jogsértéstől való eltiltáson túl további szankció alkalmazását a rendelkezésre álló adatok alapján nem tartotta indokoltnak. A sikeres bírósági felülvizsgálati kérelemre tekintettel az illetékekről szóló évi XCIII. törvény 43. (7) bekezdése által meghatározott, az illetékfeljegyzési jog folytán le nem rótt eljárási illetéket a 6/1986.(VI.26.) IM rendelet 14. -a alapján az állam viseli. A Kúria határozata ellen a Ve (5) bekezdése a további jogorvoslatot kizárja. Budapest, április 13. Dr. Buzinkay Zoltán sk. a tanács elnöke, Dr. Márton Gizella sk. előadó bíró, Dr. Tóth Kincső sk. bíró A kiadmány hiteléül:
11 tisztviselő
Debreceni Ítélőtábla Pk.II.20.654/2014/3. szám A Debreceni Ítélőtábla dr. Sinyei Dávid ügyvéd ügyintézése mellett a Sinyei Ügyvédi Iroda (cím) által képviselt Magyar Szocialista Párt (1066 Budapest, Jókai
2015. május 8. 2015. 10. szám az alkotmánybíróság határozatai az alkotmánybíróság hivatalos lapja Tartalom 9/2015. (IV. 23.) AB határozat a Kúria Kvk.II.37.345/2015/3. számú végzése alaptörvény-ellenességének
Helyi Választási Bizottság 2241 Sülysáp, Szent István tér 1. tel.: 06-29/ , fax: 06-29/ J E G Y Z Ő K Ö N Y V
Helyi Választási Bizottság 2241 Sülysáp, Szent István tér 1. tel.: 06-29/435-001, fax: 06-29/435-003 J E G Y Z Ő K Ö N Y V Készült: a Sülysápi Helyi Választási Bizottság (HVB) 2014. szeptember 24-én 13.00-kor
NEMZETI VÁLASZTÁSI BIZOTTSÁG Érkezett: 2014 A P R 3 0. ELNÖKE
w í u u í * i U V ó U U U numányszám: ^ ^ NEMZETI VÁLASZTÁSI BIZOTTSÁG Érkezett: 2014 A P R 3 0. ELNÖKE Iktatószám: NVB/1282/2014. A Nemzeti Választási Bizottság elnökének beszámolója a Nemzeti Választási
A 2014. évi helyi önkormányzati választások bírósági jogorvoslati tapasztalatai
DR. KALAS TIBOR KOLLÉGIUMVEZETŐ, KÚRIAI BÍRÓ KÚRIA A 2014. évi helyi önkormányzati választások bírósági jogorvoslati tapasztalatai 98 A 2014. évi őszi választások a választási eljárásról szóló 2013. évi

matches: KÚRIA Kúria Kúria Kúria Kúria Kúria Kúria Kúria Kúria Kúria Kúria Kúria Kúria Kúria Kúria Bíróság Kúria Kúria Kúria Kúria Kúria Kúria Kúria Kúria KÚRIA


text:
C-328/04 sz. ügy | Kúria
C-328/04 sz. ügy
A C-328/04. sz. ügyben,
az EK 234. cikk alapján benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem tárgyában, amelyet a Fővárosi Bíróság (Magyarország) a Bírósághoz 2004. július 28-án érkezett 2004. június 24-i végzésével terjesztett elő az előtte
főtanácsnok: C. Stix-Hackl,
2 Ezt a kérelmet a magyar Büntető Törvénykönyv 269/B. §-ának megsértése miatt Vajnai Attila ellen indított büntetőeljárás keretében terjesztették elő, amely rendelkezés büntetendőnek nyilvánítja az "önkényuralmi jelképek" nagy nyilvánosság előtti használatát.
3 A magyar Büntető Törvénykönyv "Önkényuralmi jelképek használata" című 269/B. §-a a következőképpen rendelkezik:
"(1) Aki horogkeresztet, SS-jelvényt, nyilaskeresztet, sarló-kalapácsot, ötágú vöröscsillagot vagy ezeket ábrázoló jelképet
(3) Az (1)-(2) bekezdés rendelkezései az államok hatályban levő hivatalos jelképeire nem vonatkoznak."
4 Az előzetes döntéshozatalra utaló végzésből kitűnik, hogy Vajnai Attila, a magyarországi Munkáspárt alelnöke ellen büntetőeljárást indítottak, mert egy 2003. február 21-én Budapesten rendezett tüntetés során nagy nyilvánosság előtt 5 cm átmérőjű, kartonpapírból készült ötágú vöröscsillagot viselt a ruháján. A helyszínt biztosító rendőrjárőr felhívta az érintettet a jelkép eltávolítására, amit ez utóbbi meg is tett.
5 2004. március 11-i ítéletével a Pesti Központi Kerületi Bíróság Vajnai Attilát bűnösnek mondta ki, a magyar Büntető Törvénykönyv 269/B. §-a (1) bekezdésének b) pontjában meghatározott "önkényuralmi jelkép" használatának vétségében. E bíróság úgy határozott, hogy az érintettet 1 éves időtartamra próbára bocsátja, valamint elrendelte a szóban forgó jelkép elkobzását.
7 Előzetes döntéshozatalra utaló végzésében a Fővárosi Bíróság kiemeli, hogy több tagállamban, így például az Olasz Köztársaságban, a baloldali pártok jelképe a vöröscsillag, illetve a sarló-kalapács. E bíróság szerint ebből az következik, hogy az olasz baloldali szervezetek tagjai minden tiltás nélkül használhatják a munkásmozgalom jelképeit, míg a magyar Büntető Törvénykönyv tiltja e jelképek használatát. Így felmerül a kérdés, hogy hátrányosan megkülönböztető-e az olyan rendelkezés, amely valamely tagállamban büntetőjogi szankciók terhe mellett tiltja a nemzetközi munkásmozgalom jelképeinek használatát, míg valamely más tagállam területén ugyanezen jelképek használata semmilyen szankciót nem von maga után.
"A magyar Büntető Törvénykönyv 269/B. § (1) bekezdésének az a rendelkezése, amely szerint aki ötágú vöröscsillagot ábrázoló jelképet nagy nyilvánosság előtt használ, közszemlére tesz - ha súlyosabb bűncselekmény nem valósul meg - vétséget követ el, összhangban van-e a Közösség diszkrimináció tilalmára vonatkozó alapelvével? Az Európai Unióról szóló szerződés 6. cikke, mely szerint az Unió a szabadság, a demokrácia, az emberi jogok és az alapvető szabadságok tiszteletben tartásán alapul, vagy a 2003/43/EK irányelv rendelkezései, melyek ugyancsak az alapvető szabadságjogokra utalnak, illetőleg az Alapvető Jogok Chartája 10., 11. és 12. cikkének rendelkezései lehetővé teszik-e, hogy az a személy, aki politikai meggyőződését az azt tükröző jelképpel szemmel láthatóvá kívánja tenni, ezt bármely tagállamban megtehesse?" [Az előterjesztett szöveg értelemszerű javításával.]
9 A magyar és a holland kormány, valamint a Bizottság, amelyek írásbeli észrevételeket tettek, kétségüket fejezik ki arra vonatkozóan, hogy a Bíróságnak van-e hatásköre az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdés megválaszolására.
10 Annak megállapítása érdekében, hogy a Bíróságnak van-e hatásköre, meg kell vizsgálni a feltett kérdés tárgyát.
11 Kérdésével a nemzeti bíróság lényegében arra vár választ, hogy a hátrányos megkülönböztetés elvének tilalmával, az EU 6. cikkel, a személyek közötti, faji- vagy etnikai származásra való tekintet nélküli egyenlő bánásmód elvének alkalmazásáról szóló, 2000. június 29-i 2000/43/EK tanácsi irányelvvel (HL L 180., 22. o.; magyar nyelvű különkiadás 20. fejezet, 1. kötet, 23. o.), illetve a 2000. december 7-én Nizzában ünnepélyesen kihirdetett Európai Unió Alapjogi Chartájának (HL C 364., 1. o.) 10., 11., és 12. cikkével ellentétes-e az olyan nemzeti rendelkezés, mint a magyar Büntető Törvénykönyv 269/B. §-a, amely az alapügyben szóban forgó jelkép nagy nyilvánosság előtti használatát büntetni rendeli.
12 Az állandó ítélkezési gyakorlat értelmében, amikor valamely nemzeti szabályozás a közösségi jog hatálya alá tartozik, az előzetes döntéshozatal céljából megkeresett Bíróságnak minden olyan értelmezési elemet meg kell adnia, amelyre a nemzeti bírónak szüksége van annak megítéléséhez, hogy az adott szabályozás összeegyeztethető-e azokkal az alapvető jogokkal, amelyek tiszteletben tartását a Bíróság biztosítja (lásd a C-299/95. sz. Kremzow-ügyben 1997. május 29-én hozott ítélet [EBHT 1997., I-2629. o.] 15. pontját).
15 E körülmények között - a Bíróság eljárási szabályzata 92. cikkének 1. §-a alapján - meg kell állapítani, hogy a Bíróságnak nyilvánvalóan nincs hatásköre a Fővárosi Bíróság által feltett kérdés megválaszolására.
(Az Európai Bíróság 2005. október 6-án kelt végzése (negyedik tanács) a C-328/04 sz. ügyben)

matches: Kúria Bíróság Bíróság bíróság Bíróság bíróság bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság


text:
Könnyíthet a devizahitelesek terhein a konzultációs testület állásfoglalása | Híradó
2019. 06. 21. - 06:56
Könnyíthet a devizahitelesek terhein a konzultációs testület állásfoglalása
Könnyíthet a devizahitelesek terhein a Kúria konzultációs testületének legutóbbi állásfoglalása – mondta Simonné Gombos Katalin, a Kúria Polgári Kollégiumának szóvivője, kúriai bíró egy háttérbeszélgetésen.
Simonné Gombos Katalin, a Kúria Polgári Kollégiumának sajtószóvivője (Fotó: MTI/ Szigetváry Zsolt)
Darák Péter, a Kúria elnöke 2016-ban hozta létre a kúriai és alsóbb fokú bírákból álló testületet, aminek az a feladata, hogy az érvénytelenségi perekkel kapcsolatban az alsóbb fokú bíróságokon kialakult elvi jellegű problémák megoldásához adjon útmutatást. Állásfoglalásai nem kötelezőek, konkrét ügyeket nem dönt el.
Devizahiteles ügyekben 2016-ben született három állásfoglalás, majd tavaly ősszel és idén tavasszal egy-egy, a legutóbbi pedig szerdán. Az állásfoglalás és a közlemény is olvasható a Kúria honlapján.
A szóvivő elmondta: a legutóbbi állásfoglalás viszonylag szűk kört érint. Azokra vonatkozik, akiknek a devizahiteles perekben sikerült bizonyítaniuk, hogy az árfolyamkockázatról nem vagy nem megfelelő módon kaptak tájékoztatást a pénzintézettől.
Az állásfoglalás szerint ilyen esetekben az érdeksérelem kiküszöbölése érdekében érvényessé nyilvánítják a szerződést, az elszámolásra pedig kétféle megoldást tartalmaz az állásfoglalás. Mindkét megoldási javaslat kedvező a devizahiteleseknek – jegyezte meg a szóvivő.
A devizahiteles szerződés érvénytelenségének jogkövetkezményei körében az elszámolás egyik módja a szerződés megkötésére visszamenő hatállyal kiküszöböli abból a devizaelemet, forintalapúvá minősíti, ezzel a tartalommal teszi újra érvényessé a szerződést. Ekkor a kölcsön összegét a ténylegesen a fogyasztó rendelkezésére bocsátott forintösszegben kell meghatározni.
Ebben az esetben természetesen a mindenkor aktuális – devizahitelénél jóval magasabb – forintkamatokkal kell majd számolni, ugyanakkor az árfolyam-változásoktól független a tartozás összege.
A másik megoldás, hogy a forintosítási törvények 2015-ös hatályba lépéséig devizaalapú marad a hitelszerződés, ám a bíró maximálja az érvényesíthető deviza árfolyamot. Az árfolyam maximálása bírói mérlegelés körébe tartozik.
Ehhez támpontot ad például az árfolyamgátról szóló 2011-es törvényben meghatározott 180 HUF/CHF, 250 HUF/EUR, 200 HUF/100 JPY árfolyam, vagy az egyik uniós irányelvben szereplő 20 százalékos árfolyamkockázat, amelyet a fogyasztó még tisztességes tájékoztatás hiányában is köteles viselni.
A bíróság által maximált árfolyam a forintosítás során is irányadó. A forintosítás fordulónapjától a forintosítási törvényekben meghatározott kamatszabályok az irányadóak. A fogyasztó tartozását, vagy a részére esetleg visszajáró összeget ennek megfelelően kell kiszámítani.
Bármelyik javasolt megoldás csak akkor alkalmazható, ha a fogyasztónak sikerült bizonyítania, hogy a pénzintézettől nem kapott tisztességes tájékoztatást az árfolyamkockázattal kapcsolatban. Ugyanakkor az elszámolásra megfelelő lehet a két javasolt metódus közül bármelyik.
A szóvivő leszögezte, hogy a fogyasztó egyik javasolt elszámolási metódussal sem járhat rosszabbul, mint az eredeti szerződés érvényessége esetén.
Kérdésre válaszolva hozzátette: megítélése szerint nem várható, hogy ez az állásfoglalás sok új pert generál, tekintettel például az elévülési szabályokra. Vélhetően a folyamatban lévő perek egy részében orientálhatja a jogalkalmazókat.
A szóvivő elmondta, hogy az Európai Unió Bíróságán vannak folyamatban a devizahitelekkel kapcsolatban magyar, román, spanyol, lengyel ügyek, de a luxembourgi székhelyű bíróság eddigi gyakorlatát ismerve nem várható jelentős fordulat, inkább az eddigi értelmezések elmélyítése, finomítása.
A Kúria konzultációs testületének napirendjén egyelőre nincs újabb megvitatandó probléma, nem tűzték ki a következő ülés időpontját, de a jogkövetkezmények levonásával kapcsolatban még merülhetnek fel részletkérdések, és akkor újra összeülhet a testület.
A Kúria akkor fontolja meg újabb kollégiumi vélemény vagy akár jogegységi határozat hozatalát, ha bizonytalan, széttartó ítélkezési gyakorlat miatt az egységes joggyakorlat kialakítása érdekében az szükségessé válik – fűzte hozzá Simonné Gombos Katalin.

matches: Kúria Kúria Kúria Kúria Kúria bíróság bíróság Kúria Kúria