text:
Fellebbezés, másodfokú, harmadfokú eljárás - PDF
Download "Fellebbezés, másodfokú, harmadfokú eljárás"
1 Fellebbezés, másodfokú, harmadfokú eljárás Vázlat: A jogorvoslat elvi kérdései Fellebbezés az első fokú ítélet ellen A másodfokú eljárás főbb kérdései a) A felülbírálat terjedelme b) A megalapozatlanság és kiküszöbölése c) A súlyosítási tilalom d) Abszolút és relativ eljárási szabálysértések e) A másodfokú eljárás lefolyása, határozatok, jogorvoslat A harmadfokú eljárás A jogerő
3 Az igényes szakirodalom szegényes Nagy Lajos: Fellebbezés a büntető perben KJK, Budapest, 1960 Elek Balázs: A jogerő a büntető eljárásban Debrecen, 2013
4 A jogorvoslati rendszerek jellemzői a) megengedett-e egyáltalán a jogorvoslat, b) hány fokú jogorvoslatra van lehetőség, c) milyen személyi és tárgyi körre irányulhat a jogorvoslat, d) kötve van-e a jogorvoslat elbírálója a fellebbezés irányához és köréhez (a felülbírálat terjedelme) e) milyen a döntési jogköre a fellebbviteli bíróság(ok)nak, f) érvényesül-e súlyosítási tilalom.
5 A magyar jogorvoslati rendszer Hatályos jogunkban a jogorvoslat főszabályként széles alanyi és tárgyi körben megengedett, általában egyfokú, kivételesen mind a nyomozásban, mind a bírósági eljárásban kétfokú, általában - a relatív súlyosítási tilalomtól eltekintve - nem köti meg a felülbíráló fórum kezét. Alapos törvényi feltételekkel körülírva, egyaránt érvényesül a kasszáció (megsemmisítés és új eljárásra utalás) és a reformáció (megváltoztatás).
6 A fellebbezésre jogosultak A vádlott javára A vádlott terhére Egyébként vádlott, ügyész, védő (önállóan is!) a vádlott örököse, (a polgári jogi igénynek helyt adó rendelkezés ellen) nagykorú vádlott tv.-es képviselője és házastársa (kényszergyógykezelés elrendelése esetén, a vádlott hozzájárulása nélkül is) ügyész, magánvádló, pótmagánvádló, magánfél (a polgári jogi igényt érdemben elbíráló rendelkezés ellen) az, akivel szemben az ítélet rendelkezést tartalmaz a reá vonatkozó rendelkezés ellen
7 A másodfokú eljárás főbb kérdései Elsőként az tisztázandó, hogy a másodfokú bíróság - bármely okból benyújtott fellebbezés esetén - milyen személyi és tárgyi körben vizsgálja felül a korábbi döntést. (Hogyan alakul a revízió terjedelme). A másodfokú eljárást megindító fellebbezésre három okból kerülhet sor: a korábbi döntést hozó bíróság ténybeli tévedése (error in facti),jogi tévedése (error in iure), és eljárásjogi hibája (error in procedendo) állítása miatt. Előfordul, hogy a fellebbezés többféle okra is hivatkozik. Először a tényálláshoz kötöttség elvéből kiindulva, a ténybeli tévedés (a megalapozatlanság) formáit és kiküszöbölésük módját vesszük szemügyre. Ezután a jogi tévedés (a minősítés és a büntetés) korrigálásának lehetőségeit elemezzük. A korrekció egyetlen korlátja itt a súlyosítási tilalom Végül az eljárási hibák helyre hozásának lehetőségeit és határait tekintjük át.
8 A felülbírálat terjedelme Főszabály: a másodfokú bíróság a fellebbezéssel megtámadott ítéletet az azt megelőző bírósági eljárással együtt teljes egészében felülbírálja, tekintet nélkül arra, hogy ki, milyen okból fellebbezett (Be (1) bek.) Kivételek a) személyi csak a fellebbezéssel érintett vádlott cselekményeit (e kivétel alól is van kivétel) b) tárgyi ba) a felmentő rendelkezések közül csak a fellebbezésel érintett rendelkezést, bb) járulékos kérdést (pl. a bűnügyi költséget) érintő fellebbezés esetén csak azt vizsgálják felül
9 A megalapozatlanság fogalma A megalapozatlanság mindig tényállási hiba. Esetei (351. (2) bek.): - felderítetlen tényállás, - egyáltalán nincs tényállás, vagy az hiányos, - a tényállás iratellenes, - a tényállás helytelen következtetésen alapul.
10 A megalapozatlanság kiküszöbölése Kiküszöbölhető Nem küszöbölhető ki Teljes megalapozatlanság (-nincs tényállás, - felderítetlen a tényállás) Megváltoztatás (reformáció) Részleges megalapozatlanság (-hiányos, -iratellenes, -rossz következtetéssel megállapított tényállás) Hatályon kívül helyezés (kasszáció) Bizonyítás felvétele, vagy az iratok helyes tartalma, vagy helyes következtetés Eltérő (új) tényállás esetén a reformáció csak felmentő (megszüntető) döntéshez vezethet helyesbített tényállás esetén a reformáció bármely döntést eredményezhet
11 Súlyosítási tilalom Be a alapján az első fokú bíróság által felmentett vádlott bűnösségét megállapítani, a vádlott büntetését (és a büntetés helyett alkalmazott intézkedést) súlyosítani csak akkor lehet, ha terhére fellebbezést jelentettek be. A vádlott terhére bejelentett fellebbezésnek azt kell tekinteni, amely - bűnösségének megállapítására, - cselekményének súlyosabb minősítésére, - büntetésének súlyosítására, - a büntetés helyett alkalmazott intézkedésnél súlyosabb intézkedés vagy büntetés megállapítására irányul.
12 A súlyosítási tilalom konkrét tartalma (354. (4) bek.) [hatályos május VII.1.] A súlyosítási tilalom folytán a másodfokú bíróság a vádlott terhére bejelentett fellebbezés hiányában nem szabhat ki a) büntetést azzal szemben, akinek az ügyét első fokon önállóan alkalmazott intézkedéssel bírálták el, b) közérdekű munka, pénzbüntetés, foglalkozástól eltiltás, járművezetéstõl eltiltás, kiutasítás helyett szabadságvesztést annak felfüggesztése vagy részbeni felfüggesztése mellett sem, c) felfüggesztett szabadságvesztés helyett részben felfüggesztett szabadságvesztést, végrehajtandó szabadságvesztést, d) végrehajtandó szabadságvesztés helyett hosszabb tartamú szabadságvesztést, annak felfüggesztése vagy részbeni felfüggesztése mellett sem, e) részben felfüggesztett szabadságvesztés helyett hosszabb tartamú részben felfüggesztett szabadságvesztést, a részben felfüggesztett szabadságvesztés végrehajtandó részénél hosszabb tartamú végrehajtandó szabadságvesztést (2010. évi CLXI. Tv.-el megállapított e) pont hatályos 2011 I.1.) f) az elsőfokú bíróság által alkalmazott büntetések számát meghaladó további büntetéseket, ide nem értve a szabadságvesztés helyett alkalmazott büntetéseket, g) az elsőfokú bíróság által nem alkalmazott mellékbüntetést, h) lefokozás, szolgálati viszony megszüntetése helyett szabadságvesztést, annak felfüggesztése vagy részbeni felfüggesztése mellett sem.
13 Kitekintés : Az új Btk. szankciórendszere Főbüntetések: szabadságvesztés, elzárás, közérdekű munka, pénzbüntetés, foglalkozástól eltiltás, járművezetéstől eltiltás, kitiltás, sportrendezvények látogatásától eltiltás, kiutasítás Mellékbüntetés: közügyektől eltiltás Intézkedések: megrovás, próbára bocsátás, jóvátételi munka, pártfogó felügyelet, elkobzás, vagyonelkobzás, elektronikus adat végeleges hozzáférhetetlenné tétele, kényszergyógykezelés, jogi személlyel szembeni intézkedések
14 A súlyosítási tilalom új szabályai 354. (4) A súlyosítási tilalom folytán a másodfokú bíróság a vádlott terhére bejelentett fellebbezés hiányában nem szabhat ki a) büntetést azzal szemben, akinek az ügyét első fokon önállóan alkalmazott intézkedéssel bírálták el, b) elzárás, közérdekű munka, pénzbüntetés, foglalkozástól eltiltás, járművezetéstől eltiltás, kitiltás, a sportrendezvények látogatásától való eltiltás, kiutasítás helyett szabadságvesztést annak felfüggesztése mellett sem, c) felfüggesztett szabadságvesztés helyett végrehajtandó szabadságvesztést, d) végrehajtandó szabadságvesztés helyett hosszabb tartamú szabadságvesztést, annak felfüggesztése mellett sem, e) az elsőfokú bíróság által alkalmazott büntetések számát meghaladó további büntetéseket, ide nem értve a szabadságvesztés helyett alkalmazott büntetéseket, f) az elsőfokú bíróság által nem alkalmazott mellékbüntetést, g) lefokozás, szolgálati viszony megszüntetése helyett szabadságvesztést, annak felfüggesztése mellett sem. (5) Ha az elsőfokú bíróság az elkobzásról, a vagyonelkobzásról, illetve az elektronikus adat végleges hozzáférhetetlenné tételéről a törvény rendelkezése ellenére nem rendelkezett, a tényállás azonban a döntéshez szükséges adatokat tartalmazza, erről a másodfokú bíróság is határozhat abban az esetben is, ha a terhelt terhére nem jelentettek be fellebbezést.
15 Nem oldja fel a súlyosítási tilalmat, ha az ügyész felmentés helyett megszüntetést, vagy bűnösség kimondásával nem járó intézkedés alkalmazását, első fokon nem alkalmazott intézkedés alkalmazását, megszüntetés helyett bűnösség kimondásával nem járó intézkedés alkalmazását, súlyosabb végrehajtási fokozat alkalmazását, a feltételes szabadságból való kizárást, a korábbi feltételes szabadság megszüntetését, a korábbi felfüggesztett büntetés utólagos végrehajtását, az előzetes bírósági mentesítés mellőzését, a kártérítésre kötelezést, szülői felügyelet megszüntetését, a bűnügyi költség megfizetésre kötelezést (a költség összegének a növelését) indítványozza a fellebbezésében.
16 Eljárási szabálysértések és hatásaik Ezek olyan súlyos jogsértések, hogy megállapításuk mérlegelést nem tűrő (feltétlen) kasszációhoz vezet. (Be II. és III. pont) Megállapítható, ha a bíróság nem volt törvényesen megalakítva, az ítélet meghozatalában a törvény szerint kizárt, vagy olyan bíró vett részt, aki nem volt mindvégig jelen a tárgyaláson, a bíróság hatáskörét túllépte, katonai büntetőeljárás hatálya alá tartozó vagy más bíróság kizárólagos illetékességébe tartozó ügyet bírált el, a tárgyalást olyan személy távollétében tartották meg, akinek részvétele a törvény értelmében kötelező. a bíróság törvényes vád hiányában járt el, az eljárást törvénysértő módon szüntette meg, a tárgyalásról a nyilvánosságot törvényes ok nélkül kizárták, végül a bűnösség megállapítása, a felmentés, az eljárás megszüntetése, a cselekmény jogi minősítése, vagy a büntetés kiszabása, illetve az intézkedés alkalmazása tekintetében az első fokú bíróság az indokolási kötelezettségének nem tett eleget, illetve ha e kérdésekben az első fokú ítélet indokolása a rendelkező résszel teljes mértékben ellentétes.
17 Relatív eljárási szabálysértések A Be (1) bekezdése szerint a másodfokú bíróság az elsőfokú bíróság ítéletét hatályon kívül helyezi, és az elsőfokú bíróságot új eljárásra utasítja, ha az imént fel nem sorolt olyan eljárási szabálysértés történt, amely lényegesen kihatott az eljárásra illetve az érdemi döntésre. Ilyennek kell tekinteni különösen, ha a bizonyítás törvényességére vonatkozó szabályokat megsértették, az eljárásban részt vevő személyek törvényes jogaikat nem gyakorolhatták, vagy ezek gyakorlását korlátozták Az abszolút eljárási szabálysértésekkel szemben itt olyan hibáról van szó, amely - a törvényben csak példaszerűen van megemlítve - csak akkor vezet hatályon kívül helyezéshez, ha érdemi hatása számottevő.
18 tanácsülés nyilvános ülés tárgyalás a fellebbezés elutasítása, áttétel, felfüggesztés ha a megszüntetés oka halál, elévülés, kegyelem, feljelentés, magánindítvány, kívánat hiánya, res judicata, a vádlott felmentése, az eljárás megszüntetése esetén abszolút eljárási szabálysértések miatti kasszáció tárgyalásról lemondás tv. i feltételek hiányában A másodfokú eljárás formái - iratellenességben, vagy helytelen következtetésen alapuló megalapozatlanság kiküszöbölése, - a büntetéskiszabás körülmények tisztázása érdekében a vádlott meghallgatása szükséges bizonyítás felvétele szükséges
20 A korábbi harmadfok szint: Járásbíróság-Törvényszék-Tábla-Curia Az elv lényege: elsőfokú ítélet ellen mind ténykérdésben, mind jogkérdésben fellebbezés a törvényszékhez illetve a táblához, Másodfokú döntés ellen semmisségi panasz általában jogkérdésben a Curiához. Néhány kivételtől eltekintve tehát a semmisségi panasz jogkérdésekben igénybe vehető második jogorvoslat.
21 Tény- és jogkérdések ténykérdés jogkérdés - ki, -mit, -hogyan követett el A ténykérdés kizárólag anyagi jogi relevanciával rendelkezhet - bűnös vagy ártatlan (bűnösség) - minősítés - joghátrány (büntetés, intézkedés) (ezek az un. büntetőjogi főkérdések ) - eljárási szabályok betartása A jogkérdés lehet anyagi jogi és eljárásjogi természetű is.
22 Az új harmadfok kialakulása Az évi XIX. törvény eredeti változata ERDETI VÁLTOZAT Tényálláshoz kötöttség (a megalapozatlanság nem támadható). Csak jogkérdések a) Anyagi jogi jogkérdések - bűnösség és minősítés tekintetében a revíziónak nincs korlátja, - büntetés tekintetében csak minősítésváltozás esetén lehetséges b) eljárásjogi jogkérdések - abszolút eljárási szabálysértés esetén kasszáció, - relatív eljárási szabálysértés esetén nincs harmadfok 2002-ES ELKÉPZELÉS Jog- és ténykérdések - eltérő bűnösség első- és másodfokon - törvénysértő minősítés vagy büntetés másodfokon - abszolút eljárási szabálysértések - súlyos megalapozatlanság (tehát kivételesen a ténykérdésekre is kiterjedhet, de csak kasszatórius döntést hozhat!) A 2006-os Novella álláspontja Csak 1 jogkérdés (bűnösség) de ennek alapján minden további tény- és jogkérdés - harmadfokra csak a bűnösséget tekintve eltérő első és másodfokú eljárás esetében kerülhet sor. Ekkor azonban mind a jog, mind a ténykérdések felülvizsgálhatóak. - bizonyítás nincs, de vizsgálandó a megalapozatlanság is. (iratok vagy következtetés esetén módosíthat, egyébként csak kasszáció) - ha az ügyész az elsőfok ellen nem fellebbezett, a másodfok ellen csak felmentés és megszüntetés végett felebbezhet Reformatórius döntés : - törvénysértő másodfokú döntés a bűnösségről és nincs megalapozatlanság, vagy az kiküszöbölhető Kasszatórius döntés: - ki nem küszöbölhető megalapozatlanság - súlyos eljárási szabálysértés
23 A harmadfokú eljárás feltételeinek lényege (tehát) A harmadfokú eljárás mind a terhelt terhére, mind a terhelt javára használható perorvoslat, ennek azonban jelentős korlátai vannak. A másodfokú bíróság ítélete ellen akkor van helye fellebbezésnek, a harmadfokú bírósághoz, ha a) olyan vádlott bűnösségét állapították meg, illetőleg olyan vádlott kényszergyógykezelését rendelték el, akit az első fokú bíróság felmentett, vagy akivel szemben az eljárást megszüntette, b) az első fokon elítélt vádlottat felmentették, vagy vele szemben a büntetőeljárást megszüntették. Eszerint a második fellebbezés lehetőségét a törvény arra az esetre korlátozza, ha a korábbi két döntés a bűnösség kérdésében eltérő volt.
24 A jogerő fogalma A jogerőt az eljárás befejezését és az ahhoz fűződő hatásokat a jogbiztonság követelménye indokolja. A jogerős határozat - végleges (rendes jogorvoslattal nem támadható) - kötelező (jogviszonyokat létesít, vagy megszüntet) - bizonyító erejű (igazsága nem vitatható res iudicata pro veritate habitur ) - végrehajtható (kikényszerítéséhez állami kényszer is igénybe vehető) - kötőerővel rendelkezik (maga a jogerős döntést hozó bíróság sem változtathatja meg.

matches: bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság


text:
MAGYAR SAJTÓSZABADSÁG ÉS -SZABÁLYOZÁS - PDF
MAGYAR SAJTÓSZABADSÁG ÉS -SZABÁLYOZÁS
Download "MAGYAR SAJTÓSZABADSÁG ÉS -SZABÁLYOZÁS 1914 1989"
1 M É D I A T U D O M Á N Y I K Ö N Y V T Á R MAGYAR SAJTÓSZABADSÁG ÉS -SZABÁLYOZÁS
2 Magyar sajtószabadság és -szabályozás
3 Médiatudományi Könyvtár 6. Sorozatszerkesztő: Koltay András Nyakas Levente
4 Magyar sajtószabadság és -szabályozás Előadások a magyar sajtószabadság történetéhez (Budapest, november 15.) Szerkesztette: Paál Vince Médiatudományi Intézet 2013
5 Minden jog fenntartva. Horváth Attila, Klein Tamás, Mák Ferenc, Paál Vince, Révész T. Mihály, Takács Róbert 2013 Nemzeti Média- és Hírközlési Hatóság Médiatanács Médiatudományi Intézete 2013
6 Tartalom Előszó...6 Sajtószabályozás és sajtószabadság a Horthy-korszakban...7 Paál Vince Az elektronikus sajtó szabályozásának kezdetei Magyarországon A rádiójog genezise...20 Klein Tamás A továbbélni-tudás forrásvidékén Magyar sajtó a Délvidéken Mák Ferenc Sajtószabályozás Magyarországon ( )...55 Révész T. Mihály A szocialista sajtószabadság vitái Magyarországon Sztálin halálától Helsinkiig ( )...66 Takács Róbert A cenzúra működési mechanizmusa Magyarországon a szovjet típusú diktatóra időszakában...80 Horváth Attila
7 Előszó A Magyar Tudományos Akadémia Bölcsészettudományi Kutatóközpontjának Médiatudományi Kutatócsoportja és a Médiatanács Médiatudományi Intézete november 15-én konferenciát rendezett Magyar sajtószabadság és -szabályozás címmel. A 20. század magyar sajtótörténetének tudományos igényű feldolgozása hiányos, bőven nyújt feladatot a témával foglalkozó kutatók számára. Az eddig napvilágot látott sajtótörténeti munkák többnyire az egyes sajtótermékek történetére koncentráltak, vagy a sajtótörténet egy-egy epizódját dolgozták fel. Az 1960-as és az 1970-es években több kötet is megjelent a két világháború közötti magyar sajtószabadság témakörében, ezek a sajtótörténet számos érdekes vetületét tárták fel, de látásmódjuk a korszak hivatalos álláspontjához igazodón jellemzően nem elfogulatlan. A konferencia előadói a második világháború előtti korszak és az állampárti szocializmus vonatkozásában egyaránt a sajtószabadság értelmezésének és érvényesülésének vizsgálatára helyezték a hangsúlyt. Elhangzott, hogy az ellenforradalmi rendszer időszakának csak néhány évében működött cenzúra, de a mindenkori kormánynak voltak jogosítványai, amelyekkel ellenőrzés alatt tarthatta a nyomtatott sajtót. A sajtószabadság csak korlátozottan érvényesült, de a sajtó sokszínű volt, és kormányt bíráló írások is megjelenhettek. A hatalom jó ideig nem ismerte fel a rádióban rejlő lehetőségeket. Ennek köszönhetően működését nem kötötték béklyóba jogszabályokkal, és speciális sajtójogi szabályozás sem vonatkozott rá. A délvidéki lapok az első világháború során válságba jutottak, s többnek a megjelenése is szünetelt. Ilyen körülmények között került a Délvidék az újonnan létrehozott délszláv állam fennhatósága alá, amely nem engedte a magyar sajtó talpra állását. Kevéssé ismert tény, hogy egészen 1925-ig a délszláv állam különböző területein a régi sajtószabályozás maradt hatályban, vagyis a Délvidéken az évi magyar sajtótörvény továbbra is érvényesült. A szocialista alkotmány deklarálta a sajtószabadságot, de a valóságban korlátozott volt a nyilvánosság. A hatalom birtokosainak felfogásában a nyilvánosság korlátozása nem az elnyomás, hanem a társadalom védelmét szolgálta. A sajtószabadság az állampárt szerint a társadalom érdekeivel ellentétes törekvések támogatására nem adhat lehetőséget. A sajtószabadság államszocialista magyarázata szerint a sajtónak minden társadalmi berendezkedésben osztálytartalma van (értsd: mindig az uralkodó osztály hatalmát szolgálja). Az állampárti diktatúra idején jogi értelemben ugyan nem volt cenzúra, de a valóságban semmilyen újság vagy könyv nem juthatott a közönség kezébe, amelyet a párt vagy akár csak annak valamelyik vezető funkcionáriusa veszélyesnek, illetve a szocialista társadalmi felfogással vagy emberképpel összeegyeztethetetlennek gondolt. A Magyar Tudományos Akadémia Bölcsészettudományi Kutatóközpontjának Médiatudományi Kutatócsoportja és a Médiatanács Médiatudományi Intézete tanulmányok, kötetek megjelentetésével és konferenciák szervezésével szeretne hozzájárulni az újkori magyar sajtótörténet kevéssé ismert fejezeteinek feltárásához, a határon túli magyarság sajtójának történetére is kiterjedően. A konferencia, és az ott elhangzott előadások alapján készített tanulmányok publikálása ennek a megkezdett munkának az egyik első állomása. Budapest, április 10. Paál Vince Szerkesztő
8 Sajtószabályozás és sajtószabadság a Horthy-korszakban Paál Vince* 1. Előzmények 1 Az ellenforradalom hatalomra kerülése után az őszirózsás forradalom és a Tanácsköztársaság idején hozott törvényeket és rendelkezéseket törvénytelennek nyilvánították, így értelemszerűen a sajtóra vonatkozó szabályozások is érvényüket veszítették. Újra a liberálisnak mondh ató évi XIV. tc. a sajtóról lett érvényes. Ez a törvény az első világháború előtti időszakhoz képest a következő pontokban hozott változást: Bevezette a helyreigazítási jogot, szabályozta a sajtótermékek terjesztését (engedélyhez kötötte az utcai árusítást, más néven a kolportázst). Fenntartotta azonban továbbra is az esküdtbíráskodást és a fokozatos felelősség rendszerét. Ez utóbbi azt jelentette, hogy a sajtó útján elkövetett vétség esetén a szerző, ha ő nem ismert, a felelős szerkesztő, ha ő sem vonható felelősségre, a kiadó felelt, (de a három közül csak egyikük!). Egyébként a évi új sajtótörvényt belföldön és külföldön egyaránt heves támadások érték. Az új törvényről a kortársak közül számosan azt mondták, hogy az nem törvény a sajtóról, hanem törvény a sajtó államosításáról. Az évi sajtótörvény a gyakorlatban nem érvényesülhetett, mert kihirdetése után kitört az első világháború, és ezzel hatályba lépett az évi LXIII. tc. a háború esetére szóló kivételes intézkedésekről, amely a sajtó vonatkozásában is tartalmazott szigorítást. A kormány elrendelhette, hogy a sajtótermékeket a hatóság előzetesen átvizsgálja, és ha azok tartalma belátása szerint a hadviselést veszélyezteti, akkor a terjesztést megtiltsa. Ezzel pedig jogilag lehetőség nyílt a cenzúra alkalmazására. Az ellenforradalom első hónapjaiban bármiféle írott joghoz való ragaszkodásról nehezen beszélhetünk. Jó ideig párhuzamosan volt tapasztalható egymás mellett a civil közigazgatás és a hadsereg azzal sokszor ellentétes működése, a sajtó területén is. A baloldali és liberális sajtó főleg nem sok jóra számíthatott, hiszen az összeomlásért és az ország földarabolásáért a közvélemény igen széles része a destruktív sajtót hibáztatta. Ahogy Horthy Miklós, a Nemzeti Hadsereg főparancsnoka még budapesti bevonulása előtt fogalmazott: Magyarország mai boldogtalanságának, sötét és terhes helyzetének létrehozásában nem csekély szerepe volt a magyar sajtónak, a magyar újságírásnak, ahogy azt nálunk felfogták és csinálták. 2 Szekfű Gyula piszkos á la Az Est eszközökről beszélt. Herczeg Ferenc szerint pedig a rikkancssajtó addig-addig cserezte ki a közéleti előkelőségek * Médiatudományi munkatárs, Nemzeti Média-és Hírközlési Hatóság, Médiatudományi Intézet. 1 Az előadásban nem tárgyalom a rádiót. L. arra Klein Tamás előadását. 2 Újság, november 1. Közli Ránki György (szerk.): Magyarország története , Budapest, Akadémiai Kiadó, II,
9 8 Magyar sajtószabadság és -szabályozás irháját, míg azután a szájaskodásból véres valóság, a nyegleségből tragédia lett. 3 A destruktív sajtó megrendszabályozására országszerte több helyen tüntetést is szerveztek, volt, ahol több ezren követelték a sajtószabályozás szigorítását, a destruktív sajtó visszaszorítását, a nemzeti sajtó támogatását A korszak sajtórendészete és a sajtószabadság érvényesülése A sajtó szabályozását tekintve a Horthy-korszakot a következő időszakokra oszthatjuk fel: tól, a Nemzeti Hadsereg Budapestre történt bevonulásától, illetve Horthy Miklós kormányzóvá választásától decemberig érvényben volt az előzetes sajtóellenőrzés, közismertebb nevén a sajtócenzúra december és szeptember között nem volt előzetes sajtóellenőrzés. Viszont az 1938-as esztendő két esetben is drasztikus beavatkozást hozott a sajtó életébe: az ún. első zsidótörvény előírta a sajtókamara felállítását, a XVIII. tc. pedig a lapok megjelenése jogának revízióját rendelte el től egészen a korszak 1944 októberében bekövetkező összeomlásáig életben volt a cenzúra. (Az előzetes sajtóellenőrzés ismételt működésének ideje alatt az március 19-én bekövetkezett német megszállás újabb cezúraként értékelhető.) A különböző szabadságjogok, így a sajtószabadság korlátozásának jogi alapját a háború esetére szóló kivételes hatalom idejének meghosszabbításáról szóló évi VI. tc. adta, amely a trianoni békeszerződés aláírása után egy évvel meghosszabbította a kivételes állapotot. Az első Teleki-kormány, amely már a békeszerződés aláírását követően alakult meg, a sajtóviszonyokat érintően is számos rendeletet hozott. Ezek hol szűkítettek, hol pedig kicsit lazítottak a sajtóellenőrzésen. Az állami és társadalmi rend hatályosabb védelméről szóló évi III. tc. 5. és 7. -a is érintették a sajtót, amennyiben vétségként fogalmazták meg az állam és társadalom törvényes rendjének erőszakos felforgatására vagy megsemmisítésére, különösen valamely társadalmi osztály kizárólagos uralmának erőszakos úton való létesítésének követelésére irányuló izgatást vagy felhívást. Továbbá azt is, ha valaki hazugság állításával ( valótlan tény ) vagy terjesztésével sérti a magyar állam vagy a magyar nemzet megbecsülését, a magyar állam vagy a magyar 3 Kókay György Buzinkay Géza Murányi Gábor: A magyar sajtó története. Budapest, Magyar Újságírók Országos Szövetsége Bálint György Újságíró-iskola, Utalva az ún. Est-lapok mindenfajta tekintélyt elvtelenül támadó hangnemére. 4 Klestenitz Tibor: A tőrdöfés és az újságírók. Sajtóellenesség a keresztény-nemzeti kurzus éveiben, Médiakutató, 2010/nyár
10 Sajtószabályozás és sajtószabadság a Horthy-korszakban 9 nemzet ellen meggyalázó kifejezést használ. Ezeket a vétségeket, amelyeket sajtóközlemény útján is el lehetett követni, a törvény 3 illetve 5 évig terjedő fogházbüntetéssel sújtotta. Az 1922/23. költségvetési év első hat hónapjában viselendő közterhekről és fedezendő állami kiadásokról szóló évi XVII. tc. 6. -a a továbbiakban is felhatalmazást adott a kormánynak, hogy a kivételes hatalom alapján (az 1912:LXIII. tc. a háború esetére szóló kivételes intézkedésekről) kibocsátott még hatályos rendelkezéseket meghatározott feltételek mellett ideiglenesen hatályban tarthassa. Ez alól kivételt képezett az előzetes cenzúra elrendelésének a lehetősége. 5 Ez azt jelentette, hogy a kormány az előzetes cenzúra kivételével a sajtót korlátozó egyéb intézkedéseket érvényben tarthatta a törvény hatályba lépésétől számított 6 hónapig. Ha azonban a kormány a törvény hatályba lépésétől számított négy hónapon belül ezen intézkedésekben szabályozott tárgykörökben törvényjavaslatot terjeszt a nemzetgyűlés elé, akkor a sajtóra vonatkozó rendeletek a hat hónap letelte után is érvényben maradtak. (Tehát nem volt feltétel, hogy a törvényjavaslatból törvény is legyen). A kivételes sajtórendészeti ellenőrzést (vagyis az előzetes cenzúrát) amint már fent említettem a Bethlen-kormány szüntette meg 1921 decemberében a 10501/1921. M. E. számú rendelettel. (A rendelet azonban a belügyminiszter azon jogát, hogy időszaki lapok megjelenését és terjesztését korlátozza vagy akár betiltsa, nem érvénytelenítette.) 6 L. alább. Az évi sajtótörvény volt tehát érvényben, de számos rendelet tartalmazott szigorításokat. Az évi nemzetgyűlési választások után megalakuló Simonyi-Semadam-kormány új időszaki lap alapítását a miniszterelnök engedélyéhez kötötte (4578/1920. M. E. sz. r.). Időszaki lapnak az a sajtótermék számított, amely egy hónapot meg nem haladó időközökben jelent meg. Az időszaki lapok indítását engedélyhez kötő rendelet oka részben a papírhiány is volt, de a politikai motivációk is nyilvánvalók, hiszen az engedélyeztetési kötelezettség az egész korszakban fennállt. A miniszterelnökség bekérte az alsóbb fokú hatóságok véleményét, és általában azoknak megfelelően megadta vagy nem adta meg az engedélyt. 7 Néhány kiragadott példa a lapengedélyezésekhez: Kis Lipót Pál Alföldi Korcsmárosok és Italmérők Lapja címmel szeretett volna heti két alkalommal megjelenő szaklapot indítani a korcsmárosok anyagi és szellemi jólétének előmozdítására, az őket érintő szabályokról való tájékoztatás céljából. A lapot egy országgyűlési képviselő is támogatta. Csanád megye főispánja a lap alapítására közszükséget nem látott. Ezek után a miniszterelnök a kérvényt elutasította. 8 Az előbbitől eltérően rövid időn belül négy olyan újságot is engedélyeztek, amely a lóversennyel foglalkozott: Turf Újság, Turf Hírlap, Budapesti Turf és Handicap. Mivel a földművelésügyi miniszter a miniszterelnökség megkeresésére ellenvetéssel nem élt, sőt szerinte a több lap csak növeli az egészséges versenyt, a lapokat engedélyezték. 9 A Monori Járás címen indítandó társadalmi és szépirodalmi lapot nem engedték elindulni, mert a vármegyei főispán úgy foglalt állást, hogy a járásban már van egy meglehetős elter- 5 Sipos Balázs: Sajtó és hatalom a Horthy-korszakban. Politika- és társadalomtörténeti vázlat. Budapest, Argumentum, Vö. Sipos Balázs: A politikai újságírás mint hivatás. Nyilvánosság, polgári sajtó és a hírlapírók a Horthy-korszak első felében. Budapest, Napvilág, Uo., Magyar Országos Levéltár (továbbiakban: MOL) K cs V. t sz. 9 MOL K cs V. t , 1507., és sz.
11 10 Magyar sajtószabadság és -szabályozás jedtségnek örvendő politikai és társadalmi hetilap, és a közeli székesfőváros újságjai a monori járás magasabb műveltségű lakosságának igényeit is kielégítik, ezért a lap megjelenését a közérdek szempontjából nem tartotta szükségesnek. 10 A Mi Újság című társadalmi és kereskedelmi ingyen hetilap a Magyar Egyetemi és Főiskolai Hallgatók Országos Szövetsége lapjaként indult. A vallás- és közoktatási miniszternek nem volt ellenvetése. Ezután megkapta a miniszterelnök engedélyét. 11 Sopron vármegye alispánjának a véleménye következtében viszont nem engedélyezték Zoltán Ernő csornai állatorvos részére az Állattartók Lapja című szaklap indítását. Az alispán szerint a gazdasági szaklapok betöltötték feladatukat. Nincs újabbra szükség. (1927. október.) 12 Ugyancsak az egész korszakban meghatározó jelentőségű volt a 6357/1920. M. E. számú rendeletet, amely a belügyminisztert felhatalmazta, hogy azokat a lapokat, amelyeknek közleményei az ország belső rendjének és közbiztonságának, valamint külső politikájának érdekeit veszélyeztetik, megjelenését és terjesztését eltilthatja. A lapalapítás miniszterelnöki engedélyeztetése mellett a vázolt rendelkezések lehetőséget adtak, hogy a kormányzat a sajtótermékekben megjelent tartalmak miatt különböző jogcímeken eljárást indíthasson. Számos alkalommal került sor egyes lapok megjelenésének meghatározott időre történő betiltására, az utcai árusítás jogának felfüggesztésére, a cikkek szerzőire pénzbírság és börtönbüntetés kiszabására és 1931 között mintegy 50 időszaki lapot tiltottak be, 1931 és 1938 között 52 újság megjelenését függesztették fel vagy vonták be az utcai terjesztésre vonatkozó jogát. 13 A Népszavától 1924 novemberétől 1928 februárjáig megvonták a kolportázs jogát, és ugyancsak e napilap ellen az közötti három évben 347 sajtóper indult, ezek során 6,5 év börtönbüntetést és sok ezer (6584) pengő bírságot szabtak ki ig mindazonáltal két esetben fordult elő, hogy országos napilapot véglegesen betiltsanak. Az egyik lap Az Újság című, liberális, legitimista lap volt, amely 1925-ben ismertette Beniczky Ödön korábbi belügyminiszternek a Somogyi-Bacsó gyilkosság ügyében a katonai ügyészség előtt tett vallomását. Ez Horthy kormányzó személyére is tartalmazott terhelő kitételeket. A cikk megjelenése után a lapot betiltották, Beniczkyt pedig kormányzósértés vétsége miatt kétéves börtönbüntetésre és pénzbírságra ítélték. (Kitöltötte a börtönbüntetését, utána valóságos nyomorban élt, majd öngyilkos lett.) A lap mellett azonban a liberális, a legitimista és szociáldemokrata képviselők is kiálltak. A betiltás után nyomdászsztrájk indult, egy napig egyetlen lap sem jelent meg Budapesten. Végül kis névváltoztatással, Újság néven, újra kezdődő számozással nagyjából azonos szerkesztőség irányítása alatt megjelenhetett a lap. 15 A másik országos lap, amelyiket ez esetben már tényleg véglegesen betiltottak, a Világ című napilap volt. A Világot azért sújtották betiltással, mert a magyar kormányzati körök- 10 MOL K cs V. t sz. 11 Uo., 983:8. sz. 12 MOL K cs V. t sz. 13 Sipos (2011) i. m. (5. lj.) Romsics Ignác: Magyarország története a XX. században. Budapest, Osiris, Ettől eltérő adatokat közöl Markovits Györgyi: A magyar írók harca a cenzúra ellen ( ). Budapest, Akadémiai Kiadó, L. Nagy Zsuzsa: Bethlen liberális ellenzéke. (A liberális polgári pártok ). Budapest, Akadémiai Kiadó, Vö. Sipos (2004) i. m. (6. lj.)
12 Sajtószabályozás és sajtószabadság a Horthy-korszakban 11 nek kellemetlen cikksorozatban leplezte le a frankhamisítási ügy részleteit. A lapot először csak 10 napra függesztették fel, de mivel utána is folytatta ilyen tartalmú cikkeinek közlését, véglegesen betiltották. Nem utolsósorban a betiltás elleni tiltakozásoknak köszönhetően, a kormány engedte, hogy a Világ kiadója megvegye a Magyar Hírlapot, és ott a Világ szerkesztőségét alkalmazza. 16 A következő példa megmutatja, hogy meglehetősen kevés kellett ahhoz, hogy egy sajtótermék valamilyen deliktum elkövetésének gyanúját vonja magára, még ha ebben az esetben végül a józan ész és a politikai szempontok egybe is estek. A miniszterelnökség sajtóosztálya Az Est márc. 28-i számának vezércikkében kormányzósértést látott megvalósulni, mert abban a Horthy kormányzó nevéhez köthető bűnös Budapest jelszó a következő mondatban szerepelt: az elmúlt esztendőben ugyanaz a szellem kormányozta Budapestet, amely a bűnös Budapest jelszavát megteremtette. Az igazságügyi hatóságok azonban felhívták a miniszterelnökség sajtóosztályának figyelmét, hogy ez a megállapítás annyira általánosítható és burkolt, hogy az vonatkoztatható a többségi pártra, annak működésére és szellemére, és éppen kétértelmű jellegénél fogva csak átvitt magyarázattal lehet a kormányzó működésével és tényeivel kapcsolatba hozni, annál is inkább, mert Horthy a cikkben személy szerint megnevezve nincsen. Ez a körülmény pedig az esetleg folyamatba teendő bűnvádi eljárásnak a sikerét nagymértékben kétségessé teszi, a vádhatóságot pedig abba a kényszerhelyzetbe hozza, hogy saját magának kell kiegészítenie és kimagyaráznia a gondolatkört, hogy az a vádbeli bűncselekménynek megfeleljen. Ezt követően a miniszterelnökség sem javasolta az eljárás elindítását. 17 Bethlen István több alkalommal is kísérletet tett új sajtótörvény elfogadtatására (1921-ben, 1922-ben, 1924-ben és 1928-ban is). A sajtótörvény-tervezetek szigorításokat tartalmaztak az 1914-es sajtótörvényhez képest, legalábbis így érezték az érdekeltek. A történeti szakirodalom általában az elfogadott nézet ezzel kapcsolatban, hogy ezek a sajtótörvény-módosítások a szélsőjobb berkeiből indultak, és Bethlen a nyilvánosságra hozásukkal az újságíró-társadalmat fenyegette, jelezve nekik, hogy ne legyenek elégedetlenek a helyzetükkel, mert a fennálló állapotoknál sokkal rosszabbak is bekövezhetnek. 18 Emellett szempont lehetett, hogy az ország külföldi megítélése számára is elegánsabb lett volna, ha a sajtóviszonyokat egységesen, törvényben szabályozzák, és nem szorulnak a hatályos sajtótörvény mellett rendeletekben korlátozó intézkedéseket fenntartani. Mindenesetre a szélsőjobb elégedetlen volt a sajtónovella-tervekkel, ezzel szemben a kormánypárt egy része és az újságíró-társadalom zöme hevesen tiltakozott ellenük, vagy legalábbis elutasította azokat. Mik voltak a módosítások legjelentősebb elemei? A fokozatos felelősség elve helyett a szerző és a felelős szerkesztő együttesen tartozott volna felelősséggel; országgyűlési képviselőség öszszeférhetetlen a felelős szerkesztői pozícióval; bűnpártolásnak minősül, ha a perbefogott közlemény szerzőjét nem nevezik meg; nem érvényes a képviselői mentelmi jog felelős szerkesztő és kiadótulajdonos esetében, ha sajtóvétséget követnek el. (Ezek nem egyszerre merültek fel valamennyi tervezetben.) Utóbbi esetében az volt az indok, hogyha a felelős szerkesztő egyben képviselő is, akkor a mentelmi jogra hivatkozva nem nevezi meg a szerzőt. Ebben az esetben az ügyészségnek kérnie 16 Vö. Sipos (2004) i. m. (6. lj.) MOL K cs V. t sz. 18 Vö. Markovits i. m. (14. lj.) 48.
13 12 Magyar sajtószabadság és -szabályozás kellett a mentelmi jog felfüggesztését, és a felelős szerkesztő csak ennek bekövetkezése után volt köteles megnevezni a szerzőt. Vagyis a mentelmi jog tulajdonképpen két személyre is kiterjedt. A kormányzat hivatkozhatott külföldi példákra, mert pl. Ausztriában, Németországban, Lengyelországban is összeférhetetlen volt a képviselőség és a felelős szerkesztői tevékenység. Új sajtótörvény-tervezet beterjesztése Bethlen utódai, Károlyi Gyula és Gömbös Gyula miniszterelnöksége alatt is napirenden volt, de végül Gömbös sem szánta rá magát. Sőt a képviselői összeférhetetlenségi törvényjavaslatot is visszavonta, amely érintette volna a sajtójogi felelősség kérdését is. Zsitvay Tibor igazságügyi miniszter szerint, aki a törvényjavaslatot kidolgozta, azért vették le a törvénynovellát a napirendről, mert a gazdasági magánhatalmak cirkulusaiba mélyen belenyúlt volna, és emiatt nagy sajtóhadjáratot indítottak ellene. 19 A sajtórendészet persze nemcsak az időszaki nyomdatermékeket sújtotta, hanem az egyéb nyomtatásban megjelent, vagy megjelentetni kívánt írásba foglalt gondolatokat is és 1944 között mintegy 2000 magyar és külföldi könyv terjesztését tiltották be. 20 Így többek között betiltották és elkobozták Veress Péter Az Alföld parasztsága című tanulmányát, Féja Géza öt hónap fogházbüntetést kapott Viharsarok című írása miatt, Kovács Imrét Néma forradalom című szociográfiájáért pedig három hónap szabadságvesztéssel büntették. 21 A legitimista Boroviczény Aladár könyve megjelenése után húsz évvel később is hatósági zaklatásnak volt kitéve. Boroviczényi ígéretes diplomatapályát kezdett, majd részt vett IV. Károly második restaurációs kísérletének előkészítésében ben Ausztriába költözött, és ebben az évben, Münchenben német nyelven könyvet jelentetett meg Der König und sein Reichsverweser (A király és kormányzója) címmel, amelyben Horthy személyéről nem túlságosan hízelgő képet festett. A könyvet megjelenése után annak rendje és módja szerint Magyarországon Indexre tették. A szerző Boroviczény 1935-ben hazatelepült ban eljárás indult ellene 1924-es könyvéért arra való hivatkozással, hogy a könyv igen sok állításában és kitételében oly adatokat és körülményeket tartalmazott, melyek a köztudat szerint sem felelnek meg a valóságnak, ezért alaposan tartani lehetett attól, hogy a [szerző] további tevékenysége az állam és társadalom törvényes rendjét és békéjét veszélyeztetni fogja. A Boroviczény ellen elrendelt rendőri felügyeletet azután szüntették meg, hogy egy megalázkodó hangú levélben bocsánatot kért a kormányzótól. Megpróbáltatásai azonban ezzel még nem értek véget: 1942-ben közhuszárként behívták katonának az orosz frontra. Tekintettel arra, hogy ekkor már elmúlt 48 éves, behívása jogellenes volt. Egészségi állapota miatt hazaküldték, de azután majdnem ismét a frontra vezényelték, de állítólag interpellációt jegyeztek be a képviselőházban érdekében, és hogy ez el ne hangozhassék, gyorsan leszerelték. Nem tudni, hogy az ügy mögött Horthy kormányzó személyes bosszúja vagy a dinasztiaalapításra készülő környezete, esetleg valamelyik túlbuzgó hivatalnok működése rejlett. Mindenestre a történet érdekes epizódja a két világháború közötti sajtórendészetnek. 22 Néha olyan eset is előfordult, amikor az eljáró hatóságok túlbuzgóságát felsőbb szinten korrigálták, pl. a miniszterelnökség a külügyminisztérium állásfoglalását kérte a Minneskrift című stockholmi kiadású, svéd nyelvű könyv postai szállítása jogának megvonása tárgyában. A Vámhivatal a nevezett könyvet államellenes tartalom címén lefoglalta. 19 Sipos (2004) i. m. (6. lj.) Sipos (2011) i. m. (5. lj.) Markovits Györgyi Tóbiás Áron (vál., szerk.): A cenzúra árnyékában. Budapest, Magvető, Vö. Markovits i. m. (14. lj.) Pritz Pál: Utószó. In Boroviczény Aladár: A király és kormányzója. Budapest, Európa,
14 Sajtószabályozás és sajtószabadság a Horthy-korszakban 13 A külügyminisztérium sajtóosztálya állást foglalt: tekintve a svédül olvasni tudók elenyésző csekély számát, a svédországi mezőgazdasági munkásmozgalom negyedszázados történetét tárgyaló könyv postai szállítási jogának megvonását nem tartom szükségesnek. (1925. április 2.) Ezek után a miniszterelnökség a belügyminiszterhez címzett levelében nem indítványozta a könyv postai szállítási jogának megvonását. (1925. április. 4.) 23 Szinte valamennyi jelenős írónk, költőnk ellen per indult valamelyik műve miatt. Illyés Gyula a hatályos sajtótörvény és a cenzúra viszonyát a következőképpen fogalmazta meg: A magyar sajtótörvény szerint a magyar író mindent megírhat, kiadhat; aztán; aztán várhatja otthon, szűkölve, hogy mikor nyúl utána a büntetőtörvénykönyv, melynek fontos rendelkezéseivel talán egy ügyvéd mindig tisztában lehet, de egy író nehezen s kiváltképpen írás közben, az ihlet annyit magasztosított percében nem. 24 Illyés Gyula a Rend a romokban című kötetben megjelent Dózsa György beszéde a ceglédi piacon és a Megjelenik című versek kapcsán került összeütközésbe a törvénnyel folyamán: Az ügyészség szerint az előbbi vers az osztály elleni izgatás bűntettét valósította meg (Btk (2), évi 17. tc. 6. V. bek. és az évi LXIII. tc. 19. ), az utóbbi pedig a vallásgyalázás bűntettét (Kihágási büntetőtörvénykönyv 51..). Elrendelték a sajtótermék bárhol található összes példányainak és a vád tárgyává tett sajtóközlemények kéziratainak lefoglalását és e célból házkutatás tartását. Az ügyész szerint Illyés Megjelenik verse veszélyeztette a közerkölcsöt, ezért zárt tárgyalást rendeltek el. A tárgyaláson Illyés védelmére felhozta, hogy a Dózsa Györgyről szóló versét Márki Sándor történész professzornak Dósa György és forradalma című műve 25 ihlette. A nevezett könyv 100. oldalán ugyanis megtalálható Dózsa beszéde, amit Illyés rímekbe foglalt. Mert, ha egy nemes építkezik, házasodik, leányát férjhez adja, vendégeskedik, fia születik vagy meghal ha saját ügyében a királyhoz utazik, veletek fizetteti meg. Ha böjtöl, ha házasodik, ha beteg, ha szaporodik, nyaka közé a parasztnak újra adót akasztanak. E vers esetében az alsófokú bíróságokkal megegyezően a Kúria is úgy látta, hogy a versben ostorozott visszaélések a parasztságnak a jobbágyság intézményén alapuló alávetett helyzetével függenek össze, amelynek nincsenek a mai viszonyokra alkalmazható vonatkozásai. Ezért a felmentő ítéletet helyben hagyta. Elmarasztaló ítélet született azonban legmagasabb fokon a másik vers esetében, mert a Kúria szerint a vers a római katolikus hitfelekezet vallásos tiszteletének egyik tárgyát, Szűz Máriát, sajtó útján, tehát nyilvánosan is közbotrányt okozó módon meggyalázta (sajtó útján elkövetett kihágás), ezért 100 pengő pénzbírsággal sújtották a költőt MOL K cs V. t sz. 24 Markovits Tóbiás i. m. (20. lj.) Márki Sándor: Dósa György és forradalma. Budapest, Ráth Mór, Markovits i. m. (14. lj.) 99.
15 14 Magyar sajtószabadság és -szabályozás S megjelenik Mária véle kis cselédkönyvével kezébe szégyenül valaki beírta hogy gyermeke van, hogy nem tiszta, helyet keres, de helyet nem kap mindenütt ortodoxok laknak. 27 Illyés ben folyó pere is rávilágít arra, hogy ártatlannak tűnő írásokért is bíróság elé lehetett kerülni, és a vonatkozó jogszabályok számossága igen bő tárházát adta az eljárások megindításának, valamint az egyes vétségek megfogalmazása is igencsak tág értelmezésre adott lehetőséget. Olyannyira igaz ez, hogy sokszor a hatóságok sem értelmezték helyesen a jogszabályokat. A sajtóvétségek vagy a sajtó útján elkövetett vétségekre az évi sajtótörvény, az évi VI. tc. a háború esetére szóló kivételes hatalom idejének meghosszabbításáról, valamint a Btk. rendelkezései is vonatkoztak. József Attila ellen 1931-ben szeméremsértés miatt indítottak pert. A vádirat a sajtótörvényre hivatkozott, holott a szeméremsértés már nem minősült sajtóvétségnek, mert az évi VII. tc. a szemérem elleni vétség kérdését újraszabályozta, és kivette a sajtótörvényből. Arra is volt példa, hogy az egyes deliktumok megítélésében volt ingadozás. Egyszer a Btk. alapján emeltek vádat osztály elleni izgatás miatt, máskor pedig nagyon hasonló esetben az évi III. tc. 5. -a alapján az állam és társadalom törvényes rendje elleni izgatás vétsége miatt. Az is megtörtént, hogy mindkét törvényi rendelkezést alkalmazták a vádemelés során. A Kúria egyik tanács a két fajta izgatás közötti különbséget abban látta, hogy az állam és társadalom törvényes rendje elleni izgatás büntetése esetében a védett jogtárgy az egész állam és annak egész társadalma, az osztály elleni izgatás jogi tárgya pedig a tulajdon, az államon belül élő társadalmi osztályok, nemzetiségek, hitfelekezetek stb. Egy másik tanács szerint viszont a Btk. akkor irányadó, ha az izgatást a sajtó útján követik el, más esetben az évi tc.-t kell alkalmazni. Olyan esetekben is indultak perek sajtóvétség miatt, amikor a terjesztés még nem történt meg. A Kúria mondta ki, hogy a sajtóvétség csak a terjesztés megkezdése után következhet be. Az is előfordult, hogy vádat emeltek egy nem időszaki lap szerkesztője ellen, mert nem jelentette be a megjelenést. A Kúria tisztázta, hogy a nem időszaki lap esetében nincs bejelentési és engedélyeztetési kötelezettség. A hatóság hatáskör túllépésére is volt példa. A helyi közigazgatás vezetői nem egy esetben felléptek pl. országos terjesztési engedéllyel rendelkező lapok utcai terjesztése ellen, pedig arra nem volt jogosítványuk. 28 A sajtórendészeti intézkedések alkalmazása mellett a kormányzatnak más módja is volt arra, hogy beavatkozzon a sajtó világába: a különböző sajtóalapokból történő támogatásban való részesítés vagy nem részesítés révén. A lapengedélyre vonatkozó kérelmek gyakran egyúttal pénzügyi szubvenciót is kértek a miniszterelnöktől, vagy a már létező lapok annak jövőben való fenntartását, esetleg megemelését kérelmezték. A lapok támogatásában a kormány mellett szerepet vállaltak az egyházak, bankok, magánszemélyek, társadalmi szervezetek, a Gyáriparosok Országos Szövetsége, a Takarékpénztárak és Bankok Egyesülete stb Markovits Tóbiás i. m. (20. lj.) Sipos (2011) i. m. (5. lj.) és Vö. Sipos (2004) i. m. (6. lj.) 45.
16 Sajtószabályozás és sajtószabadság a Horthy-korszakban 15 A laptámogatásban rejlő lehetőségekkel elődjeinél sokkal erőteljesebben élt a Gömbös-kormány. Gömbös a sajtóban is a kormány propagandájának eszközét látta. Ennek érdekében kormánytámogatással megjelenő napilapokat hozott létre. Tette ezt annál is inkább, mert az addigi kormány-lapok továbbra is a korábbi miniszterelnök, Bethlen István politikája mögött sorakoztak fel. Az új lapok: a Függetlenség, az Új Magyarság és az Esti Újság köszönhetően a kormányzati szubvencióknak viszonylag alacsony áron jelentek meg, és hamar jelentős példányszámot értek el. Gömbös halála után ezek a lapok a nem-nyilas jobboldal orgánumai lettek Az 1938-as esztendő több tekintetben is változást hozott a sajtószabályozásban. A társadalmi és a gazdasági élet egyensúlyának hatályosabb biztosításáról szóló évi XV. törvénycikk (ismertebb nevén az első zsidótörvény ) előirányozta a sajtókamara, a színművészeti és a filmművészeti kamara létrehozását. Az újságírói foglalkozás űzését is kamarai tagsághoz kötötte. A törvény szerint a zsidónak minősülő tagok száma nem haladhatta meg a tagság 20%-át a felállítandó kamarában. (Azokban a kamarákban, ahol a zsidók aránya magasabb volt húsz százaléknál, zsidót csak az újonnan felvett tagok 5%-áig lehetett felvenni). Ezzel Magyarországon az újságírói pálya szabadfoglalkozásból kötött pályává vált. A Budapesti Közlöny tanúsága szerint 1939 áprilisában az új sajtókamarába 1522 főt vettek föl. Kb újságíró felvételét pedig elutasították. Az autonómnak deklarált kamara a miniszterelnökség hatáskörébe került, vezetőjévé egyhangúlag a Függetlenség című lap főszerkesztőjét, Kolosváry-Borcsa Mihályt választották, akit aztán 1946-ban mint háborús bűnöst kivégeznek. 31 Ugyancsak a sajtókorlátozását jelentette az évi XVIII. törvénycikk (június 15.) az állami rend megóvása végett szükséges sajtórendészeti rendelkezésekről. A törvény nem jelentett új sajtótörvényt, csak az évi sajtótörvény egyes paragrafusait módosította. Az időszaki lapok terjesztése a kinyomtatás után miután egy példányt meg kellett küldeni az ügyészség részére továbbra is megkezdhető volt. A nem-időszaki kiadványok esetében azonban ugyancsak köteles példányt kellett beküldeni az ügyészségre. Amennyiben az ügyészség nem kezdeményezte a sajtótermék lefoglalását, akkor egy ívnyi terjedelemig a terjesztés 48 óra eltelte után, nagyobb terjedelmű kiadvány esetében pedig 8 nap után lehetett a terjesztést megkezdeni. Nem-időszaki sajtóterméknek bűntettet vagy vétséget megvalósító tartalma miatti lefoglalását, elkobzását, a büntetőeljárást és a sajtójogi felelősségre vonást nem akadályozta az a körülmény, hogy a terjesztést még nem kezdték meg; ha a terjesztés a lefoglalás következtében vált lehetetlenné, a cselekmény kísérletként volt büntetendő. A törvény a bíróság számára lehetővé tette annak megtiltását is, hogy az előtte egyébként nyilvánosan folyó tárgyalásokon elhangzott kijelentésekről és az ott történt eseményekről a sajtó beszámoljon. Rágalmazási és becsületsértési ügyekben a bíróság előírhatta, hogy csak az ítéletről tudósíthasson a sajtó. 30 Gergely Jenő: Gömbös Gyula. Politikai pályakép. Budapest, Vince, Budapesti Közlöny, április 30. Kókay Buzinkay Murányi i. m. (3. lj.) 180.; Markovits i. m. (14. lj.) 125.
17 16 Magyar sajtószabadság és -szabályozás A törvény rendelkezett az időszaki lapok indításának addig csak rendeletben szabályozott miniszterelnöki engedélyeztetésének kötelezettségéről is. Az engedélyeztetést kiterjesztette a már megjelenő időszaki lapokra is kivéve ez alól a minden nap megjelenő sajtótermékeket. Az engedélyt augusztus 31-ig kellett a lapoknak beszerezniük, tehát meglehetősen rövid határidő állt rendelkezésre. A lapengedélyek revíziójának következtében mintegy 200, Kolosváry- Borcsa megfogalmazása szerint zsidó lap szűnt meg, más adatok szerint 136 lap engedélyét nem hosszabbították meg, mindenestre a létező lapok 10%-a befejezte működését. 32 Érdekes módon az Est-konszern lapjai (Pesti Napló, Az Est, Magyarország), amelyek az ellenforradalom hatalomra kerülése idején a hivatalos közvélemény teljes elutasítását tapasztalhatták, nem szűntek meg. Az Est és a Magyarország az első világháború és az azt követő forradalmak alatt ahogy még a Pesti Napló utolsó főszerkesztője, a liberális Gratz Gusztáv fogalmazott olyan felelőtlen izgatást folytattak minden autoritás ellen, hogy nem lehetett rajta csodálkozni, ha a kommunizmus legyőzése után a forradalmak kirobbantói között szokták őket számon tartani. Igaz, hogy 1939 második felében az államhatalom nem tiszta eszközökkel megszerezte őket, majd a Pesti Naplót beszüntette, a másik két lap azonban a kormány lapjaként továbbra is fennmaradt (Az Est Pest néven folytatódott). 33 Az évi II. törvénycikk a honvédelemről aztán a kormányt ismét felhatalmazta azzal, hogy megtehesse mindazokat az intézkedéseket, amelyek szükségesek, hogy az időszaki lapok és más sajtótermékek a hadviselés érdekeinek vagy más fontos állami érdeknek megóvása végett ellenőrzés alatt álljanak. Ez a cenzúra bevezetésének lehetőségét is magában foglalta. A második világháború kitörése után a Teleki-kormány a 8140/1939. M. E. számú rendeletével aztán ténylegesen bevezette az előzetes cenzúrát. Az időszaki lapoknál a kirendelt ügyész vagy rendőrhatósági szerv a kéziratot vagy kefelevonatot azonnal átvizsgálta, más sajtóterméknél pedig késedelem nélkül hajtja végre a feladatot fogalmazott a rendelet. Budapesten a kirendelt ügyész mellé sajtóellenőrző bizottságot szerveztek az egyes minisztériumok delegáltjaiból. A bizottság elvileg konzultatív szerv volt, a döntés a kirendelt ügyész feladata volt. 34 Még ugyanezen év decemberében egy újabb miniszterelnöki rendelet (10800/1939. M. E. számú) fakultatívvá tette a cenzúrát, a kiadó maga dönthette el, hogy bemutatja-e a megjelentetés előtt a cikket, ha az nem érinti a honvédelem, a külpolitika, az ország belső rendjét, gazdasági érdekeit. 35 Ez ismét csak átmeneti időszaknak bizonyult, mert a második bécsi döntéssel egy időben újra kötelezővé tette a kormány az előzetes cenzúrát (5555/1940. M. E. sz.). A rendelet megtiltotta azt is, hogy a lapok fehér folttal (a törölt cikk helyének üresen hagyásával) jelenjenek meg. A cenzúra visszaállítására feltételezhetően azért került sor, mert a kormány úgy látta, hogy a német politikai orientációt bíráló sajtó veszélyeztetheti a magyar külpolitika sikerét. 32 Márkus László Szinai Miklós Vásárhelyi Miklós (összeáll. és s. a. r.): Nem engedélyezem! A Cenzúra Bizottság dossziéjából. Budapest, Kossuth, Gustav Gratz: Augenzeuge dreier Epochen. Die Memoiren des ungarischen Außenministers Gustav Gratz Hrsg. von Vince Paál und Gerhard Seewann. München, R. Oldenburg Verlag, A kormányzat adócsalással vádolta a konszern tulajdonosát, Gombaszögi Frida színésznőt (Miklós Andor özvegye), majd miután hajlandó volt a lapok tulajdonáról az állam javára lemondani, hirtelen ejtették az adócsalás vádját. 34 Márkus Szinai Vásárhelyi i. m. (32. lj.) Uo., ; Markovits i. m. (14. lj.) 114.
18 Sajtószabályozás és sajtószabadság a Horthy-korszakban nyarán, Teleki sajtóértekezleten nyílt Németország melletti állásfoglalást kért a sajtó munkatársaitól. Ez idő tájt tiltották be két hétre a Magyar Nemzetet, és távolították el a lap éléről Pethő Sándort. 36 A birodalmi német kormány mindvégig elégedetlen volt a magyarországi sajtó működésével. Magyarországnak a háromhatalmi egyezményhez való csatlakozásakor a német kormány javasolta, hogy rögzítsék a budapesti német és a berlini magyar követség, valamint a két külügyminisztérium sajtóosztályai közötti együttműködést. Az ajánlat elől a magyar fél kitért. 37 A magyarországi sajtó a cenzúra ellenére sem vált olyan mértékben gleichschaltolttá (egyhangúvá), mint a német. Ennek egyik oka az volt, hogy a magyar politika az erősödő szélsőjobb ellenére még mindig elég sokszínű volt. A cenzúra sem működött mindig a kormány elképzelései szerint. Egyrészt a szervezeti mechanizmus bonyolultsága is hordozott magában nehézségeket, másrészt pedig a cenzorként tevékenykedő miniszteri tisztviselők sem ítéltek azonos mérce szerint. Továbbá a változó kormányzati kívánalmakat is nehezen lehetett követni. Az sem volt egyértelmű, hogy ki is irányítja a cenzúrát. A bizottságok döntését az igazságügyi miniszter alá rendelt ügyész hagyta jóvá. A bizottság azonban a miniszterelnökség sajtófőnökének irányítása alatt állt. De a bizottság a miniszterelnökségről, a külügyminisztérium sajtóosztályáról, a honvédelmi minisztériumból is kapott utasításokat. A cenzorok számára készült utasításokat, amelyek gyakran telefonon érkeztek, az ún. Parancskönyvben foglalták össze. Havonta átlagban száz utasítás született, ezek nagyrészt konkrét ügyekre vonatkoztak, kisebb részben általános útmutatást tartalmaztak. Olyan is volt, hogy a szerkesztőségek közvetlenül kaptak utasítást, amiről a cenzúrát végző bizottság nem is tudott. 38 Az újságok is éltek a cenzúra tökéletlenségében rejlő lehetőségekkel. Volt olyan közlemény, amit naponta többször bemutattak, s előfordulhatott, hogy az egyik cenzori turnuson megbukott ugyan, a másikon viszont átment, és megjelenhetett. 39 A cenzúra irányítása leginkább akkor volt egy kézben, amikor Ullein-Reviczky Antal egyszerre volt a miniszterelnökség és a külügyminisztérium sajtófőnöke ( ). Még ekkor is nagyon nehéz volt valami fajta összehangoltságot elérni a meglehetősen nagyszámú sajtóorgánum között ban 23 országos, 70 helyi napilap, 11 hétfői lap és 174 politikai hetilap jelent meg Magyarországon. 40 A sajtóirányítás javítását, a sajtónak a magyar külpolitikai célok érdekében történő hatásosabb felhasználását célozták a sajtómunkatársai számára tartott értekezletek, különösen az 1942 szeptembere és 1943 augusztusa között működő főszerkesztői értekezletek. Számos cikket maga Ullein-Reviczky rendelt meg, instrukciókat adott, hogy miről ne írjanak, miről milyen hangnemben írjanak. 41 A kormány sajtópolitikáját gyakran érte kritika Németország részéről, és a magyarországi szélsőjobb oldaláról is, utóbbi azt kifogásolta, hogy a cenzúra a baloldal iránti pozitív diszkriminációt mutat. 36 Murányi Gábor (s. a. r.): A bilincsbe vert beszéd. Vásárhelyi Miklós sajtótörténeti tanulmányai. Budapest, Irodalom Kft., Márkus Szinai Vásárhelyi i. m. (32. lj.) Uo., Uo., 21.; Murányi i. m. (36. lj.) Sipos Balázs: Ezzel a kérdéssel ne méltóztassanak foglalkozni! Világháborús sajtóirányítás és az 1942/1943- as főszerkesztői értekezletek. In Joó András (s. a. r.): a háború szolgálatában. Főszerkesztői értekezletek szeptember augusztus 25. Budapest, Napvilág, Sipos (2011) i. m. (5. lj.) Sipos (2007) i. m. (40. lj.) 30. Sipos (2011) i. m. (5. lj.)
19 18 Magyar sajtószabadság és -szabályozás Pl. Rajniss Ferenc, a Magyar Futár szélsőjobboldali hetilap főszerkesztője Ullein- Reviczkyhez intézett levelében tiltakozik a rosszindulatú és gyalázatos cenzúrázás ellen. Kidobták a lapból egy amerikai képemet, amelyen amerikai katonák gyakorlatoznak. Kidobták egy erdélyi glosszámat, amelyben a Magyar Nemzetnek az erdélyi irodalomról írt cikkével és a Népszava kommentárjával foglalkoztam. ( ) a Népszava minden vasárnap már külön melléklet formájában megírhatja, hogy milyen lesz a szociáldemokrata béke. Az egész zsidó sajtót ráuszítják a magyar jobboldali mozgalmakra, a legaljasabb rágalmazás és gúnyolódás is engedélyezett a zsidóknak ( ) nálunk pedig a cenzúrának nincs más dolga, mint ártalmatlan amerikai képeket kidobálni ( ) Mi súlyosan cenzúrázzuk önmagunkat, s ami a cenzúrának marad, az igen sokszor csak okvetetlenkedés vagy a másik oldal szolgálata. 42 Az áprilisban, Hitler és Horthy klessheimi találkozóján a birodalmi kancellár megbízhatatlan személynek nevezte Ullein-Reviczkyt, aminek egyik oka a németek számára nem megfelelő magyar sajtópolitika volt. 43 Hitler és Horthy márciusi klessheimi találkozójára készült német külügyminisztériumi feljegyzésben is szemrehányásként szerepel, hogy a magyar közvélemény szócsöveiben, a Németországgal fennálló harci szövetségi viszony ellenére, helyet kapnak defetista, sőt részben németellenes irányzatok március 19-ével, Magyarország német megszállásával új fejezet következett a magyar sajtószabadság történetében, megkezdődött a sajtó német mintájú gleichschaltolása. Még márciusban a belügyminiszter betiltotta a Népszavát, a 8 órai Újságot, a Magyar Nemzetet, az Esti Kurírt, a Mai Napot és a Független Magyarországot. Ezt követte több vidéki lap megszüntetése. Számos újságírót, lapkiadót a Gestapo letartóztatott. A megmaradt, de nem németbarát irányítás alatt álló országos napilapok élén főszerkesztő-cserét hajtottak végre (Esti Újság, Friss Újság, Pesti Hírlap, Pester Lloyd). Az intézkedéseket egy utólag meghozott miniszterelnöki rendelettel igyekeztek legitimálni (10600/1944. M. E. sz.), amely felhatalmazást adott a miniszterelnöknek, hogy az állami rend megóvása érdekében betilthat időszaki sajtótermékeket. Április végén a cenzúrát egy miniszterelnöki rendelet fakultatívvá tette (10750/1944. M. E. sz.) a politikai napilapok esetében. Feltételezhetően a kormány számára ezeknek a lapoknak a szerkesztőségei megbízhatóbbnak minősültek, mint a cenzúrabizottság tagjai. A bizottság ugyanis olyan tartalmakat is kivetetett, amelyeket a kormány szeretett volna megjelentetni. Augusztus végén Horthy aktivizálódásával, a Sztójay-kormány menesztésével újra bevezették az előzetes cenzúrát minden sajtótermékre (11800/1944. M. E. sz.), és a sajtóirányításban is vezetőcserékre került sor: Kolosváry-Borcsa Mihályt Hlatky Endre, Bethlen korábbi személyi titkára váltotta a tájékoztatásügyi miniszteri biztosi poszton. Ezeknek az eseményeknek a sajtópolitika és -szabadság szempontjából azonban már nem volt jelentősége Márkus Szinai Vásárhelyi i. m. (32. lj.) Ránki György Pamlényi Ervin Tilkovszky Loránt Juhász Gyula (összeáll., s. a. r.): A Wilhelmstrasse és Magyarország. Német diplomáciai iratok Magyarországról Ford. Kallós Pál Simonffy-Tóth Ernő. Budapest, Kossuth, Uo., 775. Vö. Márkus Szinai Vásárhelyi i. m. (32. lj.) Uo.,
20 Sajtószabályozás és sajtószabadság a Horthy-korszakban Összefoglalás A Horthy-korszak nagy részében a cenzúra nem működött. Előzetes sajtóellenőrzés csak 1921-ig, illetve a második világháború alatt volt. Az államhatalom azonban számos lehetőséget fenntartott magának arra, hogy beavatkozzon a sajtó viszonyaiba: időszaki lapot csak a miniszterelnök engedélyével lehetett indítani, a belügyminiszternek joga volt lapokat ideiglenesen vagy végleg betiltani, ha azok a kormányzat szerint veszélyeztették a fennálló államhatalmat. Nem lehetett sajtószabadságról beszélni, de a sajtó sokszínű volt, és megjelenhettek a kormányt bíráló írások is. A társadalmi rend megdöntésére felszólító, nemzet- vagy vallásgyalázásnak minősülő, a kormányzót sértő vagy a szeméremsértő írások büntetendők voltak. Az egyes deliktumok megítélésénél a hatóságok számára a jogszabályok meglehetősen tág értelmezési lehetőséget biztosítottak, emiatt a szerzők feje felett mindig ott függött a perbefogás Damoklész-kardja. Számos esetben költőket, írókat is bíróság elé citáltak olyan írásokért, amelyekkel kapcsolatban nehezen képzelhető el, hogy a társadalmi rendet ténylegesen veszélyeztethették volna.

matches: Kúria Kúria bíróság Kúria Kúria Kúria bíróság bíróság bíróság


text:
Az e-per főbb szabályai | Nádas.eu
Mi az e-per?
A fogalom elektronikus úton való bírósági kapcsolattartást jelent, vagyis azt, hogy a felek beadványaikat nem papír alapon, hanem számítógépes Internet kapcsolat felhasználásával, elektronikus úton nyújtják be és a hatóság is ilyen módon lép velük kapcsolatba
Az e-per, mint jogosultság
Az elektronikus eljárás lehetősége mindenkire vonatkozik,
Az e-per, mint kötelezettség
Fizetési meghagyásos eljárás és az azt követő peres eljárásban
peres eljárásokban (korlátokkal)
Kikre kötelező?
belföldi székhellyel rendelkező gazdálkodó szervezetre
a jogi képviselővel eljáró félre
közigazgatási szervre
az ügyészre
a külföldi vállalkozás magyarországi fióktelepére
az egyéni cégre
a magánszemélyre a fizetési meghagyásos eljárásban
Néhány eljárásban évek óta (cégeljárás, fizetési meghagyás), más bírósági eljárásoknál 2015 óta, de általánossá 2016. januártól válik.
Mely iratok mentesülnek az e-kézbesítés alól?
a nem e-eljárásra kötelezett fél részére a keresetlevél
a nem e-eljárásra kötelezett fél részére, ha a papír alapú eljárást választja, valamennyi irat
a jogi képviselővel eljáró magánszemély fél részére személyesen kézbesítendő iratok (pl. idézés)
nagy mennyiségű, vagy egyedi, eredeti okiratok benyújtása
Mik a feltételei az elektronikus eljárásnak?
elektronikus postafiók (email cím)
kormányablakhoz való hozzáférés
számítógépes háttér és némi szakmai ismeret
az ügyvezető, ha a gazdálkodó szervezet nem jogi képviselővel jár el,
Lehet-e utóbb eltérni az elektronikus eljárástól?
Nem, az egyszeri ilyen eljárás akkor is megalapozza az elektronikus eljárás kötelezettségét, ha ez egyébként nem lenne kötelező
Mi történik papír alapú beadványokkal
be nem nyújtottnak kell tekinteni és
a bíróság bírságot szab ki (kötelezően)
Hogy vesz részt az alperes az eljárásban?
Mivel az alperes a keresetlevél benyújtásakor még nem, csak annak a megismerésekor, vagyis a részére történő megküldésétől vesz részt az eljárásban, a bíróság a keresetlevelet részére papír alapon kézbesíti, egyidejűleg felhívja arra, hogy ha elektronikus útra kötelezett, beadványait, okirati bizonyítékait kizárólag elektronikus úton nyújthatja be, és tájékoztatja a nem elektronikus úton történő benyújtás jogkövetkezményeiről (elutasítás, hatálytalanság). Összességében tehát az első kapcsolat felvételét követően ő is elektronikus levelezésre köteles.
Hogyan történik az iratok benyújtása?
Elektronikus úton, mellékletként pdf fileban a kérelem mellékleteként, kivéve a költségkedvezmény iránti kérelmet, az igazolási kérelmet, a kézbesítési vélelem megdöntése iránti kérelmet, részletfizetés és fizetésre halasztás engedélyezése iránti kérelmet, valamint a félbeszakadással összefüggő beadványokat
Idézés elektronikus levélben
A Pp 96. (3) szerint sürgős esetben elektronikus levél útján is helye van
Iratok megküldése
A fél kérheti, hogy a részére kiadható iratot elektronikus formában az általa megjelölt e-mail címre továbbítsa a bíróság (jegyzőkönyv) – illetékmentesség!
1./ általános, az eljárás kezdeményezésétől fogva folyamatos, kétoldalú
2./ az iratok digitalizálása és az eredeti megőrzése a felek kötelezettsége
3./ a bírósági iratok és a bíróságok részére küldendő iratok kézbesítése központilag, az Országos Bírósági Hivatalon keresztül, a kézbesítési rendszer útján
4./ a beadványt - ha a beadvány előterjesztésére az Országos Bírósági Hivatal elnöke űrlapot rendszeresít - űrlapon kell előterjeszteni
5./ ANYK rendszer használata, a mellékletek feltöltésével
6./ az űrlapokat az Országos Bírósági Hivatal a honlapján közzéteszi
7./ a törvény, illetve a bíróság által meghatározott határidőbe nem számít bele az a nap, amely során legalább négy órán át nem üzemelt a kézbesítési rendszer vagy az Országos Bírósági Hivatal rendszere
8./ a beadvány informatikai szempontból ellenőrzésre kerül, eredményéről a benyújtó ún. befogadás-visszaigazolást kap, ez a következő adatokat tartalmazza:
A befogadás-visszaigazolásban megjelölt időpontban a beadványt a bírósághoz megérkezettnek kell tekinteni.
9./ A bíróság a hozzá érkezett beadványról az elektronikus úton kapcsolatot tartó részére érkeztetési igazolást küld, amely tartalmazza:
f) azt a tájékoztatást, hogy az illetéket hogyan kell megfizetni
10./ A benyújtó a bírósági irat kézbesítéséről, annak az elektronikus kézbesítési tárhelyén történő elhelyezéséről a kézbesítési rendszer útján - az érkezést követően haladéktalanul, majd három nap elteltével ismételten - értesítést kap
Ha az elektronikus úton kapcsolatot tartó a bíróság által megküldött bírósági iratot az elektronikus kézbesítési tárhelyén történő elhelyezését követő ötödik munkanapon sem veszi át, akkor a bírósági iratot az ezt követő munkanapon kézbesítettnek kell tekinteni (kézbesítési vélelem).
Ha az iratot azért nem lehetett kézbesíteni, mert az elektronikus úton kapcsolatot tartó a kézbesítési rendszer azon szolgáltatását nem hozta létre vagy megszüntette, melyen keresztül a részére a bírósági iratok kézbesítésre kerülhetnek, az elektronikus úton kapcsolatot tartót a bíróság pénzbírsággal sújtja és a bírósági iratot papír alapon kézbesíti

matches: bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság