text:
Bozóki Antal (hon)lapja: KÖLCSÖNÖS NÉPIRTÁS?
Várady és a küszöb
Horvátország képviselői március 7-én a hágai Nemzetközi Bíróság (NB)[1] előtt befejezték érveik ismertetését a Szerbia elleni népirtási váddal kapcsolatban, azt állítva, hogy a belgrádi hatalom, a Jugoszláv Néphadsereg (JNA) és a paramilitáris alakulatok Szerbia ellenőrzése alatt próbálták meg 1991 és 1995 között megsemmisíteni a horvátokat azokon a horvátországi területeken, amelyeket Nagy-Szerbiához terveztek csatolni.
A NB előtt ezzel véget ért a Szerbia és Horvátország közötti per első felvonása.
A kölcsönös per második része március 10-én kezdődött, amikor Szerbia kezdte el ismertetni érveit az ellenkeresetből, amelyben a horvát hatalmat azzal vádolják, hogy 1995 augusztusában az Oluja (Vihar) hadművelet során népirtást követett el a szerbek ellen.
A per következő, harmadik szakaszára megszakításokkal – az eddig ismert menetrend szerint – március 20-a és április 1-je között kerül sor, az ítélet meghozatala pedig az idei év végén, vagy 2015 elején várható.[2]
Tárgyal a Nemzetközi Bíróság
Tizenöt éves per
Horvátország a népirtásra (genocídiumra) vonatkozó keresetét még a volt Jugoszláv Szövetségi Köztársaság (JSZK) ellen nyújtotta be, 1999. július 2-án, az Egyesült Nemzetek Szervezetének (ENSZ) a népirtás bűntettének megelőzéséről és megbüntetéséről szóló Egyezménye 9. szakaszára hivatkozva. E cikk szerint az Egyezmény értelmezéséből, alkalmazásából vagy végrehajtásából adódó vitákat „a vitában részt vevő bármely fél kérelmére a Nemzetközi Bíróság elé kell bocsátani”.[3]
A horvát kormány 2001. március 14-én kiegészített keresetében arra hivatkozik, hogy Szerbia 1991 és 1995 között közvetlenül ellenőrizte azokat az egységeket, amelyek Knin, Kelet- és Nyugat Szlavónia, valamint Dalmácia területén etnikai tisztogatást végeztek a horvát lakosság körében, aminek az eredménye „nagyszámú menekült, meggyilkolt, megkínzott és jogtanul fogvatartott” személy lett.
Horvátország a keresetben azt is kéri, hogy Szerbia, mit a JSZK jogutódja, térítse meg a kárt, amit a nemzetközi jog megsértésével okozott, olyan összegben, ahogy a bíróság megítéli.[4]
Belgrád 2002 szeptemberében kifogást emelt a NB illetékessége ellen, arra hivatkozva, hogy a horvát kereset benyújtása idején a JSZK nem volt az ENSZ tagja, nem volt a népirtás bűntettének megelőzéséről és megbüntetéséről szóló egyezmény, sem pedig a bíróság alapokmányának aláírója.
A NB ezt a kifogást 2008. november 10-én elutasította és a perben illetékesnek nyilvánította magát. (Időközben Montenegrót kihagyták a perből.)
Szerbia kormánya 2009. december 31-én ellenkereset nyújtott be a horvátországi szerbek elleni – ugyanabban az időszakban elkövetett – népirtás miatt, amelyben Horvátországot 400.000 szerb ellen elkövetett népirtási akciókkal és etnikai tisztogatással terheli.
Egy évvel később Horvátország írásbeli választ adott az ellenkeresetre, míg Szerbia 2011. november 4-én válaszolt a horvát beadványra.[5] A kiegészítő dokumentáció szerint Horvátországban mintegy 7.000 szerb áldozat volt, köztük 2.000 eltűnt.[6]
„Nem volt genocídium”
A horvát-szerb/szerb-horvátper központi kérdése, ami körül a jogászok most a kopját törik a hágai Béke Palotában, hogy volt-e népirtás, történt-e genocídium Horvátország területén?
Vannak jogászok, akik úgy vélik, hogy „a per kimenetele előre ismert, mert a népirtás nem nyer bizonyítást”.[7]
Florence Hartmann[8], a volt Jugoszlávia területén 1991. január 1-je után elkövetett háborús bűncselekmények kivizsgálására alakított törvényszék (ICTY)[9] ügyészségének egykori szóvivője is úgy véli, „nem volt genocídium”.[10]
Itt kerül képbe Várady Tibor a nemzetközi magánjog[11] professzora is, aki a per kapcsán több alkalommal is nyilatkozott a médiának.
Várady azt mondja, „közismert hogy történtek súlyos bűncselekmények”. – Horvátország területén bűncselekmények voltak az egyik és a másik oldalon is, de ezek nem érték el a népirtás színjét. Az ügyet bonyolítja, hogy itt az állami ellen vádról van szó. A történelem során soha egyetlen államot nem ítéltek el népirtás miatt – hangoztatta Várady.
– Mindettől függetlenül a Hágai (büntető – B. A.) Törvényszék úgy találta, hogy voltak bűncselekmények, de senkit nehogy nem ítélt el, de még csak nem is vádolt népirtással – nyilatkozta Várady.[12]
Hasonlóképpen vélekedik Ante Nobilo horvátországi ügyvéd is: – Én már régen előreláttam, hogy egyik keresetet sem fogadják el, annál az egyszerű oknál fogva, hogy Horvátországban egyik harcoló fél oldalán sem történt népirtás és ezért nincsen meg az ítélet alapfeltétele. A politikai elitek azonban a választók miatt nem állhatnak el a keresettől. „Ez már nem jogi, hanem politikai kérdés, egyszerűbb nekik, ha megmaradnak a keresetnél”, mondta Nobilo.
Habár a jogászok többsége szerint meglepetés nem történik, Belgrád és Zágráb is a legerősebb csapatot küldték Hágába.[13]
Népirtás pedig volt
Várady Tibor Jugoszlávia igazságügyi minisztere volt a Milan Panić kormányában (1992 júniusától 1993 márciusáig), 1990-1992 között a Szerb Köztársasági Parlamenti képviselője (UJDI), 1992 és 1994 között pedig a Jugoszláv Parlament képviselője.[14] (Horvátországnak a népirtás ügyében indított keresete az 1991-1995-ös időszakra vonatkozik.)
Váradynak aktív szerepe volt a NB-on is: 2001 és 2008 között a JSZK-t (valamint Szerbiát és Montenegrót, vagyis Szerbiát) képviselte Hágában, a Bosznia és Hercegovina,[15] Horvátország[16], valamint a NATO tagországok elleni perekben. „Ezek voltak az első perek, amelyekben egy országot népirtással vádoltak. Ezekben a perekben – nemzetközi megfigyelők szerint – a maximum lett elérve, amit Szerbiai szempontjából jogilag lehetséges volt elérni” – olvasható Várady életrajzában a Szerb Tudományos Akadémia honlapján.[17]
Az életrajzi adatoktól eltérően, Várady érvelései a NB-on – finoman fogalmazva – nem voltak túlságosan sikeresek. Az NB 2003. február 3-i ítéletével másodszor is elutasította a JSZK követelését, hogy vizsgálja felül illetékességét a Bosznia-Hercegovina által 1993-ban indított perben.
Várady, aki saját elmondása szerint „az eljárásjogi részben vállalta az ország képviseletét”, 2004 novemberében lemondott. Bejelentése ellenére, hogy „az érdemi részben nem vesz részt”, a per záró szakaszában, képviselőként mégis jelen volt és (másodszor is) elismételte az NB illetéktelenségére vonatkozó álláspontjait (amit aztán a bíróság – 2008. november 10-én – végleg elutasított).
A Bosznia által Szerbia ellen folytatott perben a NB 2007. február 26-án Hágában kihirdetett ítélettel felmentette a népirtásban való kollektív bűnösség felelőssége alól Szerbiát, mint államot, a 200 000 halálos áldozattal járó, 1992-95-ös boszniai háború ügyében, ugyanakkor megállapította, hogy Belgrád „nem tett meg mindent, hogy megakadályozza a srebrenicai népirtást”. Történelmi jelentőségű ítéletről van szó, mert ez az első eset, hogy a NB népirtás ügyében foglalt állást.
A döntés szerint a pénzbírság nem lenne megfelelő büntetés, de Bosznia és Hercegovinának joga van Szerbiától az elégtételre. Az ítélet Szerbiát „szimbolikus kompenzációra” kötelezte Bosznia felé, és arra, hogy rögtön tegyen eleget a nemzetközi törvényszék felé még létező kötelezettségeinek, külön kiemelve Ratko Mladić kiadatását (ami 2011. május 31-én megtörtént).
Tévedés lehet ezért Várady nyilatkozatában, hogy az egyéni felelősséggel foglalkozó hágai törvényszék „senkit sem ítélt el népirtásért”. A Radislav Krstić, a boszniai Szerb Köztársaság tábornoka elleni perben a törvényszék népirtásnak minősítette a nyolcezer áldozattal járó srebrenicai tömegmészárlást. Az ICTY fellebbviteli tanácsa a 2004. április 19-i ítéletben kimondta, hogy a boszniai Srebrenicában 1995-ben népirtás történt, amikor a szerbek a város bevétele után kivégeztek több mint hétezer bosnyák férfit.
A srebrenicai mészárlást népirtásnak minősítő ítélet történelmi jelentőségű lehet a nemzetközi (köz)jog alkalmazásában is. Ezzel ugyanis kitágult e jogi kategória eddigi értelmezése: immár nemcsak a teljes lakosság (férfiak, nők, gyerekek) elpusztítására irányuló törekvés tartozik ebbe a körbe, de a lakosság egy részének (ebben az esetben férfiaknak) a megölése is.
Messze földön híres jogtudósunknak felróják, hogy „amikor Horvátország 1999-ben népirtás vádjával beperelte Szerbiát, … azon nyomban igyekezett szakértelmével növelni a védelemre verbuválódott szakértői csoport hatékonyságának színvonalát. Magyar ember létére nyilván úgy érezte, hogy ezt diktálja számára a hazafias kötelesség. Meg az ugyancsak ’világhatalomnak’ számító magyar virtus: éppen egy vajdasági magyar ember álljon ki a szerbek által elkövetett gonosztettek védelmében!”[18]
A szerbiai RTV-nek adott nyilatkozatában[19] Várady szerint a Horvátország területén elkövetett bűncselekmények „nem érték el a népirtás színjét”. Feltehető viszont a kérdés a tudós professzornak, szerinte hány embert kell kivégezni, vagy elüldözni ahhoz, hogy megvalósuljon a népirtás bűncselekménye? Mikor lépik át a gyilkosok a nemzetközi jog által szabott küszöböt?
„Egyik oldalt sem nyilvánítják népirtásban bűnösnek” – nyilatkozta Várady a Danas c. belgrádi napilapnak.[20] Jogi ügyekben hálátlanság bármit is jósolni, amint Várady is tette, mert a végső szó mindig a bíróságé. A horvát-szerb/szerb-horvát perben ezt a NB tanácsa mondja majd ki, melynek elnöke a szlovák Peter Tomka. A NB a népirtásról állás foglalhat, a másik hágai, a délszláv bűnügyekkel foglalkozó törvényszéktől (ICTY) függetlenül is. A tárgyalás végéig még sok minden előkerülhet, kiderülhet…
Megtörténhet az is, hogy a NB – a két ország jogásztáborának álltásaival ellentétben – Szerbiát és Horvátországot is elmarasztalja a népirtás, illetve az erről szóló egyezmény III. cikkébe foglalt valamelyik bűncselekmény elkövetése miatt. Fontos intelem lenne ez a világ minden országa számára, hogy vitás ügyeiket békés úton, ne pedig háborúval, emberi- és anyagi áldozatok okozásával intézzék el.
Újvidék, 2014. március 11.
BOZÓKI Antal, ügyvéd
* Jóváhagyva és aláírásra, illetve ratifikálásra vagy csatlakozásra ajánlva a Közgyűlés 1948. december 9. napján kelt
260 A (III) számú határozatával, Hatálybalépés: 1951. január 12., a XIII. cikknek megfelelően.
Emberi Jogok – Nemzetközi Okmányok Gyűjteménye, Emberi Jogok Központja, Genf, Egyesült Nemzetek, New
York, 1988, 157-161. oldal és a Magyar Közlöny, 1955. május 11-i 54. sz. (az 1955. évi 16. sz. tvr.). Megjelent a
szerző Genocídium Egyezmény című mini könyvében, Újvidék, Dolgozók Kft., Családi Kör szerkesztősége, 1998,
43-62. oldal. A szerb nyelvű szöveg: Službeni vesnik prezidijuma Narodne skupštine FNRJ, 1950/2. szám.
1 Az Egyezményt kihirdető magyar jogszabály (az 1955. évi 16. törvényerejű rendelet) az „etnikai” (az angolban
„ethnic”) szó a „népi” jelzővel van felcserélve (Majtényi Balázs – Vizi Balázs: A kisebbségi jogok nemzetközi
okmányai (Gondolat Kiadó – MTA Jogtudományi Intézet – MTA kisebbségkutató Intézet, Budapest, 2003), 31. o
2 Az Egyezményt kihirdető magyar jogszabály a „szándékosan” (angolul „deliberately”) szó helyett a
„megfontolva” (angolul „premediated” kifejezést használja (Majtényi – Vizi megjegyzése, idézett kiadvány 31.
[1] The International Court of Justice (ICJ): http://www.icj-cij.org/homepage/index.php
[2] Marija Savić Stamenić: Srbija i Hrvatska u Hagu [Szerbia és Horvátország Hágában]. http://www.rts.rs/page/stories/sr/story/9/Politika/1535897/Srbija+i+Hrvatska+u+Hagu+.html, 2014. március 1. [19:30 -19:40]
[3] Az Egyezmény szövegét lásd: Emberi Jogok – Nemzetközi Okmányok Gyűjteménye, Emberi Jogok Központja, Genf, Egyesült Nemzetek, New York, 1988, 157-161. o. A szerb nyelvű szöveg: Službeni vesnik prezidijuma Narodne skupštine FNRJ, 1950/2. szám.
[4] Telegraf.rs / Tanjug: Istorija naših genocida [Népirtásaink története]: http://www.telegraf.rs/vesti/969791-istorija-nasih-genocida-sve-o-medjusobnim-tuzbama-srbije-i-hrvatske, 2014. március 1. [12:18]
[6] Lásd a 4-es alatti írásban
[7] Lásd a 2-es alatti írásban.
[8] http://en.wikipedia.org/wiki/Florence_Hartmann
[9] The International Crimilnal Tribunal for the former Yugoslavia – ICTY: http://www.icty.org/
[10] Katarina Živanović: Nije bilo genocida [Nem történt népirtás]. Danas,2014. március 4. 1. és 6.
[11] Jogág, amely felelet ad arra, hogy valamely polgári jogviszonyra két vagy több állam jogainak összeütközése esetén, melyik állam jogát kell alkalmazni. Ezzel ellentétben, a nemzetközi (köz)jog azoknak a magatartási szabályoknak az összessége, amelyek az államok közötti kapcsolatokat rendezik.
[12] Lásd a 2-es alatti írásban. Lásd még: Nenad Smiljanić: Nijedna strana neće biti proglašena krivom za genocid [Egyik felet sem nyilvánítják népirtásban bűnösnek]. Danas, 2014. február 26. 1. és 6.
[14] Ki kicsoda? Várady Tibor: http://hodis.vmmi.org/delivegeken/KiKi/Vaj-Var.htm
[15] Bővebben lásd: Bozóki Antal, Képtelen ítélet? Élet és irodalom, 2006. július 21. http://www.es.hu/kereses/szerzo/Boz%C3%B3ki%20Antal
[16] Lásd Váradynak a Horvátország által Szerbia ellen a Nemzetközi Bírósághoz benyújtott kereset ügyében adott nyilatkozatával kapcsolatos írásom. Bozóki Antal: Vitatható állítások. http://www.vajma.info/cikk/tukor/3153/Vitathato-allitasok.html, 2010. január 25. [14:54]
[17] Srpska akademija nauka i umetnosti [Szerb Tudományos és Művészeti Akadémia]: Tibor Varadi. Biografija [Életrajz]: http://www.sanu.ac.rs/Clanstvo/Biografije/TiborVaradi.pdf
[18] Szabó Angéla: Háború, megint… http://bozokiantal.blogspot.com/search?updated-max=2014-03-07T07:19:00%2B01:00&max-results=7, 2014. március 6. [18:32]
[19] Lás a 2-es jegyzetben.
[20] Nenad Smiljanić: Nijedna strana neće biti proglašena krivom za genocid [Egyik felet sem nyilvánítják népirtásban bűnösnek]. Danas, 2014. február 26. 1. és 6.
Bejegyezte: Bozóki Antal dátum: 19:28

matches: Bíróság Bíróság Bíróság bíróság bíróság bíróság


text:
Chernega: Az állam felelős a fakivágást ellenző tüntetőket elzavaró “kopaszok” tetteiért | Strasbourgi Figyelő
2019. 07. 08. 2019. 07. 08.
Kablis: Nem lehet általában tiltani a tüntetéseket, blogposztokat csak nagyon súlyos esetben lehet cenzúrázni
Navalnij: az orosz állam rendszerszinten üldözi a békés tüntetőket
Csonka: megverték a kihallgatáson, majd eltussolták az ügyet, az eredmény kétszeres egyezménysértés
Chernega and Others v. Ukraine
no. . 74768/10
Az ügy tizenegy kérelmezője a harkovi Gorkij park környékén tiltakoztak egy útépítés miatti fakivágás ellen. A kérelmezők a tiltakozások különböző fázisaiban vettek részt és az Egyezmény különböző pontjainak sérelmét állították. A kérelmezők a gyülekezési joguk (11. cikk), a tisztességes eljáráshoz való jog [6. cikk (1) bekezdése] és a kínzás tilalma (3. cikk) sérelmét állították.
2004 és 2010 között készítették elő a későbbi tiltakozásokat kiváltó útépítést, a fák kivágását 2010-ben engedélyezték. Az építtető ugyanebben az évben szerződést kötött két biztonsági céggel, a “Municipal Guard” és a P-4 elnevezésű társaságokkal. A rendőrség szintén számított rá, hogy a fakivágás miatt tüntetések lehetnek, ezért 27 rendőr folyamatos jelenlétét rendelte el és további rendőröket tartott készenlétben a közeli rendőrörsön.
A fák kivágása 2010 május 20-án kezdődött el, ami a kérelmezők szerint több száz tüntetőt vonzott. A tüntetők a fakivágás jogszerűtlenségét állították, felmásztak és odakötözték magukat a fákhoz, illetve a gépek elé álltak. A rendezvényt nem jelentették be előre. A biztonsági cégek emberei próbálták kiüríteni a területet, miközben a rendőrség nagyrészt passzívan szemlélte az eseményeket. Kisebb verekedések is kialakultak és legalább tizenöt alkalommal kellett a mentők segítségét kérni. A tiltakozások nagyrésze június 2-ára végetért, de néhányan egészen augusztus közepéig próbálták megakadályozni és nehezíteni a fák kivágását.
A Bíróság által figyelembe vett egyik videobizonyíték a tiltakozásról és biztonsági őröknek tűnő személyek fellépéséről.
A tüntetők több “támadást” is kifogásoltak, amelyeket ellenük indítottak a biztonsági őrök május 20-a és június 2-a között. Május 27-én a kilencedik kérelmező állítása szerint őt azonosítatlan, narancssárga ruhás emberek verték meg, aminek következtében horzsolásokat szerzett a fején. Május 31-én a hetedik kérelmezőt verték meg fekete ruhába öltözött emberek, akik a “Municipal Guard” jelvényét viselték, amikor ő meg akart védeni egy másik, szintén bántalmazott tüntetőt. Június 2-án a kérelmezők szerint fekete ruhás, a “Municipal Guard” jelvényét viselő emberek megpróbálták megtisztítani az építési területet a tüntetőktől. Eközben a kérelmezők szerint működő láncfűrésszel közelítette meg a harmadik kérelmezőt két munkás, és az egyikük majdnem megsebesítette őt.
Május 28-án hét kérelmezőt (köztük az első és második kérelmezőt) tartóztattak le a rendőri intézkedésnek való ellenszegülés miatt, mert a rendőrség szerint a felszólítások ellenére nem hagyták el az építési területet és amikor a rendőrök megpróbálták kihozni őket, ennek ellenálltak. A kérelmezők szerint viszont ők a park nem körülzárt részén voltak, ahol egyszercsak megjelentek a biztonsági őrök, akik egy szük körbe terelték őket, majd a rendőrök ahelyett, hogy a tüntetőknek segítettek volna, őket, köztük a kérelmezőket kezdték el egyenként kiemelni, de ennek az intézkedésnek a tüntetők nem álltak ellen.
Más kérelmezőt is letartóztattak, illetve a kilencedik kérelmező június 2-án jelezte, hogy határozatlan ideig minden nap reggel nyolctól délután négyig tiltakozni fognak a fakivágás ellen. Júniusban kiderült, hogy az útépítésnek nem volt megfelelő a környezeti hatásvizsgálata, ezért 1006 fa ültetését tették kötelezővé. Július 2-án a hatóságok elfogadhatónak találták a hatásvizsgálatot.
A kérelmezők és más tüntetők is kifogásolták, hogy munkások és fekete ruhás, a biztonsági cég logóját viselő emberek zaklatták őket, és a rendőrség nem tett semmit. A nyomozás során a “Municipal Guard” vezetője azt állította, hogy a helyszínen sokan viselték a cég logóját, akik valójában nem álltak a cég alkalmazásában. Az ügyészség először nem rendelt el nyomozást az ügyben, de a felettes ügyész további vizsgálatra utasított. Ennek a kiegészítő vizsgálatnak a lezárása után az ügyészség arra jutott, hogy nem indít büntetőeljárást sem a munkások, sem a biztonsági cég, sem az építkezést vezetők ellen. Az ügyészség leírása szerint az építtetők körülkerítették az építési területet, majd az ott tartózkodókat távozásra szólították fel, és a rendőrség segítségét kérték. A letartóztatásokat az eredményezte, hogy többen nem tettek eleget a felszólításnak.
Az első és a második kérelmezőt kilenc nap elzárásra ítélte a bíróság, noha mindketten azt állították, hogy csak nézelődtek. Azt viszont nem cáfolták, hogy az intézkedés idején a tüntetők között voltak. A kérelmezők a másodfokú tárgyalás idején őrizetben voltak és a tárgyaláson nem lehettek jelen, de az ügyvédjük ott volt.
A hetedik és kilencedik kérelmező bántalmazása ügyében a rendőrség nem indított nyomozást, mert szerintük a kérelmezők állításai alaptalanok voltak. A kérelmezők és más tüntetők eljárást indítottak azért, mert a rendőrség nem védte meg őket a tüntetés során. A bíróság első fokon elutasította a panaszt, az ügy strasbourgi kommunikációja idején ez az eljárás másodfokon még folyamatban volt.
A biztonsági őrök magatartása államnak való betudhatósága
A Bíróság először azt vizsgálta, hogy a parkban megjelenő, biztonsági őrnek kinéző emberek magatartásáért felelőssé tehető-e az ukrán állam. A Bíróság következetes gyakorlata szerint az állam képviselői (agent) által elkövetettekért felelős maga az állam, de azt, hogy ki minősül ilyen képviselőnek, az ügy egyedi körülményei alapján lehet csak eldönteni. Ennek során a kinevezés rendjét, az ellenőrzés és felelősségre vonás lehetőségeit, a célokat és a konkrét személy hatásköreit és feladatát kell figyelembe venni. Ezen túlmenően az állam tétlensége is felvetheti az állam felelősségét, valamint a hatáskörön túl (ultra vires) eljáró tisztviselőkért is felelős az állam.
A konkrét ügyben a Bíróság azt állapította meg, hogy a “Miunicipal Guard” biztonsági őreinek magatartása betudható az ukrán államnak. A cég önkormányzati tulajdonban volt, de piaci alapon is vállalt megbízásokat többségében polgári jogi szerződések alapján. Ez azonban önmagában nem mentesíti az államot. A Bíróság hivatkozott arra is, hogy a rendőrök többször jelen voltak a biztonsági őrök által alkalmazott erőszak idején és nem avatkoztak be, ami szintén a betudhatóságot erősíti.
A 3. cikk (kínzás tilalma) sérelme
A harmadik kérelmező panaszát, aki azt állította, hogy működő láncfűrészekkel fenyegették meg a munkások, a Bíróság befogadhatatlannak ítélte, mivel a videobizonyítékokból kiderül, hogy a munkások nem fenyegették meg őt, hanem a kérelmező közelítette meg veszélyes módon a működő láncfűrészeket. A hetedik és kilencedik kérelmező ügyét, akik a biztonsági őrnek kinéző emberek általi bántalmazást állították, a Bíróság befogadhatónak ítélte. A Bíróság szerint kínzás, megalázó vagy embertelen bánásmód nem történt, tehát anyagi értelemben nem sérült az Egyezmény 3. cikk, de azzal, hogy a hatóságok nem vizsgálták ki kellő mértékben az ügyet, a 3. cikk eljárási oldalát megsértették.
A hetedik és kilencedik kérelmező ügyében a Bíróság nem látta bizonyítottnak a kínzást. Az eseményekről készült számos videofelvétel ellenére a kérelmezők nem tudtak olyat csatolni, amelyen velük szembeni kínzásra utaló jelenetek lennének láthatóak, illetve a rendőrség nem vetett be könnygázt, gumibotot vagy más eszközt, ami miatt felmerülne a rendőrség fokozott felelőssége.
Az ukrán hatóságok megsértették azonban a 3. cikk eljárási oldalát, mert nem nyomoztak a kínzásra nem teljességgel megalapozatlanul utaló ügyben. A kérelmezők orvosi papírokkal tudták igazolni a sérüléseiket és az is biztos, hogy ott voltak a tüntetésen. Ez azt jelenti, hogy a kérelmezők állításai nyomán alappal merült fel a 3. cikk sérelme. A nyomozást végül vádemelés nélkül zárták le, de az erről szóló döntést Ukrajna nem nyújtotta be a Bírósághoz és nem tisztázta, hogy erre miért nem került sor, sőt a kérelmezők számára sem kézbesítették azt. A Bíróság szerint így a kérelmezők nem tudhatták meg, hogy az ügyükben milyen vizsgálat indult, milyen nyomzati cselekmények történtek és pontosan miért látták úgy a hatóságok, hogy az ügyük alaptalan. A kormány hivatkozott arra, hogy a kérelmezők nem vetették alá magukat orvosszakértői vizsgálatnak, de a Bíróság szerint az állam feladata, hogy ennek szükségességére felhívja a figyelmet, de a jelen ügyben erre nem került sor. A kérelmezőket sosem utasították a hatóságok, hogy szerezzenek be egy ilyen bizonyítékot, így az állam nem hivatkozhat ennek a hiányára.
A Bíróság azt is figyelembe vette ebben a körben, hogy azonosíthatatlan, biztonsági őrként viselkedő, de engedéllyel nem rendelkező emberek is jelen voltak a helyszínen, minderről bővebben a 11. cikk sérelme kapcsán lesz szó.
A 6. cikk (tisztességes eljárás) sérelme
A Bíróság az első és második kérelmező ügyében, akiket kilenc nap elzárásra ítéltek, noha állításuk szerint csak nézelődtek, és nem lehettek jelen a másodfokú tárgyaláson, megállapította a 6. cikk sérelmét. A Bíróság először azt rögzítette, hogy mivel szabadságvesztésről van szó, ez büntetőjogi jellegű eljárásnak minősül, és ezért a 6. cikk teljeskörű védelme illeti meg a kérelmezőket.
A Bíróság rögzítette, hogy a 6. cikk (1) bekezdése nem teszi kötelezővé, hogy másodfokú bíróságot kell létrehozni, de ha működik másodokfú bíróság, akkor az ott folytatott eljárásnak meg kell felelnie a tisztességes eljárás követelményeinek. A Bíróság szerint a kérelmezők sosem mondtak le a tárgyaláson való jelenlét jogáról, és az eljárás tisztességességéhez szükség lett volna a jelenlétükre. A Bíróság szerint nincs döntő jelentősége, hogy a kérelmezők ügyvédje nem kérte a kérelmezők jelenlétét, az viszont különösen fontos, hogy a kérelmezőket nem értesítették a tárgyalásról és nem volt bevett eljárás sem arra, hogy a kérelmezők hogyan kérhették volna az átszállításukat.
A 11. cikk (gyülekezési jog) sérelme
A kérelmezők összesen hét ponton állították az Egyezmény 11. cikkének sérelmét, ezek közül csak az első és második, valamint a hetedik és kilencedik kérelmező vonatkozásában állapította meg a Bíróság az egyezménysértést. Terjedelmi korlátok miatt itt csak az ezekre vonatkozó érvelést ismertetjük. A Bíróság mindenekelőtt hangsúlyozta, hogy a gyülekezési jog a demokratikus társadalom alapját képezi, és az ezt a jogot korlátozó szabályokat szűken kell értelmezni és minden ilyen korlátot meggyőzően meg kell indokolni.
Az első és a második kérelmező azt állította, hogy ők nem tüntetni jöttek, egyikük a munkahelyére biciklizett, de meglátták a tömeget és megnézték mi történik. A Bíróság úgy ítélte meg, hogy aki a biztonsági őrök és a rendőrök intézkedése során a tömegben állt nem lehetett puszta szemlélődő, hiszen mindenkinek lehetősége volt még az intézkedés előtt elhagyni a helyszínt. A Bíróság figyelembe vette azt is, hogy a nemzeti bíróság szerint a kérelmezők ellenálltak az intézkedésnek, ami szintén a tüntetők módszere volt annak érdekében, hogy nehezítsék a fák kivágását. A Bíróság azt is figyelembe vette, hogy az Amnesty International is tüntetőkként hivatkozott az első és a második kérelmezőre is. Mindezek alapján a Bíróság arra jutott, hogy a két kérelmező tüntetőként volt jelen és ezért a hatóságok az ellenük zajló eljárással a 11. cikk által védett jogukat korlátozták.
A Bíróság szerint a nemzeti bíróságok nem indokolták meg kellőképpen, hogy miért volt indokolt a két kérelmező kilenc napos elzárása, különösen abból a szempontból, hogy más tüntetőket nem sújtottak ilyen szigorú büntetéssel. A Bíróság ezért megállapította a 11. cikk sérelmét.
A hetedik és kilencedik kérelmező azt állította, hogy az őket megverő biztonsági őrnek kinéző emberek egyúttal a gyülekezési jogukat is megsértették, és ezzel a Bíróság egyetértett. A Bíróság szerint az állam feladata, hogy biztosítsa a tüntetések békés lezajlását, és vitán felül áll, hogy a rendőrség tudott a tüntetésről, hiszen jelen volt azon. A Bíróság megvizsgálta a biztonsági őrökre vonatkozó ukrán szabályokat és megállapította, hogy azok alapján nem tűnik a biztonsági őrök feladatának a tömeg kezelése és a tömegoszlatás, fő feladatuk a lezárt területre való belépés megakadályozása lehet. A szabályok szerint továbbá a nem sürgős esetekben a biztonsági őröknek a rendőrség segítségét kell kérniük. Ezzel szemben az ügyben semmi sem indokolta a sürgősséget és a tüntetők már a terület lezárása előtt ott voltak, később kerítették körbe a területet az építési terület határát jelző szalaggal. Mindezzel párhuzamosan az ukrán állam nem indokolta meg, hogy a rendőrség miért nem avatkozott közbe, miközben szemtanúja volt az eseményeknek.
A helyszíenen ráadásul biztonsági őrnek tűnő, jelvényt viselő emberek is jelen voltak, akikről később kiderült, hogy nem biztonsági őrök. Ez szembe megy a biztonsági őrökre vonatkozó nemzetközi ajánlásokkal és az ukrán jog alapján is problémákat vet fel, de sosem vizsgálták ki Ukrajnában. A Bíróság emlékeztetett, hogy az erőszakot alkalmazó biztonsági erők tagjainak egyedileg azonosíthatónak kell lennie, például a maszkot viselő rendőrökön egyedi azonosító számnak kell lennie. A Bíróság szerint problémás, hogy az állam semmilyen lépést nem tett, hogy kiderítse, hogy hogyan lehettek a helyszínen olyan biztonsági őrként viselkedő személyek, akik nem rendelkeztek engedéllyel. Mindezek alapján a Bíróság megállapította a 11. cikk sérelmét.
Címlapkép: Fekete ruhás biztonsági őrnek tűnő személyek a Gorkij parkban 2010-ben, forrás: http://deti.zp.ua/eng/show_article.php?a_id=600125.
11. cikk / 3. Cikk / 6. cikk / Gyülekezés és egyesülés szabadsága / Kínzás tilalma / kopaszok / Tisztességes tárgyaláshoz való jog
Ulusoy: az állam kötelessége biztosítani az orvosi műhibával kapcsolatos panasz hatékony kivizsgálását

matches: Bíróság bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság


text:
BUDAPEST – Elrendelték a hajóbaleset okozásával gyanúsított kapitány letartóztatását | Gondolat - Kanadai Magyar Magazin
BUDAPEST – Elrendelték a hajóbaleset okozásával gyanúsított kapitány letartóztatását
2019. június 2. — Mikos
2019. JÚNIUS 1. SZOMBAT. 15:37
A Fővárosi Törvényszék egy hónapra elrendelte a szerdai dunai hajóbaleset ügyében meggyanúsított hajóskapitány letartóztatását – tájékoztatta a Fővárosi Főügyészség szombaton az MTI-t. A Fővárosi Törvényszék azt közölte: a megalapozott gyanút egyebek mellett a helyszíni szemle jegyzőkönyve, fényképfelvételek, kamerafelvételek támasztják alá.
Élő Gábor (b) és M. Tóth Balázs, a dunai hajóbaleset ügyében meggyanúsított, a Viking Sigyn szállodahajó kapitányának jogi képviselői sajtótájékoztatót tartanak Fővárosi Törvényszék épülete előtt
A bíróság megállapította azt is, hogy a gyanúsított – a végzés véglegessé válását követően – 15 millió forint óvadék letétele esetén, Budapest területén bűnügyi felügyeletbe kerülhet, nyomkövető eszköz alkalmazása mellett. Az óvadék lehetőségének megállapítása ellen az ügyészség fellebbezést jelentett be – olvasható az ügyészségi közleményben.
A Fővárosi Törvényszék szombat délután az MTI-hez eljuttatott közleményében azt írta: a Budai Központi Kerületi Bíróság szökés és elrejtőzés veszélye miatt rendelte el annak a terheltnek a letartóztatását, akit halálos tömegszerencsétlenséget eredményező vízi közlekedés gondatlan veszélyeztetésének vétségével gyanúsít az ügyészség.
A bíróság a gyanúsított védője által előterjesztett óvadék megállapítására irányuló indítványt elfogadta, de mivel annak megállapítása ellen az ügyészség fellebbezett, ezért a döntés nem végleges.
Ha a fellebbezés ügyében másodfokon eljáró Fővárosi Törvényszék helybenhagyja a szombati döntést, majd azt követően a gyanúsított az óvadékot befizeti, akkor a terhelt Budapestre kiterjedő bűnügyi felügyeletet kap, nyomkövetővel együtt alkalmazva. Ebben az esetben a gyanúsított nem hagyhatja majd el a főváros területét – emelték ki.
Ha bűnösnek találják, 2-től 8 évig terjedő börtön várhat a kapitányra
A gyanú szerinti cselekmény – bizonyítottság esetén – 2-től 8 évig terjedő szabadságvesztéssel büntetendő bűncselekménynek minősül. A megalapozott gyanút egyebek mellett a helyszíni szemle jegyzőkönyve, fényképfelvételek, kamerafelvételek támasztják alá. A bíróság indokolásában felhívta a figyelmet arra, hogy a „megalapozott gyanú még nem jelent ítéleti bizonyosságot, a nyomozás még folyamatban van”.
A bíróság megállapította, hogy a gyanúsítottal szemben a személyi szabadságot korlátozó bírói engedélyes kényszerintézkedés alkalmazásának különös oka, azaz a szökés, elrejtőzés veszélye megállapítható, mert bár a terhelt személyi, családi, megélhetési és lakhatási körülményei teljes mértékben rendezettek, s ezek a szökés, elrejtőzés veszélye ellen ható tényezők, ugyanakkor az adott cselekmény jelentős tárgyi súlyú és igen súlyos következményekkel járt.
A gyanúsított nem magyar állampolgár, magyarországi tartózkodási hellyel vagy kötődéssel nem rendelkezik, s munkájából adódóan tartózkodási helye gyakran változik, illetve nehezen elérhető. Indokolásában a bíróság arra a körülményre is felhívta a figyelmet, hogy a terhelt úgy a környező nyugat-európai országokban, mint saját hazájában jelentős helyismerettel rendelkezik, továbbá mind az anyagi lehetőségei, mind pedig az esetleges személyi kapcsolatai lehetővé tennék számára, hogy a hatóságok látóköréből adott esetben hosszabb időre kikerüljön, márpedig a cselekmény jellege miatt indokolt annak biztosítása, hogy a gyanúsított az eljárás kezdeti szakaszában a hatóságok számára lényegében bármikor elérhető legyen.
Védői indítványra a bíróság megvizsgálta, hogy a kényszerintézkedés céljának elérése érdekében letartóztatás helyett bűnügyi felügyelet óvadékkal együtt alkalmazható-e. Az első fokon eljáró bíróság álláspontja szerint egy, a vállaltnál magasabb összegű, de a gyanúsított személyi és vagyoni helyzetével arányos mértékű óvadék alkalmazása esetén a letartóztatás helyett a bűnügyi felügyelet alkalmazható, mert az óvadék, valamint a nyomkövető együttes alkalmazása megfelelően szolgálja a büntetőeljárás érdekeit és a gyanúsított részére visszatartó erővel bír a szökés, elrejtőzés vonatkozásában – fejtette ki a törvényszéki közlemény.
Szerda este nem sokkal 9 óra után a Margit hídnál a Viking szállodahajóval ütközött a jóval kisebb, dél-koreai turistákat szállító Hableány turistahajó, amely másodpercek alatt elmerült. Hét embert a környező hajókon utazók mentettek ki, hét embernek a holttestét találták meg, mindannyian dél-koreai állampolgárok voltak. A hajóbalesetben 21 ember eltűnt.
A Budapesti Rendőr-főkapitányság csütörtökön közölte, hogy a vízi baleset körülményeinek tisztázása érdekében hajózási nautikai szakértő bevonásával nyomozást rendelt el. A nyomozók szemlét tartottak, tárgyi bizonyítási eszközöket foglaltak le. A nyomozás során beszerzett személyi és tárgyi bizonyítékok alapján felmerült a személyre szóló megalapozott gyanú, ezért a szállodahajó kapitányát a nyomozók halálos tömegszerencsétlenséget okozó vízi közlekedés veszélyeztetése miatt gyanúsítottként hallgatták ki.
A szállodahajó 64 éves ukrán állampolgárságú kapitányát – gyanúsítotti kihallgatása után – csütörtökön vették őrizetbe. A nyomozó hatóság előterjesztése alapján pénteken a Budapesti VI. és VII. Kerületi Ügyészség indítványt tett a gyanúsított letartóztatására.
Pénteken a férfi ügyvédjei nevében M. Tóth Balázs az MTI-vel azt közölte: védencük a gyanúsítással szemben panasszal élt, tagadja, hogy szabályt szegett volna vagy bűncselekményt követett volna el.
Az Országos Rendőr-főkapitányság szóvivője az M1 aktuális csatornán szombat délután közölte, hogy azonosították a baleset hét dél-koreai áldozatát. Gál Kristóf elmondta: a hét elhunytat egyrészt a holttestekről vett ujj- és tenyérlenyomatok alapján a dél-koreai hatóságok közreműködésével, valamint a hozzátartozóknak bemutatott fényképek segítségével azonosították. A szóvivő arról is beszélt, hogy a mentésben azért nem vettek részt a rendőrség helikopterei, mert van egy úgynevezett időjárási minimum, amely alatt a gépek nem szállhatnak fel.
A baleset áldozatait gyászoló dél-koreaiak hazájuk mentőalakulatának margitszigeti bázisán
Szerda este olyan körülmények voltak, hogy a rendőrség egyébként éjjellátó készülékkel is felszerelt helikopterei nem kaptak felszállási engedélyt sem a Liszt Ferenc Nemzetközi Repülőtérről, sem Bácsbokodról – emelte ki.
Gál Kristóf az MTI-nek az adást követően elmondta: az első vízi egységek 21 óra 15 perckor, az első szárazföldi egységek pedig 21 óra 19 perckor érkeztek a helyszínre. A rendőrség által korábban közölt 21 óra 29 perces kiérkezési időpont a bűnügyi állományra vonatkozott – emelte ki.
Újabb videó jelent meg a balesetről
Szombaton a Személyhajósok Szövetsége újabb videót tett közzé a balesetről. A Jászai Mari téri kikötő egyik kamerája által rögzített felvételen az látható, ahogy a szállodahajó nekimegy a turistahajónak, ami emiatt keresztbe fordul, majd – bár ez már nem látható rendesen a videón – felborul.
"”>
A videón az is látszik, hogy az ütközés után a Viking megáll, majd visszatolat – vagy a víz visszasodorja az ütközés helyszínére. A felvételt kinagyítva a vízbe esett emberek is észrevehetők, ők a hullámokkal küzdve kapálóznak, próbálnak a felszínen maradni, a Viking Sigyn fedélzetéről valaki mentőmellényt dobva próbál segíteni a bajbajutottaknak.
Gyűjtést hirdet a Magyarországi Református Egyház a baleset áldozatainak családtagjai javára – közölte a Tiszántúli Református Egyházkerület sajtóreferense szombaton. Az adományokat a Magyarországi Református Egyház 10702019-19024048-55300001-as bankszámlaszámára várják – olvasható a közleményben.
Közölték, az egyház „megdöbbenéssel és mély szomorúsággal értesült” a hajókatasztrófáról, és mivel a dél-koreai református közösségekkel és egyetemekkel évtizedek óta szoros testvéri kapcsolatokat ápolnak, „különösen megrendített” őket ennek a szörnyű balesetnek a híre. Úgy fogalmaztak: „arra kérnek mindenkit, hogy hordozzák imádságban szenvedő testvéreinket, és csatlakozzanak az adománygyűjtéshez”.
« Magyar Levente: Komoly és valós az érdeklődés Kanadában a magyar élelmiszeripari termékek iránt
Vám-emelés Trump válasza a bevándorlásra »

matches: bíróság Bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság


text:
Otthonvédő programajánló június 14-re – Bal – Rad
Otthonvédő programajánló június 14-re
A Sárgapólósok ismét a Kúrián tüntetnek – Mit szól ehhez darák?
Budapesten, az V. kerületi Markó-u. 16-ban. 2017. június 14., 10:30–12:30
– wellmann még mindig a helyén
– A Sevizások érveit lövik a főbírók
– A jogegységikkel a bankárok érdekét szolgálják
– Az ügyészségek nem foglalkoznak a SeVizások feljelentéseivel
Mindez azt eredményezi, hogy véleményt kell nyilvánítani a Kúria épületében.
A legbátrabbak már négyszer tüntettek bent az épületben. Ugyan Ők már sátoroztak két napot az épület előtt.
Most ismét az épületbe készülünk.
Az eseményoldal itt érhető el: https://www.facebook.com/events/186463475216078/?active_tab=about
A közelmúltban született egy kollégiumi vélemény arról, hogy a bíróságokon és a bíróságok közelében hogyan kell, vagy nem kell tiltani a demonstrációkat. Ez a vélemény itt olvasható: http://www.lb.hu/hu/kollvel/12017iii27-kmk-velemeny-gyulekezesi-jog-birosagokat-erinto-gyakorlasanak-egyes-kerdeseirol
Most megnézzük, hogy darák is úgy értelmezi-e mint mi.
Van egy időszerűsége is annak, hogy odamenjünk. wellmanót végül elmarasztalták etikailag a „nemjogászos” kijelentéséért. Igaz, hogy csak név nélkül, de mindannyian tudjuk, hogy róla szólt az az OBT állásfoglalás, hogy „bírói hivatáshoz méltatlan” amit tett.
A fura csak az, hogy még mindig hivatalában van.
Az állásfoglalás itt olvasható: http://hitelsikerek.hu/wp-content/uploads/2017/03/5_2017_II_13-Etikai-%C3%81ll%C3%A1sfoglal%C3%A1s.pdf
Ha neked sem tetszik, gyere a Kúriára 2017. június 14-én 10:30-ra.
A demóhoz darák hozzájárulását kértük a saját véleményük pontjai alapján. A levelet itt olvashatod:
„Tárgy: Hozzájáruló nyilatkozat kérése a Kúria épületében tartott véleménynyilvánításhoz
Tisztelt Darák Péter Úr!
Az 1/2017.(III.27.) KMK vélemény 1. és 2. pontja alapján hozzájárulását kérjük, hogy 2017. június 14. napján 10:30 – 12:30 perc között a Kúria épületének aulájában a Justitia szobor előtt véleménynyilvánító rendezvényt tartsunk.
A demonstráció témája, céljai:
Tiltakozás az ellen, hogy Wellmann Gyögy a mai napig hivatalában van annak ellenére, hogy az elmúlt időszakban több, bíróhoz, és így bírói vezetőhöz különösen méltatlan megnyilvánulást tett.
– Az érintett wellmannságok:
o Elvtelen levelezése a bankszövetséggel egy konkrét ügy kapcsán
o SeVizásokat védő ügyvédekre általánosságban tett, nyilvánosan közölt negatív véleménye
Bár kimondva nem lett, de minden a témával kicsit is foglalkozó személy számára egyértelmű, hogy az 5/2017. (II.13) OBT állásfoglalás Welmann György „nemjogászos” kijelentéséről szól.
Igen furcsa helyzet, hogy egy bírósági vezető tettét – még ha névtelenül is – az OBT „bírói hivatáshoz méltatlan” cselekedetnek minősíti, és a bírói vezetőt nem távolítják el a helyéről, nem mentik fel.
Épp ez miatt jelen társadalmi helyzetben kifejezetten kívánatos, hogy egy jelképes helyszínen fejezzük ki ezzel kapcsolatos véleményünket.
Cél, és témaként jelölöm még meg a SeViza kölcsönökkel kapcsolatos jogegységi döntések bírálatát, a SeVizások érveinek kilövésével kapcsolatos főbírói kinyilatkozások bírálatát, valamint az ügyészség részéről a SeViza kölcsönökkel kapcsolatos feljelentések kezelésének bírálatát.
Mivel a tiltakozás nem érint a tiltakozás idejében zajló tárgyalást, annak befolyásolását nem célozza, nem irányul arra, hogy a bíróság által tárgyalt valamely ügy eldöntésére nyomást gyakoroljon, így a hivatkozott KMK vélemény megállapításai alapján nem eredményezhet automatikus tiltást a bíróság működésének súlyos megzavarása miatt.
Tiltás tekintetében nem igazolható, maga a demonstráció fizikai jellemzői alapján megfogalmazott tiltás sem.
A tiltakozást a korábbi tiltakozásokhoz hasonlóan csendes véleménynyilvánításként tervezzük megvalósítani. Ezzel a bíróság munkavégzését nem akadályozzuk.
A Kúria épületébe való bejutást sem akadályozzuk, hiszen szintén a korábbi tiltakozásokhoz hasonlóan a bejárattól a lépcsőig leterített szőnyeget szabadon hagyjuk. Itt a munkatársak, és az ügyfelek is szabadon tudnak közlekedni.
A tiltakozás két órán keresztül csendben a földön ülve, vagy állva, figyelemfelhívó plakátok tartásával, és-vagy eltávolítható módon történő felragasztásával történik.
Közben hangosító berendezés nélkül megvalósított sajtótájékoztatók lesznek.
Mivel a rendezvényt nem közterületen kívánjuk megtartani, így a rendőrség felé a gyülekezési törvény szerint nincs bejelentési kötelezettség. Így ilyen bejelentés részemről nem is történik.
A jogállami elvekkel, valamint az 1/2017.(III.27.) KMK véleménnyel összhangban meghozott hozzájárulásában bízva kérem, hogy mielőbb jelezze válaszüzenetben állásfoglalását. Kérem, hogy pozitív döntéséről tájékoztatni szíveskedjen a Kúria őrségét, mert mostanában meglehetősen szigorúan sorakoznak fel az ajtó előtt, amikor a Sárgapólósok megjelennek a Markó utcában.
Tököl, 2017. június 7.
0630-931-9802”
Szerző Közzétéve 2017-06-08 Kategória Belföld, Vezető cikkekCímke otthonvédelem
“Otthonvédő programajánló június 14-re” bejegyzéshez 1 hozzászólás
2017-06-08 - 21:37
Kiváncsi vagyok a válaszára piszkosul.
Amúgy nem kritikaként csak megjegyzem,hogy össznépi ballagási járvány lesz.
Előző Korábbi bejegyzés: Szeánszon szólt a Mester
Következő Következő bejegyzés: Önvédelem vaút!
Sub Zero - A 2020 augusztus 3 – i Ragályhíradó
Sub Zero - A rettegő whytézzek!
Igor - A rettegő whytézzek!

matches: Kúria Kúria Kúria bíróság bíróság bíróság Kúria Kúria


text:
IV/00104/2017
Ügyszám: IV/00104/2017
Az ügy tárgya: A Gyulai Törvényszék 9.Mf.25.550/2016/4. számú ítélete elleni alkotmányjogi panasz (nehéz körülmények között végzett munkáért járó pótlék)
Az indítványozó - az Abtv. 27. § alapján - a Gyulai Törvényszék 9.Mf.25.550/2016/4. számú ítélete és a Gyulai Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság 3.M.203/2015/13. számú ítélete alaptörvény-ellenességének megállapítását és megsemmisítését kérte az Alktománybíróságtól.
Az indítványozó - perbeli alperes - és a perbeli felperes között mukviszony állt fenn. A perbeli felperes kereseti kérelmében kérte a bíróságot, hogy kötelezze az indítványozót nehéz körülmények között végzett munkáért járó pótlék megfizetésére. A bíróság a kért pótlék megfizetésére kötelezte az indítványozót, aki a döntés ellen fellebbezett. A másodfokú bíróság az elsőfokú bíróság ítéletét helybenhagyta.
Az indítványozó álláspontja szerint a támadott döntések sérti a tisztességes hatósági eljáráshoz való jogát, mivel a bíróság túlterjeszkedett az alkalmazott jogszabály tételes szövegén..
Gyulai Törvényszék 9.Mf.25.550/2016/4. számú ítélete
Gyulai Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság 3.M.203/2015/13. számú ítélete
F) cikk (2) bekezdés
IV_104_0_2017_indkieg_anonimizált.pdf IV_104_0_2017_indítvány_anonimizált.pdf
A határozat száma: 3256/2017. (X. 10.) AB végzés
Az Alkotmánybíróság a Gyulai Törvényszék 9.Mf.25.550/2016/4. számú ítélete alaptörvény-ellenességének megállapítására és megsemmisítésére irányuló alkotmányjogi panaszt visszautasítja.
[1]	1. Az indítványozó oktatási intézmény (katolikus gimnázium és szakképző iskola, általános iskola és óvoda, a továbbiakban: indítványozó) jogi képviselője (dr. Bobay Beatrix ügyvéd, 1027 Budapest Kandó Kálmán utca 1.) útján alkotmányjogi panaszt nyújtott be az Alkotmánybíróságról szóló 2011. évi CLI. törvény (a továbbiakban: Abtv.) 27. §-a alapján, amelyben a Gyulai Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság 3.M.203/2015/13. számú és a Gyulai Törvényszék 9.Mf.25.550/2016/4. számú ítéletei alaptörvény-ellenességének megállapítását és megsemmisítését indítványozta.
[2]	1.1. A panasz alapjául szolgáló egyedi ügyben az indítványozó alperesként vett részt. A per felperese az indítványozó alkalmazásában állt 2012. szeptember 1. és 2014. szeptember 7. között. A per tárgya a nehéz körülmények között végzett munkáért járó pótlék megfizetése volt, amelyre indítványozót az ügyben eljáró bíróságok kötelezték. A felek közötti jogvita abból fakadt, hogy eltérően értelmezték a társadalmi-gazdasági és infrastrukturális szempontból elmaradott, illetve az országos átlagot jelentősen meghaladó munkanélküliséggel sújtott települések jegyzékéről szóló, a jogvita idején hatályos 240/2006. (XI. 30.) Korm. rendeletet (a továbbiakban: R1), illetve az erre utaló jogszabályi rendelkezést.
[3]	Az indítványozó szerint a pedagógusok előmeneteli rendszeréről és a közalkalmazottak jogállásáról szóló 1992. évi XXXIII. törvény köznevelési intézményekben történő végrehajtásáról 326/2013. (VIII. 30.) Korm. rendelet (a továbbiakban: R2.) 16. § (8) bekezdése nem vonatkozik a felperesre, mert a nehéz körülmények között végzett munkáért járó pótlékra csak az a pedagógus jogosult, aki olyan köznevelési intézményben dolgozik, amely a társadalmi-gazdasági és infrastrukturális szempontból elmaradott, illetve az országos átlagot jelentősen meghaladó munkanélküliséggel sújtott települések jegyzékéről szóló kormányrendelettel kiadott jegyzékben a társadalmi-gazdasági és infrastrukturális szempontból elmaradott települések között szereplő községben található. Miután Battonya város, az indítványozó úgy ítélte meg, hogy esetében a pótlékfizetési kötelezettség nem áll meg.
[4]	Az ügyben eljárt bíróságok ezzel szemben azt állapították meg, hogy az R1. melléklete kifejezetten tartalmazta Battonya települést mint társadalmi-gazdasági és infrastrukturális szempontból elmaradott, illetve az országos átlagot jelentősen meghaladó munkanélküliséggel sújtott települést. A 2015. április 24. óta (az elbíráláskor és jelenleg is) hatályos, a kedvezményezett települések besorolásáról és a besorolás feltételrendszeréről szóló 105/2015. (IV. 23.) Korm. rendelet 2. számú melléklet 218-as pontja változatlanul ebbe a kategóriába sorolja Battonyát. A bíróságok utaltak továbbá arra, hogy az R2.-t módosító 249/2015. (IX. 8.) Korm. rendelet 10. § (2) bekezdése 2015. szeptember 9-ei hatállyal a község kifejezést település-re módosította az R2. 16. § (8) bekezdésében. Az elsőfokú bíróság ítélete indokolásában felhívta az Alaptörvény 28. cikkét, amelyből szerinte a felperes által képviselt értelmezés következik, amellyel egyező következtetésre jutott az Emberi Erőforrások Minisztériumának szakmai álláspontja is.
[5]	1.2. Az indítványozó hiánypótlás útján kiegészített alkotmányjogi panaszában kérelmét a következőkkel indokolta.
[6]	Véleménye szerint a támadott bírósági ítéletek sértik az Alaptörvény B) cikk (1) bekezdése szerinti jogállamiság elvét, az F) cikk (2) bekezdését, amely szerint Magyarország területe fővárosra, megyékre, városokra és községekre tagozódik, valamint a XXIV. cikk (1) bekezdésében rögzített tisztességes eljáráshoz való elvet.
[7]	Az indítványozó a jogállamiság sérelmét abban látja megvalósulni, hogy a bíróság túlterjeszkedett a jogszabály tételes szövegén. Nyomatékosan felhívja a figyelmet arra a tényre, hogy Battonya nem község, hanem város. A bíróságok szerinte nem tisztességes módon jártak el, amikor önállóan értelmezték a rendelkezéseket, ahelyett, hogy már az eljárás során kérték volna a jogszabályok alkotmányossági vizsgálatát.
[8]	1.3. Az alkotmányjogi panaszt az Alkotmánybíróságra továbbító elsőfokú bíróság tájékoztatása szerint a jogerős ítéletet az indítványozó 2016. október 25. napján vette át, az alkotmányjogi panasz 2016. december 21-én érkezett; a támadott határozat végrehajtásának felfüggesztésére nem került sor; perújítási és felülvizsgálati eljárás nincs folyamatban.
[10]	Az indítványozó alkotmányjogi panaszát az Abtv. 27. §-ára alapozza. E szerint az alaptörvény-ellenes bírói döntéssel szemben az egyedi ügyben érintett személy vagy szervezet alkotmányjogi panasszal fordulhat az Alkotmánybírósághoz, ha az ügy érdemében hozott döntés vagy a bírósági eljárást befejező egyéb döntés az indítványozó Alaptörvényben biztosított jogát sérti, és az indítványozó a jogorvoslati lehetőségeit már kimerítette, vagy jogorvoslati lehetőség nincs számára biztosítva.
[11]	Az alkotmányjogi panasszal támadott ítélet az ügy érdemében hozott döntésnek minősül, és ellene fellebbezésnek nincs helye.
[12]	Az indítványozó jogosultnak és érintettnek is tekinthető, mivel saját egyedi ügyével összefüggésben terjesztette elő alkotmányjogi panaszát.
[13]	A panaszos az Abtv. 30. § (1) bekezdésében meghatározott határidőn belül nyújtotta be az indítványt.
[14]	Az indítvány az Abtv. 52. § (1b) bekezdésében támasztott feltételeknek a későbbiekben kifejtettek szerint csak részben felel meg. Az indítvány az Alkotmánybíróság hatáskörére és az indítványozó jogosultságára vonatkozó hivatkozást tartalmaz, megjelöli az Alaptörvény megsértett rendelkezéseit. Megjelöli továbbá a sérelmezett bírói döntéseket és kifejezetten kéri azok megsemmisítését, illetve részben tartalmaz indokolást is arra nézve, hogy a döntések az indítványozó szerint miért ellentétesek az Alaptörvény megjelölt rendelkezéseivel.
[15]	3.1. Az indítványozó hivatkozik az Alaptörvény B) cikk (1) bekezdésére. Az Alaptörvény B) cikkének (1) bekezdése értelmében Magyarország független, demokratikus jogállam. Az Alkotmánybíróság következetes gyakorlata szerint a jogállamiság (és az annak részét képező jogbiztonság) elvéből eredően olyan típusú jogok sérelmére alapítható alkotmányjogi panasz, mint a kellő felkészülési idő hiánya, illetve a visszaható hatályú jogalkotás tilalma {pl. 3062/2012. (VII. 26.) AB határozat, Indokolás [86]–[91], 3041/2014. (III. 13.) AB végzés, Indokolás [22]}. Az indítványozó azonban nem ilyen értelemben állította, hogy a támadott jogszabályi rendelkezések ellentétesek a B) cikk (1) bekezdésével, ezért az indítványnak a B) cikk (1) bekezdésén alapuló része nem elégíti ki az Abtv. 27. §-ában írott feltételt.
[16]	3.2. Az indítványozó alkotmányjogi panaszában szereplő, megsértettnek állított jogok egyike nem minősül az Alaptörvényben biztosított és védett alapjognak. Ez vonatkozik az Alaptörvény F) cikk (2) bekezdésére, amely Magyarország területi tagozódását határozza meg, így az nem tartalmaz az indítványozóra nézve jogosultságot.
[17]	3.3. Az indítványozó állítja a tisztességes eljáráshoz való jog sérelmét is, formálisan az Alaptörvény XXIV. cikk (1) bekezdésére alapozottan, tartalmilag azonban a XXVIII. cikk (1) bekezdésére kiterjedően. A sérelem mibenlétét a bíróság által alkalmazott jogszabályi rendelkezés téves – az Alaptörvénnyel ellentétes – értelmezésében ragadja meg.
[18]	Az Abtv. 29. §-a értelmében az alkotmányjogi panasz a bírói döntést érdemben befolyásoló alaptörvény-ellenesség, vagy alapvető alkotmányjogi jelentőségű kérdés esetén fogadható be. Ez a feltétel a jelen ügyben benyújtott panasz vonatkozásában nem teljesült.
[19]	Az Alkotmánybíróság ezúttal is megerősíti, hogy a tényállás megállapítása és a jogszabályok értelmezése továbbra is a bíróságok hatáskörébe tartozó feladat, melyet az Alkotmánybíróság nem vonhat magához, csak az értelmezési tartomány alkotmányos kereteit jelölheti ki, ellenkező esetben egyfajta „szuperbíróságként”, a meglévők melletti újabb hagyományos jogorvoslati fórumként járna el {ennek az elvnek a korai rögzítéséhez lásd: 3325/2012. (XI. 12.) AB végzés, Indokolás [14]}. Az Alkotmánybíróság feladata nem a tény-, illetőleg jogkérdések felülvizsgálata, hanem az, hogy az Alaptörvényben foglalt garanciákból fakadó minimumot számon kérje a bíróságoktól.
[20]	4. Tekintettel arra, hogy az indítvány nem vetett fel alapvető jelentőségű alkotmányjogi kérdést, továbbá nem mutatott rá a bírói döntést érdemben befolyásoló alaptörvény-ellenességre, valamint nem felelt meg a határozottság követelményének, az Alkotmánybíróság az indítványt – az Abtv. 56. § (3) bekezdésére figyelemmel – az Ügyrend 30. § (2) bekezdés a) és h) pontja alapján visszautasította.

matches: Bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság Bíróság Bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság


text:
IV/00653/2017
. IV/00653/2017
Első irat érkezett: 03/03/2017
Az ügy tárgya: A Kúria Mfv.III.10.599/2015/11. számú ítélete elleni alkotmányjogi panasz (társadalombiztosítási határozat felülvizsgálata)
Előadó alkotmánybíróra szignálás napja: 05/04/2017
Az indítványozó - az Abtv. 27. § alapján - a Kúria Mfv.III.10.599/2015/11. számú ítélete alaptörvény-ellenességének megállapítását és megsemmisítését kérte az Alkotmánybíróságtól.
Az indítványozó - felperesi jogutód - néhai férje külföldi gyógykezelése költségeihez nyújtandó támogatás iránti kérelmet terjesztett elő az OEP-nél. Kérelmét elutasították, mivel az Országos Onkológiai Intézet a külföldi gyógykezelést nem támogatta. A másodfokú szerv az elsőfokú határozatot megsemmisítette, a hatóságot új eljárás lefolytatására utasította. A megismételt eljárásban a külföldi gyógykezelésnek a belföldi költség mértékéig történő támogatásáról döntöttek. A másodfokú szerv az elsőfokú határozatot helybenhagyta. Az indítványozó férje keresetében a határozat megváltoztatását kérte, mivel álláspontja szerint magasabb összegű támogatásra lett volna jogosult. A bíróság a határozatot hatályon kívül helyezte, a hatóságot új eljárás lefolytatására kötelezte. A döntés ellen minkét fél felülvizsgálati kérelmet terjesztett elő, amelyben az indítványozó férje a jogerős ítélet kiegészítését kérte. A felülvizsgálati kérelem elbírálása során az indítványozó férje elhunyt, az indítványozó perbelépését a bíróság felperesi jogutódként végzésben megállapította. A Kúria a felülvizsgálat tárgyát képező ítéletet hatályon kívül helyezte és az indítványozó keresetét elutasította.
Az indítványozó álláspontja szerint a Kúria döntése sérti a testi, lelki egészséhez való jogot, valamint a tisztességes és ésszerű határidőn belüli ügyintézéshez való jogot, mivel az indítványozó férjének külföldi egészségügyi ellátását nem olyan mértékben térítették meg, mintha arra Magyarországon került volna sor..
Kúria Mfv.III.10.599/2015/11. számú ítélete
XX. cikk (2) bekezdés
IV_653_0_2017_inditvany_anonimizált.pdf IV_653_2_2017_ind_kieg_anonimizált.pdf
A határozat száma: 3301/2017. (XI. 20.) AB végzés
Az ABH 2017 tárgymutatója: tisztességes eljáráshoz való jog mint ésszerű határidőn belüli döntéshez való jog
A határozat kelte: Budapest, 11/07/2017
2017.11.07 9:00:00 1. öttagú tanács
Sz_IV_653_2017.pdf
Az Alkotmánybíróság tanácsa alkotmányjogi panasz tárgyában meghozta az alábbi
Az Alkotmánybíróság a Kúria Mfv.III.10.599/2015/11. számú ítélete alaptörvény-ellenességének megállapítása és megsemmisítése iránti alkotmányjogi panaszt visszautasítja.
[1]	Az indítványozó az Alkotmánybíróságról szóló 2011. évi CLI. törvény (a továbbiakban: Abtv.) 27. §-a alapján alkotmányjogi panaszt terjesztett elő a Kúria, mint felülvizsgálati bíróság Mfv.III.10.599/2015/11. számú ítélete alaptörvény-ellenességének megállapítása és megsemmisítése iránt.
[2]	Az alkotmányjogi panasz alapjául szolgáló ügyben az indítványozó néhai férje külföldi gyógykezelése költségeinek megtérítése iránti kérelmét az Országos Egészségbiztosítási Pénztár (OEP) elutasította azzal, hogy az Országos Onkológiai Intézet (OOI) az előjegyzett és utóbb esetlegesen szükségessé váló beavatkozásokat teljes körűen elvégezhetőnek tartotta. A fellebbezés nyomán eljáró Egészségügyi Tudományos Tanács (ETT) megállapította, hogy a felperes betegségének kezelését az OOI-ban teljes körűen el lehetett volna látni, azonban tekintettel arra, hogy időközben egy külföldi klinikán elvégezték a műtéti beavatkozást, méltányolva a betegség természetét, elfogadta a kérelem utólagos benyújtását, és a műtét részleges költségeinek megtérítését a magyarországi bekerülési költség erejéig javasolta. Ezen határozat ellen az indítványozó néhai férje keresettel élt, melyben a költségek helytelen számítási módjára hivatkozott. A bíróság a keresetet alaposnak találta, a támadott társadalombiztosítási határozatot az első fokú határozatra kiterjedően hatályon kívül helyezte, és az alperesi hatóságot új eljárás lefolytatására utasította, mivel az nem vett figyelembe minden beavatkozást az összeg meghatározásakor.
[3]	A jogerős ítélet ellen mindkét fél felülvizsgálati kérelmet nyújtott be. A felperes a jogerős ítélet kiegészítése elnevezéssel benyújtott beadványában – melyet a Kúria tartalma szerint részben felülvizsgálati kérelemnek tekintett – az ítélet indokolásának megváltoztatását kérte.
[4]	A felülvizsgálati eljárás ideje alatt a felperes elhunyt, jogutódjaként hozzátartozója, a jelen alkotmányjogi panasz indítványozója lépett perbe, (a jogutódlást a Kúria külön végzésében megállapította), és szintén jogorvoslattal élt. Az ítélet hatályon kívül helyezését és a munkaügyi bíróság új eljárásra utasítását, vagy az indokolás megváltoztatását kérte annak érdekében, hogy a munkaügyi bíróság a néhai felperes által igényelt, a külföldön elvégzett főműtét tételes térítése körében kerüljön lefolytatásra, egyben vitatta a szakértői véleményben foglaltakat. A Kúria a felülvizsgálati kérelmeket részben megalapozottnak találta, a jogerős ítéletet hatályon kívül helyezte és a felperes keresetét elutasította. Az ítélet indokolásában kitért arra, hogy a külföldön elvégzett műtét támogatása iránt utólag benyújtott kérelmet az ETT a betegség természetét méltányolva fogadta be, és a konkrét beavatkozás költségeinek részleges (a magyarországi bekerülési költség erejéig terjedő) támogatását javasolta. A néhai felperes azonban a későbbiekben elvégzett helyreállító plasztikai műtét költségeinek megtérítésére is igényt tartott, amelyhez szükséges támogató javaslattal nem rendelkezett.
[5]	Az indítványozó ezt követően alkotmányjogi panaszt terjesztett elő, melyben kérte az Alkotmánybíróságot, hogy állapítsa meg a Kúria, mint felülvizsgálati bíróság Mfv.III.10.599/2015/11. számú ítéletének alaptörvény-ellenességét, és semmisítse meg azt, mivel sérti az Alaptörvény XX. cikk (1)–(2) bekezdését, valamint a XXIV. cikk (1) bekezdését.
[6]	Az indítványozó előadta, hogy jogorvoslati lehetőségeit kimerítette, további jogorvoslati lehetőség nem állt rendelkezésére, az ügyben rendkívüli perorvoslati eljárás nincs folyamatban.
[7]	Az Alkotmánybíróság főtitkára hiánypótlásra hívta fel az indítványozót. Az indítványozó ezt követően alkotmányjogi panaszát kiegészítve feltüntette az Alaptörvény 24. cikk (2) bekezdésének d) pontját, valamint (3) bekezdésének b) pontja alapján kérte a sérelmezett bírósági ítélet megsemmisítését. Ezen túlmenően megismételte az Alaptörvény sérülni vélt XX. cikk (1) és (2) bekezdését, valamint XXIV. cikk (1) bekezdését, és összefoglalta érvelését az alaptörvény-ellenességet illetően.
[8]	Az Abtv. 56. § (2) bekezdése értelmében az Alkotmánybíróság mérlegelési jogkörében vizsgálja az alkotmányjogi panasz befogadhatóságának törvényben előírt tartalmi feltételeit, az Abtv. 29. §-a szerint pedig az Alkotmánybíróság az alkotmányjogi panaszt a bírói döntést érdemben befolyásoló alaptörvény-ellenesség, vagy alapvető alkotmányjogi jelentőségű kérdés esetén fogadja be.
[9]	Az Abtv. 27. §-a értelmében az Alaptörvény 24. cikk (2) bekezdés d) pontja alapján alaptörvény-ellenes bírói döntéssel szemben az egyedi ügyben érintett személy vagy szervezet alkotmányjogi panasszal fordulhat az Alkotmánybírósághoz, ha az ügy érdemében hozott döntés vagy a bírósági eljárást befejező egyéb döntés az indítványozó Alaptörvényben biztosított jogát sérti, és az indítványozó a jogorvoslati lehetőségeit már kimerítette, vagy jogorvoslati lehetőség nincs számára biztosítva. Az indítványozó az alapul szolgáló ügyben jogutódként lépett fel, jogorvoslati lehetőségét kimerítette, az egyedi ügyben érintettsége fennáll.
[10]	Az Abtv. 30. § (1) bekezdése értelmében az alkotmányjogi panasz benyújtására a sérelmezett döntés kézbesítésétől számított hatvan napon belül van lehetőség. A Kúria Mfv.III.10.599/2015/11. számú ítéletét – a bíróság tájékoztatása szerint – 2016. november 28. napján kézbesítették az indítványozó jogi képviselője számára. Az alkotmányjogi panaszt 2017. január 27-én – a határidő utolsó napján – adták postára.
[11]	Az indítványozó megjelölte az Abtv. 27. §-át, mely az egyedi ügyben hozott bírósági döntés tekintetében feltételezett alaptörvény-ellenesség esetén terjeszthető elő. Az indítványozó az Alaptörvény XX. cikkének sérelmét állítva előadta, hogy szerinte a bíróság téves tényállásból indult ki, és a hatóság költségtérítést megállapító határozata nem helyes besoroláson alapult, ezen túlmenően vitatta a szakértői véleményben foglaltakat. A Kúria sérelmezett ítélete pedig bár megállapította a helyes tényállást, azzal hogy hatályában fenntartotta az OEP hibás elszámolását és nem rendelt el új elszámolást, – álláspontja szerint – megsértette a néhai felperes (indítványozó jogelődje) testi és lelki egészséghez való alkotmányos jogait. Az indítványozó tehát a költségelszámolást, és az annak alapjául szolgáló besorolást, azaz olyan szakjogi kérdésekben kialakított bírósági álláspontot kifogásolt, melyek nem tartoznak az alaptörvény-ellenesség kérdésének körébe. Az Alaptörvény 24. cikk (2) bekezdése, valamint az Abtv. 27. §-a alapján az Alkotmánybíróságnak nem feladata a konkrét jogvitákban való ítélkezés, kizárólag arra van hatásköre, hogy alkotmányossági szempontból vizsgálja felül az eléje tárt bírói döntést, és kiküszöbölje az azt érdemben befolyásoló alaptörvény-ellenességet. Az indítványozó azonban alkotmányjogi panaszában nem tárt fel olyan alaptörvény-ellenességet, mely a bírói döntés alkotmányossági szempontból történő vizsgálatát indokolná. {Lásd:3315/2014. (XI. 21.) AB végzés, Indokolás [16]; 3014/2015. (I. 27.) AB végzés, Indokolás [14]; 3029/2013. (II. 12.) AB végzés, Indokolás [16]; 3027/2014. (II. 17.) AB végzés, Indokolás [20]; 3168/2013. (IX. 17.) AB végzés, Indokolás [13]; 3091/2013. (IV. 19.) AB végzés, Indokolás [12]; 3218/2015. (XI. 10.) AB végzés Indokolás [16]}.
[12]	Az indítványozó ezen túlmenően az Alaptörvény XXIV. cikk (1) bekezdésének sérelmét is állította. Szerinte ugyanis sérült az észszerű határidőn belüli eljáráshoz való jog is, mivel figyelemmel kellett volna lenni a betegség jellegére, és álláspontja szerint „az ilyen betegségben szenvedő személyek esetén alapvető alkotmányos jog az eljárások ésszerű határidőn belüli befejezése, mert ez nagyban érinti az érintett személyek egészséghez való jogát is.”
[13]	Az Alaptörvény XXIV. cikk (1) bekezdése a hatósági eljárások vonatkozásában tartalmazza az észszerű határidőn belüli elintézéshez való jogot, az indítványozó viszont a Kúria felülvizsgálati eljárásban hozott ítélete ellen élt alkotmányjogi panasszal és annak megsemmisítését kérte az alaptörvény-ellenességre tekintettel. A peres eljárások észszerű határidőn belüli elbírálásával összefüggésben az Alkotmánybíróság azt az Alaptörvény XXVIII. cikk (1) bekezdésének hatálya alá tartozó alapjognak tekinti. Az Alkotmánybíróság gyakorlata alapján azonban a közigazgatási határozat bírósági felülvizsgálata iránt indult eljárások vonatkozásában alapítható alkotmányjogi panasz az Alaptörvény XXIV. cikk (1) bekezdésére is, hiszen ez esetben éppen az alapul szolgáló közigazgatási eljárás felülvizsgálata képezi tárgyát a bírósági eljárásnak. {3071/2017. (IV. 19.) AB végzés, Indokolás [12]; 3081/2016. (IV. 18.) AB végzés, Indokolás [8]; 3010/2015. (I. 12.) AB végzés, Indokolás [13]; 3176/2017. (VII. 14.) AB végzés, Indokolás [10]}. Emellett azonban az Alkotmánybíróság korábban már rámutatott, hogy a számára jelenleg rendelkezésre álló jogkövetkezmények alkalmazása nem nyújt lehetőséget ezen alapjog sérelmének orvoslására. Ugyanakkor a jelen alkotmányjogi panasz körülményeit, az alapul szolgáló ügyet figyelembe véve az Alkotmánybíróság úgy ítélte meg, hogy az e tekintetben előadott indítványozói kifogás nem vetett fel a bírói döntést érdemben befolyásoló alaptörvény-ellenességet, ezért az alkotmányjogi panaszt e részében nem vizsgálta {3024/2016. (II. 23.) AB határozat, Indokolás [18]–[20]; 3078/2016. (IV. 18.) AB végzés, Indokolás [21]; 3209/2017. (IX. 13.) AB határozat, Indokolás [35]}.
[14]	Fentiekre tekintettel az Alkotmánybíróság megállapította, hogy az alkotmányjogi panasz az Abtv. 29. §-ában foglalt feltételeknek nem felel meg, így annak befogadását, figyelemmel az 56. § (2) és (3) bekezdésére, valamint az Alkotmánybíróság Ügyrendjének 30. § (2) bekezdés a) pontjára visszautasította.
. 03/03/2017
. Constitutional complaint against the judgement No. Mfv.III.10.599/2015/11 of the Curia (review of a social security decision) (IV/653/2017.)
. 3301/2017. (XI. 20.)
. 11/07/2017

matches: Kúria Kúria bíróság bíróság Kúria Kúria Kúria Kúria bíróság bíróság Kúria Kúria bíróság bíróság Kúria bíróság Kúria bíróság bíróság Kúria Kúria


A közjegyzőkről szóló 1991. évi XLI. törvény 183. § d)–g) pontjaiban foglalt felhatalmazás alapján, az igazságügyi és rendészeti miniszter feladat- és hatásköréről szóló 164/2006. (VII. 28.) Korm. rendelet 1. § h) pontjában meghatározott feladatkörömben eljárva, a 24. § (5) bekezdés tekintetében a pénzügyminiszter feladat- és hatásköréről szóló 169/2006. (VII. 28.) Korm. rendelet 1. § b) pontjában meghatározott feladatkörében eljáró pénzügyminiszterrel egyetértésben a következőket rendelem el:
1. §1 (1) A Végrendeletek Országos Nyilvántartása (a továbbiakban: nyilvántartás) az okiratba foglalt, és a letétbe helyezett végintézkedéseknek a közjegyzőkről szóló törvényben meghatározott adatainak és a központi, számítógépes program használatával történő kezelésük során keletkezett adatainak összessége.
2. §2 E rendelet alkalmazásában végintézkedésnek kell tekinteni
3. §3 A nyilvántartást
c) a nyilvántartás-vezetési feladatok elmulasztása esetén a területi kamara által a közjegyzőkről szóló 1991. évi XLI. törvény 170. §-a alapján a hiányosság pótlására kijelölt közjegyző,
4. §4 (1) A Magyar Országos Közjegyzői Kamara (a továbbiakban: országos kamara) működteti az adatok nyilvántartásba való rögzítésére, tárolására és törlésére, valamint a lekérdezések teljesítésére szolgáló, folyamatosan a felhasználók rendelkezésére álló informatikai alkalmazást.
5. §5 (1) Az adatvédelemre vonatkozó jogszabályok betartásán túl az informatikai alkalmazás működtetésével megbízott személyek az e tevékenységük végzése során tudomásukra jutott, az informatikai alkalmazással kapcsolatos adatok tekintetében titoktartásra is kötelesek. A titoktartási kötelezettség a munkaviszony, illetve a munkavégzésre irányuló egyéb jogviszony megszűnését követően is fennmarad.
6. §6 A közjegyző a végintézkedést tartalmazó okirat készítése vagy letétbe vétele alapján a közjegyzőkről szóló törvényben meghatározott adatokat a következő sorrendben jegyzi be a nyilvántartásba:
7. §7 A közjegyző a nyilvántartásba az intézkedésnek megfelelően jegyzi be
b) a nála nyíltan letétbe helyezett, végintézkedést tartalmazó magánokirat keltét és a letétbe vételi jegyzőkönyv ügyszámát, vagy
c) a nála borítékba zárva letétbe helyezett, végintézkedést tartalmazó magánokirat letételének időpontját és a letétbe vételi jegyzőkönyv ügyszámát.
8. §8 A közjegyző a nyilvántartásba az intézkedésnek megfelelően jegyzi be továbbá
a) az általa készített vagy letétbe vett végintézkedéshez kapcsolódó új végintézkedés készítésének vagy letétbe vételének tényét a 6–7. §-ban foglaltaknak megfelelően,
b) a nyilvántartásba bejegyzett végintézkedés kihirdetésének időpontját, vagy
c) a nyilvántartásba bejegyzett végintézkedés felhasználásával lefolytatott hagyatéki eljárás ügyszámát és jogerős befejezésének időpontját.
9. §9 (1) A nyilvántartásba adat bejegyzése az erre szolgáló elektronikus adatlap kitöltésével történik.
10. §10 A közjegyző adategyeztetés céljából a bejegyzés előtt a 17–18. §-ban foglalt szabályok alkalmazásával előzetes lekérdezéssel köteles meggyőződni arról, hogy a végintézkedőre vonatkozó adat szerepel-e már a nyilvántartásban.
11. §11 Az informatikai alkalmazást úgy kell kialakítani, hogy
ab) a 6. § a) pontjában megjelölt valamennyi adatot és a 8. §-ban foglalt valamelyik adatot, akkor ezen utóbbi adatot a végintézkedőnek a nyilvántartásban már szereplő adatai mellett rögzítse,
12. §12 Több végintézkedő adatait tartalmazó okirat esetén a nyilvántartásba valamennyi végintézkedő adataival külön-külön be kell jegyezni a végintézkedést.
13. §13 (1) Ha a végintézkedőre vonatkozóan már tartalmaz adatot a nyilvántartás, a közjegyző az új adatot a bejegyzésre irányadó eljárás szerint jegyzi be a nyilvántartásba.
(2) Az informatikai alkalmazást úgy kell kialakítani, hogy az új adatot a korábban bejegyzett adatok mellett automatikusan rögzítse a nyilvántartásban.
14. §14 Ha a hagyatéki ügyben eljáró közjegyző annak a végintézkedőnek, akire vonatkozó adatot a nyilvántartás tartalmaz, a végintézkedését kihirdette és a hagyatéki eljárását jogerősen befejezte, a kihirdetés és a jogerős befejezés nyilvántartásba történő bejegyzése iránt 72 órán belül intézkedik.
15. §15 (1) Ha a közjegyző észleli, hogy a nyilvántartásba bejegyzett adatot elírás, vagy a 6. § a) vagy b) pontjában meghatározott adatok megváltozása miatt ki kell javítani, az iránt a bejegyzésre irányadó eljárás szerint intézkedik.
16. §16 Az informatikai alkalmazást úgy kell kialakítani, hogy automatikusan törölje a nyilvántartásból a végintézkedőre vonatkozó valamennyi adatot, ha a végintézkedőre vonatkozó legkorábbi bejegyzés időpontja óta 150 év eltelt.
17. §17 A nyilvántartásba bejegyzett adatok lekérdezésére a 3. § b) és c) pontjában, valamint a 10. §-ban meghatározott közjegyző jogosult.
18. §18 (1) A lekérdezés az erre szolgáló elektronikus adatlapnak a végintézkedő 6. § a) pontjában foglalt adataival való kitöltésével történik.
c) ha a lekérdezés során kitöltött adatokkal megegyezően a végintézkedő adatai szerepelnek a nyilvántartásban, erről a 6–8. §-ban szereplő adatoknak, az adatokat bejegyző nevének és székhelyének, valamint a bejegyzés időpontjának a képernyőn való megjelenítésével értesítse a lekérdezőt,
19. §19 (1) Az informatikai alkalmazás működtetője naplót készít
20. §20 (1) A közjegyző köteles irodájának megnyitásától kezdve a nyilvántartásba való bejegyzést és a nyilvántartásból való lekérdezést biztosító elektronikus adatátvitel lehetőségét irodájában biztosítani.
21. §21 Bíróság vagy ügyvéd által készített végintézkedés, és a végintézkedés bíróságon, ügyvédnél, a Magyar Ügyvédi Kamara Országos Levéltárában vagy a Magyar Országos Közjegyzői Kamara Levéltárában történő letétbe helyezésének ténye e rendelet szerint bejegyezhető a nyilvántartásba, ha ahhoz a végintézkedő írásban hozzájárult. A hozzájárulásnak ki kell terjednie a 6. § a) pontjában foglalt adatok bejegyzésére is.
22. §22 (1) A 21. §-ban meghatározott szervek és a magyar konzuli tisztviselő az általuk készített vagy a náluk letétbe helyezett végintézkedés adatait e rendelet melléklete szerinti nyomtatványon küldik meg az országos kamara részére.
(2) A magyar konzuli tisztviselő által megküldött nyomtatványon a végintézkedő aláírását nem kell szerepeltetni.
(3) A nyomtatványon szereplő adatokat a beérkezésüket követő 72 órán belül az országos kamara – a 6–8. §-ban foglalt, az okirat készítőjére vagy letétbe vevőjére vonatkozó rendelkezéseket az adat megküldőjére megfelelően alkalmazva – e rendelet szerint bejegyzi a nyilvántartásba, amelyről a bejegyzést követő 8 napon belül az adatok megküldője részére igazolást küld.
23. § (1) E rendelet – a (2)–(4) bekezdésben meghatározott kivétellel – a kihirdetését követő napon lép hatályba.
(2) Az 1–22. § a rendelet kihirdetését követő 30. napon lép hatályba.
24. § (1)24
(3)–(5)26
26. §28
Melléklet a 4/2009. (III. 6.) IRM rendelethez
Végintézkedés bejelentéséről szóló nyomtatvány
A nyomtatvány a Végrendeletek Országos Nyilvántartásába bejegyzésre csak akkor alkalmas, ha a kipontozott terület nyomtatott nagybetűvel, illetve számmal jól olvashatóan van kitöltve!
(családi neve és utóneve(i))
(születési helye és ideje)
(anyja születési neve)
mint végintézkedő ezúton önkéntesen és határozottan hozzájárulok ahhoz, hogy a fenti adataimat a Végrendeletek Országos Nyilvántartásába továbbítsák, ott kezeljék és abból lekérdezést teljesítsenek. Hozzájárulásom a személyes adatok védelméről és a közérdekű adatok nyilvánosságáról szóló 1992. évi LXIII. törvény 6. §-ának is megfelelő tájékoztatáson alapul.
Kelt, ....................., ..........................
végintézkedő
(megnevezés)
ezúton nyilvántartásba vétel céljából megküldöm a fenti adatokat és nyilatkozom arról, hogy a végintézkedő fenti adatait a jogszabályoknak megfelelően ellenőriztem, az adatok nyilvántartásba vételéről és kezeléséről a végintézkedőt tájékoztattam és a végintézkedést
– okiratba foglaltam.
Az okirat kelte:
Az okirat ügyszáma:
– letétbe vettem.
A letét időpontja:
A letét ügyszáma:
Kelt, ......................, ..........................
megküldő
1 Az 1. § e rendelet 23. § (2) bekezdése alapján 2009. április 5-én lépett hatályba.
2 A 2. § e rendelet 23. § (2) bekezdése alapján 2009. április 5-én lépett hatályba.
3 A 3. § e rendelet 23. § (2) bekezdése alapján 2009. április 5-én lépett hatályba.
4 A 4. § e rendelet 23. § (2) bekezdése alapján 2009. április 5-én lépett hatályba.
5 Az 5. § e rendelet 23. § (2) bekezdése alapján 2009. április 5-én lépett hatályba.
6 A 6. § e rendelet 23. § (2) bekezdése alapján 2009. április 5-én lépett hatályba.
7 A 7. § e rendelet 23. § (2) bekezdése alapján 2009. április 5-én lépett hatályba.
8 A 8. § e rendelet 23. § (2) bekezdése alapján 2009. április 5-én lépett hatályba.
9 A 9. § e rendelet 23. § (2) bekezdése alapján 2009. április 5-én lépett hatályba.
10 A 10. § e rendelet 23. § (2) bekezdése alapján 2009. április 5-én lépett hatályba.
11 A 11. § e rendelet 23. § (2) bekezdése alapján 2009. április 5-én lépett hatályba.
12 A 12. § e rendelet 23. § (2) bekezdése alapján 2009. április 5-én lépett hatályba.
13 A 13. § e rendelet 23. § (2) bekezdése alapján 2009. április 5-én lépett hatályba.
14 A 14. § e rendelet 23. § (2) bekezdése alapján 2009. április 5-én lépett hatályba.
15 A 15. § e rendelet 23. § (2) bekezdése alapján 2009. április 5-én lépett hatályba.
16 A 16. § e rendelet 23. § (2) bekezdése alapján 2009. április 5-én lépett hatályba.
17 A 17. § e rendelet 23. § (2) bekezdése alapján 2009. április 5-én lépett hatályba.
18 A 18. § e rendelet 23. § (2) bekezdése alapján 2009. április 5-én lépett hatályba.
19 A 19. § e rendelet 23. § (2) bekezdése alapján 2009. április 5-én lépett hatályba.
20 A 20. § e rendelet 23. § (2) bekezdése alapján 2009. április 5-én lépett hatályba.
21 A 21. § e rendelet 23. § (2) bekezdése alapján 2009. április 5-én lépett hatályba.
22 A 22. § e rendelet 23. § (2) bekezdése alapján 2009. április 5-én lépett hatályba.
23 A 23. § (3)–(4) bekezdése e rendelet 26. § (1) bekezdése alapján hatályát vesztette.
24 A 24. § (1) bekezdése e rendelet 26. § (1) bekezdése alapján hatályát vesztette.
25 A 24. § (2) bekezdését a 26. § (2) bekezdése hatályon kívül helyezte.
26 A 24. § (3)–(5) bekezdése e rendelet 26. § (1) bekezdése alapján hatályát vesztette.
27 A 25. § e rendelet 26. § (1) bekezdése alapján hatályát vesztette.
28 A 26. § a (3) bekezdése alapján hatályát vesztette.