text:
Na így nem szabad bánni az alkalmazottal!
A munkahelyi öltözetek jelentősége
A munkahelyi öltözetek formái
• Egyenruha. – A szervezet és a tevékenység egyidejû felismertetését szolgálja.
• Formaruha. – A szervezet arculatának kifejezése.
• Termékvédõ ruha. – A terméket védi a környezeti hatásoktól.
• Munkaruha. – A Munka Törvénykönyve „Szociális juttatások” címû fejezetében, a 165. § (2) pontban a következõket tartalmazza:
„Ha a munka a ruházat nagymértékû szennyezõdésével vagy elhasználódásával jár, a munkáltató a munkavállalónak munkaruhát köteles biztosítani.” A törvény a munkaruha juttatás kötelezõ eseteit fogalmazza meg, ezért az erre vonatkozó további szabályozást is célszerû a kollektív szerzõdésben rendezni. Ebben nevesíteni kell azokat a munkaköröket, amelyek munkaruha juttatásra jogosítanak, milyen ruhafajták adhatók, mennyi azok kihordási ideje, munkaviszonyba lépéstõl számítva mely idõponttól jogosult rá a munkavállaló.
• Egyéni védõeszköz. – Fejvédõk, arcvédõk, szemvédõk, hallásvédõk, védõruhák, védõkesztyûk, védõ-lábbelik, leesés elleni védõ eszközök. Az egyéni védõeszközök és a munkaruhák (e szempontból, bármely ruházat is ide értendõ) juttatásának szabályai tapasztalataink szerint nem eléggé ismertek a munkáltatók és a beszállítók körében, ezért a cikkünkben közölt táblázat a fennálló különbségek áttekintését segítõ összeállítást tartalmaz.
Minek alapján dönthetõ el, hogy munkaruha vagy védõruházat szükséges-e egy adott munkahelyen?
• a kockázat értékelése (tény, hogy a kockázatok makacs dolgok!) és
• a munkabiztonsági szaktevékenység.
A tapasztalatok szerint a gyakorlatban a munkaruha vagy egyéni védõeszköz közötti döntést befolyásoló tényezõk a következõk:
• közbeszerzési pályázat (tény, hogy a munkáltatók esetenként teljesíthetetlen igényt támasztanak),
• a munkavállalók pozíciója (tény, hogy az ember – a dolgozó – perspektívái rövidtávúak),
• érdekképviselet (tény, hogy a munkáltató és a munkavállaló érdeke gyakran nem esik egybe, az érdekellentétek mindig megmaradnak).
Irodában dolgozó alkalmazottnak jár-e adómentesen papucs, mint munkaruha, például biztosítás-közvetítéssel foglalkozó irodában? – kérdezte olvasónk: Surányi Imréné szakértőnk válaszolt.
Építőipari Ágazati Kollektív Szerződés (részlet)
Egyéb juttatások kategória
– új szakmai ismeretek megszerzésére irányuló felnőttképzés támogatása,
– munkavállalói képviselettel összefüggő kiadások,
– szociális célú felhasználások (segélyezés, kapcsolattartás, beteglátogatás, beiskolázási segély stb.).
79.4. A kihordási időt helyi KSZ-ben kell megállapítani, melynek mértékeit a fizikai munkakörök esetében 12–24 hónap között kell megállapítani, míg a közvetlen termelésirányító munkaköröknél ez 24–36 hónap között lehet.
14. szám SZOCIÁLIS ÉS MUNKAÜGYI KÖZLÖNY 2385
79.6. A kilépő munkavállaló a kihordásra átvett munkaruha ellenértékét – a hátralévő kihordási idővel arányos kiskereskedelmi árát – megtéríteni tartozik.
80.1. Az építési munkahelyeken és az építési folyamatok során megvalósítandó minimális munkavédelmi követelményekről szóló 4/2002. (II. 20.) SZCSM–EüM együttes rendelet értelmében az építési munkahelyek felvonulási és üzemi szociális létesítményeire (pl. öltözködés, tisztálkodás) vonatkozó rendelkezéseket kell betartani, ezen kívül biztosítani kell a védőitalhoz jutás feltételeit is.
forrás: www.regular.hu
BKV-munkaruhabotrány
Újabb fordulat a BKV-s ruhabotrányban: kiderült, hogy a fővárosi közlekedési cégnek tényleg rosszabb minőségű és más anyag-összetételű formaruhákat szállított az állami tulajdonú gyártó, mint amit az 1,58 milliárd forintos megrendelésről szóló szerződésben vállalt. Ám nem ők, hanem az alapanyagot gyártó külföldi cég hibázott. A 3200 darab hibás inget újra legyártják - ingyen.
Fordulattal zárul a BKV-ruhabotrány: miután azt a közlekedési cég belső vizsgálata is megállapította, a gyártó elismerte a hibát, és ingyen kicseréli a nem megfelelő minőségű ruhadarabokat.
Silány darabok 1,5 milliárdért
Bebizonyosodott, hogy a tavaly leszállítani kezdett új BKV-s formaruhák egy része nem felel meg az előírt minőségi kritériumoknak, ezért most a fővárosi közlekedési cég több ezer dolgozójának ingyen kicserélik a már átadott, de a vállaltnál silányabb minőségű ingeket - tudta meg az Origo.
Tavaly decemberben derült ki, hogy
valami nem stimmel a 1,58 milliárd forintért megrendelt, egyedi gyártású női és férfi felsőruházati termékekkel,
amelyeket az állami tulajdonú - többségében megváltozott munkaképességű dolgozókat foglalkoztató - Kézmű Nonprofit Kft. szállít a BKV-nak.
Az új ruhákra érkezett dolgozói panaszokat megelégelve ugyanis októberben a BKV egyik érdekképviselete, a Közlekedési Alkalmazottak Polgári Szakszervezete független szakértői vizsgálatot kért. A vizsgálattal megbízott TÜV minőségellenőrző cég jelentése lesújtó volt.
A laboratórium jelentős eltéréseket talált az ingek, nadrágok és kabátok bevarrt címkéjén feltüntetett anyagösszetétel és a ruhadarabok valódi összetétele között.
Az érdekképviselet Facebook-oldalára feltöltött vizsgálati eredmény szerint nemcsak a ruhák anyaga nem felelt meg a címkéjükön feltüntetettnek, de alig szellőznek, ráadásul - műszálas anyaguk miatt - hajlamosak az elektromos kisülésre is.
Leállították a ruhák átvételét
Mint arról az Origo beszámolt, a szakértői jelentés ismeretében december 14-től a BKV leállította a formaruhák átvételét a beszállítótól - erről a közlekedési cég munkáltatói és munkavállalói oldalát is tömörítő állandó munkaruha-bizottság döntött.
A BKV akkor az Origóval azt közölte, hogy a formaruhákra vonatkozó ÉMI-TÜV szakértői vélemény alapján belső vizsgálatot is indított. Ha a formaruhák nem felelnek meg a szerződésben előírtaknak, a társaság
élni fog minden olyan szankcióval, melyre a megkötött szerződés lehetőséget ad".
Semmi baj, a címke rossz
Az átvétel leállításának hírére a BKV formaruháit gyártó cég visszautasította "a társaságot rossz színben feltüntető állításokat", és jelezte: a felmerült aggályok alaptalanok, mert
termékeik megfelelnek mind a tenderkiírásnak, mind pedig a minőségre vonatkozó előírásoknak.
Való igaz, hogy a gyártás első szériájában téves címke került a kabátokba, de amint erre fény derült, a hibát azonnal javítottuk"
- közölte akkor az Origóval a Kézmű Nonprofit Kft., amely kitartott amellett, hogy a ruhák anyagösszetétele amúgy megfelel a tenderkiírásának. Közölték azt is, hogy a formaruha-kiszolgálással a BKV-dolgozók több mint 90 százaléka elégedett, így "alapvetően hangulatkeltésről van szó".
A nadrágra is volt magyarázat
A Kézmű Kft. emlékeztetett arra, hogy termékeik "komoly referenciával rendelkező, neves gyártók alapanyagaiból készülnek". Állításuk szerint a nadrág szövetéhez például az elérhető legmagasabb minőségű Lycra T400-s DuPont szabadalom alapján készült elasztán alapanyagot használják, ami "formatartást és magas komfortérzetet" eredményez.
Mivel ez kétkomponensű polimer, a szakértő által alkalmazott hagyományos laboratóriumi vizsgálattal nem határozható meg az elasztántartalom - reagáltak a szakszervezet által rendelt vizsgálat megállapítására, miszerint
a nadrág alapanyagában egyáltalán nem tapasztalható elasztán".
A Kézmű Kft. reagált az ÉMI-TÜV vizsgálat azon megállapítására is, miszerint a nadrág anyaga "nem engedi a bőrt szellőzni". A gyártó szerint
ebből az alapanyagból készül többek között az olasz rendőrség ruházata is,
akik mediterrán éghajlaton is gond nélkül használják a ruhákat".
Egy nyitott kérdés: az ing
Az ingekre vonatkozó aggályokat azonban decemberben nem tudta eloszlatni a szállító. Később, amikor januárban érdeklődtünk a cégnél, Becker György vezérigazgató - megerősítve, hogy a BKV nem vesz át egyelőre konfekciót - jelezte, hogy a BKV- s vizsgálat szakértő bevonásával zajlik, így
lesz bizonyosságunk, hogy a gyártó az általunk megrendelt alapanyagokat szállította-e be."
Időközben az Origo arról értesült, hogy a leszállított ingek esetében a decemberben sokat idézett TÜV-anyag alapján mért összetételadatok nemcsak a címkén feltüntetetteknek nem feleltek meg, hanem a szerződésben vállaltaknak sem.
Az ingnél ugyanis a pamutarány 58,6 százalék volt a szerződésben vállalt 75-85 százalékkal szemben, míg a poliészter 41,4 volt a vállalt 25-35 százalékkal szemben.
Kiderült, tényleg gond van
Időközben lezárult a BKV belső vizsgálata, és ez megerősítette, hogy az ingek egy része valóban nem volt megfelelő minőségű. A BKV az Origo kérdésére közölte, hogy az ingeket és a blúzokat egy akkreditált, összetétel-vizsgálatokat végző laboratóriumban bevizsgáltatták.
Ebből kiderült, "a formaruhák nagyrészt megfelelnek a műszaki leírásban foglaltaknak, ám a gyártás, illetve kiszolgálás kezdetén a szerződésben rögzített műszaki paraméterektől eltérő szálösszetételű alapanyagból történt az ingek és blúzok egy részének legyártása."
A BKV szerint végül a Kézmű Kft. vállalta, hogy minden érintett munkavállaló részére annyi darab új inget, illetve blúzt biztosít, amennyit az eltérő alapanyag-összetételű termékekből kiadott nekik.
3200 inget cserélnek ki
Ezt megerősítve a Kézmű Kft. vezérigazgatója, Becker György az Origo kérdésére közölte: "megállapodtunk a BKV-val, miután kiderült, hogy a ruhadarabok egy részénél - a teljes mennyiség kevesebb mint 10 százalékánál - valóban hibás összetételű alapanyagot használtak a gyártásnál.
Vállalták, hogy ingyen, a szerződésben foglalt jótállási kötelezettségnek megfelelően újra legyártják a BKV-nak a hibás szállítmányt, mintegy 3200 inget. Az is kiderült, hogy
nem a mi hibánkból történt ez, nem is a beszállítónk hibájából, hanem az ingek alapanyagát gyártó külföldi cég küldött más kelmét,
az adatlapon feltüntetett adatoktól eltérő összetételűt" - magyarázta Becker.
Ez a cégvezető szerint a beszállítót és a Kézmű Kft.-t is meglepte, de az alapanyaggyártó elismerte a hibát, így az újragyártás költségét is ő állja.
A hibás teljesítés csak az első, 2015 tavaszán szállított szériára vonatkozik, azóta minőségi kifogás nem érkezett - tette hozzá.
Tanulva az esetből, a Kézmű azóta minden szállítmány alapanyagot ellenőriz és bevizsgál, valamint megszigorították a minőségbiztosítási rendszerüket is - közölte a cégvezető. A Kézmű nyerte egyébként - konzorciumban - a MÁV Zrt. egyenruhatenderét is, de ott nem érkezett kifogás.
1980, 2009, 2012, 2015
Az utóbbi évtizedben a mostani a harmadik ruhacsere a közösségi közlekedésben dolgozóknál, előtte viszont utoljára a nyolcvanas évek elején történt arculatváltás a formaruháknál. A 2009-es újításkor a 7700 dolgozó részére a Makány Márta által tervezett ruhákat az EMEF (Első Magyar Egyen- és Formaruha Divatáru Gyártó Kereskedelmi Holding) Zrt. gyártotta le.
A ma már felszámolás alatt álló, a jelenlegi Mazsihisz-elnök, Heisler András résztulajdonában álló EMEF Zrt. a dolgozói panaszok nyomán akkor elismerte, hogy hibázott a gyártásnál, és
vállalta, hogy a nem megfelelő minőségű ruhákat újra legyártják.
Akkor is kiderült, hogy nem olyan anyagból készült az öltözék, mint a szerződésben állt,a cipzárak rozsdásodtak, a textil pedig mosás után összement.
Három évvel később, 2012-ben már csak a BKV-tól az újonnan létrehozott Budapesti Közlekedési Központ (BKK) Zrt.-hez kerülő, illetve ott dolgozó alkalmazottak kaptak új ruhát: a jegyellenőrök, pénztárosok, forgalomirányításban dolgozók. A BKK-sok új ruháját a "Gombold újra! Divat a magyar" pályázat fiatal iparművész különdíjasa tervezte.
Egy elégedetlenkedő hozzászóló szavai, a témával kapcsolatban:
"A jogtalanság és törvénytelenség korlátlan úr az egész országban. Mi van a többi munkaruhával? Olyan áron írják a dolgozóra az ócska rongyot, ahogyan azt a munkáltató akarja. Ki figyel oda? Mindent lopnak a munkáltatók.D! Ha a munkaruha BKV feliratos az reklámhordozós. A munkáltató a feliratos munkaruha után köteles a dolgozónak térítést fizetni mert reklámozza a BKV-t.D! B változat. Vagy egyszerűen a kiadott feliratos munkaruhát a dolgozó nem köteles felvenni. Mert a reklámfeliratért nem kap semmi térítést. Ez nem D! Ez a jogi helyzet. Átmeneti megoldásnak, olyan ruhában megy dolizni amihez kedve van. D!
-De a munkáltató köteles ruhapénzt fizetni,ha előírja,hogy nem vezetheti a buszt fürdőruhában,vagy bőrtangában, esetleg köténykében."
Elképesztő indokkal rúgta ki főnöke a pincérnőt
A hölgy bűne annyi volt, hogy nem volt hajlandó a munkaruhaként előírt bikinit felhúzni, miközben egy másik lánynak ingyen műmelleket ajánlott főnöke.
Egyre nagyobb sikerrel működik az Egyesült Államokban a Bikini Sports Bar and Grill hálózat, melynek nevében benne foglaltatik a specialitása is: ezen a helyen ugyanis csinos, bikinit viselő hölgyek szolgálják fel az ízletes húsokat és hűsítő italokat. Az étteremlánc ügyvezetője, Doug Guller sajátos szabályrendszerrel dolgoztat: pincérnőinek előírta, hogy fürdőruhafelsőt kell viselniük, ám ezt az egyik új alkalmazottjának elég volt egy alkalommal megtagadnia, azonnal kirúgta.
– Nálunk nem jöhetsz pólóban, itt bikinit, farmershortot és cowboycsizmát viselünk. És amúgy sem láttam rajtad az elhivatottságot. Ki vagy rúgva. – mondta Guller a szerencsétlen lánynak.
A férfi cégvezetési módszerei egyébként is érdekesek. Egy másik pincérnőjének ugyanis ingyen felajánlott egy mellnagyobbító műtétet, amennyiben a hölgy leszokik arról, hogy munkaidőben a telefonját nyomkodja.
A történteket egyébként a CBS televíziócsatorna egyik műsorának kamerája is rögzítette, és a felháborodott tévénézők azóta azt követelik, hogy Guller vegye vissza a kirúgott alkalmazottját.
Mit is csinál egy munkaruha- és védőruha-készítő?
A munkaruha- és védőruha-készítő a ruhaipari gyártmánytervezés és textiltermék összeállítás alapfeladatok ismeretében női és férfi munkaruházati és védőruházati termékeket készít, munkaköpenyt, kötényt, munka nadrágot és kabátot, overált készít.
Munka- és védőruhákat készít különleges igénybevételekhez (por, hő, vegyszer, víz). Javító szolgáltatást végez, hasítékot, záródásokat javít, varrást javít és foltoz. Méretre igazít (bővít, szűkít, kitold, rövidít).
A munkaruha- és védőruha-készítő a szabó szakképesítés rész-szakképesítése.
forrás: www.milegyek.hu
Érdekes gazdasági és politikai történések hazánkban
A munkaviszony megszűnésének a módja jelenleg nem releváns, azaz nem fontos álláskeresési járadék szempontjából. Az ellátás biztosítás jellegű és így is funkcionál. Vannak feltételei, amennyiben teljesíti azokat, akkor jogosult lesz rá.
A foglalkoztatás elősegítéséről és a munkanélküliek ellátásáról szóló 1991. évi IV.tv. szabályozza a kérdést. A tv. 25. §-a szerint álláskeresési járadék illeti meg azt, aki
a) egészségi állapota szerint az álláskereső a munka elvégzésére alkalmas,
b) a várható kereset az álláskeresési járadék összegét, illetőleg - amennyiben az álláskeresési járadék összege a kötelező legkisebb munkabérnél alacsonyabb - a kötelező legkisebb munkabér összegét eléri,
c) a munkahely és a lakóhely közötti naponta - tömegközlekedési eszközzel - történő oda- és visszautazás ideje a három órát, illetve tíz éven aluli gyermeket nevelő nő és tíz éven aluli gyermeket egyedül nevelő férfi álláskereső esetében a két órát nem haladja meg,
d) az álláskereső foglalkoztatása munkaviszonyban történik.
2011 óta pedig már nem feltétel, hogy a felajánlott munkakör az illető személy képzettségének megfeleljen.
Végül azt kell tisztáznunk, hogy ki minősül álláskeresőnek:
Ezen követelményeknek kell tehát megfelelnie.
A munkaruha kérdése érdekes. Eddig nem kapott munkaruhát ?
A munkáltató az új Munka törvénykönyve alapján munkaruhát nem köteles biztosítani. Amennyiben biztosít vagy azt előírja, úgy vélem, hogy az Mt. 51.§(2) bekezdése alapján a költsége nem hárítható át a munkavállalóra. A munkáltató ugyanis köteles a munkavállaló minden olyan költségét megtéríteni, ami a munkaviszony teljesítésével összefüggésben indokoltan felmerül. Amennyiben felmondási idő alatt áll és a munkáltató ennek tudatában biztosít Önnek munkaruhát, a költségek áthárítása a jóhiszeműség követelményét is sértheti a munkáltató részéről. Nem egyedi ez az eset sajnos.
A BKV hétfő óta nem vesz át a szállítótól több formaruhát, miután azok megbuktak egy független anyag- és minőségvizsgálati teszten. Az Origo úgy tudja: erről hétfő délelőtt döntött a közlekedési cég munkáltatói és munkavállalói oldalát is tömörítő munkaruha állandó bizottság.
A testület a reprezentatív szakszervezetek javaslatára arról is döntött, hogy további intézkedésig nem kötelező hordaniuk a kifogásolt formaruhákat azoknak a dolgozóknak, akik már átvették a ruhacsomagjukat.
A 1,58 milliárd forintért megrendelt, egyedi gyártású női és férfi felsőruházati termékeket az állami tulajdonú, részben megváltozott munkaképességű dolgozókat foglalkoztató – Kézmű Nonprofit Kft. szállítja a BKV-nak.
A ruhákra sok dolgozó panaszkodott, ezért októberben a BKV egyik érdekképviselete, a Közlekedési Alkalmazottak Polgári Szakszervezete kért független szakértői vizsgálatot.
Kiderült, hogy a ruhák anyaga nem felel meg a címkéjükön feltüntetettnek, alig szellőznek, ráadásul műszálas anyaguk miatt hajlamosak az elektromos kisülésre is.
A BKV az Origo kérdésére azt közölte, hogy a formaruhákra vonatkozó ÉMI-TÜV szakértői vélemény alapján a BKV belső vizsgálatot kezdeményezett, amely még tart.
Munkát adtak hajléktalanoknak
Salgótarján - Tizenöt hajléktalan foglalkoztatását kezdték meg Salgótarjánban a munkaügyi központ támogatásával. A jövő év márciusáig tartó, 23 millió forintos program résztvevői növénytermésztési és mosodai munkát végeznek. Hét nőt és nyolc férfit foglalkoztatnak nyolc órában segédmunkásként, bruttó 79 ezer 155 ezer forintos munkabérért. A személyi és járulékköltségeket, illetve a dologi kiadásokat - például munkaruha vagy üzemanyag - 100 százalékban támogatja a munkaügyi központ - tette hozzá.
MÁR VAN TÖKÉLETES MUNKARUHA
A tökéletes munkaruha, amelyet akár minden nap viselhetsz. Emlékeztek még arra a cikkre, amelyben arról elmélkedett az Elite Daily újságírója, hogy vajon mi lehet az oka annak, hogy az igazán sikeres emberek minden nap ugyanazt a munkaruhát öltik magukra? Az írás kapott hideget-meleget. Hideget legfőképpen azért, mert az „emberek” szó sokak szerint ebben az esetben leginkább a férfiakra igaz, ráadásul kirekesztő módon a cikk is kizárólag az erősebbik nem közül sorol fel példákat Obamától Einsteinig.
Most megérkezett a téma női párja a Harper’s Bazaartól, ahol a napokban egy sikeres fiatal nő, Matilda Kahl publikált személyes hangvételű cikket arról, mi az oka annak, hogy három éve minden áldott nap ugyanazt a ruhát veszi fel reggelente.
Matilda a híres Saatchi & Saatchi reklámügynökség kreatívigazgatója, ezért joggal érezhette a nyomást, hogy nap mint nap kommunikálnia kell az öltözékén keresztül is. A 30 éves nő elmondása szerint reggelente sok-sok értékes időt töltött azzal, hogy a gardróbját bámulta, és aztán frusztráltan állapította meg, hogy nincs egyetlen gönce sem, amit felvehetne. Ismerős?
Matilda egy igazán kreatív ötlettel vetett véget a reggeli frusztrációnak: elhatározta, hogy összeállítja a tökéletes munkaruhát, és onnantól fogva kizárólag abban jár majd dolgozni. Fogott egy klasszikus fekete nadrágot a hozzá illő blézerrel és egy fehér inget, majd mindegyből vásárolt 15-15 darabot és onnantól kezdve minden áldott nap ezt húzta magára. És hogy meddig bírta? Nos, lassan már három éve tartja jó szokását, amely alól a hétvégék természetesen kivételek: olyankor szárnyalhat a kreatvitás az öltözködésében is.
És Matilda nem csak időt nyert ezzel, hanem pénzt is – vajon lesz valaki itthon is, aki utána csinálja? Ha pedig nem hiszitek, járjatok utána az Instagram oldalán!
forrás: www.instyle.hu
Mit mondanak az adószabályok? (2.rész)
Az, hogy mely esetben, milyen adókötelezettség keletkezik, vagy nem keletkezik, a szja-törvény következő rendelkezései alapján határozható meg, mely szerint
– nem keletkezik bevétel valamely személy által a tevékenységében közreműködő magánszemély részére biztosított olyan dolog (többek között a munkaruházat) használatára tekintettel, amelynek használata a munkavégzés, a tevékenység ellátásának hatókörében, a tevékenység ellátásának feltételeként történik (ideértve a biztonságos és egészséget nem veszélyeztető munkavégzés feltételeinek a munkavédelemről szóló törvény előírásai szerint a munkáltató felelősségi körébe tartozó biztosítását), abban az esetben sem, ha a dolog személyes szükséglet kielégítésére is alkalmas, és a tevékenység hatókörében történő használat mellett egyébként az igénybevétel során nem zárható ki a magáncélú használat [szja-törvény 4. § (2a) bekezdés a) pont];
– adómentesek a jogszabály által előírt használatra tekintettel juttatott védőeszközök, továbbá baleset- és egészségvédelmi eszközök [Szja törvény 1. számú melléklet 8.8. pont];
– adómentes a munkáltató által a munkavállaló magánszemélynek adott munkaruházati termék [szja törvény 1. számú melléklet 8.24. és 9.2. alpont].
A szja-törvény 1. számú mellékletének 9.2. alpontja szerint a munkaruházati termékek körébe tartozik a törvényben vagy törvényi felhatalmazás alapján kiadott jogszabályban előírt módon és feltételekkel rendszeresített egyenruha, formaruha, védőruha, munkaruha, valamint tartozékai, továbbá az olyan öltözet és tartozékai, amelyet a munkavállaló egészségének védelme, a munkakörén, feladatainak ellátásán kívül hordott ruházatának megóvása céljából az adott munkakörben, a feladat ellátása közben visel, feltéve, hogy a körülményekből megállapíthatóan a munkaruházati termék használata nélkül a munkavállaló egészsége veszélyeztetett, illetve a ruházat nagymértékű szennyeződése, gyors elhasználódása következne be.
Emellett a rendelkezés tételesen is felsorolja a közúti, vízi és légi közlekedés, a posta és távközlés, valamint a vízügy területén azokat a munkaköröket, amelyek esetében az egyenruha, a formaruha, a védőruha és a munkaruha, valamint tartozékai munkaruházati terméknek minősülnek.
Mindez azt jelenti, hogy a jogszabályi előírások alapján biztosított munka(védő)ruha-juttatás miatt sem a munkáltatónak, sem a magánszemélynek nem keletkezik adókötelezettsége.
A legtöbb aggály az olyan eseteknél merül fel, amelyek nem sorolhatók az előbbi körbe, de a szja törvény 1. számú melléklete 9.2. alpontjának d) pontja értelmében minősülhetnek munkaruházati juttatásnak. Eszerint ugyanis munkaruházati terméknek minősül a kifejezetten jelmezszerű öltözet (így különösen a kosztümös színielőadások jelmezei), a szolgáltatási tevékenységet végzők (portás, pincér, sportjátékvezető, kegyeleti szolgáltatást végző stb.) megkülönböztető jellegű ruházata és tartozékai, amely az adott munkaköri feladat ellátásán kívüli viseletre alkalmatlan.
Az adóhatóság ismert álláspontja szerint önmagában nem valósul meg az adómentesség törvényi feltétele az olyan esetekben, amikor az eredetileg utcai viselés céljára szolgáló ruházaton (például kosztüm, öltöny) látható módon eltávolíthatatlanul feltüntetik bármely cég nevét, logóját, egyéb megkülönböztető jegyét, ha egyébként a ruházat az adott munkaköri feladat ellátásán kívüli (például a munkakör jellegéből adódóan utcai) viselésre is alkalmas.
Más a helyzet azonban az olyan ruházat (például blúz, póló, kosztüm, öltöny) esetében, amelyet a munkáltató biztosít, és amelynek viselését a munkavégzés során megköveteli. Ilyennek minősülhetnek például az áruházláncok, bankok vagyonőrök alkalmazottainak egyenruhái. Ilyenkor a szja-törvény 4. § (2a) bekezdés a) pontja alkalmazható, feltéve, hogy a kötelezően viselendő ruházatot a munkavállaló használatba kapja, és egyértelmű, hogy azon nem keletkezik tulajdonjoga.
Megemlítendő, hogy a szja-törvény 1. számú mellékletének 8.25. alpontja értelmében adómentes a sportszervezet által az olimpián, a világ- és Európa-bajnokságon, a speciális világjátékon való részvételhez a versenyző vagy a hivatalos sportszakember részére adott, a nemzeti címerrel ellátott, a nemzetközi szervezet által előírt sportruházat és formaruha.
Adóköteles ugyanakkor az a ruházati juttatás, amely nem az előzőek szerinti célt szolgálja, és munkaruházati terméknek sem tekinthető. Amennyiben a munkáltató által nyújtott ilyen ruházati juttatás körülményei megfelelnek a szja-törvény 70. § (1a) bekezdés a) vagy b) pontjában foglalt feltételeknek, akkor a juttatás egyes meghatározott juttatásként (azaz kifizetői adóteher mellett) adóköteles. Az említett feltételek hiányában az adóköteles juttatás a munkavállaló bérjövedelmének minősül.
Az ismertetett adózási szabályok szempontjából mindegy az, hogy a munkaruházatot vagy a munkavégzés során kötelezően viselendő ruházatot a munkáltató vagy – a munkáltató nevére szóló számlával – a magánszemély vásárolja meg.
A munkáltató nevére szóló számlával történő elszámolási kötelezettség nélkül adott ruhapénz (ruházati utalvány értéke) viszont a munkavállaló bérjövedelmeként adóköteles.
Mi a jelentősége a kihordási időnek?
A ruházat értelemszerű elhasználódása miatt a munkaruha-juttatást a munkáltatók általában a kihordási időhöz kötik. Ez a védőruhák funkciójának biztosítása érdekében kötelező, míg egyébként nyilvánvalóan abból következik, hogy a cégek arculatának nem használna, ha az alkalmazottaik viseltes öltözékben mutatkoznának. Ezzel összefüggő kérdés, hogy ha a dolgozó munkaviszonya megszűnik, és a kihordási idő kitöltése nélkül megtarthatja a munkaruhát, keletkezik-e valamilyen adókötelezettség?
A hivatalos értelmezés szerint [2008/100. Adózási kérdés] az, hogy a kihordási időn belül történő munkaviszony-megszűnés esetén a munkavállalónak van, vagy nincs térítési kötelezettsége, adójogilag a munkaruha juttatásával már nem függ össze. Ha a munkaruhát nem kell visszaadni, vagy megtéríteni, annak nincs adózási következménye. Adófizetési kötelezettség abban az esetben keletkezik, ha annak ellenére, hogy munkaszerződés, belső szabályzat vagy kollektív szerződés a munkaviszony megszűnése esetére előírja a ruha beszerzési árának a kihordási idő hátralévő része arányában történő megtérítését, a munkáltató attól eltekint. Ekkor az elengedett követelés munkaviszonyból származó jövedelemként adóköteles.
forrás: regular.hu
Írta: Surányi Imréné
Kinek, milyen munkaruha jár adómentesen? (1.rész)
Zavarban vannak a munkáltatók, mert az új munka törvénykönyve – a régivel ellentétben – egy szót sem ejt a munkaruháról. Márpedig a legtöbb ipari munkahelyre utcai ruhában be sem lehet lépni, vagy például munkaidejében a hotelportás nem húzhat farmert, az ápolónő sem sürgölődhet kiskosztümben vagy éppen otthonkában. Ráadásul az adószabályok is értelmezésre szorulnak, így jogos az alkalmazott megoldás helyessége iránt érzett aggodalom.
Kinek, milyen munkaruha jár adómentesen?
A munka törvénykönyve (Munka tv.) nem tartalmaz tételes rendelkezést arra vonatkozóan, hogy a munkáltató köteles lenne a munkavállalónak munkaruhát juttatni, de azt előírja [Munka tv. 51. § (1)-(2)-(4) bekezdés], hogy
– a munkavégzéshez szükséges feltételeket, az egészséget nem veszélyeztető és biztonságos munkavégzés követelményeit biztosítania kell, illetve
– a munkáltató köteles a munkavállalónak azt a költségét megtéríteni, amely a munkaviszony teljesítésével indokoltan merült fel.
Ezen kívül még a közalkalmazottak jogállásáról szóló 1992. évi XXXIII. törvény 79. §-a rendelkezik úgy, hogy
– végrehajtási rendelet előírhatja a munka jellegére tekintettel biztosítandó formaruha-juttatást;
– a munka- és formaruha juttatásra jogosító munkaköröket, az egyes ruhafajtákat, a juttatási időket, valamint a juttatás egyéb feltételeit a kollektív szerződés, ennek hiányában a munkáltató állapítja meg;
– a juttatási idő eltelte után a munka, illetve formaruha a közalkalmazott tulajdonába megy át.
A szakképzésről, illetve a nemzeti felsőoktatásról szóló törvények a gyakorlati képzésben résztvevő tanulókat, hallgatókat megillető tételesen felsorolt juttatások között a munkaruhát is megemlítik.
A munkaruhát is érintő további szabályozást a munkavédelemről szóló (Mvt.) 1993. évi XCIII. törvény tartalmaz, amely minden szervezett munkavégzésre kiterjedő hatállyal alapelvként rögzíti többek között, hogy
– a munkáltató felelős az egészséget nem veszélyeztető és biztonságos munkavégzés követelményeinek megvalósításáért;
– a munkavédelmi követelmények megvalósításának módját – a jogszabályok és a szabványok keretein belül – a munkáltató határozza meg;
– a munkavédelmi feladatok teljesítésével összefüggésben keletkező költségeket és egyéb terheket nem szabad a munkavállalóra hárítani;
– az egészséget nem veszélyeztető és biztonságos munkavégzés követelményeinek teljesítése helyett a munkáltató pénzbeli vagy egyéb megváltást a munkavállalónak nem adhat.
Az Mvt. egyben azt is előírja, hogy a munkavállaló csak a biztonságos munkavégzésre alkalmas állapotban, így különösen a munkavégzéshez szükséges, az egészséget és a testi épséget nem veszélyeztető ruházatban végezhet munkát. Ide tartozik minden olyan ruházat, amely a dolgozó személy védelmét szolgálja a munkafolyamat során felmerülő kockázatoktól, vagy amely a munkafolyamatot, a terméket védi.
Mindezeket összegezve, megállapítható, hogy a munka jellegéhez igazodó, az egészséget nem veszélyeztető és biztonságos munkavégzés követelményeinek megfelelő ruházat természetben történő biztosítása a munkáltatónak törvényi előírásokon alapuló kötelezettsége, amelynek költségeit teljes mértékben viselnie kell.
Emellett a munkaruha fogalmába tartoznak az olyan megkülönböztető jellegű (egyenruha, formaruha, jelmez) öltözékek is, amelyek viselését ágazati jogszabály, kollektív szerződés, illetve a cégek, szervezetek belső szabályzata írja elő – szintén kötelezően – az alkalmazottak számára. Szélesebb értelemben munkaruhának szokás nevezni a szociális jelleggel történő ruházati juttatást is.
A pályázatot eszerint azért találták ki, hogy ösztönözzék a tervezői oldalt és a gyártók közötti
A stewardessek szakszervezete szerint a hatvanas évek stílusában készült ruhák még a combot sem fedik, ez pedig problémákhoz, akár szexuális zaklatáshoz is vezethet – írja az MTI.
A Skymark légitársaság az új uniformissal még több ügyfelet akar magához csábítani. "Ez csak azt mutatja, hogy a légitársaság áruként tekint a nőkre" - állapította meg a szakszervezet.
A stewardessek a szakszervezet honlapján hangot adtak félelmüknek, hogy az utasok megbámulják őket, vagy telefonjukkal a ruhájuk alá fényképeznek. A légitársaság szerint csak a reklám kedvéért, átmenetileg viselik majd az utaskísérők a kihívó ruhákat. A cég főnöke az új egyenruha bemutatásakor azt mondta, senkire nem fogják ráerőltetni, hogy a miniszoknyát viselje.
A fapados légitársaság vezérigazgatója szerint a miniruha nem kötelező, csak ajánlott viselet.
A fapados légitársaság vezérigazgatója szerint a miniruha nem kényszer.
A stewardessek a szakszervezet honlapján írják, hogy az utasok gyakran megbámulják őket.
A stewardessek a szakszervezet honlapján írják, hogy az utasok gyakran megbámulják őket vagy telefonjukkal a ruhájuk alá fényképeznek vagy telefonjukkal a ruhájuk alá fényképeznek.
A szakszervezet szexistának nevezte a légitársaság vezetőségét.
A légitársaság egy átmeneti reklámfogásként kezeli az új munkaruha viseletét.
Főnöke gúnyolásával, arroganciával vádolták – kirúgták
A munkáltató azt állította, hogy a gyógymasszőr arrogáns volt, megjegyzéseket tett felettese mentális képességeire, a betegeket a borravaló alapján minősítette. Az ezek miatti azonnali hatályú felmondás ügyében a Kúria hozott ítéletet.
A felperes 2005. január 17-én létesített munkaviszonyt az alperesnél gyógymasszőr munkakörben. Jogiszonyának fennállása alatt a h-i futballcsapat edzőjeként tevékenykedett, emellett játékosként is részt vett a mérkőzéseken. A munkáltatónál ez nem okozott gondot figyelemmel arra, hogy a futballszezonban a felperest szombati napokon történő munkavégzés alól mentesítették. 2012. augusztusában S.T. arról tájékoztatta a felperest, hogy a szombati munkavégzések alóli mentesítésre a továbbiakban csak K.A. ügyvezető igazgatóhoz címzett egyedi kérelem alapján van lehetőség. A felperes kérelmét a munkáltató elutasította.
Az alperes a felperes munkaviszonyát 2013. március 14. napján kelt azonnali hatályú felmondással megszüntette. Ennek indokolása szerint: a létszámváltozásokra és a betegforgalom nagyságára tekintettel a felperes szombatonkénti munkavégzés alóli mentesítése nem volt megoldható. A munkáltató ápolási igazgatója jelezte, hogy a felperes rendszeres szombati távollétét nem támogatja, aki ezt nem fogadta el. Többször „minősítő” megjegyzéseket tett munkatársai előtt a felettese mentális képességeire vonatkozóan. Az ápolási igazgatónővel szemben általában véve arrogáns hangnemet használt, elfogadhatatlan magatartást tanúsított. A felperes a vendégeket vagy a betegeket az általuk adott borravaló mértéke alapján minősítette. A munkahelyi közösségbe nem tudott beilleszkedni, a magatartásával kapcsolatos kifogások közlését követően sem működött együtt.
A felperes a keresetében az azonnali hatályú felmondás jogellenességének megállapítását kérte.
Az elsőfokú bíróság ítéletével kötelezte az alperest, hogy fizessen meg a felperes részére kártérítés címén 285 200 forintot és annak kamatát, valamint végkielégítés címén 247 968 forintot.
Az alperes fellebbezése folytán eljárt másodfokú bíróság ítéletével az elsőfokú bíróság ítéletét a fellebbezett részében megváltoztatta, és a keresetet elutasította.
A felperes felülvizsgálati kérelme a Kúria szerint az alábbiak szerint alapos.
A jelen eljárás során az alperes igazolta, hogy a munkáltatói jogkör gyakorlója 2013. március 14-én értesült a felperes ismétlődő kötelezettségszegéseiről, így a szabálytalan munkaruha viselésről, a betegek borravaló szerinti minősítéséről, az MP3 lejátszó hallgatásáról, valamint a munkatársakkal szembeni gúnynevek alkalmazásáról. Ezen magatartások tanúsítását, illetve azok folyamatos megvalósítását határozott formában a felperes maga sem vonta kétségbe, a következetes ítélkezési gyakorlat szerint pedig az intézkedés megtételekor is fennálló kötelezettségszegéssel indokolt jognyilatkozat tekintetében a jogvesztő határidő elmulasztása nem következhet be (BH.2005.405., Mfv.I.11.021/1998.). Mindebből következően megállapítható volt, hogy a munkáltató intézkedését a törvényben biztosított határidőn belül tette meg a felülvizsgálati eljárásban is vizsgálandó okok vonatkozásában.
Azt a másodfokú bíróság is megállapította, hogy az azonnali hatályú felmondás 1. és 2. pontjában foglaltak alapján az nem nyert igazolást, miszerint a felperes Cs.M. intelligenciaszintjére, mentális képességeire a munkatársak előtt több alkalommal sértő megjegyzéseket tett volna, ezt a jogerős ítéletben is felsorolt tanúk vallomásukkal cáfolták.
A munkaruha szabálytalan használata, a betegekre a borravaló alapján tett megjegyzések, az MP3 lejátszó használata megállapítható volt, ezek azonban nem olyan jelentős kötelezettségszegések, amelyek súlyuknál fogva jogviszony azonnali hatályú megszüntetésének indokául szolgálhattak volna.
Valamennyi rendelkezésre álló bizonyíték helyes mérlegelésével (Pp. 206. §) az elsőfokú bíróság jutott helytálló következtetésre. A felperes terhére rótt, és ítéleti bizonyossággal megállapítható kötelezettségszegések nem voltak alkalmasak az azonnali hatályú felmondás alátámasztására [Mt. 78. § (1) bekezdés].
Nagyhatalom lehet Magyarország a védőruhagyártásban
A speciális védőruházatok előállítása és szállítása komoly lehetőséget kínál a versenyképes magyar cégeknek az európai piacok meghódítására, hiszen csupán Németországban az egyéni védőfelszerelések piaci volumene eléri az 1,6 milliárd eurót, s a szegmensben további fellendülés várható – közölte a Nemzeti Külgazdasági Hivatal (HITA) pénteken.
A közlemény szerint az október 18. és 21. között megrendezett düsseldorfi munkavédelmi és üzemi biztonsági nemzetközi A+A kiállításon a magyar kiállítók jelentős szakmai érdeklődésről számoltak be, amit különösen az innovatív, magas hozzáadott értéket képviselő magyar fejlesztések, például az Innowear-Tex Kft. nanotechnológiás kikészítésű, antibakteriális védőruházata, a Kötéltechnika Kft. megrendelői igények alapján gyártott munkavédelmi hálói és kötelei, vagy a Villbek Kft. saját fejlesztésű és előállítású villamos biztonságtechnikai eszközei váltottak ki.
A HITA közleménye szerint a DIWICON AURA kiállítói – személybiztonsági kártyájuk bemutatása során – olyan ománi és norvég vállalati vezetőket is megismerhettek, akik a ki nem állított olaj- és gázipari fejlesztéseik iránt is kifejezték érdeklődésüket. A hivatal közölte: a közös megjelenés jó alkalmat jelentett a magyar vállalatok egymás közötti kapcsolatépítésére és közös fejlesztések indítására is, mint például a CASON eldőlés jelző kártyájának munkaruha gyártásba történő integrálása. A megkeresések egyértelműen igazolták, hogy a nyugat-európai gyártó cégek a távol-keleti bérmunka-bázisaiktól elfordulva Európában, köztük Magyarországon keresnek gyártó partnert – áll a közleményben.
A világ minden tájáról érkezett munkavédelmi és biztonságtechnikai szakemberek Düsseldorfban 54 ország 1.597 kiállítóját ismerhették meg a négy nap alatt. A Nemzeti Külgazdasági Hivatal által szervezett közös magyar standon 8 kiállító cég mutatta be legújabb fejlesztéseit a munkahelyi biztonság, az egyéni védőeszközök és védőruházatok területén.
A hivatal közleménye szerint a kiállítás tematikájának fontosságát az éves szinten világszerte bekövetkezett 270 millió munkahelyi baleset, illetve 2,2 millió, munkavégzéssel összefüggő haláleset is mutatja.
A Nemzeti Külgazdasági Hivatal fő feladata egyfelől a magyar kis- és középvállalkozások külgazdasági tevékenységének támogatása, másfelől a külföldi cégek magyarországi befektetéseinek ösztönzése. A hivatal a nemzetgazdasági miniszter irányítása alatt működő központi hivatal, önállóan működő és gazdálkodó költségvetési szerv.
Ha ez így folytatódik, elfogynak a mávosok
Elöregedéssel küzd a MÁV személyi állománya, míg szabályosan vadászni kell a fiatalokat, negyvenből mindössze egy teljesíti a felvételit, miközben rengeteg pénzt költ a társaság az okatátsukra.
A MÁV felvette a kapcsolatot a Nemzeti Fejlesztési Minisztériummal, hogy a most pár százas, de a jövben ezres nagyságrendű szakemberhiányt megoldhassák. A vasutas szakma vonzerejének növelésére 2015-ben 3,4 százalékos bérmelést hajtottak végre, külön emelve a pénztárosok, jegyvizsgálók és ügyfélszolgálati munkatársak fizetését, valamint a műszakpótlékokat és a túlórapótlékot is megemelték. Más hiányszakmáknál, például a járművezetőknél is bérpótlékot vezettek be, de a munkaruha cseréjét is megkezdik.
Győzike szettje: hirtelen-zöld nadrág, kígyós, hegyes orrú cipő
És Havas 2011-ben is gyenge.
Tvrtkón már fekete atléta van.
Schobert Norbert és kedves neje szeretnek összeöltözni.
Zámbó Jimmy bátyja mindig erős kihívásokkal küzdött trend terén, például mikor kinevezték az 5-ös csatorna műsorvezetőjének, színben és mintában tökéletesen elütő darabokat sikerült magára rángatnia. Kedveltük fehér szmokingját is, akárcsak az Ezek megőrültek!-ben viselt testhezálló kosztümjét, de arról most nem csatolunk képet, mert az tulajdonképp munkaruha, nem tehet róla Zámbó. De a 2008-as szett több, mint durva.
A sztriptíztáncosnők védelmezője most az Uber-t is beperli
Egy bostoni ügyvédnő a sztriptízklubok után az Uber-t is beperli, mert a taxisok rémálmának kikiáltot cég azzal akar spórolni, hogy sofőrjeit nem alkalmazottként foglalkoztatja, hanem vállalkozókkal oldja meg a munkaerő kérdését. Így a népszerű startup-nak nem kell minimálbért és túlóradíjat sem fizetnie. Az Uber példája nem egyedülálló, az amerikai csomgaküldő vállalat, a FedEx és a sztriptízklubok is ezzel a trükkel próbálják csökkenteni költségeiket.
Egy bostoni ügyvédnő a sztriptízklubok után az Uber-t is beperli - írja a Business Insider. Shannon Liss-Riordan egy San Fransisco-i étteremben hallott először az Uber-ről, egy lelkes barátja mutatta neki az applikációt - az ügyvédnő egy évvel később beperelte a startup-ot. Liss-Riordan szakterülete a munkavállalói jog és azért szállt rá az Uber-re, mert a taxisok rémálma ugyanazzal a módszerrel trükközött, mint sok másik amerikai cég: a dolgozók nem a cég alkalmazottai, hanem csak szerződéses vállalkozók.
Az Uber úgy állítja be ezt a helyzetet, mintha a start up vállalkozójának lenni az önmegvalósítás csúcsa lenne, hiszen az Uber-sofőrök annyit dolgoznak, amennyit akarnak és saját kezükben van a sorsuk. A helyzet azonban nem ilyen rózsás. Azzal ugyanis, hogy a cégek vállalkozókkal szerződnek le és nem alkalmazottakat foglalkoztatnak, nem lesznek felelősek a járulék- és adófizetésért, a túlórák kifizetéséért vagy a sofőrök költségeinek megtérítéséért - magyarázza az ügyvédnő. Szerint a start-up-ok költségkímélő gyakorlata a sofőröknek sokszor élet és halál kérdése.
Liss-Riodan-t nem téveszti meg az Uber-t övező népszerűség és hype ; az Uber üzletpolitikájában is annak a példáját látja, hogy egy cég miként próbál kibújni kötelezettségei alól. Az ügyvédnő szerint egy 40 milliárdos cég nehezen tudná megmagyarázni, hogy miért nem képes minimálbért biztosítani a sofőreinek vagy kifizetni a túlóradíjakat. “Nem hiszem, hogy a dolgozók kizsákmányolásásra és cserbenhagyására kell épülnie az egész iparágnak” - véli az ügyvédnő.
Nem győzték meg az Uber érvei
Az ügyvédnő nem egy céget látott már pályafutása során, akik ugyanezt a trükköt akarták eljátszani, így működött a FedEx, de a sztriptízbárok is hasonló módon oldják meg a munkaerő kérdését. Az Uber azzal védekezik, hogy ők csak egy szolgáltatást nyújtanak az applikációval és nem utasszállítással foglalkoznak. A night klubok is hasonlóan érvelnek, mondván a szórakozóhely csak a helyet biztosítja, miközben a táncosok bevételének jelentős százalékát a klubok teszik zsebre.
Az ügyvédnő legnagyobb győzelmét a FedEx ellen aratta; az amerikai csomagküldő vállalat az Uber-hez hasonlóan vállalkozóként dolgoztatta sofőrjeit, annak ellenére, hogy a cég logójával ellátott autókat vezették és FedEx címkés munkaruha volt a dolgozókon.
Az Uber-t az sem menti fel, hogy sofőrjeiken nincs Uber logós munkaruha, vagy hogy nincs Uber-es matrica az autójukon, mert az ügyvédnő érvelése szerint az Uber szigorú értékelési rendszere folyamatosan nyomon követi a sofőrök teljesítményét és ha nem teljesít jól egy sofőr, akkor felbontják a szerződését, azaz az Uber pontosan előírja, hogy milyen szabályok érvényesek a sofőrökre - épp úgy, mint egy alkalmazott esetében!
A törvények mindenkire érvényesek
Elmondása szerint nem az a célja, hogy tönkre tegye az Uber-t, csak azt szeretné elérni, hogy az Uber tartsa be a törvényeket és “a szabályok szerint játsszon” - nyilatkozta az elszánt ügyvéd. Az Uber kontra Liss-Riordan ügy még nem zárult le, de az ügyvédnő úgy látja, még ha meg is nyeri a pert, az nem jelenti azt, hogy ez a probléma végleg megoldódott.
Liss-Riordan egy korábbi kongresszusi képviselőnő, Bella Abzug hatására kezdett el munkavállalók jogi képviseletével foglalkozni, rögtön azután, hogy lediplomázott a Harvard jogi karán. Az ügyvédnő azóta rengeteg perben védte az alkalmazottak érdekeit éttermekkel, country klubokkal vagy szállodákkal szemben. Liss-Riordan annyira komolyan veszi a hivatását, hogy egy per után beszállt egy pizzériába és a tulajdonrészét szétosztotta a dolgozók között.
Azt nem tudjuk, hogy a magyar Uber sofőrök milyen jogviszonyban állnak az Uber-rel, de az biztos, hogy sanyarú helyzeteben vannak: májusban a NAV az összes Uber-sofőrt ellenőrizte és az adóhatóság revizorai súlyos pénzbírságokat szabtak ki a taxisokra.
A kínai Hainan légitársaság légiutas-kísérőket keres, és a jelentkezőkkel szemben szokás szerint sok feltételt támaszt. A cég a hirdetésében többek között kizáró okként jelölte meg a tetoválást, a testékszert és a bőrön lévő sebeket, ha azok munkavégzés közben láthatóak. Akár még érthető is lehet, hogy egy légitársaság miért nem szeretne olyan kollégát, akinek a tetoválása esetleg megosztja az utazóközönséget, vagy akár csak nyugtalanságot kelt a fedélzeten, a kitétel azonban egyre nehezebben érthető manapság, amikor a tetoválás és/vagy a testékszer mindennapos jelenséggé vált. Mennyire nehezíti a munkakeresést az extrém külső? Nehezebben kap munkát az, aki nem akarja, vagy nem tudja takargatni a bőrére varrt képeket?
A tetoválás és a testékszer már jó ideje nagyon népszerű. Kortól és nemtől függetlenül egyre többen varratnak valami motívumot magukra – Angliában például minden ötödik munkavállalónak van tetoválása - valaki divatból teszi, míg másoknak ez az önkifejezés egyik módja. Az esetek egy részében a tetoválások a ruhával könnyen eltakarható helyen vannak, ám főleg nyáron elővillanhatnak a hűvösebb időben nadrággal vagy hosszú ujjú felsővel takart képek. Akár egy bokára vagy csuklóra varrt rózsa is szembe mehet a vállalat öltözködési szabályzatával, amely ugyan nem tiltja, de eltakarásra kötelezi a viselőjét. Márpedig a cégek jelentős része nem tiltja meg a munkavállalónak, hogy tetoválása legyen, de elvárja, hogy eltakarja.
A munka világában éppoly megosztónak számít a tetoválás, mint bárhol máshol. A magyar munkajog csak annyit szabályoz, hogy a munkavállalónak a munkavédelem szabályainak is megfelelő, a munkavégzés jellegével összeegyeztethető öltözékben és megjelenéssel kell részt vennie a munkában. Ez pedig elég nagy teret ad a munkáltatónak ahhoz, hogy szabályozza, mit is jelent a „munkavégzés jellegével összeegyeztethető öltözék”. Ráadásul a cégvilágnak sincs egységes véleménye ezzel kapcsolatban, még felmérés sincs arról, hogy a levehető ajtajú turmixgépből tényleg többet tud eladni az, akinek nincs látható tetoválása, vagy sem. Inkább csak gondolják a cégvilág képviselői, hogy a konzervatív üzleti világban csökkenek az esélyei azoknak, akiknek a külseje - szerintük - extrém. Nem tudni, hogy ha az eddig nagyon sikeres üzletember egy önfeledt pillanatában a homlokára tetováltat egy delfint, akkor az valóban profitveszteséget okoz a cégnek, mert a partnerek, már nem szívesen tárgyalnak vele, vagy sem. Ám ha igen, akkor emiatt az illető kirúgható, de legalábbis más munkakörbe helyezhető. Egyre több jogvédő szervezet foglalkozik azzal, hogy diszkriminálható-e egy pozícióra jelentkező a tetoválása miatt, illetve meddig mehet el egy cég azzal kapcsolatban, hogy meghatározza, hogyan kell kinéznie a dolgozóinak.
Az elmúlt években számos nagy cég volt kénytelen lazítani belső szabályzatain és nem csak a tetoválások miatt. Míg korábban egy fiatalnak imponált, hogy „öltönyös, kosztümös” munkahelyre vették fel, ez ma már sokszor inkább riasztó, így a cégek inkább lazítanak a szabályokon, nehogy lemaradjanak a tehetséges fiatalokról. A Starbucks tavaly ősszel változtatott szigorú szabályain a tetoválást illetően. Korábban a cég eltakartatta a tetoválásokat, és bár a munkaruha továbbra is a test nagy részét elfedi, most már nem gond, ha a kézfejen, a bokán vagy a karon látszik egy-egy testrajz. Ugyanakkor cég továbbra sem preferálja az arcon vagy nyakon lévő tetoválást, és a gyűlölködő, rasszista beszéd vagy káromkodáshoz hasonlóan a tetoválások sem lehetnek ilyenek. Mindez egyébként azután történt, hogy az egyik alkalmazott aláírásgyűjtésbe fogott, azt kérve, hogy a kávézólánc enyhítsen az öltözködési szabályzaton. Hadd tűrje fel a barista az ingét, ha melege van, vagy úgy kényelmes neki, akkor is, ha az alkarjára egy pillangó van tetoválva. Végül több mint 22 ezer aláírás jött össze, és a Starbucks ennek hatására lazított a szabályokon.
Alapvetően a cégkultúrától és vezetőtől függ, hogy mit engednek meg az öltözködési szabályok. Egyértelmű, hogy egy cég a gyűlölet- vagy félelemkeltő, rasszista szimbólumokat, képeket vagy feliratokat tiltja – de ezen felül minden más szubjektív. Sokszor már felvételkor is hátrányosabb helyzetből indulhat az, aki nem tudja – vagy nem is akarja – takargatni a tetoválásait, testékszereit – és persze ugyanez lehet igaz egy extrémebb frizura vagy hajszín kapcsán is. A személyzetisek és a főnökök általában elnézőbbek a külsőségek kapcsán, ha a lelendő munkatárs olyan munkakört pályáz meg, ahol nem kerül szemtől-szembe az ügyféllel. Ám ott ahol nagyon komolyan veszik az öltözködési szabályokat, még az otthonról dolgozó rendszergazdánál sem engednek meg semmilyen elhajlást, hiszen ez alapján a többi munkavállaló is joggal kérhetne engedményeket. Az persze más kérdés, hogy több vállalatnál már belátták, hogy ha valóban jó szakembereket vesznek fel, akkor azok feltehetően rendelkeznek annyi intelligenciával, hogy tudják hogyan kell felöltözni egy tárgyalásra.
A dolgozók 39 százaléka csak ritkán, 14 százalékuk pedig szinte sosem érzi úgy, hogy szükséges lenne, új munkaruha vásárlására.
A közigazgatásban és a versenyszférában azokban a munkakörökben, ahol van ügyfélkapcsolat, a dress code nem tűr olyan ruházatot, ahol fedetlen marad a kar vagy a lábszár. Ahol azonban a munkatársak nem találkoznak a kuncsaftokkal, a munkavállalók megegyezhetnek a munkáltatóval lazább napközbeni öltözékben. Például, hogy ne kelljen nyakkendőt, hosszú ujjú inget vagy harisnyát venni. Ahol persze amúgy sincs előírás a munkaruha viseléséről (például egyes kreatív foglalkozásoknál), ez a kérdés fel sem merül.
„A védőital, a pihenőidő és a jól szellőző munkaruha mellett a munkáltatónak ügyelnie kell arra is, hogy a legnagyobb hőségben, 11 és 15 óra között, ha lehet, ne legyenek a szabadban a munkavállalók. Figyelni kell a dolgozók cseréjére, azaz arra, hogy felváltva tartózkodjanak a napon” – sorolta Bodnár Lilla, aki azt is megjegyezte, az sem árt, ha a dolgozók pihenőhelye zárt helyiség vagy a jól árnyékolt. A munkavállalók számára lazább öltözék engedélyezésnél fontosabbnak tartotta a munkajogász, hogy megoldott legyen a klimatizálás az épületben.
Vannak olyan szerencsések, akik munkaruhájuknak köszönhetően magyar tervező kreációiban feszítenek nap, mint nap.
Ismét az egyenruhák idejét éljük: persze jó, ha minél tágabban értjük az uniformist, hiszen valahol piercing, máshol a kötelező smink az előírás – a nagy mell azonban még az ing alatt is „válóok” lehet a cégtől. Egyfelől azt halljuk, legyünk önmegvalósító, hétköznapi istennők, máshol a láthatatlanság a követelmény.
A munkahelyi öltözködés írott és íra
tlan szabályai vagy az állásinterjúkon való kívánatos és sikergyanús megjelenés örökzöld témák. Tény ugyanakkor, hogy a karrier-tanácsadók és HR-guruk bölcs jó tanácsaitól mind a munkáltatók, mind pedig az alkalmazottak szeretnek – minden irányban – eltérni: irreális előírásokkal ugyanúgy találkozni, mint a meglévő szabályokra fittyet hányó dolgozóval. A következmények? Egy neves amerikai kávéházlánc például előnyben részesítette felvételkor a piercinggel gazdagon díszített jelentkezőket, a Harvardról viszont bocsátottak el könyvtári beosztottat pusztán azért, mert – amolyan zoltánerikásan – „túl szexinek” találták, és a külsejét összeegyeztethetetlennek tartották a hely szellemével és a munkakörrel. Akad Las Vegas-i kaszinó, ahonnan azért bocsátottak el egy nőt, mert nem volt hajlandó sminkelni, egy hazai, patinás luxusszálló viszont túlzottan dús keblei miatt vált meg egy dolgozójától, aki hiába hivatkozott arra, hogy ing és mellény is takarja a feltűnő mellbőséget, a felmondólevelét már csak a bíróságon volt alkalma lobogtatni. A munkahelyi diszkrimináció áldozatairól vagy szimpla szabályszegőkről beszélünk?
Lássuk csak: egy hazai vizsgálat szerint a nők 25–30 százaléka vallotta, hogy a külseje befolyással volt a szakmai pályafutására, akár előnye, akár hátránya származott ebből. Tény, hogy megnyerő külcsín olykor behozhatatlan előny (annál is inkább, mert a szépséget és a vonzó megjelenést szeretjük továbbgondolni: aki szép, az kedves, jó és becsületes is, lásd: sztereotípiák), máskor, néhány nagy presztízsű állás betöltésekor kifejezett hátrány a dekoratív külső, ebben pedig olyan „tudáscsomagok” segítenek, amelyek a szépséget, a vonzó megjelenést és a szakmai kvalitásokat mint egymást kizáró okokat határozzák meg: lásd szőke nős viccek, a szép nők mind buták stb.
Tehát míg egyeseket a túlsúlyuk vagy a merész hajszínük miatt ér hátrányos megkülönböztetés, másokat épp a hangsúlyos nőiességük vet vissza a pályán – hol így, hol úgy kompenzálják az érintettek a veszteséget. Ezzel csak arra kívántunk rámutatni, hogy a szélsőségek kiiktatásával sem mindig vagyunk beljebb, jogtalan előnyökhöz ugyanígy „hozzásegíthet” a trendi megjelenés, ahogy hátrány lehet például a kevésbé divat- és trendorientált öltözködési kultúra, a súlyfelesleg vagy akár a „normálistól” eltérő mellbőség. Ne legyenek illúzióink: a külső megjelenésnek mindig is nagy szerepe volt az elsőbenyomás-keltésben (olykor az egyetlen kapaszkodó az idegennek), sőt a kapcsolataink alakulásában is, ezalól pedig nem kivétel a munkahely sem, sőt. Ha valahol, hát itt igazán nagyító alatt méretünk meg – a sérelmek azonban, eltérően a nyugati gyakorlattól, csak ritka esetben érnek el a jogorvoslatig.
Ebben a részben egy kicsit a Csintex termékek különlegességével foglalkozom, azzal, hogy hogyan lehet egy terméket a legtökéletesebbre készíteni, úgy, hogy még a versenytársak is elismerjék azt.
A gazdasági válság ellenére, a Csintex Kft.- nek csak minimális mértékben csökkent a kereslete, és az árak sem emelkedtek számottevően. Sőt, sikerült egy kölcsönös bizalomra épülő, partneri kapcsolatot kiépíteni a Metroval, ami a mai napig sikeresen működik, és értékes tapasztalatokat szerzett belőle. Kovács Lajos:
„A Metro vezetői ismerték, ismerik a termékeinket. Így kölcsönösen kerestük egymást. Az tény, hogy nekünk magyaroknak szokatlan az ott lévő szigor, és fegyelem, szervezés. Meg kellett tanulni/ezt is/.”
Pedig szerintem, pontosan ebből a féle szigorból és fegyelemből kellene minden magyar szakembernek tanulnia egy keveset, és nyitottnak lenni azokra az újításokra, ami elengedhetetlen a fejlődés érdekében. Kovács Lajos pontosan tudja ezt és nem szégyell tanulni még most sem. Ezért lettek kiváló minőségű termékei széles körben ismertek és egyediek.
És ezt a minőséget nem csak elérni nehéz, de folyamatosan szinten is kell tartani azt. Ehhez pedig egy nagyon összetett, több szempontot figyelő, vevőközpontú, kutató- és fejlesztőmunka szükséges.
A munkaruha készítése, az anyagválasztással kezdődik, és ebben nem ismer tréfát a cég. A brand ezt nem engedheti meg magának. „Ebben a kérdésben nem vagyunk kompromisszum képesek. Sok anyagot kipróbálunk, vannak standardjaink, amit minden esetben elvárunk az anyagtól.”
A fejlődés pontos irányát, és a kereslet alakulását mindig nagyon nehéz előre meghatározni, pedig aki jobban felkészült és alkalmazkodóbb, az lépéselőnybe kerül a versenytársakkal szemben:
„…van egy irány, amit mi találunk ki. Van egy irány, ami a nemzetközinek nevezhető, van egy irány, ami klasszikus. Nos, mindbe próbálkozunk. Persze nem mindig, nem mindenben, nem mindenhol találjuk el azt az ízlés világot, ami tetszik a tisztelt vevőknek. Nem is lehet mindent eltalálni, hiszen a húszas korosztálynak egész más az elképzelése dolgokról, mint mondjuk az ötvenes korosztálynak, és ez így van jól. Ettől halad előre a világ. Technikailag is fejlesztünk. Van olyan fejlesztésünk, amit mi találtunk ki és ma már szinte mindenhol úgy csinálják, ez jó, jó érzés, hogy adtam valamit a szakmának, a világnak, Persze fejlesztünk az anyagok terén is. Egyébként ez a legnehezebb. Európában már nem nagyon van textilgyár. Tehát ami van, abból dolgozunk. Az egy másik kérdés, hogy hogyan dolgozzuk fel egy másik kinézetre az alapanyagot, mondjuk hímzéssel. „
Ebből az idézetből is, látszik, hogy Kovács Lajos pontosan tudja, hogy a változó piachoz, és a változó körülményekhez, hogyan kell alkalmazkodni és viszonyulni, ha stabilan az élvonalhoz szeretne tartozni, a munkaruha világában.
forrás: www.ruhazkodas.blog.hu
Eddigi írásaimban, még nem szerepelt olyan személy, akinek olyan sokat köszönhetne a magyar munkaruha „társadalom”, mint Kovács Lajos. Örömömre szolgál, hogy róla írhatok, egy kisebb önéletrajzi-szakmai sorozatot, ahol őszintén és közvetlenül beszél magáról, életéről, és a szakmáról.
Személyes véleménye szerint, ő csak egy átlagos pasas. 1954-ben született Budapesten, ahol nyomdásznak tanult. Szerette a szakmáját, de már akkor látta, hogy ebből nem fog tudni vagyont szerezni, így – mint sokan abban az időben, megpróbált „maszek” lenni. Először a textilnyomóként próbált érvényesülni, de mivel nem kapott rá engedélyt, és a felesége (aki női szabó volt) sem örült a dolognak, gyerekruhákat kezdtek gyártani.
1992-ben elkezdtek kórházi textíliákat gyártani, később köpenyeket, majd mindent, ami a kórháznak kellett. Ez a közbeszerzéssel megszűnt. Ekkor ment a fia szakácstanulónak, és egy nem várt és elég vicces fordulatot vett az irányultsága a textiliparon belül: „Varrtunk neki egy kabátot, ami miatt behívott a szaktanára, Weinbrenner Gábor, és elmondta, hogy mi a rossz a kabáton. Ezt összesen 17-szer tette meg. A 18-dik kabáttal már elégedett volt. Innét datálódik a vendéglátó ipari ruhagyártásunk.”
A kezdet persze nehéz volt, és egy jó munkaruha tervezése, elkészítése és legyártása még napjainkban is nehéz feladat. Kovács Lajos elmondása szerint, apró megfigyelésekből, előző hibákból és szakácsok segítségével csiszolódott a stílusuk. Így vált egyre kényelmesebbé és kifinomultabbá a „Kovács Lajos féle” munkaruha, amelyik darab pedig nem sikerült, az bizony a kukában végezte.
A fejlődés és a tanulás folyamata a mai napig tart: „Állandóan tanultunk, most is, állandóan tanulunk. Beletanultunk.” Igazi profi mentalitás. Jó pap, holtig tanul. :)
A munkához és a sikerhez való hozzáállása pedig példaértékű lehet mindenki számára, függetlenül attól, hogy melyik területen tevékenykedik az illető: „Remélem tényleg piacvezetők vagyunk. Tudásunkhoz, lehetőségeinkhez képest, igyekszünk mindent elkövetni, hogy ez így is maradjon. Persze, ehhez, tenni kell, sokat tenni.” Folyamatosan keresi a kihívásokat és az új megoldásokat a felmerülő problémákra. Van, hogy több évnyi munka előz meg, egy-egy fejlesztést vagy projektet!
Ahogy mondani szokták: a sikert nem adják ingyen.
Munkavédelem - A munkavédelem története (3. rész)
Tehát egy lassú, de egyértelmű folyamat zajlott le a vezetők, a szakemberek, és a munkások között, ami mindinkább arra ösztökélte őket, hogy a munkaruha nélkülözhetetlen, előállítása pedig, fontosabb, mint azt korábban gondolták.
Munkavédelem - A munkavédelem története (2.rész)
Más volt a helyzet a szakképzett munkaerővel. Az írástudó, vagy valamihez értő (pl. szakács, kézműves, ruha- vagy cipőkészítő) rabszolgát mindig megbecsülték, sokra tartották. Ciceróról például feljegyezték, hogy kedvenc felolvasó-rabszolgájának tüdőbaját saját költségén gyógyítatta. A kisiparosok nagy része szabad polgár volt, ők főleg kisázsiai-görög rabszolgákat vásároltak, akik nagyobb szakmai ismeretekkel rendelkeztek, mint a római mesteremberek. Ezek a rabszolgák már pénzt gyűjthettek és később megvásárolhatták a szabadságukat. A korai császárkorban a "minisztériumokat" felszabadított rabszolgák vezették, a beosztottak rendszerint magasan képzett rabszolgák voltak, ami kihatott az államigazgatásra és a törvényhozást is befolyásolta. Arisztotelész azt mondta, hogy "a rabszolgaság természeti tény, a rabszolgára addig szükség van, amíg a vetélő nem mozog magától a szövőszéken". És valóban, a rabszolgaság a XIX. század végéig fennmaradt, többé-kevésbé, változó formában. Tehát már akkor megfogalmazódott az értelmiség körében az, hogy szükség van a rabszolgák munkájára, de még nem volt konkrét elképzelés, és koncepció a munkaruha biztosítására vagy orvosi vizsgálatra esetükben.
Hippocrates (Kr.e. 460-377) volt tán az első személy, aki a bányászok körében először leírta az ólommérgezés tüneteit. Majd egy római szenátor, idősebb Plinius (Kr.u. 23/24-79) feljegyzései közt találkozhatunk az azbeszt és a cinnabarit (higany érce: HgS) egészséget károsító hatásaival. Plinius volt az, aki művében említi, hogy a munkások úgy védekeztek a por ellen, hogy a szájukat és orrukat eltakarták.
Alapvető igényünk, hogy a mindennapi munkánkat biztonságban végezhessük el, biztonságosan jussunk el a munkahelyre és onnét vissza otthonunkba, valamint a munka, amit végzünk, ne károsítsa egészségünket. Sajnos a történelem során ez hosszú időn keresztül nem volt a figyelem központjában.
Az alábbiakban azt az utat mutatom be pár történelmi személyen és eseményen keresztül (vegyesen a világból és magyar vonatkozásokból), ahogy az emberiség gondolkodása, szemlélete módosult a múltban, míg eljutottunk oda, hogy a fenti igényt törvény formájában is meg tudtuk fogalmazni. Közös a lentebb említendő személyekben, hogy valamely betegség tüneteit elemezve, megfigyelve eljutottak odáig, hogy a betegség gyökérokaként összekötötték a munkavégzéssel, annak körülményeivel, majd később a munkakörnyezeten próbáltak meg változtatni, elsősorban munkaruha biztosítása volt az első lépés, persze nem a mai modern formában.
Kofi Annan volt ENSZ főtitkára által megfogalmazott szavak ide illenek: „A biztonságos munka nem csupán józan gazdaságpolitika, hanem alapvető emberi jog. Ahhoz, hogy ezt az alapvető jogot mindenhol elismerjék, a hozzáállásnak nagymértékben változnia kell.”
A munkavédelemre és a vele szorosan összefonódó ergonómiára is igaz Ebbinghaus német pszichológus megállapítása, miszerint „hosszú múltja, de rövid története van”, hiszen a munkavégzéssel kapcsolatos problémák egyidősek az emberiséggel. Az ókori Spártában, amikor az életképtelen csecsemőket kitették a Taigetoszra, az egyfajta alkalmassági szelekciónak számított. Az ókori Rómában, kezdetben a hódító háborúk miatt, nagyszámú rabszolga állt rendelkezésre, akiket tárgyként kezeltek és éjjel-nappal dolgoztatták őket. Hadrianus uralkodása alatt előírták, hogy a bányászoknak fürdőt és lábbelit kell biztosítani. Ahogy csökkent a rabszolgák száma a gazdaság megőrzése érdekében védeni kellett őket, sőt a szakképzett rabszolgák jelentősége egyre inkább felértékelődött.
Iroda, ahol várjuk ügyfeleinket:
Alfa Kőérberki Office,
1112 Budapest, Repülőtéri út 2. IV. em.
Székhely: 1222 Budapest, Tóth József u. 44.
www.torolkozokozpont.hu

matches: Kúria bíróság bíróság bíróság Kúria bíróság bíróság


text:
IV/00109/2016
. IV/00109/2016
Első irat érkezett: 01/18/2016
Az ügy tárgya: a Kúria Pfv.VI.21.382/2014/13. számú ítélete elleni alkotmányjogi panasz (ingatlanügy, szerződés érvénytelensége)
Az indítványozó - az Abtv. 27. §-a alapján - a Kúria Pfv.VI.21.382/2014/13. számú ítélete és a Fővárosi Ítélőtábla 6.Pf.21.834/2013/7. számú ítélete alaptörvény-ellenességének megállapítását és megsemmisítését kérte az Alkotmánybíróságtól.
Az indítványozó előadja, hogy 2005-ben ingatlant vásárolt annak orosz állampolgárságú tulajdonosától. A tulajdonos képviseletében az indítványozó édesanyja, mint ügyvéd járt el, egy Oroszországban, közjegyző előtt közokiratba foglalt meghatalmazás alapján. Tulajdonjoga az ingatlan-nyilvántartásba bejegyezésre került. Másfél év elteltével az ingatlan tulajdonosa az ingatlan adásvételi szerződés érvénytelenségének megállapítása iránt pert indított. A bíróság jogerősen helyt adott a felperes keresetének. A Kúria a döntést - a felülvizsgálati eljárás során - helybenhagyta.
Az indítványozó álláspontja szerint a sérelmezett döntés sérti az Alaptörvény XIII. cikk (1) bekezdése szerinti tulajdonhoz való jogát és a XXVIII. cikk (1) bekezdése szerinti tisztességes bírósági eljáráshoz való jogát, mivel a döntés a jóhiszeműen szerzett tulajdonától fosztotta meg, amely neki jelentős hátrányt okozott. .
Kúria Pfv.VI.21.382/2014/13. számú ítélete, Fővárosi Ítélőtábla 6.Pf.21.834/2013/7. számú ítélete, Fővárosi Törvényszék 34.P.25.983/2010/46. számú ítélete
IV_109_3_2016_ind_kieg.pdf IV_109_0_2016_inditvany.pdf
A határozat száma: 3106/2017. (V. 8.) AB végzés
3106_2017 AB végzés.pdf
Az Alkotmánybíróság a Kúria mint felülvizsgálati bíróság Pfv.21.382/2014/13. számú ítélete, valamint a Fővárosi Ítélőtábla 6.Pf.21.834/2013/7. számú ítélete alaptörvény-ellenességének megállapítására és megsemmisítésére irányuló alkotmányjogi panaszt visszautasítja.
[1]	1. A jogi képviselővel (dr. Prandler Katalin ügyvéd, Prandler és Petróczy Ügyvédi Iroda 1061 Budapest, Paulay Ede u. 16.) eljáró indítványozó az Alkotmánybíróságról szóló 2011. évi CLI. törvény (a továbbiakban: Abtv.) 27. §-a alapján alkotmányjogi panasszal fordult az Alkotmánybírósághoz a Kúria mint felülvizsgálati bíróság Pfv.21.382/2014/13. számú ítélete, valamint a Fővárosi Ítélőtábla 6.Pf.21.834/2013/7. számú ítélete alaptörvény-ellenességének megállapítása és megsemmisítése iránt.
[2]	Kérelmét az indítványozó az Alaptörvény XIII. cikk (1) bekezdésének, XV. cikk (1) bekezdésének, XXIV. cikk (1) bekezdésének és XXVIII. cikk (1) bekezdésének sérelmére alapította.
[3]	2. Az alkotmányjogi panasz benyújtásának alapjául szolgáló per tárgya egy budapesti, XIII. kerületi ingatlan tulajdonjogával kapcsolatos jogvita; a per I. rendű alperese az indítványozó, II. rendű alperese pedig az indítványozó ügyvéd foglalkozású édesanyja volt. A kérdéses ingatlan egy 1997. május 21-én létrejött adásvételi szerződés alapján az ingatlan-nyilvántartásban egy orosz állampolgár tulajdonába bejegyzésre került. A későbbiek során II. rendű alperest egy önmagát ezen orosz állampolgárnak állító személy kereste meg telefonon az ingatlan eladásával kapcsolatban, majd egy 2005. január 18-án kelt, oroszországi közjegyzői okiratba foglalt meghatalmazást és megbízást juttatott el hozzá. A II. rendű alperes a meghatalmazás és megbízás alapján, az eladó nevében és képviseletében eljárva az ingatlant az indítványozó számára 2005. február 9-én értékesítette 25 000 000 Ft vételáron. A vételár a megbízó által megjelölt bankszámlára kifizetésre, az ingatlan tulajdonjoga pedig az ingatlan-nyilvántartásba bejegyzésre került, az indítványozó az ingatlant birtokba vette. Ezt követően nyújtotta be a felperes a keresetet az alperesekkel szemben, arra hivatkozással, hogy ő azonos az ingatlan-nyilvántartásba korábban bejegyzett orosz állampolgárral, ugyanakkor a II. rendű alperest nem ismeri, részére meghatalmazást nem adott, azon nem az ő aláírása szerepel, az ingatlan eladása pedig nem állt szándékában, ilyen tartalmú nyilatkozatot nem tett, ezért egyező akaratnyilatkozat hiányában a szerződés sem jött létre. Mindezekre tekintettel felperes keresetében kérte, a bíróság állapítsa meg, hogy az adásvételi szerződés közte és az indítványozó között nem jött létre, rendelje el a javára bejegyzett tulajdonjog törlését és a tulajdonjoga visszajegyzését az ingatlan-nyilvántartásba, kérte továbbá kötelezni az indítványozót az ingatlan birtokba adására is. Előadta, hogy mivel nem adott meghatalmazást az ingatlan értékesítésére a II. rendű alperesnek, az hamisítvány; az álképviselet következtében pedig őt kár érte. Másodlagosan kérte ezért 25 000 000 Ft kártérítés és járulékai megfizetésére kötelezni a II. rendű alperest. Az alperesek vitatták a felperes és az eredetileg 1997-ben az ingatlan-nyilvántartásba tulajdonosként bejegyzett személy azonosságát és ezáltal a felperes perbeli legitimációját. Álláspontjuk szerint, bár az adásvételi szerződésen nem a felperes, de mindenképpen az eredeti, 1997-ben tulajdonosként bejegyzett személy aláírása szerepel, a vételár kifizetése és – tekintettel arra is, hogy az eladó futár útján az ingatlan valódi kulcsait küldte meg – a birtokba adás is megtörtént, ezért ellenkérelmükben a kereset elutasítását kérték.
[4]	Az elsőfokú bíróság a keresetet elutasította a felperes igényérvényesítési jogosultságának (aktív perbeli legitimációjának) hiánya miatt. A Fővárosi Ítélőtábla az elsőfokú bíróság ítéletét hatályon kívül helyezte, és az elsőfokú bíróságot új eljárásra és új határozat hozatalára utasította. Végzésének indokolása szerint a felperes közokiratokkal igazolta, hogy azonos az ingatlan-nyilvántartásból törölt korábbi tulajdonossal; ezen közokirattal szemben pedig az alpereseket terheli a bizonyítás kötelezettsége. Erre tekintettel további bizonyítás lefolytatását tartotta szükségesnek, és ennek eredményétől függően a kereset elbírálásához szükséges további vizsgálatot írt elő az elsőfokú bíróság számára.
[5]	Az elsőfokú bíróság ezt követően újabb ítéletében az ügyben megindult különböző (polgári és büntető) eljárásokban beszerzett szakértői véleményekre alapítva megállapította, hogy önmagában az okirati bizonyítás – az eredeti okiratok részbeni hiánya, a fellelhető és másolati példányokon utólagosan végzett módosítások, a különböző okiratokon szereplő, eltérő személyektől származó aláírások eredetének tisztázatlansága okán – nem elegendő annak bizonyítására, hogy a felperes külföldi állam hatósága által kiállított közokirattal, személyazonosító okmánnyal igazolt személyazonossága nem egyezik meg az 1997-ben bejegyzett tulajdonoséval, ezért ennek érdekében széleskörű tanúbizonyítást is felvett. Mindezek eredményeként úgy foglalt állást, hogy az aláírások, továbbá a felperes személyazonosító okmányában foglalt, illetve a korábbi tulajdonos ingatlan-nyilvántartásban anyja neveként rögzített név írásmódja körüli anomáliák ellenére megállapítható, hogy a felperes megegyezik az 1997-ben bejegyzett tulajdonossal. A bíróság tehát a fentiek szerint megállapította, hogy a felperes 2005-ben is az ingatlan tulajdonosa volt, ezért a továbbiakban arra nézve vett fel bizonyítást, hogy a perben támadott adásvételi szerződés megkötésére adott meghatalmazás a felperestől származott-e. Mivel a szakértői véleményekből és a tanúvallomásokból a bíróság szerint egyértelműen megállapítható, hogy a meghatalmazás és megbízás nem a felperestől származott, ezért úgy foglalt állást, hogy az indítványozó sem szerezhette meg a felperestől az ingatlan tulajdonjogát. Mindezekre tekintettel a bíróság megállapította, hogy az adásvételi szerződés a felperes és az indítványozó között nem jött létre, megkereste a földhivatalt az indítványozó bejegyzett tulajdonjogának törlésére és – eredeti állapot helyreállítása címén – a felperes tulajdonjogának visszajegyzésére kötelezte, továbbá az indítványozót ennek a tűrésére. A keresetet a II. rendű alperessel szemben elutasította és kötelezte az indítványozót, hogy az ingatlant bocsássa a felperes birtokába.
[6]	Az alperesek fellebbezése, illetve a későbbiek folyamán felülvizsgálati kérelme alapján eljárt Fővárosi Ítélőtábla és a Kúria az alkotmányjogi panasz szempontjából releváns részében – a tényállás megállapítása és az abból levont jogi következtetések helyességére, a felhasznált és el nem rendelt bizonyítások körének, és az azokból levont következtetések okszerűségére, valamint jogszabálysértés hiányára hivatkozással – az ítéletet hatályában fenntartotta.
[7]	Az indítványozó alkotmányjogi panaszát a Kúria végzésével szemben terjesztette elő. Az indítványozó alkotmányjogilag értékelhető érvelést az alkotmányjogi panaszában és annak kiegészítésében az eredeti indítványban felsorolt alaptörvényi rendelkezések közül csak az Alaptörvény XIII. cikk (1) bekezdése, XV. cikk (1) bekezdése, XXIV. cikk (1) bekezdése, valamint XXVIII. cikk (1) bekezdése tekintetében fejtett ki, az indítványa kiegészítésében is kizárólag ezen alapjogai sérelmére hivatkozva kérte a támadott ítéletek alaptörvény-ellenességének megállapítását és megsemmisítését. Álláspontja szerint azáltal, hogy az eljáró bíróságok a perben az okirati bizonyítás mellett, vagy éppen az azokból szerinte levonható következtetésekkel szemben egyéb (tanú) bizonyítási eszközöket is figyelembe vettek az ítéletek számára kedvezőtlen tartalommal történő meghozatala, a közhiteles nyilvántartások valódiságához törvényileg fűzött vélelem megdöntése során, a támadott döntések a fenti alapjogainak sérelmét okozták. Következetesen vitatva a bíróságok által a megismételt eljárásban a rendelkezésre álló okirati bizonyítékok elégtelenségével összefüggésben egybehangzóan tett megállapításokat, a szakértői véleményekből és a tanúvallomásokból a bíróságok által levont következtetéseket, az indítványozó kifejtette, hogy a szerinte „bemondásra”, teljes bizonyító erejű okiratokkal szemben felállított „bírói vélelemre” alapozott, az ítéletekben megtestesült álláspont jóval túlterjeszkedik a bírói szabad mérlegelés határain, és az indítványozó jogfosztottságát, az általa részletesen kibontott tisztességes hatósági és bírósági eljáráshoz, valamint tulajdonhoz való jogának sérelmét idézte elő, továbbá sérti a törvény előtti egyenlőség elvét is.
[9]	3.1. Az alkotmányjogi panasz a befogadhatóság formai feltételeinek [Abtv. 30. § (1) bekezdés, valamint 52. § (1b) bekezdés) a)–f) pont] megfelel.
[10]	Az indítványozó jogi képviselője a támadott ítéletét 2015. október 26-án vette át. Az Abtv. 27. §-a alapján benyújtott alkotmányjogi panasz ezen időponthoz képest az Abtv. 30. § (1) bekezdésében írt 60 napos határidőn belül, 2015. december 22-én, személyesen nyújtotta be az elsőfokon eljárt bíróságra.
[11]	Az alkotmányjogi panasz, illetve annak kiegészítése az Abtv. 52. § (1b) bekezdés a)–f) pontjaiban foglalt további formai követelményeknek is megfelel, mert megjelöli az Alkotmánybíróság hatáskörét megalapozó törvényi rendelkezést (Abtv. 27. §), az Alaptörvény sérülni vélt rendelkezéseit [XIII. cikk (1) bekezdés, XV. cikk (1) bekezdés, XXIV. cikk (1) bekezdés, XXVIII. cikk (1) bekezdés], tartalmaz a támadott ítélet alaptörvény-ellenességére vonatkozó okfejtést, valamint kifejezett kérelmet tartalmaz a Kúria, valamint a Fővárosi Ítélőtábla támadott döntése alaptörvény-ellenességének megállapítására és megsemmisítésére.
[12]	3.2. Az Abtv. 56. § (2) bekezdése alapján az Alkotmánybíróság megvizsgálta az alkotmányjogi panasz befogadhatóságának törvényben előírt tartalmi feltételeit, különösen a 27. § szerinti érintettséget, a jogorvoslat kimerítését, valamint a 29–31. § szerinti feltételeket.
[13]	Az Abtv. 27. §-ában meghatározott egyedi ügyben való érintettség megállapítható: az indítványozó, mint az alkotmányjogi panasz benyújtásának alapjául szolgáló per alperese nyilvánvalóan érintettnek tekinthető.
[14]	Az indítványozó a rendelkezésre álló jogorvoslati lehetőségeit kimerítette, a Kúria ítéletével szemben további jogorvoslati eljárás nem vehető igénybe, ezért a panasz az Abtv. 27. § b) pontjában és az Ügyrend 32. § (2) bekezdés b) pontjában foglalt követelményeknek is eleget tesz.
[15]	Az Abtv. 29. §-a szerint az Alkotmánybíróság az alkotmányjogi panaszt a bírói döntést érdemben befolyásoló alaptörvény-ellenesség, vagy alapvető alkotmányjogi jelentőségű kérdés esetén fogadja be. Az Alkotmánybíróság erre tekintettel a befogadhatóság tartalmi feltételeivel összefüggésben az indítvánnyal kapcsolatban a következőket állapította meg.
[16]	Az indítványozó által állított alapjogi sérelmekkel összefüggésben előadott érvek valójában az ügyben meghozott, az indítványozó számára sérelmes bírósági döntés megállapításainak tartalmi, és nem alkotmányossági kritikáján alapulnak.
[17]	A benyújtott alkotmányjogi panaszban, valamint annak kiegészítésében foglaltakból megállapítható, hogy az indítványozó nem ért egyet az eljáró bíróságoknak a felvett bizonyítások alapján kialakult jogi álláspontjával, továbbá a bírósági ítéletek indokolásának azzal kapcsolatos elemeivel, hogy egyes, általa szükségesnek ítélt bizonyítások felvételét a bíróságok milyen okból nem tartották szükségesnek. Az indítványozó valamennyi általa megjelölt alapjog sérelmét kizárólag ebből, vagyis a saját és az eljárt bíróságok jogi álláspontjának eltéréséből, a rendelkezésre álló bizonyítékok értékelésének különbözőségéből vezette le.
[18]	A Kúria – ahogyan korábban az alsóbb fokon eljárt bíróságok is – a támadott ítélet indokolásában részletesen számot adott arról, hogy a fellelhető és ezáltal bírói mérlegelés tárgyává tehető okirati bizonyítékok, az azokkal összefüggésben észlelt ellentmondások, hiányosságok és adott esetben szabálytalanságok okán az eset összes körülményeinek feltárásához miért tekintette okszerűnek és szükségesnek az írásszakértői véleményeken kívül egyéb bizonyítási eszközök felvételét, az alsóbb fokú bíróságok által a tényállás feltárása és a bizonyítékok értékelése tekintetében tett megállapításokkal milyen jogi indokok alapján ért egyet. Megállapította, hogy az általa felülvizsgált ítéletek kapcsán nem észlelt jogszabálysértést, illetve az indítványozó által javasolt, de a bíróságok által szükségtelennek ítélt és le nem folytatott további bizonyítási eljárások mellőzésének helyességéről is számot adott. Kifejtette továbbá, hogy mivel az indítványozó a bíróság jogi álláspontja szerint az ingatlan vételárát nyilvánvalóan nem a felperesnek fizette meg, az eredeti állapot helyreállítása körében – mivel arra csak a peres felek között kerülhetne sor – nem volt lehetőség a felperesnek a vételár indítványozó részére történő megfizetésére kötelezésére sem. Mindezen érvek figyelembe vételével rendelkezett a korábban ismertetettek szerint a felülvizsgálattal támadott jogerős ítélet hatályának fenntartásáról.
[19]	Figyelemmel a fentiekre nem alkotmányossági, hanem polgári (esetlegesen büntető) jogi tény- és szakkérdésnek minősül annak eldöntése, hogy a felperes személyazonossága megegyezett-e korábban az ingatlan-nyilvántartásba tulajdonosként bejegyzett személlyel, illetve, hogy ez alapján az indítványozó szerezhetett-e a perben szintén vitássá tett meghatalmazást és megbízást tartalmazó okirat alapján tulajdont az ingatlanon. Az Alkotmánybíróság azonban az ezzel kapcsolatos következetes gyakorlata értelmében alkotmányjogi panasz alapján eljárva is csak az alkotmányossági szempontokat vizsgálja, tartózkodik attól, hogy a tényállás megállapítására és a jogszabályok értelmezésére és azok alkalmazására hivatott bíróságok tevékenységét felülbírálja. Az Alkotmánybíróság ismételten rámutat arra, hogy „[s]em a jogállamiság elvont elve, sem a tisztességes eljárás alapjoga [...] nem teremthet alapot arra, hogy az Alkotmánybíróság a bírósági szervezet feletti »szuperbíróság« szerepébe lépjen, és hagyományos jogorvoslati fórumként járjon el” {elsőként lásd: 3325/2012. (XI. 12.) AB végzés, Indokolás [14]}. Amennyiben az alkotmányjogi panasszal támadott bírói ítélet kapcsán megállapítható, hogy az valamennyi, az ügy szempontjából lényeges kérdés vizsgálatára kitér, az értékelés szempontjairól megfelelően számot ad „[A]z Alkotmánybíróság […] a rendes bíróságoktól eltérően nem a felülbírálatra alkalmasság szempontjából vizsgálja a bíróságok indokolási kötelezettségének teljesítését, és tartózkodik attól, hogy jogági dogmatikához tartozó kérdések helytállóságáról, illetve törvényességéről, avagy kizárólag törvényértelmezési problémáról állást foglaljon {3003/2012. (VI. 21.) AB végzés, Indokolás [4]}. Ennek megfelelően az Alkotmánybíróság nem vizsgálja azt sem, hogy az indokolásban megjelölt bizonyítékok és megjelenő érvek megalapozottak-e, mint ahogy azt sem vizsgálja, hogy a jogalkalmazó helytállóan értékelte-e az eljárásban beszerzett bizonyítékokat és előadott érveket, vagy a konkrét ügyben a bírói mérlegelés eredményeként megállapított tényállás megalapozott-e. A tényállás megállapítása, a bizonyítékok értékelése, és mérlegelése ugyanis az eljárási jogi szabályokban a jogalkalmazó számára fenntartott feladat {3237/2012. (IX. 28.) AB végzés, 3309/2012. (XI. 12.) AB végzés, Indokolás [5]}” {7/2013. (III. 1.) AB határozat, Indokolás [33]}. Az indítványozó tulajdonszerzéséhez, illetve tulajdonjogának törléséhez kapcsolódó szakjogi kérdések eldöntése, illetve az ezzel kapcsolatos bírósági döntés felülbírálata ezért – a jelen ügyben feltárható összefüggések alapján – nem képezhették érdemi vizsgálat tárgyát.
[20]	Mindezek alapján az Alkotmánybíróság megállapította, hogy az alkotmányjogi panasz befogadására, mivel az nem felel meg az Abtv. 29. §-ában írott feltételeknek, nincs lehetőség. Az Alkotmánybíróság ezért a kérelmet az Abtv. 47. § (1) bekezdése, 50. §-a és az 56. § (1)–(3) bekezdései, valamint az Ügyrend 5. § (1) és (2) bekezdései alapján eljárva, az Ügyrend 30. § (2) bekezdés a) pontja alapján visszautasította.
. 01/18/2016
. 3106/2017. (V. 8.)

matches: Kúria Kúria bíróság Kúria Kúria Kúria bíróság Kúria bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság Kúria Kúria Kúria Kúria bíróság


text:
Jogellenes gyermekelvitel – Hogyan szerezhetem vissza a gyerekem? | Jog és Pszichológia Jogellenes gyermekelvitel – Hogyan szerezhetem vissza a gyerekem? – Jog és Pszichológia
Az eljárás megindítására kizárólag a 16. életévüket be nem töltött gyermekek esetében van lehetőség. [2]
Az eljárás akként indul meg, hogy a gyermek szokásos tartózkodási helyén maradt szülő egy, a gyermek visszaadására, vagy a láthatási jog gyakorlásának biztosítására vagy megszervezésére irányuló – egy formanyomtatványon – kérelmet kell, hogy benyújtson a következő fórumok egyikéhez:
a gyermek szokásos tartózkodási helye szerinti központi hatósághoz[3] – a központi hatóságokkal kapcsolatosan a következő linken kaphat bővebb információt -,
a gyermek elvitelének országa szerinti központi hatósághoz,
vagy az elvitel szerinti bírósághoz.
Hogyha a gyermeket Magyarországra hozták, akkor a központi hatóság szerepét az Igazságügyi Minisztérium Nemzetközi Magánjogi Főosztálya tölti be.
a kérelmező, a gyermek és azon személy személyazonosságával kapcsolatos információt, aki feltehetően elvitte vagy elrejtette a gyermeket;
ha rendelkezésre áll, a gyermek születésének időpontját;
annak a körülménynek a megjelölését, amelyre a kérelmező a gyermek visszavitele iránti kérelmét alapítja;
minden rendelkezésre álló információt a gyermek valószínű tartózkodási helyéről és arról a személyről, akivel a gyermek feltételezhetően együtt van.[4]
A kérelemhez a kérelmezőnek csatolnia kell a kérelem alátámasztásához szükséges dokumentumokat (a gyermek anyakönyvi kivonatát, a közös szülői felügyeletről rendelkező bírósági határozatot, stb.), ezért mindenképpen gyorsítja az eljárást, hogyha már előre beszerzett, lefordított dokumentumokkal tudnak a hatóságok dolgozni.
Hova fordulhatok ingyenesen segítségért?
A visszaviteli eljáráshoz szükséges iratok beszerzésében, azok fordításában, jogi képviselő bevonásában a központi hatóság, Magyarországon tehát az Igazságügyi Minisztérium Nemzetközi Magánjogi Főosztálya, segítséget nyújt a kérelmező részére.
Mi történik akkor, hogyha nem tudom, hogy hova vitték a gyermekem?
Sajnálatos módon ilyen esetekben a központi hatóságok nem tudnak a kérelmező részére segítséget nyújtani, és az eljárás nem folytatható le.
A rendőrség a jogellenes elvitellel kapcsolatos ügyekben pedig kizárólag akkor jár el, hogyha az üggyel kapcsolatosan kiskorú veszélyeztetése,[5] a kiskorúval való kapcsolattartás akadályozása,[6] vagy a kiskorú elhelyezésének megváltoztatása[7] bűncselekmények gyanúja miatt feljelentés érkezett be a hatósághoz.
Hogyan zajlik az eljárás a kérelem előterjesztését követően?
Az IM nem utasítja el a kérelmet, akkor megküldi azt a Pesti Központi Kerületi Bírósághoz[8], és kezdetét veszi a bírósági eljárás, amely egy maximális 6 hetes időtartam alatt kell, hogy véget érjen. Ezalatt a bíróság megvizsgálja, hogy a visszavitel elrendelésének az 1980-as Hágai Egyezmény szerinti feltételei adottak-e.[9] Fontos kiemelni, hogy az eljárás keretében a bíróság nem egy a szülői felügyeleti jog rendezése iránti eljárást folytat le, tehát abszolút nem kerül mérlegelésre, hogy melyik szülő alkalmasabb a gyermek testi, szellemi, erkölcsi fejlődésének a biztosítására.
A bizonyítási eljárás körében a bíróság az alábbi szempontokat veszi figyelembe:
Első lépésben megvizsgálja, hogy történt-e az Egyezmény által jogellenesnek minősített elvitel vagy visszatartás. Ezzel egyidejűleg megbizonyosodik arról is, hogy az elvitt gyermek még nem töltötte be a 16. életévét.
Második lépésben meghatározza, hogy a gyermek melyik országban rendelkezett szokásos tartózkodási hellyel.
Ezt követően áttekinti, hogy a szokásos tartózkodási hely államának joga szerint jogellenesnek minősül-e a gyermek elvitele vagy visszatartása.
A szempontok vizsgálatának utolsó előtti szakaszában az kerül mérlegelésre, hogy a kérelmező ténylegesen gyakorolta-e a szülői felügyeleti vagy láthatási jogait.
Végezetül, a bíróság górcső alá veszi, hogy megalapozott kérelem esetén fennáll-e a visszaadás megtagadásának valamely oka.
Milyen esetekben tagadható meg a gyermek visszaadása?
A visszavitel megtagadható, hogyha 1 év eltelt a gyermek külföldre vitele óta, és a szülő bizonyítani tudja, hogy a gyermek új környezetébe már beilleszkedett.
Megtagadható továbbá, amennyiben bizonyítást nyer, hogy a gyermek felett felügyeleti joggal rendelkező személy, intézmény vagy más szerv az elvitel vagy elrejtés időpontjában nem gyakorolta ténylegesen e jogokat, illetve előzetesen vagy utólag hozzájárult az elvitelhez vagy elrejtéshez.
A visszavitel abban az esetben is megtagadható, hogyha a gyermeket a visszavitele testi vagy lelki károsodásnak tenné ki vagy bármi más módon elviselhetetlen helyzetet teremtene számára.[10]
Ezen feltételeken túlmenően, akkor is megtagadható a gyermek visszavitelének elrendelése, hogyha a gyermek ellenzi a visszavitelét és elérte már az érettségnek azt a fokát, amikor nézetei már számításba veendők.[11]
Az aranyat érő bizonyítékok
Az e jellegű eljárások során a tanúk meghallgatásának lehetősége csak szűk körben biztosított. A felek meghallgatásán kívül – amely azonban kötelező – elsősorban az általuk szolgáltatott iratok, okiratok képezik a bírói mérlegelés alapját. Bizonyos esetekben sms váltások, elektronikus üzenetek vagy hangfelvételek szintén a bizonyítékok körét képezhetik. A szűk körű bizonyítás ellenére, a Rendelet alapján[12] az eljárás során biztosítani kell, hogy a gyermek lehetőséget kapjon a meghallgatására, kivéve, hogyha ez a gyermek életkora vagy érettségi szintje miatt nem tűnik célszerűnek.
A bíróság az eljárást lezáró határozatában elrendeli a jogellenesen Magyarországra hozott gyermek visszavitelét, vagy az esetek csekélyebb számában elutasítja a kérelmező kérelmét, és a gyermek szokásos tartózkodási helyéül Magyarországot jelöli ki.
Amennyiben a bíróság kötelezi a jogellenes magatartást megvalósító szülőt, hogy a gyermeket vigye vissza a gyermek szokásos tartózkodási helye szerinti államba, akkor a kérelmezettnek meghatározott időpontig kell e kötelezettségének eleget tennie.
A folyóirat alapítója és főszerkesztője jogász végzettségű, jelenleg a Randstad Sourceright nemzetközi fejvadásza és branding csapatának a tagja.
Ösztöndíjainak köszönhetően 2010-2012 között olyan világhírű egyetemeken folytatott spanyol és francia nyelven jogi tanulmányokat, mint az Universidad Pontificia Comillas de Madrid vagy az Université Paris I Panthéon-Sorbonne. Az ‘SAAS Foundation’ ösztöndíjasaként első jogi diplomáját 2012-ben szerezete a skóciai University of Abertay ‘European Business Law’ szakán. Külföldi tanulmányaival párhuzamosan itthon is végzett jogi tanulmányokat, második jogi diplomáját a Pázmány Péter Katolikus Egyetem Jog- és Államtudományi Karán szerezte 2014-ben. 2015-ben családi mediátor képesítést szerzett. Fiatal kora ellenére számos szakmai tanulmány szerzője, valamint konferencia előadója volt már eddig is.
Nagyon fontosnak tartja a családon belüli erőszak áldozatainak, valamint a hátrányos helyzetű társadalmi csoportoknak a megsegítését, ezért szabadidejében több éven át a Mentorátor Alapítvány, valamint a Kék-Vonal Gyermekkrízis Alapítvány önkénteseként tevékenykedett.
Franciául, angolul, spanyolul felsőfokú szinten beszél.
Országos bajnoki helyezett vívásban, valamint lövészetben.
Szabadidejét futással, lovaglással, festészettel, olvasással és utazással tölti, lehetőleg családjának, barátainak a társaságában.
[1] Jogellenes gyermekelviteli ügyek – gyakran ismételt kérdések, Igazságügyi Minisztérium Nemzetközi Magánjogi Főosztály, 1. o.
[2] Egyezmény 4. cikk
[3] A központi hatóságok továbbítják külföldre az ügy iratait, és tartják a kapcsolatot az érintett ország központi hatóságával.
[4] Egyezmény 8. cikk
[5] 2012. évi C. törvény (a továbbiakban Btk.) 208. §
[6] Btk. 210. §
[7] Btk. 211. §
[8] 7/1988. (VIII.1.) IM rendelet (Vhr.) 3.§ (2) bekezdés
[9] A Gyermekek Jogellenes Külföldre Vitelének Polgári Jogi Vonatkozásairól szóló, Hágában, az 1980. évi október 25. napján kelt, az 1986. évi 14. törvényerejű rendelettel kihirdetett szerződés végrehajtásáról szóló 7/1988 (VIII.I) IM rendelet 5. § (1) bekezdés
[10] Egyezmény 13. cikk b)
[11] Egyezmény 13. cikk
[12] 11. cikk (2) bekezdés
A cikk eredeti megjelenésének a helye az Ars Boni Folyóirat honlapja, elérhető: https://www.arsboni.hu/a-gyermek-jogellenes-kulfoldre-vitele.html (2016.09.26)
dr. Kundrák Villőgyermekrablásjogellenes gyermekelvitelnemzetközi családjog

matches: bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság


text:
Nyilvánosak a TAO támogatást nyújtó szervezetek adatai – döntött a Fővárosi Ítélőtábla - Andersen in Hungary
Kezdőlap HírekNyilvánosak a TAO támogatást nyújtó szervezetek adatai – döntött a Fővárosi Ítélőtábla
Nyilvánosak a TAO támogatást nyújtó szervezetek adatai – döntött a Fővárosi Ítélőtábla
A Fővárosi Ítélőtáblán 2017. március 21-én egy meglehetősen nagy port kavart és immár jogerős döntés született a Tao. támogatásokkal összefüggő adatok nyilvánosságra hozatalával kapcsolatban. A döntés értelmében az Emberi Erőforrások Minisztériuma, és a Nemzetgazdasági Minisztérium kötelesek adatokat szolgáltatni 2011. július 1-jétől, vagyis a Tao. látvány-csapatsport-támogatás rendszerének indulásától kezdve 2016. június 30-ig bezárólag arra vonatkozólag, hogy mely támogatásban részesülő szervezetek, az egyes támogatási időszakokban, mely támogatóktól és pontosan mekkora összegű támogatásban részesültek.
A pert a Transparency International indította közérdekű adatigénylés céljából. Az adatigénylés lényege az volt, hogy egészen konkrétan megismerhessék mely szervezeteket mely cégek támogatták, akik a támogatásukért cserében adókedvezményt vehettek igénybe. A bíróság első fokon elutasította a kérelmet azon az alapon, , hogy ezen adatok köre adótitoknak minősül, és nincs olyan alkotmányos érdek, amely indokolja, hogy ilyen adatok nyilvánosságot kapjanak.
A Transparency International fellebbezésére eljárt Fővárosi Ítélőtábla az elsőfokú bíróság döntését azonban megváltoztatta. A bíróság lényegében arra az álláspontra helyezkedett, hogy az adatigénylés a minisztériumok kezelésében lévő és közfeladataik ellátásával összefüggésben keletkezett közérdekű adatokat érint, mivel azok közpénz felhasználásával kapcsolatosak. A döntés értelmében az egyes gazdálkodók által a sportszervezeteknek juttatott támogatás – a látvány-csapatsportok támogatásának adókedvezménye igénybevételének lehetőségére figyelemmel – közvetett állami támogatásnak minősül, vagyis az adókedvezmény közpénzjelleggel bír. A Fővárosi Ítélőtábla megítélése szerint a támogató gazdálkodó adatait, valamint az általa nyújtott, adókedvezményre jogosító támogatás konkrét összegét tartalmazó támogatási igazolás adótitoknak minősül, amely azonban nem képezheti abszolút korlátját a közérdekű adat megismerésének. A döntés szerint a nyilvánosságot és az átlátható állami gazdálkodást biztosítja, ha megismerhető, hogy mely gazdálkodók kaphatják meg ezt az állami támogatást, vagyis kik részesülhetnek a közpénzjellegű kedvezményben.
A döntés jogerős, azonban várható, hogy a minisztériumok a Kúriához fordulnak felülvizsgálatért, emiatt ezek az adatok tudomásunk szerint egyelőre továbbra sem kerültek nyilvánosságra.
OrienTax vélemény:
Az nem is lehet kérdés, hogy a TAO pénzek mögött tartalmilag valóban állami támogatás van, minden ezzel ellentétes érvelés zsákutca. Teljesen nyilvánvaló, hogy ha nem lenne ilyen adókedvezmény, akkor a támogatók nagyságrendekkel kevesebb pénzeket folyósítanának az arra jogosult szervezeteknek. A kérdés csak az, hogy mi biztosítja az átláthatóságot egy állami támogatás kapcsán. Véleményünk szerint ezek kizárólag az alábbiak: a) mi alapján jogosult egy adott szervezet támogatást lehívni, b) milyen döntéshozatali mechanizmus mentén határozzák meg a támogatható szervezetek körét és a támogatás mértékét és c) mire költi el végül a kedvezményezett a támogatást. Az, hogy a pénzt az államtól közvetlenül, vagy egy adókedvezményes mechanizmusnak köszönhetően harmadik személytől szerzi meg a kedvezményezett, szerintünk annyira releváns, mint hogy a támogatást melyik bankon keresztül folyósítják. Tehát az ügy érdemi és valóban vizsgálandó részét, miszerint a TAO forrásokat jól vagy rosszul ítélik-e oda a döntéshozók és azokat jól vagy rosszul használják-e fel a kedvezményezett szervezetek, a támogató szervezet kiléte egyáltalán nem befolyásolja.
A TAO támogatások kapcsán hajlamosak vagyunk kizárólag a sportra gondolni (ahogy a bíróság is tette), természetesen a nagyságrend miatt. A TAO támogatások rendszere azonban ennél jóval régebb óta létezik (egészen pontosan 2004-ben a filmgyártásban vezették be), és a bevezetésének az volt a fő motivációja, hogy a forrás a cégeken keresztül gyorsabban és gördülékenyebben jusson el a kedvezményezettekhez, mint egy bürokratikus, egyedi döntéses mechanizmuson alapuló, közvetlen állami támogatási rendszerben. A rendszert tehát eredetileg a filmgyártásra találták ki, ugyanis a támogatás ott mindenkit ugyanolyan mértékben és automatikusan illet meg, a rendszer ezért jól is működött, de a gördülékenységnek előfeltétele volt, hogy a „közvetítő cégek” kiléte maradjon titokban. Az egy más kérdés, hogy az egészen eltérő módon és célból működő látvány-csapatsport támogatásra miért kellett a TAO támogatás nem erre kitalált rendszerét ráerőszakolni, de ebből még nem következik, hogy egy egyébként jól bejáratott rendszert ezért meg kelljen változtatni.
Valószínűleg semelyikünk sem szeretné, hogy a nagyon hasonló elven alapuló szja 1% felajánlás is ennyire nyilvános lenne, pedig innentől nem látjuk igazából a különbséget, hogy miért nem ismerhető meg, hogy egyes egyházak és civil szervezetek mely magánszemélyektől kaptak felajánlást. Természetesen már a felvetés is abszurd, de az analógia akkor is megalapozott, hiszen az 1%-os adófelajánlás is állami támogatás, a pénzt az állam adja, mi csak megmondhatjuk, kinek utaljon. Ugyanígy nem szeretnék valószínűleg cégek százezrei, hogy az elmúlt években igénybe vett bármilyen adókedvezményük (pl. munkahelyteremtési vagy beruházási) nyilvánosságot kapjon.
Az Ítélőtábla döntésével tehát mi szakmai alapon egyszerűen nem értünk egyet. A rossz elvek mentén hozott döntésre az ítélet egy kinyilatkoztató mondata világít rá véleményünk szerint a legjobban, miszerint „A nyilvánossággal számolnia kell annak, aki állami támogatást vesz igénybe, közpénzt használ fel a tevékenysége, gazdálkodása során”. Egyrészt az adókedvezmények eddig soha nem voltak nyilvánosak épp az adótitok miatt (lásd pl. fejlesztési adókedvezmény vagy K+F adókedvezmény, ahol a mértékek akár milliárdosak is lehetnek), másrészt ha még így is lenne, a támogató cég nem azt az állami támogatást veszi igénybe amelyet a sportszervezetek megkapnak, hanem annál csak egy nagyságrenddel kevesebb „hasznot” realizál, hogy a folyósítással kapcsolatos üzleti kockázata megtérüljön. Ennek a sportszervezetek átláthatóságával való összemosása nagyon megtévesztő és rossz következtetés.
Amennyiben a Kúria mégis helyben hagyja a Fővárosi Ítélőtábla határozatát, úgy több kérdés is felmerül a TAO támogatások jövőjével kapcsolatban, amelyet várhatóan a bíróság nem fog vizsgálni, pedig fontos lenne:
A támogatók kiléte a jövőbeli támogatások kapcsán már automatikusan nyilvánosságot kap majd, vagy csak adatigénylés útján lehet azt megtudni? (A jogszabály most értelemszerűen nem ír elő ilyen nyilvántartási kötelezettséget.)
A 2015-ben bevezetett rendelkező nyilatkozatokra is fog vonatkozni a nyilvánosság (vagyis amikor a NAV utal), vagy csak a cégek által folyósított összegekre?
A Kúria ítélete várhatóan 3-5 hónapon belül várható.

matches: bíróság bíróság bíróság bíróság Kúria bíróság Kúria