text:
Szülői felügyelet, megállapodás szülői felügyeletről - Mediátorpont
Egy olyan válás során, ahol közös gyerekek vannak, dönteni kell a szülői felügyelet kérdésében. Ez nem megy mindig könnyen. A szülők közötti egyet nem értés mögött különböző okok húzódnak meg.
Minden eset egyedi, minden család története más. Az esetek többségében a szülők – kapcsolatuk alatt felgyülemlett – egymással szembeni sérelmei állnak a megegyezés útjában.
Előfordul, hogy mindkét szülő teljesen ki akarja sajátítani a közös gyermeket – mondván, hogy a másik szülő alkalmatlan – ezért képesek akár hosszú évekig perben állni egymással. Ez nagyon rossz hatással van a gyermekre és a szülőkre egyaránt. A kérdés az, hogy valóban jók-e a szülők megérzései, nem a sértettség beszél-e belőlük és, hogy valóban a gyermek érdekeit szolgálja-e, ha a másik szülőt kizárják a felügyeletből.
Sok per egyezséggel zárul
Léteznek esetek, amikor nem lehet elkerülni egy gyámhatósági vagy bírósági eljárást. Az viszont biztos, hogy a szülői felügyeletet és kapcsolattartást érintő bírósági perek jelentős részére nem lenne szükség. Erre a résztvevők maguk is rájönnek menet közben és sok per egyezséggel zárul. Az ilyen ügyekben kiemelten sokat segíthet a mediáció. Felbecsülhetetlen annak az értéke, ha a szülők képesek az együttműködésre.
A közös felügyelet
A közös szülői felügyelet gyakorlása során a szülők kötelezettséget vállalnak arra, hogy a gyermek kiegyensúlyozott életvitelét biztosítják a közös szülői felügyelet gyakorlása során. Vállalják, hogy a közös szülői felügyeletet gyermekük megfelelő testi, szellemi, erkölcsi fejlődésének szem előtt tartásával gyakorolják. Tudomásul veszik, hogy a gyermek tekintetében a szülői felügyelet gyakorlása során szülői jogaik és kötelezettségeik egyenlők.
Ami a háttérben áll
Mediátorként sokszor tapasztaljuk, hogy a gyermek feletti szülői felügyelet kérdése már rég nem a gyermekről szól. Sokkal inkább a másik szülő iránt érzett ellenszenvről, haragról, bosszúról, kontroll gyakorlásról.
A válást különféleképpen élik meg a szülők. Van aki depresszióba esik, mert kilátástalannak látja a helyzetet, van aki felszabadul, van aki sztoikus nyugalommal veszi tudomásul a történéseket.
Nincs jó vagy rossz forgatókönyv a válás megélésére. Mindenki intézi magában ahogy tudja. Ám, ha úgy érezzük, hogy ez túl sok ahhoz, hogy egyedül megoldjuk, nem mindig az a legjobb megoldás, ha egyből a jogi utat választva, törvénykönyvvel felfegyverkezve a bíróságra sietünk.
Válás: új élethelyzet a szülői felügyelet rendezésével
A mediáció a szülői felügyelet elrendezése során is rengeteget segíthet. Szerencsére egyre több pár veszi igénybe és bíróság nélkül is sikeresen lezárják az ezzel kapcsolatos vitájukat.
Tudomásul kell venni, hogy a válással új élethelyzet áll elő. Ez azt jelenti, hogy új forgatókönyvre van szükség a gyermekkel kapcsolatos (szülői felügyelet rendezése) kérdésekben is.
Nem ragaszkodhatunk minden áron ahhoz, ami előtte volt – mondván, hogy ez eddig is működött és oldja meg valahogy a másik szülő – hiszen a körülmények is változnak.
A szülők már nem együtt élnek, az eddig egy háztartásba befolyó két keresetből most egy-egy külön háztartást fenntartani kénytelen külön-külön kereset lesz. A különélő szülőnek gyermektartásdíjat kell fizetnie (amellett, hogy külön lakhatási is fenntart), amit korábban nem kellett.
Valakinek vagy akár mindkét szülőnek másik ingatlanba kell költöznie, stb. Ezek mind olyan komoly változások, amelyekhez együtt kell működni. A kompromisszum a párok életén nagyon sokat segít, nem arra megy el az összes energiájuk, hogy a saját akaratukat juttassák érvényre minden felmerülő kérdésben.
Én is bántok, te is bántasz… De ki issza meg a levét?
Nagyon sok szülő elmondja, hogy a válás alatt/után a gyermeke visszafejlődött, agresszív lett, szorongós lett, hazudós lett, stb. Az ilyen esetekben kivétel nélkül elmondja mindenki, hogy igen azt látja, hogy nem tett jót a gyermeknek az, hogy a szülők között vita van. A vita milyenségén gondolkozva pedig nyugodtan elengedhetjük a fantáziánkat: mert a csendes utálattól és az egyik szülő nem szól a másik szülőhöz típusú vitáktól azon át, hogy az egyik szülő a kerti kapunál történő gyerekátadás során kialakult vitatkozás közben tépi ki a gyermeket a másik szülő kezéből, odáig, hogy valaki az óvodából „lopja el” a saját gyermekét a másik szülőtől, elég széles a paletta.
? Mi a célunk? A hosszútávú együttműködés a másik szülővel, vagy a saját elképzelésünk érvényesítése minden áron?
? A mi érdekünk és a gyermek érdeke minden esetben ugyanaz-e?
? Mi az előnye és mi a hátránya annak, ha a másik szülővel megpróbálunk együttműködni?
A szülői felügyelettel járó jogok
✓ A gyermek nevének meghatározása.
✓ A gyermek gondozásának és nevelésének joga.
✓ A tartózkodási helyének meghatározása.
✓ A gyermek vagyonának kezelése.
✓ A törvényes képviseleti jog és kötelesség.
✓ A gyámnevezés és gyámságból kizárás joga.
A szülőknek tájékoztatniuk kell gyermeküket az őt érintő döntésekről, biztosítaniuk kell, hogy gyermekük a döntések előkészítése során véleményt nyilváníthasson, egyes esetekben a szüleivel közösen dönthessen.
A szülőknek a gyermek véleményét – korára, érettségére tekintettel – megfelelő súllyal figyelembe kell venniük.
További tudnivalók a szülői felügyeletről
Szülői felügyelet korlátozása bíróság vagy hatóság által
A szülő felügyeleti jog gyakorlását a bíróság vagy más hatóság törvényben meghatározott, kivételesen indokolt esetben, olyan mértékben korlátozhatja vagy vonhatja el, amely a gyermek érdekének biztosításához szükséges.
Szülői felügyeleti jog megszüntetése bíróság által
ha a szülőt a bíróság valamelyik gyermeke személye ellen elkövetett szándékos bűncselekmény miatt szabadságvesztésre ítélte, a bíróság a szülői felügyeletet a szülő valamennyi gyermeke tekintetében megszüntetheti. A bíróság rendelkezhet úgy, hogy a megszüntető határozat hatálya kihat a később született gyermekre is.
Fontos! Aki szülői felügyeletet megszüntető jogerős ítélet hatálya alatt áll, nem fogadhat örökbe, nem viselhet gyámságot, gyermek nála nem helyezhető el és nincs joga arra, hogy gyermekével kapcsolatot tartson.
Közös felügyelet a gyakorlatban
Szülők megállapodása a szülői felügyeletről
A különélő szülők a szülői felügyelettel kapcsolatos jogokat és kötelezettségeket egymás között megoszthatják, és megállapodhatnak abban is, hogy a szülői felügyeletet az egyikük gyakorolja. A szülők erre irányuló megállapodására utal, ha a gyermek hosszabb ideje háborítatlanul egyikük háztartásában nevelkedik. A házassági vagy a szülői felügyelet rendezése iránti perben a szülők közös kérelmére a bíróság – a gyermek érdekét mérlegelve – a szülők közös szülői felügyeletre és ezzel összefüggésben a gyermek lakóhelyére vagy a szülői felügyelet rendezésére vonatkozó egyezségét jóváhagyja, vagy arról ítélettel határoz.
Ha a bíróság a szülői felügyelet gyakorlására az egyik szülőt jogosítja fel, a gyermekétől különélő szülő a szülői felügyeleti jogokat a gyermek sorsát érintő lényeges kérdések kivételével nem gyakorolhatja.
A bíróság a gyermekétől különélő szülőt feljogosíthatja a gyermek gondozásával, nevelésével összefüggő egyes feladatok ellátására, és kivételesen a vagyonkezelés és a gyermek vagyoni ügyeiben a törvényes képviselet teljes körű vagy részleges gyakorlására. Ha a gyermek érdekei megkívánják, a gyermek sorsát érintő valamely lényeges kérdésben való döntés jogát a bíróság korlátozhatja vagy megvonhatja.
A szülői felügyelet és gyermekelhelyezés megváltoztatása
A pert a szülőnek a másik szülő ellen, a gyámhatóságnak mindkét szülő ellen meg kell indítania. A harmadik személynél történt elhelyezés megváltoztatása iránti pert az ellen a személy ellen kell megindítani, akinél a gyermeket elhelyezték.
kiskorú gyermek nevének meghatározása és megváltoztatása,
állampolgárságának megváltoztatása

matches: bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság


text:
A lényeg - A jogegységi határozat nem lehet ellentétes az uniós joggalNemzeti Civil Kontroll
A LÉNYEG-A JOGEGYSÉGI HATÁROZAT NEM LEHET ELLENTÉTES AZ UNIÓS JOGGAL!
- Belföld, Kiemelt hírek - Tagged: Devizahitel, ellentétes, Európai jogi normákkal ellentétes, Határozat, jogegységi, lényeg, uniós jog
"…Az Uniós jog egyértelműen a tisztességtelen szerződések és az adósokra terhelt egyoldalú árfolyamkockázat ellen van. Tehát valóban nyerhetőek a perek a bankokkal szemben…"
Több alkalommal is jeleztük, hogy a „deviza”-hiteles ügyekkel kapcsolatban nem kell minden „hivatalos álláspontot” gondolkodás nélkül elfogadni!
Tudomásul kell venni, hogy a hazánkban működő néhány jólszervezett bank érdekérvényesítő képessége sokkal nagyobb, mint a nagyszámú, de széthúzó devizakárosultaké.
Ez megnyilvánul a kormány által kötött EBRD megállapodásban, és az utóbbi években hozott „devizás” törvényekben.
Természetesen a média is az „erősebb” mellé áll és azt sugározza, hogy ezeket az ügyeket a kormány már megoldotta, illetve már csak viszonylag kevesen érintettek a devizahitel következményeitől.
Érdemes az alábbi értékelést elolvasni, és értelmezni!
Az alábbi értékelés a Devizahitelese.com bejegyzéséből származik. Változtatás nélkül közöljük.
A Kúria reagált az Európai Uniós Bírósági döntésekre! Legutóbbi cikkünkben beszámoltunk róla, hogy az Európai Uniós Bíróság március 14.-i ítéletében kimondta, uniós joggal ellentétesek azok a magyar jogszabályok, amelyek nem teszik lehetővé, hogy visszamenőleges hatállyal megsemmisítsék az árfolyamkockázattal kapcsolatos tisztességtelen szerződési feltételt tartalmazó devizaalapú kölcsönszerződéseket.
A Kúria kérdéseket tett föl az EU Bíróságnak, amely kifejtette, hogy a vizsgált szerződéseknél a felek közti egyensúly fenntartása a cél, ami nem minden esetben vonja maga után a szerződés teljes érvénytelenségét, ugyanakkor az irányelvvel ellentétes az olyan nemzeti szabályozás, amely az eljáró bíróság számára nem teszi lehetővé az árfolyamkockázattal kapcsolatos rendelkezések tisztességtelensége miatt a szerződés megsemmisítését, aminek következtében a fogyasztó mentesülne az árfolyamkockázat viselése alól.
Ez nagyon jó hír a devizahitelkárosultak számára, ha figyelembe vesszük azt is, hogy múlt év szeptemberében a C51- es számú EU bírósági döntés is egyértelműen ezt az álláspontot sugalja.
Az EU Bíróság szerint nem ellentétes a Közösségi Joggal az, hogyha a Kúria polgári jogegységi határozatokkal irányítja a bírói gyakorlatot, de – és itt jön a lényeg – a jogegységi határozat nem lehet ellentétes az Uniós joggal, és az eljáró bíróságoknak biztosítania kell az Uniós jog teljes érvényesülését.
A Kúria elnökének hivatalos álláspontját IDE KATTINTVA olvashatod.
Az Uniós jog egyértelműen a tisztességtelen szerződések és az adósokra terhelt egyoldalú árfolyamkockázat ellen van. Tehát valóban nyerhetőek a perek a bankokkal szemben. Mindenki ossza meg, mert együtt erősebbek vagyunk!
ADÓSKAMARA FELHÍVÁSA AZ EU BÍRÓSÁG MÁRCIUSI ÍTÉLETE UTÁN.
ADÓSKAMARA FELHÍVÁSA AZ EU BÍRÓSÁG MÁRCIUSI ÍTÉLETE UTÁN. Stregova Erzsébet – Adóskamara Országos Főcsoport. 2019. március 29-én PÉNTEKEN DEMONSTRÁCIÓT...

matches: Kúria Bíróság Kúria bíróság Bíróság Kúria Kúria BÍRÓSÁG BÍRÓSÁG


text:
2019-04-20 2019-04-20 György Sándor	1956, család, igazságszolgáltatás, Magyar Néphadsereg, megtorlás
Az 1956-os forradalmat követő megtorlás kivégzett, illetve halálra ítélt, és/vagy hosszabb időre börtönbe zárt áldozatairól ma már van lehetőség politikai felhangoktól mentesen írni és beszélni. Kevesebb szó esik viszont[1] a – nem egyszer koholt vagy pártérdekek alapján eltúlzott vádak alapján – bebörtönzöttek, kivégzettek családtagjairól. Pedig közülük sokan – nem egyszer kockázatot vállalva – próbáltak meg segíteni elítélt férjeiknek, fiaiknak, vagy éppen (nevelő)szüleiknek. Ezen írásunkban néhány ilyen példát mutatunk be, kiegészítve olyan esetekkel, amikor a család mellett a munkatársak és a szomszédok is igyekeztek segíteni, sőt akadt arra is példa, amikor az MSZMP helyi vezetői próbáltak meg kegyelmet kijárni ellenforradalmárnak minősített földijüknek.
A perrendtartás szerint az elsőfokú ítélet után a vádlott és/vagy az ügyész is fellebbezhetett, másodfokon a Legfelsőbb Bíróság mondta ki a végső ítéletet. Amennyiben ez halálos ítélet volt, lehetett még az Elnöki Tanácshoz (ET) fellebbezni kegyelemért, amely – ha megadták – többnyire életfogytiglant jelentett. Statáriális eljárás esetén annyi változott, hogy a rögtönítélő bíróságról került az ügy egyből az ET elé, már ha a kegyelmi tanáccsá alakult háromtagú bíróság nem volt egységes a halálbüntetés kiszabásában. Ha egyikük sem ajánlotta kegyelemre a vádlottat, akkor az ítéletet még aznap (a rendelet 2 órán belüli időpontot határozott meg) vagy néhány napon belül végrehajtották. A népbírósági eljárások rendje némileg mindkettőtől eltért; itt is volt első és másodfok (az olyan, szintén rendhagyó eseteket, ahol helyből a Legfelsőbb Bíróság járt el elsőfokú bíróságként, pl. Nagy Imre és társai, vagy Dudás József és társa, terjedelmi korlátok miatt most nem ismertetjük), ugyanakkor itt a másodfokú tanács döntött arról (sima szavazással), hogy a kegyelmi kérvény az ET elé kerülhet-e vagy sem.
A hivatalos út mellett volt több nem hivatalos is, ilyenkor vagy az elítélt vagy rokonai közvetlenül fordultak a belügyminiszterhez, az ET-hez, Kádár Jánoshoz, vagy valamelyik más prominens pártemberhez, többnyire Marosán Györgyhöz. Miután leveleiket külön válasz nélkül becsatolták a peranyagba, nem tudjuk, hogy mennyiben befolyásolhattak egy-egy ítéletet. A legtöbb esetben anyák-feleségek könyörögtek fiaikért, férjeikért, de több apa/nevelőapa is tollat ragadott, ahogy néha az elítéltek gyerekei és nevelt gyerekei is. A levelek többségén látszik, hogy betűvetéssel nem gyakran foglalkozó kéz írta, ami példázza, hogy a forradalom után halálra ítéltek többsége munkás-paraszt származású volt. A családtagok mellett sokszor munkatársak, illetve az elítélt lakóközössége is felszólaltak, vállalva a kockázatot, hogy aláírásukból nekik is kellemetlenségük származhat. Sajnos nincs lehetőségünk minden levelet bemutatni, így csak néhány példát emelünk ki. Az első a miskolci Süle István esete, aki a vádak szerint 1956. október 29-én Ózdon részt vett Horning Ferenc ügyészségi nyomozó és Horváth Ferenc államvédelmi főhadnagy meglincselésében. Emiatt 1959. július 17-én népi demokratikus államrend megdöntésére irányuló mozgalomban való tevékeny részvétel és kétrendbeli gyilkosság címén első fokon halálra ítélték. Az ítélet szerint Süle fogta a kötelet, amikor előbb Horningot, később Horváthot lábánál fogva felhúzták egy fára, ugyanakkor azt nem sikerült megállapítani, hogy ekkor életben voltak-e még. Mindenképp meg kell említenünk, hogy a lincselésekkel kapcsolatos eljárások során (nem csak nálunk) igen komoly aggályok merültek fel az ítélkezés során. A sokszor eltérő tanúvallomások, a résztvevők beszűkült tudatállapota, és az, hogy nemegyszer a megidézett tanúk is részt vettek a lincselésben, a legtöbb esetben lehetetlenné tették a korrekt bizonyítást. Videófelvételek akkoriban nem álltak rendelkezésre, a fényképek pedig sokszor csalókának bizonyultak. Az, hogy valakit például egy meggyilkolt ávós mellett fotóztak le, nem jelentette azt, hogy részt is vett a cselekményben, ennek ellenére sok esetben értékeltek így a bíróságok (lásd pl. a mosonmagyaróvári pert vagy Panczer Ferenc esetét).
Ózdi utcakép 1956-ból. Háttérben a kohászati üzem, a csúcsos tetejű ház mellett pedig egy figyelőbunker. (UVATERV/FORTEPAN)
Félreértés ne essék, Süle István tette mindenképp elítélendő, ugyanakkor a nyomozó és az államvédelmi tiszt sérülései közül (ezeket az ítéletben részletesen felsorolják) egyiket sem ő okozta. A szervezkedés vádja pedig abszurd egy népítélet esetében, ugyanakkor a bíróságok rendszeresen alkalmazták, olyan esetekben is, amikor a szervezkedők nem is ismerték egymást. A gyilkossági vád is a jogi abszurd kategóriába tartozik, ugyanis Sülét legfeljebb szándékos emberölés miatt lehetett volna elítélni, ugyanis hiányzott a gyilkossághoz szükséges premeditáció (előre megfontoltság). 1957 tavaszán ugyanakkor egy bírói értekezleten azt az utasítást adták, hogy minden ilyen és hasonló esetben gyilkosságot kell megállapítani, mert megtorlás vezetői szerint a tüntetők/felkelők eleve ölési szándékkal mentek utcára.
A halálos ítéletről értesítették Süle családját (nem minden halálra ítélt esetében volt így); 10 nappal később gyerekei léptek akcióba apjuk megmentése érdekében. Azt nem tudjuk, hogy a levelet milyen mértékben sugalmazta anyjuk vagy a védőügyvéd, de mindentől függetlenül döbbenetes olvasni a 11 éves István és László nevű öccse sorait. A levelet változtatások nélkül közöljük.
„Tisztelt Elnöki Tanácshoz, Budapest
Én Süle Pistike 11 éves 6. osztályos tanuló azzal a kéréssel fordulok az Elnöki Tanacshoz, hogy Édesapám ügyében szíveskedjenek eljárni, mert 1959. IV. 13. óta letartósztatásban van Miskolcon és a múlthónap 17-én kimondták a halálos ítéletet. Nagyonszépen kérem az Elnöki Tanácsot hogy szíveskedjenek édesapát a halálos ítélet alól fölmenteni. Nagyonszeretnénk a kis öcsémmel ha még egyszer apai szeretetet és nevelést kapnánk mert sajnos nagyon hiányzik úgy tanulásban mint nevelésben. Szeretnénk, ha fölnevelhetne bennünket hogy becsülettel szolgálhassuk a nép álamunkat.
Tisztelettel Süle Pistike és Lacika
Ózd, 1959. VII. 27.”[2]
A levél némely fordulata arra enged következtetni, hogy a szülők-nagyszülők is részt vettek a megfogalmazásban, ami teljesen érthető. A levél mellett hivatalos fellebbezés is készült, nem is eredménytelenül. A Legfelsőbb Bíróság ugyanis november 20-án kimondta, hogy Süle
„kivehetően ellenforradalmi tömeghatás alatt felszólításra – tehát nem öntevékenyen”
vett részt az eseményekben, és ezért ítéletét életfogytig tartó börtönre enyhítették. Ezt 1962. július 28-án az Elnöki Tanács döntése 15 év börtönre szállította le. 1974. április 15-én szabadult, így bár élete megmaradt, a gyerekek felnevelésében nem tudott részt venni.
Némileg hasonló volt Garami Gyula pere; számára nevelt fiai kértek kegyelmet, miután fegyverrejtegetés címén 1957. március 14-én előbb halálra ítélték, majd április 9-én az Elnöki Tanács 15 évre enyhítette az ítéletet. A forradalomban nem vett részt (bár eleinte ezzel is megvádolták), viszont lakásán elrejtett egy puskát és egy géppisztolyt, amelyeket november 4-én, illetve 10-én kapott. A rendőrség lakossági bejelentés alapján tartott nála házkutatást, és március 10-én annak ellenére vették őrizetbe, hogy nem találtak semmit. Másnap viszont előkerültek a fegyverek (vallomást nem tett, így jó eséllyel másodjára „csak” alaposabbak voltak a közegek), és az, hogy azokat nem használta, de ennek mérlegelésére a törvény nem adott lehetőséget. Azt viszont később elfogadták, hogy a fegyvereket önvédelmi célból szerezte be. Ügyvédjével arra hivatkoztak, hogy mivel korábban az államvédelemnél szolgált sorkatonaként, félt az esetleges megtorlástól.
Házkutatás során előkerült fegyverek (48M karabély, PPS géppisztoly – ilyeneket találtak Garami Gyulánál is, – lőszerek és kézigránátok). Illusztráció. (Budapest Főváros Levéltára. Levéltári jelzet: HU.BFL.XV.19.c.10/FORTEPAN)
Nevelt fiai már a 15 éves ítélet kiszabása után írták meg levelüket, egyenesen Kádár Jánosnak címezve, azzal a céllal, hogy engedje el nevelőapjuk büntetését.
Budapest, 1957. április 21.
Kedves Kádár Bácsi!
Kellemes húsvéti ünnepeket kívánunk a Kádár bácsinak de nekünk nagyon szomorú ünnepünk van. Mi Garami Gyula 15 évre elítélt nevelt gyermekei vagyunk. Apuka puskát és hozzá való golyót dugott el. De tessék nekünk elhinni, hogy nem használta. Mindig velünk volt. Nagyon beteg anyukánk van. Az édesapuka nem segíti anyukát mi pedig még kicsik vagyunk s ha a mi jó nevelő apukánk soká jön még haza segíteni édesanyának hogy fölneveljen bennünket nagyon félünk, hogy teljesen árvák maradunk. Tessék meghalgatni minket megígérjük a Kádár bácsinak hogy a mi jó apukánk nagyon jól fog dolgozni s mi figyelmeztetni fogjuk, hogy soha ne felejtse el hogy minket is Kádár bácsinak köszönhet hogy újra velünk együtt lehet. Erről a levélről anyuka nem tud, de már mi gyermekei nem tudjuk nézni hogy anyuka betegen fekszik és sír. Nagyon megkérjük a Kádár bácsit, hogy segítse vissza hozzánk apukát s megfogadjuk mi az Erdélyi utcai fiú iskola tanulói fogadjuk hogy mipedig a jobbtanulással köszönjük meg Kádár Bácsi megértő jóságát. Előre [úttörő köszöntés – Gy. S.] Garami Gyula nevelt gyermekei Dobos András IV-es, Dobos Kálmán III-os.
Szeretnénk már mi is boldog gyermekek lenni s apuka segítségével anyuka válláról a gondot levenni.”
A levélből is látható, hogy igen sok gyereknek kellett túl hamar felnőnie. András és Kálmán esetében a szülői sugalmazást is kizárhatjuk; anyjuk egy július 1-jei leveléből kiderül, hogy tényleg nem tudott „partizánakciójukról”, egészen addig, amíg a bíróság nem értesítette. Akkor viszont már ő is kérte a bíróságot, hogy
„nem tudom mit írtak a fiaim, csak az igaz, hogy még nem volt valódi törődő apjuk a fiaimnak. S most ezt is elvesztették. Ha egy mód van rá a módban (sic!) én is megkérem, próbálják ezt a két kis fiút megajándékozni az ő édes mostohájukkal”.
Ebből a részletből is látszik, hogy Garami felesége két gyerekét nemcsak, hogy elfogadta (ez önmagában is ritkább felállás, pláne a korszakban), de szeretetben nevelte őket. Adalék személyiségéhez, hogy családja mellett szomszédai is kiálltak érte. 1957. március 12-én 31-en írásban igazolták, hogy a forradalom alatt végig otthon tartózkodott – ráadásul november 3-án nősült meg – és
„Népi Demokrácia szempontjából (sic!) hűséges és megbízhatónak ismerjük”.
A bíróság 1958 januárjában elutasította a felesége által hivatalosan is benyújtott kegyelmi kérvényt, ahogy az azt követőeket is. Az utolsó kérvény elutasításáról szóló értesítés 1963. március 29-én kelt, pontosan egy nappal azt követően, hogy Garami amnesztia révén szabadulhatott. Felesége közben elvált tőle – hasonló esetek hátterében nemritkán az állt, hogy csak így tudott megszabadulni a hatósági zaklatástól és/vagy a megkülönböztetésektől – egy 1963-as környezettanulmányból tudjuk, hogy új társat talált magának. [3]
Ide kívánkozik Rémiás Pál hadnagy története is, aki az ismertebb 56-os kivégzettek egyike. Őt a Mecséri János ezredes és 51 társa elleni perben (a néphadsereget érintő megtorlás legnagyobb eljárása) ítélték halálra, annak ellenére, hogy a forradalom idején végig elöljárói utasításait követte, igaz részt vett szovjetek elleni tűzharcban. Rémiás hadnagyot az esztergomi 51. légvédelmi tüzérosztály egyik szakaszparancsnokaként október 23. és 27. között biztosítási feladatokat látott el a fővárosban. Ekkor a Sztálin hídhoz (ma Árpád híd) vezényelték pár emberével és három harckocsival, de már a Frankel Leó utcában körbevették járműveiket a tüntetők. A tömeg a Tímár utcai rendőrkapitánysághoz kényszerítette a páncélost, majd a katonák jelenlétében nagy mennyiségű fegyvert hoztak ki az épületből. A hadnagy saját és emberei érdekében nem avatkozott közbe; a hadbíróság később úgy ítélte meg, hogy ekkor még ellenforradalmi tettet nem hajtott végre, csak „lagymatagul” viselkedett. Két 85 mm-es lövegével november 2-án vezényelték a Soroksár és Pesterzsébet határán lévő Juta-dombra. Feladatuk a szovjet csapatok bejutásának megakadályozása volt, de lőni csak akkor lőhettek, ha támadás érte őket. Miután a szovjetek november 3-án éjjel Tökölön elfogták a tárgyalásra érkező Maléter Pál honvédelmi minisztert és küldöttségét, a katonai vezetés minden ellenállást megtiltott, de a parancs nem jutott el a Juta-dombra. A bíróság tényként fogadta el azt is, hogy 4-én hajnalban segített a nemzetőröknek küldött fegyverek szétosztásában és gyors kiképzést is tartott nekik. A hadsereg passzivitása és a rendőrség működésképtelenné válása ugyanakkor tökéletes indok volt egy erős, elsősorban rendfenntartó feladatokat ellátó nemzetőrség felállítására. Ezt az is indokolta, hogy a börtönökből a politikai foglyok mellett rengeteg köztörvényes is kiszabadult, a forradalmi helyzetet pedig számos „nehézfiú” is igyekezett kihasználni.
Rögtönzött harckocsi-deszant Pesten, a Pozsonyi út és a Katona József utca sarkán. Rémiás hadnagyék is így utaztak a harckocsin, amikor körülvették őket a tüntetők. (Pesti Srác/FORTEPAN)
A második szovjet támadás napján, 4-én délelőtt az esztergomi tüzérek és a helyi nemzetőrök többször csaptak össze szovjet–magyar államvédelmis alakulatokkal; az máig nem tisztázott, hogy ki adta le az első lövést, de később Rémiás hadnagyot (aki egy lövést személyesen adott le) tették meg az egyik fő felelősnek, bár két nála magasabb rendfokozatú tiszt is a védőkörletben tartózkodott.
Rémiásék nem tudták, de az egyik konvojban lévő páncélautóban szállították Malétert és a küldöttség elfogott tagjait is. Ebben az összecsapásban két páncélost, két sorozatvetőt, két teherautót és egy személykocsit lőttek ki. A harcok után két menekülő államvédelmist is agyonlőttek, de az esethez a hadnagynak nem volt köze.
A tüzérek dél körül elvonultak, a hadnagy harcokban már nem vett részt. Rémiást 1957. április 16-án Börgöndre helyezték, ott is szolgált október 17-i őrizetbe vételéig. Első fokon népi demokratikus államrend megdöntésére irányuló szervezkedés vezetése felbujtói minőségben elkövetett többrendbeli gyilkosság (értsd: a kapott parancs szerint tüzet vezényelt a szovjet csapatokra; ez jellemző volt a korabeli ítélkezési gyakorlatra) címén 1958. augusztus 14-én halálra ítélték. Felesége a Legfelsőbb Bíróságnak címzett, szívhez szóló (és a körülmények ismeretében érthető, hogy kissé zavaros) kérvényben igyekezett kegyelmet kijárni a hadnagynak.
„Kedves Elvtárs az alul írott kéréssel fordulok hozzájok. Mint egy borzalmas fájós szívvel kérném a segítségét már mint, hogy férjem halálos büntetését változtassák más büntetésre ne vegyék el tőlem az életét mert azzal az enyém és a kislányomé is elveszik, mert én akkor végzek magammal és a drága gyermekemmel is, mert én azt ki se bírom, hogy az én drága férjem életét erőszakkal vegyék el. Én belátom, hogy megtévedt, de önvédelemből, mást nem tehetett, mint amit tett, különben is gyakran előfordult hogy gyakran egy kis elmezavarodása van és lehet hogy éppen akkor mikor az ellenforradalmi eseményekbe volt, akkor úgylátszik, hogy éppen megint elfogta őtet, mert másképp nem képzelem el hogy az én férjem ennyire megtévedjen. Azért kérném az Elvtársat nagyon hogy ezt vegyék figyelembe. Kedves Elvtárst ránk nézve ez már azért is sujos csapás mert mint, hogy szüleink után mi is bele illeszkedtünk hogy nyugodtan építjük a szocializmust. Még pedig hogy korunkhoz elég soká építenénk mint ahogy Kádár elvtárs beszédjéből hallottam, hogy nyugodtan élhetünk, nem mozdít ki bennünket senki, tehát nagyon kérem az elvtársat engedjék meg, hogy továbbra is nyugodtan élhessünk, ne úgy legyen mint a papok prédikálják, vizet mondanak és bort isznak, hanem ahogy a demokrácia fejlődik mi is vele együtt halagyunk, de azt csak úgy lehet még továbbra is vinni, ha ahogy a Kádár elvtárs beszéli be is tartja, hogy a megtévedt embereknek meg kell bocsájtani. Kedves Elvtárs nagyon kérem drága férjemnek a bűnét megbocsájtani szíveskedjék, ezzel három ártatlan életet ment meg. Kedves Elvtárs ránk nézve ez nagyon borzasztó, hogy éppen a demokráciába kellett ezt megérnem mikor egyedül az volt a reménységem és szegény férjem is ebe érezte szabadnak magát, igen jól esett, hogy nem kell a burzsoát szolgálni, és éppen azért vágyódott katonának, hogy nyugodt élete legyen. Nagyon kérem az Elvtársat hogy szegény szüleinket öregségükre mentsék meg a szégyentől és a borzalmas fájdalomtól, nehezen neveltek a múlt rendszerbe mind a kettőnket, és szegény szüleink segítségére akartunk iparkodni. Kedves Elvtárs az n szüleim 1945 óta mint párttag épen ezért nem szeretnék a demokráciába hogy ilyen fájdalom érje őket, pontosan most mikor értünk dolgoztak. Nagyon kérem ezt a fájdalmat gyógyítsák meg drága férjemet ne vegyék el tőlem, mert én tovább nem bírom.
Maradok elvtársi szeretettel,
Rémiás Pálné, Bábolnapuszta.”
Nem az asszony volt az egyetlen, aki kiállt a fiatal tisztért; szeptemberben szülőfaluja, Ziliz pártszervezete és végrehajtó bizottsága, valamint több helyi is kérvényezte, hogy hagyják meg az életét. A helyi MSZMP-vezetés elég groteszk módon úgy fogalmazott, hogy
„Ziliz község alapszerve és V. B.-a (sic!) garanciát vállal azért, hogy még embert tud faragni belőle. Ami bűnt követett el az nem szándékos, de bűnhődnie kell érte. Kérjük a T. Bíróságot, hogy vizsgálja meg az ügyet ezek után is és enyhítse ezt az irtózatos büntetést”.
Rémiás Pál hadnagy (Forrás)
Sajnos sem a levél, sem a nyilatkozatok nem értek célt: november 13-án a másodfokon eljáró Legfelsőbb Bíróság Katonai Kollégiuma helybenhagyta az ítéletet, és két nappal később hat társával együtt kivégezték.[4] Az asszonyt később Rémiás hadnagy testvére vette feleségül a család megóvása érdekében – az özvegy a levelében szereplő ígéretét szerencsére nem váltotta be.
Rémiás hadnagy esete abból a szempontból is különlegesnek számít, hogy ő hivatalosan a „rendszer embere” volt. Szegényparaszti családból származott, 8 általánost végzett, majd egyéves tiszti iskolára került, ami nagyon komoly ugrásnak számított neki és családjának is. Ugyanakkor több, hasonló hátterű tiszttársához hasonlóan ő is „megingott” (mármint a hatalom szemszögéből nézve). Ennek oka lehetett a hadseregben uralkodó létbizonytalanság (hatalmas leépítések zajlottak), a hadvezetés teljes csődje a forradalom első napjaiban, ahogy az is, hogy a fiatal tiszt rokonszenvezett a forradalmárok követeléseivel.
Természetesen akadt még rengeteg eset, amikor rokonok, ismerősök vagy akár hírességek is megpróbáltak közbenjárni egy-egy halálos ítélet visszavonásáért; Földes Gábor mellett kiállt a színházi szakma jelentős része, Brusznyai Árpád ügyében pedig Kodály Zoltán járt közben – mindkét esetben hiába.
Az anyák, feleségek és gyerekek levelei ugyanakkor jól mutatják a kétségbeesést, de az erőt is, amellyel megpróbáltak kegyelmet eszközölni elítélt hozzátartozójuk részére. Ennek ellenére nagyon kevés szó esik róluk, sőt többségük jóformán ismeretlen maradt – talán ez az írás is segít abban, hogy ne merüljenek teljesen feledésbe…
[1] A témában lásd például: Molnár Adrienne–Kőrösi Zsuzsanna–Keller Márkus (összeáll.): A forradalom emlékezete. Személyes történelem. 1956-os Intézet, Budapest, 2006., valamint Kőrösi Zsuzsanna–Molnár Adrienne: Titokkal a lelkemben éltem. Az ötvenhatos elítéltek gyermekeinek sorsa. 1956-os Intézet, Budapest, 2000.
[2] Süle István és társa pere MNL-BAZ Megyei Levéltár Miskolci Megyei Bíróság B. 936/1959.
[3] Garami Gyula pere. Hadtörténelmi Levéltár Budapesti Katonai Bíróság 2132/1957.
[4] Mecséri János és társai pere. Hadtörténelmi Levéltár Budapesti Katonai Bíróság 031/1958.
Garami Gyula pere. Hadtörténelmi Levéltár – Budapesti Katonai Bíróság 2132/1957.
Mecséri János és társai pere. Hadtörténelmi Levéltár – Budapesti Katonai Bíróság 031/1958.
Süle István és társa pere. Magyar Nemzeti Levéltár -Borsod-Abaúj-Zemplén Megyei Levéltára – Miskolci Megyei Bíróság B. 936/1959.
Hegedűs B. András (főszerk.): 1956 Kézikönyve III. 1956-os Intézet, Budapest, 1996.
Marossy Enrde: Mecséri János ezredes és ötvenegy katonájának bírósági pere 1958. Magyar Napló, Budapest, 2018.
A nyitóképen az úgynevezett Kisfogház zárkasora; többnyire ennek udvarán hajtották végre a kivégzéseket. (Forrás)

matches: Bíróság bíróság Bíróság Bíróság bíróság bíróság bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság


text:
Az Urantia könyv, 143. írás. Utazás Szamarián át
Az Urantia könyv - 143. írás. Utazás Szamarián át
143. írás. Utazás Szamarián át
§ 1. A tan hirdetése Arkhelaiszban
§ 2. Tanítás az önuralomról
§ 3. Szórakozás és kikapcsolódás
§ 4. A zsidók és a szamaritánusok
§ 5. A sikári asszony
§ 6. A szamaritánus hitébredés
§ 7. Tanítások az imáról és az istenimádatról
143:0.1 (1607.1) A ZSIDÓ vallási vezetők egyre erősödő ellenállása miatt Jézus és a tizenkettek a Kr.u. 27. év júniusának végén elhagyták Jeruzsálemet, miután a sátraikat és kevéske holmijukat Lázár betániai otthonába küldték. Észak felé mentek, Szamariába, s a szombatot Bételben töltötték. Itt néhány napon át hirdették a tant a Gofnából és Efraimból érkezett embereknek. Arimateai és thamnai polgárok egy csoportja jött el, hogy meghívják Jézust a falujukba. A Mester és apostolai több mint két hetet töltöttek e vidéken a zsidók és a szamaritánusok tanításával, akik közül sokan egészen Antipatriszból jöttek meghallgatni az országról szóló jó hírt.
143:0.2 (1607.2) Dél-Szamaria népe örömmel hallgatta Jézust, és az apostolok Karióti Júdás kivételével sikeresen felülkerekedtek a szamaritánusokkal szembeni előítéleteiken. Júdás nagyon nehezen tudta szeretni ezeket a szamaritánusokat. Július utolsó hetében Jézus és társai arra készültek, hogy elinduljanak Faszélisz és Arkhelaisz, a Jordán közelében lévő új görög városok felé.
143:1.1 (1607.3) Augusztus havának első felében az apostoli társaság szálláshelyet Arkhelaisz és Faszélisz görög városában talált, ahol először részesültek olyan élményben, hogy csaknem kizárólag nem-zsidók — görögök, rómaiak és szíriaiak — alkotta csoportok előtt szónokolhattak, mert kevés zsidó lakott e két görög városban. E római polgárokkal kapcsolatba kerülve az apostolok új nehézségekkel szembesültek a jövő országáról szóló üzenet hirdetése során, és a Jézus tanításai iránti új ellenérzésekkel találkoztak. Jézus az apostolaival tartott számos esti tanácskozás egyikén figyelmesen meghallgatta ezeket az országról szóló evangéliummal kapcsolatos ellenkezéseket, mivel a tizenkettek a személyes munkájuk során szerzett ugyanazon tapasztalatokat ismételték meg.
143:1.2 (1607.4) A Fülöp által feltett kérdés jellemző volt a nehézségeikre. Fülöp azt mondta: „Mester, ezek a görögök és rómaiak félvállról veszik az üzenetünket, azt mondják, hogy az ilyen tanítások csak a gyengéknek és a rabszolgáknak jók. Azt bizonygatják, hogy a pogányok vallása azért felsőbb rendű a tanításunkhoz képest, mert az erős, szilárd és tetterős jellem megszerzésére ösztönöz. Határozottan állítják, hogy mi minden embert a tétlen ellen nem állás olyan legyöngített példányaivá akarunk átváltoztatni, akik rövidesen eltűnnek a föld színéről. Téged szeretnek, Mester, és készségesen elfogadják, hogy a tanításod mennyei és eszményi, viszont minket nem akarnak komolyan venni. Azt bizonygatják, hogy a te vallásod nem e világnak való; hogy az emberek nem élhetnek úgy, ahogy te tanítod. Tehát, Mester, mit mondjunk ezeknek a pogányoknak?”
143:1.3 (1607.5) Miután Jézus az országról szóló evangéliummal kapcsolatban hasonló ellenvetéseket hallott Tamástól, Nátánieltől, Zélóta Simontól és Mátétól, így szólt a tizenkettekhez:
143:1.4 (1608.1) „Én azért jöttem e világra, hogy megcselekedjem az Atyám akaratát és kinyilatkoztassam az ő szeretetteljes jellemét az egész emberiség számára. Ez, testvéreim, ez az én küldetésem. És teljesítem is azt, függetlenül attól, hogy e kor vagy egy másik nemzedék zsidói vagy nem-zsidói miként értelmezik félre a tanításaimat. De nem szabad figyelmen kívül hagynotok azt a tényt, hogy még maga az isteni szeretet is ismeri a szigorú fegyelmet. Az apa fiú iránti szeretete gyakran arra kényszeríti az apát, hogy a meggondolatlan utóda botor cselekedeteit megfékezze. A gyermek nem mindig érti meg az apa korlátozó fenyítésében meglévő bölcs és szeretetteljes szándékokat. De én kijelentem nektek, hogy a paradicsomi Atyám a szeretetének ellenállhatatlan ereje révén kormányozza a világegyetemek mindenségét. A szeretet a legnagyobb minden szellemvalóság közül. Az igazság felszabadító kinyilatkoztatás, de a szeretet a legfelsőbb kapcsolat. És nem számít, hogy az embertársaitok miféle szamárságokat csinálnak a világuk mai irányításában, egy eljövendő korban az általam nektek mondott örömhír fogja uralni ugyanezt a világot. Az emberi fejlődés végső célja az Isten atyaságának tiszteletteljes felismerése és az emberi testvériség szeretetteljes megvalósítása.
143:1.5 (1608.2) De ki mondta nektek, hogy az általam terjesztett örömhír a rendeltetése szerint a rabszolgáké és a gyengéké? Talán ti, választott apostolaim, gyengékre hasonlítotok? Talán János gyengének látszott? Talán úgy látjátok, hogy én a félelem rabja vagyok? Igaz, e nemzedék szegényei és elnyomottjai hallgatják a terjesztett örömhírt. E világ vallásai nem vették figyelembe a szegényeket, de az én Atyám nem tesz különbséget a személyek között. Emellett pedig a mai kor szegényei az elsők, akik figyelnek a bűnbánat és a fiúi elismerés elfogadásának hívó szavára. Az országról szóló örömhírt minden embernek — zsidónak és nem-zsidónak, görögnek és rómainak, gazdagnak és szegénynek, szabadnak és rabszolgának — hirdetni kell és egyformán fiatalnak és öregnek, férfinak és nőnek.
143:1.6 (1608.3) Azért, mert az Atyám a szeretet Istene és örömét leli az irgalomgyakorlásban, ne gondoljátok azt, hogy az ország szolgálata egyhangú nyugalom. A paradicsomi felemelkedés az egész idő legfelsőbb rendű kalandja, az örökkévalóság kitartást kívánó elérése. Az ország szolgálata a földön megköveteli tőletek és a munkatársaitoktól, hogy összeszedjétek minden férfias bátorságotokat. Közületek sokakat megölnek majd az ezen országról szóló örömhír iránti hűségetek miatt. Könnyű meghalni a fizikai csata első vonalában, amikor a bátorságotokat a harcoló bajtársaitok jelenléte erősíti, de magasabb rendű és mélyebb emberi bátorságot és odaadást igényel az, amikor higgadtan és teljesen egyedül áldozzátok az életeteket a halandói szívetekbe zárt igazság szeretetéért.
143:1.7 (1608.4) Ma a nem hívők talán gúnyolnak benneteket, amiért az ellen nem állás örömhírét terjesztitek és az erőszakmentes életmód megélését hirdetitek, de ti vagytok az ezen országról szóló örömhírben őszintén hívők hosszú sorában az első önkéntesek, akik az e tanítások iránti hősies odaadásukkal ámulatba ejtik majd az egész emberiséget. A világ egyetlen hadserege sem mutatott több bátorságot és merészséget, mint amilyet ti és a ti hű utódaitok mutatnak majd, akik elmennek az egész világba hirdetni a jó hírt — az Isten atyaságát és az emberek testvériségét. A húsvér test bátorsága a legalsóbb rendű formája a bátorságnak. Az elme bátorsága magasabb rendű emberi bátorság, de a legmagasabb rendű és legfelsőbb bátorság nem más, mint a mély szellemi valóságokkal kapcsolatos felvilágosult meggyőződés iránti rendíthetetlen hűség. És az ilyen bátorság alkotja az Istent ismerő ember hősiességét. És ti mind Istent ismerő emberek vagytok; ti igazán az Ember Fiának személyes társai vagytok.”
143:1.8 (1608.5) Nem ez volt minden, amit Jézus ez alkalommal elmondott, de ez volt a beszédének bevezetője, és még hosszasan folytatta e nyilatkozatának kifejtését és szemléltetését. Ez volt az egyik legszenvedélyesebb beszéd, melyet Jézus a tizenketteknek valaha is elmondott. A Mester ritkán szólt az apostolaihoz egyértelműen erős érzelmekkel, de ez a mostani ama kevés alkalmak egyike volt, amikor a nyílt komolysággal elmondott beszédéhez feltűnő érzelem társult.
143:1.9 (1609.1) Az apostolok nyilvános beszédeinek és személyes segédkezésének hatása azonnali volt; attól a naptól fogva az üzenetük a bátor fölény új hangnemét vette fel. A tizenkettek az országról szóló új evangéliumban megőrizték az előrevivő harc szellemét. E naptól kezdve nem foglalkoztak annyit a tiltásra épülő erényekről való szónoklással és a Mesterük sokrétű tanításának a kisebb tetterőt kívánó elemeivel.
143:2.1 (1609.2) A Mester az emberi önuralom tökéletessé lett mintapéldája volt. Amikor szidalmazták, ő nem becsmérelt; amikor szenvedett, akkor nem szórt fenyegetéseket a kínzóira; amikor az ellenségei beárulták, ő egyszerűen elkötelezte magát a mennyei Atya igazságos ítélete mellett.
143:2.2 (1609.3) Az esti beszélgetések egyikén András megkérdezte Jézust: „Mester gyakoroljunk-e önmegtagadást, amint azt János tanította nekünk, vagy törekedjünk a tanításod szerinti önuralomra? Miben különbözik a te tanításod Jánosétól?” Jézus így válaszolt: „János valóban az igazságosság útját tanította nektek az atyái megvilágosodottságának és törvényeinek megfelelően, és az az önvizsgálat és az önmegtagadás vallása volt. De én az önzetlenség és az önuralom új üzenetével jöttem. Megmutatom nektek azt az életutat, melyet a mennyei Atyám nekem kinyilatkoztatott.
143:2.3 (1609.4) Bizony, bizony mondom nektek, aki magának ura, nagyobb az annál, mint aki bevesz egy várost. Az önuralom az ember erkölcsi természetének mértéke és a szellemi fejlődésének jelzője. A régi rendben böjtöltetek és imádkoztatok; a szellemtől való újjászületés új teremtményeiként azt a tanítást kaptátok, hogy higgyetek és örvendezzetek. Az Atya országában új teremtmény lesz belőletek; a régi dolgok eltűnnek; lássátok, megmutatom nektek, hogy minden dolog miként válik újjá. És az egymás iránti szeretetetek révén meggyőzitek a világot, hogy a rabságból eljutottatok a szabadságra, a halálból az örökkévaló életre.
143:2.4 (1609.5) A régi úton a tiltásra, az engedelmességre és az életmódbeli szabályoknak való megfelelésre törekedtek; az új úton először átalakít benneteket az Igazság Szelleme és így a benső lelketek megerősítést kap az elmétek állandó szellemi megújulása révén, és így felruháztattok az Isten kegyes, helyes és tökéletes akarata biztos és örömteli végrehajtásának erejével. Ne felejtsétek el — az Isten minden mértéket meghaladóan nagy és becses ígéreteiben való személyes hitetek az, amely biztosítja, hogy részeseivé váltok az isteni természetnek. Így a hitetek és a szellem átalakulása révén valóságosan is az Isten templomává váltok, és az ő szelleme ténylegesen bennetek lakozik. Ha pedig a szellem bennetek lakozik, akkor többé már nem vagytok a húsvér test rabszolgái, hanem a szellem szabad és felszabadult fiai vagytok. A szellem új törvénye felruház benneteket az önuralom szabadságával a félelemtől való önkéntes leigázottság és az önmegtagadás rabszolgasága régi törvényének helyében.
143:2.5 (1609.6) Sokszor, amikor rosszat tettetek, úgy gondoltátok, hogy felróhatjátok a tetteiteket a rossz befolyásának, amikor pedig a valóságban a saját természetes hajlamaitok vezettek rossz útra. Nem megmondta nektek Jeremiás látnok már régen, hogy csalárdabb az emberi szív mindennél, és néha még elkeseredetten gonosz is? Hát milyen könnyen ámítjátok magatokat és ezáltal milyen könnyen fognak el benneteket ostoba félelmek, különféle testi vágyak, rabul ejtő gyönyörök, rosszindulat, irigység, sőt bosszúálló gyűlölet!
143:2.6 (1610.1) Az üdvözülés a szellem megújulása révén érhető el és nem a húsvér test önelégült tettei révén. Hit révén nyertek igazolást és kegy által tagságot, nem pedig félelem révén és a húsvér test önmegtartóztatása által, jóllehet az Atya gyermekei, akik a szellemtől születtek, örökre és mindig urai a sajátlényegüknek és mindennek, ami a húsvér test vágyaival összefügg. Tudván, hogy hit által megmenekültetek, igazi békében vagytok Istennel. És mindenki, aki követi e mennyei béke útját, arra rendeltetett, hogy felszenteltessék az örökkévaló Isten örökkön magasabbra emelkedő fiainak örökkévaló szolgálatára. Ettől fogva nem kötelesség, hanem fennkölt kiváltságotok, hogy megtisztuljatok elmében és testben minden rossztól, ahogy tökéletességre törekedtek az Isten szeretetében.
143:2.7 (1610.2) A fiúi besorolásotok alapja a hit, és félelem el ne térítsen. Örömetek az isteni szóban való bizalomból születik, és ezért ne legyenek kétségeitek az Atya szeretetének és irgalmának valóságát illetően. Éppen az Isten jósága az, ami az embereket igaz és valódi bűnbánatra készteti. A sajátlényegetek feletti uralom titka a bennetek lakozó szellemben való hithez szorosan kötődik, mely szellem mindig szeretet révén munkál. Még e megmentő hit sem magatoktól van; az az Isten ajándéka is. És ha ti ezen élő hit gyermekei vagytok, akkor többé már nem vagytok a sajátlényegetek rabszolgája, hanem magatok győzelmes urai vagytok, az Isten felszabadult fiai.
143:2.8 (1610.3) Ha tehát, gyermekeim, szellemtől születtek meg, akkor mindörökre megszabadultok az önmegtagadó élet és a húsvér test vágyai felett őrködés tudatosan vállalt rabságából, és átkerültök a szellem örömteli országába, ahonnan önkéntelenül mutatjátok fel a szellem gyümölcseit a mindennapi életetekben; és a szellem gyümölcsei jelentik az élvezhető és megnemesítő önuralom legmagasabb rendű fajtájának lényegét, sőt a földi halandói teljesítmény magasságait — az igaz önuralmat.”
143:3.1 (1610.4) Ekkortájt nagyfokú idegi és érzelmi feszültség állapota uralkodott el az apostolokon és az ő közvetlen tanítványtársaikon. Nemigen voltak hozzászokva ahhoz, hogy együtt éljenek és dolgozzanak. Egyre nagyobb nehézségek árán tudtak békés kapcsolatot fenntartani János tanítványaival. A nem-zsidókkal és a szamaritánusokkal való kapcsolattartás nagy megpróbáltatás volt e zsidóknak. És mindemellett Jézus legutóbbi kijelentései csak fokozták zavarodottságukat. András csaknem magán kívül volt; nem tudta, hogy mi legyen a következő lépés, így hát megkereste a Mestert a problémáival és a zavarával. Amikor Jézus meghallgatta az apostolok vezetőjét, amint beszámol neki a gondjairól, így szólt: „András, szóval nem szüntetheted meg az emberek zavarát, amikor ilyen súlyos a helyzet és amikor sokuk ilyen erős érzelmeket táplálva aggódik. Nem tudom megtenni, amit kérsz — én nem fogok belebonyolódni e személyes társas problémákba — de együtt fogok örülni veletek egy három napos pihenési és kikapcsolódási időszaknak. Menj a testvéreidhez és jelentsd be nekik, hogy mindannyian eljöttök velem a Sartaba-hegyre, ahol egy-két napig pihenni vágyom.
143:3.2 (1610.5) És most menj oda mind a tizenegy testvéredhez és külön-külön beszélj velük, mondd nekik, hogy: ‚A Mester azt kívánja, hogy tartsunk vele egy időre a pihenésben és a kikapcsolódásban. Lévén, hogy a közelmúltban mindannyian szellemünkben sok nyugtalanságot és elménkben nagy feszültséget éltünk meg, azt javasolom, hogy ne tegyünk említést a megpróbáltatásainkról és a bajainkról e munkaszünet alatt. Számíthatok rád, hogy ebben a dologban együttműködsz velem?’ Így négyszemközt és személyesen menj oda minden egyes testvéredhez.” És András úgy is tett, ahogy a Mester meghagyta.
143:3.3 (1611.1) Ez csodálatos esemény volt mindannyiuk tapasztalása szerint; sohasem felejtették el azt a napot, amikor felmentek a hegyre. Az egész út alatt nemigen esett szó a gondjaikról. A hegytetőt elérvén Jézus leültette őket maga köré, s így szólt: „Testvéreim, mindannyiatoknak meg kell ismernetek a pihenés értékét és a kikapcsolódás segítő erejét. Értsétek meg, hogy némely nehéz feladat megoldásának a legjobb módja az adott kérdéssel való foglalkozás mellőzése egy időre. Amikor azután a pihenésből vagy az istenimádatból felüdülten visszatértek a dologra, már képesek lesztek tisztább fejjel, biztosabb kézzel és természetesen szívetek szándékában is megerősödötten foglalkozni a gondjaitokkal. Ismétlem, sokszor úgy fogjátok találni, hogy a gondotok mértékében és arányaiban kisebb lett, miután elmében és testben kipihentétek magatokat.”
143:3.4 (1611.2) Másnap Jézus a tizenkettek mindegyikének kijelölt egy-egy megvitatandó kérdést. Az egész napot az emlékek felidézésnek és a vallási munkájukhoz nem kapcsolódó ügyek megbeszélésének szentelték. Egy pillanatra meg is döbbentek, mivel Jézus nem mondott köszönetet — szóban — amikor a déli ebédnél megtörte a kenyeret. Ekkor figyelhették meg először, hogy nem tesz eleget az ilyen formaságoknak.
143:3.5 (1611.3) Amikor felértek a hegyre, András feje tele volt problémákkal. János szerfelett zavart volt a szívében. Jakabra kínzó lelki szomorúság telepedett. Mátét a pénzkérdések aggasztották nagyon, minthogy nem-zsidók között tartózkodtak. Péter feszült idegállapotban volt és a szokásosnál is szeszélyesebben viselkedett. Júdás a rendszeres időközönként rátörő érzékenységtől és az önzéstől szenvedett. Simon szokatlanul izgatott volt azon igyekezetében, hogy összebékítse a hazafiságát az emberek testvériségének szeretetével. Fülöpöt egyre inkább zavarba ejtette a dolgok alakulása. Nátániel kevésbé volt humoránál azóta, hogy kapcsolatba kerültek a nem-zsidó népességgel, és Tamás a csüggedtség nehéz időszakát élte meg. Csak az ikrek voltak a szokásosak és nyugodtak. Mindannyiuknak rendkívül komoly fejtörést okozott, hogy miként jöjjenek ki békésen János tanítványaival.
143:3.6 (1611.4) A harmadik napon, amikor elindultak lefelé a hegyről, vissza a táborukba, nagy változáson mentek keresztül. Azt a fontos felfedezést tették, hogy számos emberi gondjuk valójában nem létezik, hogy számos szorongató gondjuk valójában a túlzott félelem terméke és a nagyfokú nyugtalanság eredménye. Megtanulták, hogy minden ilyen gondot a legjobban azzal lehet kezelni, ha elfordulnak azoktól; lefelé menet hagyták, hogy e problémák maguktól megoldódjanak.
143:3.7 (1611.5) E munkaszünetről való visszatérésük jelentette a János követőivel való sokkal magasabb szintű kapcsolatok időszakának kezdetét. A tizenkettek közül többek jókedvre derültek, amikor észrevették, hogy mindenkinek mennyire megváltozott a kedélyállapota és felismerték, hogy megszabadultak az ideges ingerlékenységtől, mely változások onnan eredtek, hogy három nap szünetet tartottak az életük mindennapos kötelezettségeiben. Mindig fennáll a veszélye annak, hogy az emberi kapcsolatok egyhangúsága nagyban megsokszorozza a gondokat és erősen felnagyítja a nehézségeket.
143:3.8 (1611.6) A két görög város, Arkhelaisz és Faszélisz nem-zsidó lakosai közül nem sokan hitték el az evangéliumot, de a tizenkét apostol értékes tapasztalatot szerzett a kizárólag nem-zsidó népesség körében végzett első kiterjedt munkájuk során. Az egyik hétfő délelőttön, nagyjából a hónap közepén, Jézus így szólt Andráshoz: „Szamariába megyünk.” És egyből el is indultak Sikár városába, mely Jákob kútja közelében helyezkedett el.
143:4.1 (1612.1) A júdeai zsidók, és később a galileaiak is több mint hatszáz éven keresztül ellenséges viszonyban álltak a szamaritánusokkal. A zsidók és szamaritánusok közötti neheztelés így alakult ki: Nagyjából Kr.e. hétszáz évvel Szargon, Asszíria királya, miután elfojtott egy felkelést Közép-Palesztinában, elhurcolt és fogságba vetett több mint huszonötezer zsidót Izráel északi királyságából és a helyükre csaknem egyenlő számban telepítette be a kutiak, a szefarvaiak és a hamatiak leszármazottait. Később Assur-bán-apli további telepeseket küldött Szamariába.
143:4.2 (1612.2) A vallási ellenségeskedés a zsidók és a szamaritánusok között az előbbieknek a babiloni fogságból való visszatérésének idejére tevődik, amikor a szamaritánusok azon igyekeztek, hogy megakadályozzák Jeruzsálem újjáépítését. Később azzal sértették meg a zsidókat, hogy baráti segítséget nyújtottak Alexandrosznak. Barátságuk fejében Alexandrosz engedélyezte a szamaritánusoknak, hogy templomot építsenek a Gerizim-hegyen, ahol Jahvét és a törzsi isteneiket imádták és áldozatokat mutattak be, sok tekintetben hasonlóan ahhoz, ahogy azt a jeruzsálemi templomi istentiszteletben végezték. Legalábbis így folytatták ezt az istenimádatot egészen a makkabeusok koráig, amikor Hirkánusz János lerombolta a Gerizim-hegyi templomukat. Fülöp apostol Jézus halála után, a szamaritánusoknál végzett munkája során sok összejövetelt tartott e régi szamaritánus templom helyén.
143:4.3 (1612.3) A zsidók és a szamaritánusok közötti ellentét igen régi és történelmi gyökerű volt; Alexandrosz korától fogva egyre kevesebb közük volt egymáshoz. A tizenkét apostol nem idegenkedett attól, hogy a Tízváros és Szíria görög és más nem-zsidó városaiban hirdesse a tant, de a Mesterük iránti hűségük számára komoly próbatételt jelentett, amikor a Mester azt mondta, hogy „Menjünk Szamariába”. De a Jézus mellett eltöltött több mint egy év alatt a személyes hűség olyan formáját alakították ki, mely túltett még a tanításaiba vetett hitükön és a szamaritánusokkal szembeni előítéleteiken is.
143:5.1 (1612.4) Amikor a Mester és a tizenkettek megérkeztek Jákob kútjához, Jézus, az úttól kimerült lévén, a kút mellett pihent, mialatt Fülöp magával vitte az apostolokat, hogy segítsenek neki élelmet és sátrakat hozni Sikárból, mert egy időre e környéken akartak maradni. Péter és a Zebedeus fiúk Jézussal maradtak volna, de ő kérte őket, hogy tartsanak a testvéreikkel, mondván: „Ne aggódjatok miattam; ezek a szamaritánusok barátságosak lesznek; csak a testvéreink, a zsidók, azok akarnak ártani nekünk.” És már csaknem hat óra volt ezen a nyári estén, amikor Jézus leült a kút mellett és várta, hogy az apostolok visszatérjenek.
143:5.2 (1612.5) Jákob kútjának vize kevesebb ásványi anyagot tartalmazott, mint Sikár kútjai és ezért ivási célra sokkal többre értékelték. Jézus szomjas volt, de nem volt mód arra, hogy a kútból vízhez jusson. Amikor ezért egy sikári nő jött arra a vizes korsójával és a kútból vizet akart kivenni, Jézus így szólt hozzá, „Adj innom”. E szamariai nő tudta, hogy Jézus zsidó, mert látta a kinézetén és a ruházatán, és a kiejtésmódjából gyanította, hogy galileai zsidóval van dolga. A nőt Naldának hívták és bájos teremtmény volt. Nagyon meglepődött, hogy egy zsidó férfi így megszólítja a kútnál és vizet kér tőle, mert azokban az időkben nem volt illendő egy magára valamit is adó férfi számára, hogy egy nővel nyilvánosan szóba álljon, még kevésbé egy zsidó számára, hogy beszédbe elegyedjen egy szamaritánussal. Ezért Nalda megkérdezte Jézustól, „Hogy van az, hogy zsidó lévén inni kérsz tőlem, egy szamaritánus nőtől?” Jézus így felelt: „Valóban inni kértem tőled, de ha képes volnál arra, hogy megérts, te kérnél tőlem egy kortynyi élő vizet.” Erre Nalda azt mondta: „De Uram, nincs mivel kimerd a vizet, és a kút mély; honnan van hát ez az élő víz? Talán nagyobb vagy a mi Jákob atyánknál, aki e kutat adta nekünk, s maga is ebből ivott a fiaival és állataival együtt?”
143:5.3 (1613.1) Jézus így felelt: „Mindenki, aki iszik e vízből újra megszomjazik, de aki csak iszik az élő szellem vizéből, az sohasem fog szomjazni. És ezen élő víz őbenne a megújulás kútjává lesz, mely még az örökkévalóságban is feltör.” Nalda erre azt mondta: „Adj nekem ilyen vizet, hogy ne szomjazzam többé, s ne kelljen ide járnom meríteni. Egyébként bármit, amit egy szamaritánus nő kaphat egy dicséretre méltó zsidótól, az mind örömére szolgál.”
143:5.4 (1613.2) Nalda nem tudta hová tenni Jézus azon készségességét, hogy beszélget vele. A Mester arcába nézve egy becsületes és szent ember képét látta, de a barátságosságát helytelenül közönséges bizalmaskodásnak vette, és a beszédmodorát félreértve úgy gondolta, hogy Jézus kikezdett vele. És mivel laza erkölcsű nő volt, úgy gondolta, hogy nyíltan kacérkodhat vele, amikor Jézus, egyenesen a szemébe nézve, tiszteletet parancsoló hangon azt mondta, „Asszony, menj el a férjedért és hozd el őt ide.” Ez az utasítás észre térítette Naldát. Észrevette, hogy rosszul ítélte meg a Mester kedvességét; felfogta, hogy tévesen értelmezte a beszédmodorát. Megijedt; ekkor kezdett ráeszmélni, hogy egy nem mindennapi ember mellett áll, és magában megfelelő válasz után kutatva, nagy zavarában így szólt, „De Uram, nem hívhatom a férjemet, mert nekem nincs férjem.” Erre Jézus azt mondta: „Igazat szóltál, mert bár egyszer már volt férjed, akivel most együtt élsz, az nem a férjed. Jobb volna, ha abbahagynád a szavaim kiforgatását és azt az élő vizet keresnéd, melyet ma ajánlottam neked.”
143:5.5 (1613.3) Ekkorra Nalda már felocsúdott, és felébredt a jobbik énje. Nem teljesen szeszélyből volt ő erkölcstelen nő. A férje szívtelenül és igazságtalanul eldobta őt és a szörnyű rossz helyzetében beleegyezett, hogy egy bizonyos görög férfival éljen, az ő feleségeként, de nem házasságban. Nalda most nagyon szégyenkezett, hogy oly meggondolatlanul szólt Jézushoz, és igen bűnbánóan fordult hozzá, e szavakkal: „Uram, bánom, hogy így beszéltem veled, mert látom, hogy szent ember vagy, talán látnok.” És már azon volt, hogy közvetlen és személyes segítséget kérjen a Mestertől, amikor olyat tett, amilyet sokan tettek őelőtte és ő utána is — a személyes üdvözülés kérdése elől azzal tért ki, hogy a beszélgetést az istentan és a bölcselet irányába terelte. A beszélgetést gyorsan a saját szükségleteitől egy istentani ellentmondás felé vitte. A Gerizim-hegy felé mutatva Nalda így folytatta: „Atyáink e hegyen imádták az Istent, és te mégis azt mondod, hogy Jeruzsálemben van az a hely, ahová az embereknek az Isten imádásához el kell menniük; akkor hát melyik a megfelelő hely az Isten imádásához?”
143:5.6 (1613.4) Jézus észrevette a nő lelkének azon kísérletét, hogy elkerülje a közvetlen és fürkésző kapcsolatfelvételt a Teremtőjével, de látta azt is, hogy a nő lelkében ott a vágy a jobb életút megismerése iránt. Végeredményben Nalda szívében igazi szomj támadt az élő víz iránt; ezért Jézus türelmes volt vele, azt mondta: „Asszony, hadd mondjam el neked, hogy hamarosan eljön a nap, amikor sem ezen a hegyen, sem Jeruzsálemben nem fogjátok imádni az Atyát. De most olyasmit imádtok, amit nem ismertek, a sok pogány isten vallásának és a nem-zsidó bölcseleteknek a keverékét. A zsidók legalább tudják, hogy kit imádnak; minden zavart kiküszöböltek azáltal, hogy az imádatukat egyetlen Istenre, Jahvéra összpontosítják. De el kell hinned nekem, amikor azt mondom, hogy az idő hamarosan eljön — már most is itt van — amikor minden őszinte istenimádó ember az Atyát fogja imádni szellemben és igazságban, mert éppen ilyen imádókat keres az Atya. Az Isten szellem, és azoknak, akik imádják őt, szellemben és igazságban kell imádniuk. Az üdvözülésed nem abból ered, hogy tudod, hogy másoknak miként vagy hol kell imádniuk az Istent, hanem abból, hogy befogadod a saját szívedbe ezt az élő vizet, melyet én már most ajánlok neked.”
143:5.7 (1614.1) Nalda azonban még egy kísérletet akart tenni arra, hogy kitérjen a személyes földi életével és a lelke Isten előtti helyzetével kapcsolatos zavarba ejtő kérdés megvitatásától. Még egyszer az általános vallási kérdésekhez folyamodott, azt mondta: „Igen, tudom, Uram, hogy János hirdette a Megtérítő eljövetelét, azét, akit a Megszabadítónak fognak nevezni, és hogy amikor ő eljön, minden dolgot elmond majd nekünk” — és Jézus, félbeszakítván Naldát, megdöbbentő bizonyossággal azt mondta, „Én vagyok az, akiről beszélt.”
143:5.8 (1614.2) Ez volt az első közvetlen, határozott és leplezetlen kijelentés az ő isteni természetéről és fiúi elismertségéről, melyet Jézus a földön tett; és azt egy nőnek mondta, egy szamaritánus asszonynak, egy, a férfiak szemében mindaddig megkérdőjelezhető jellemű nőnek, de olyan nőnek, akit az isteni tekintet olyannak látott, aki többet vétkezett, mint amennyit a maga akaratából vétkezett volna és aki most olyan emberi lélek, aki vágyik az üdvözülésre, s azt őszintén és tiszta szívvel kívánja, és az elég is volt.
143:5.9 (1614.3) Amint Nalda épp azon volt, hogy szavakba öntse a jobb dolgok és a nemesebb életmód iránti valós és személyes vágyódását, amint épp arra készült, hogy kimondja a szívének valódi vágyát, a tizenkét apostol visszatért Sikárból, és annak láttán, hogy Jézus oly bensőségesen beszélget ezzel a nővel — ezzel a szamaritánus nővel, és egyedül — igencsak megrökönyödtek. Gyorsan lerakták a magukkal hozott holmikat és félrevonultak, senki sem merte helyteleníteni a dolgot, miközben Jézus így szólt Naldához: „Asszony, menj a dolgodra; az Isten megbocsátott neked. Mostantól fogva új életet fogsz élni. Megkaptad az élő vizet, és új öröm fog fakadni a lelkedben, és a Fenséges leányává leszel.” És az asszony, látván az apostolok rosszallását, a vizeskorsóját otthagyva, a városba sietett.
143:5.10 (1614.4) Amint beért a városba, mindenkinek, akivel csak találkozott azt mondta: „Menj ki Jákob kútjához és szedd a lábad, mert láthatsz ott egy olyan embert, aki megmondta nekem mindazt, amit valaha tettem. Lehet, hogy ő a Megtérítő?” És még napnyugta előtt nagy tömeg gyűlt össze Jákob kútjánál, hogy meghallgassák Jézust. És a Mester részletesen beszélt nekik az élet vizéről, az emberben lakozó szellem ajándékáról.
143:5.11 (1614.5) Az apostolok sohasem tudtak túllépni azon megdöbbenésükön, mely abból fakadt, hogy Jézus milyen készségesen beszélget a nőkkel, a megkérdőjelezhető jellemű nőkkel, sőt még az erkölcstelen nőkkel is. Jézusnak nagyon nehezére esett megtanítani az apostolainak azt, hogy a nőknek, még az úgynevezett erkölcstelen nőknek is, van lelkük, mely képes Istent Atyjául választani, s ezáltal az Isten leányaivá és az örökké tartó élet jelöltjeivé válnak. Még ezerkilencszáz évvel később is sokan ugyanilyen kelletlenül állnak a Mester tanításainak befogadásához. Még a keresztény vallás is állhatatosan Krisztus halálának tényére épített ahelyett, hogy az életének igazságára épített volna. A világnak sokkal inkább kellene foglalkoznia az ő boldog és Istent kinyilatkoztató életével, mint az ő megrendítően szomorú halálával.
143:5.12 (1614.6) Nalda másnap elmondta az egész történetet János apostolnak, de a többi apostolnak sohasem fedte fel az egészet, és Jézus sem beszélt erről részletekbe menően a tizenketteknek.
143:5.13 (1615.1) Nalda elmondta Jánosnak, hogy Jézus megmondott neki „mindent, amit valaha is tettem”. János sokszor meg akarta kérdezni Jézust a Naldával való eme beszélgetésről, de sohasem tette meg. Jézus csak egyetlen dolgot mondott az asszonynak őróla, de az, ahogy Jézus a szemébe nézett és az, ahogyan bánt vele, egy pillanatra az asszony előtt a változatos életének olyan látképét hozta elő, amely Naldát arra késztette, hogy a múltbeli életének önmaga előtti teljes feltárulását a Mester tekintetével és szavaival társítsa. Jézus sohasem mondta neki, hogy öt férje volt. Az asszony azért élt négy különböző férfival, mert a férje eltaszította őt, és ez, az egész múltjával együtt, oly élénken jelent meg az elméjében abban a pillanatban, amikor felismerte, hogy Jézus az Isten embere, hogy később úgy ismételte el Jánosnak, mintha Jézus mindent elmondott volna róla.
143:6.1 (1615.2) Azon az estén, amikor Nalda elküldte az embereket Sikárból, hogy menjenek Jézushoz, a tizenkettek éppen visszatértek az élelemmel, és nagyon kérték Jézust, hogy egyen velük ahelyett, hogy az emberekhez szól, mert egész nap nem ettek semmit és éhesek voltak. Jézus azonban tudatában volt annak, hogy hamarosan rájuk esteledik; ezért kitartott azon elhatározása mellett, hogy beszél az emberekhez, mielőtt elküldi őket. Amikor András megpróbálta meggyőzni, hogy egyen egy falatot, mielőtt a tömeghez szól, Jézust ezt mondta, „Nekem olyan ételem van, melyről neked nincs tudomásod.” Ezt hallva az apostolok azt mondták maguk között: „Hozott valaki neki valamilyen ennivalót? Lehetséges, hogy az asszony ételt és italt is adott neki?” Amikor Jézus meghallotta, amint maguk között beszélnek, mielőtt a néphez szólt volna, odafordult hozzájuk és ezt mondta a tizenketteknek: „Az én ételem annak akaratának megcselekedése, aki engem küldött, és hogy az Ő dolgát elvégezzem. Ne mondogassátok, hogy még ennyi meg ennyi idő van az aratásig. Nézzétek ezeket az embereket, akik egy szamaritánus városból jönnek, hogy halljanak minket; azt mondom nektek, hogy a mezők már fehérek az aratásra. Az arató megkapja bérét és e termést begyűjti az örök életre; ennélfogva együtt örül, aki vet, azzal, aki arat. Mert igaza van a mondásnak: ‚Más vet és más arat.’ Most azért küldtelek benneteket, hogy learassátok, amit nem ti munkáltatok; mások fáradoztak, s ti az ő munkájukba álltatok bele.” Ezt a Keresztelő János által hirdetett igazságokra való hivatkozással mondta.
143:6.2 (1615.3) Jézus és az apostolok elmentek Sikárba és két napon át hirdették a tant, mielőtt tábort vertek volna a Gerizim-hegyen. És a sikári lakosok közül sokan hittek az evangéliumban és kérték a megkeresztelésüket, de Jézus apostolai még nem kereszteltek.
143:6.3 (1615.4) A táborbeli első éjszakán a Gerizim-hegyen az apostolok arra számítottak, hogy Jézus megfeddi őket a Jákob kútja mellett megjelent asszonnyal szembeni magatartásuk miatt, de Jézus nem tett utalást a dologra. Ehelyett abban az emlékezetes beszédben részesítette őket „azokról a valóságokról, melyek központi helyet foglalnak el az Isten országában”. Bármely vallásban nagyon könnyű aránytalanná váló értékeket megengedni és engedni, hogy a tények az ember istentanában elfoglalják az igazság helyét. A kereszt ténye a későbbi kereszténység központi helyére került; de ez nem a vallás ama központi igazsága, mely a názáreti Jézus életéből és tanításaiból nyerhető.
143:6.4 (1615.5) Jézusnak a Gerizim-hegyen közreadott tanításának a tárgya az volt: hogy azt akarja minden embertől, hogy az Istent olyan atyai barátnak lássák, mint amilyen testvéri baráti ő (Jézus). És újra és újra hangsúlyozta előttük, hogy a szeretet a legnagyobb kapcsolat a világban — a világegyetemben — éppen úgy, ahogy az igazság az ezen isteni kapcsolatok figyelembevételére vonatkozó legnagyobb kijelentés.
143:6.5 (1616.1) Jézus azért nyilatkozott meg oly részletességgel a szamaritánusok előtt, mert biztonságosan tehette azt, és mert tudta, hogy többet nem fog ellátogatni Szamaria közepébe, hogy az országról szóló evangéliumot hirdesse.
143:6.6 (1616.2) Jézus és a tizenkettek augusztus végéig táboroztak a Gerizim-hegyen. Nappal a városokban hirdették az országról — az Isten atyaságáról — szóló jó hírt a szamaritánusoknak, az éjszakákat pedig a táborban töltötték. A Jézus és a tizenkettek által ezekben a szamaritánus városokban végzett munka sok lelket nyert meg az országnak és nagyban hozzájárult ama csodálatos feladat előkészítéséhez, melyet Fülöp teljesített e vidékeken Jézus halála és feltámadása után, azt követően, hogy az apostolok egészen a föld határaiig szétszóródtak a hívek kegyetlen jeruzsálemi üldöztetése miatt.
143:7.1 (1616.3) Az esti tanácskozásokon a Gerizim-hegyen Jézus sok nagy igazságot tanított, és különösen a következőket hangsúlyozta:
143:7.2 (1616.4) Az igaz vallás az egyes lélek cselekedete a Teremtőhöz fűződő öntudatos viszonyában; a szervezett vallás az ember kísérlete arra, hogy az egyedi hívek istenimádatát közösségiesítse.
143:7.3 (1616.5) Az istenimádatnak — a szellemi szemlélésének — szükségképpen váltakoznia kell a szolgálattal, kapcsolatba kell lépnie az anyagi valósággal. A munkának a játékkal kell váltakoznia; a vallást a vidámságnak kell ellensúlyoznia. Az elmélyült bölcseletet az ütemes verselésnek kell követnie. Az élet nehézségeit — a személyiség idő-feszültségét — az istenimádat nyugalmának kell oldania. A világegyetembeli személyes elszigeteltség félelméből eredő bizonytalanságérzet ellenszere az Atya hites szemlélése és a Legfelsőbb megismerésének kísérlete.
143:7.4 (1616.6) Az imádság célja, hogy az ember kevesebbet gondolkodjon és többet ismerjen meg; nem a tudás növelése a cél, hanem a szellemi meglátás kiterjesztése.
143:7.5 (1616.7) Az istenimádat célja a jobb élet előrevetítése, majd ezen új szellemi értékek visszavetítése a jelenbeli életre. Az imádság szellemi fenntartó, ám az istenimádat istenmód teremtő.
143:7.6 (1616.8) Az istenimádat olyan eljárás, mellyel az Egytől kérünk ösztönzést a sokak szolgálatához. Az istenimádat a mérőrúd, mellyel a léleknek az anyagi világegyetemtől való távolodása és a teremtésösszesség szellemi valóságaihoz való, az előbbivel egyidejű és biztos közeledése mérhető.
143:7.7 (1616.9) Az imádság önemlékeztető — fennkölt gondolkodás; az istenimádat önfeledés — felsőbb szintű gondolkodás. Az istenimádat erőfeszítés-mentes figyelem, igaz és eszményi lelki nyugalom, egyfajta nyugodt szellemi tevékenység.
143:7.8 (1616.10) Az istenimádat a rész azonosulása az Egésszel; a véges azonosulása a Végtelennel; a fiú azonosulása az Atyával; az idő azon próbálkozása, hogy lépést tartson az örökkévalósággal. Az istenimádat a fiú személyes egyesülése az isteni Atyával, a megélénkítő, alkotó, testvéri és ábrándos hozzáállások felemelkedése az emberi lélek-szellem révén.
143:7.9 (1616.11) Bár az apostolok csak néhány tanítását értették meg a táborban, más világok azonban értették, és más nemzedékek érteni fogják.

matches:
§ 1
§ 2
§ 3
§ 4
§ 5
§ 6
§ 7


text:
Ez bűncselekmény? Szerintem nem!forrás főoldal vissza
Tamás123 2008.11.25. 15:29
Köszi szépen a válaszaidat.
Idegrendszer: Igen, nagyon megvisel ez az egészÜgyvéd: Képtelen lennék ügyvédet megfizetni, a kedves I. fokú bírónő a ruháimmal tett ki 20 év után. Garzont bérelek, gyermektartást fizetek. Sőt a kedves bírónő arra az időszakra is gyermektartást állapított meg az utolsó végzésében, amikor egy családként éltünk, sőt arra az időszakra is, amikor lelépett a feleségem és én voltam a fiammal.
(a teljesség kedvéért a kedves volt feleségem a kenyér árát sem ismerte 20 éven át, na most erre az időszakra is fizessek gyermektartást, 2006. jan. 1-től. 2006. jún 1-én indítottam el a gyermekelhelyezési pert a gyámhivatal tanácsára, ugyanis a feleségem a pasijával szórakozott, a fiam kiborulva.)
Kacsa1111 2008.11.25. 15:02
Kedves Tamas123,
_Wasp_ 2008.11.25. 14:55
„Bírák kizárása13. § (1) Az ügy elintézéséből ki van zárva, és abban mint bíró nem vehet részt:
(2) Az (1) bekezdés alkalmazásában hozzátartozó az egyeneságbeli rokon és annak házastársa, az örökbe fogadó és a nevelőszülő, az örökbe fogadott és a nevelt gyermek, a testvér, a házastárs, a jegyes és az élettárs, a házastárs egyeneságbeli rokona és testvére, valamint a testvér házastársa.14. § A perben az a helyi bíróság, megyei bíróság, illetőleg ítélőtábla sem járhat el, amelynek vezetője a 13. § (1) bekezdésének a), b) vagy c) pontja értelmében ki van zárva.15. § (1) A per másodfokú elintézéséből ki van zárva az a bíró is, aki a per első fokú elintézésében részt vett.(2) A per másodfokú elintézéséből és a felülvizsgálati kérelem elbírálásából ki van zárva az a bíró is, aki az eljárás elhúzódása miatti kifogás elbírálásában részt vett.16. § (1) A bíróság hivatalból ügyel arra, hogy az előző §-ok értelmében kizárt bíró vagy bíróság az eljárásban ne vegyen részt.(2) A bíró a bíróság vezetőjének köteles haladéktalanul bejelenteni, ha vele szemben kizárási ok forog fenn; a bejelentés elmulasztásáért vagy késedelmes teljesítéséért fegyelmi és anyagi felelősséggel tartozik.(3) Kizárási ok esetén a kizárást a bíróság vezetője hivatalból kezdeményezi.(4) A kizárási okot a fél is bejelentheti. E bejelentésnek az eljárás bármely szakában helye van, a 13. § (1) bekezdésének e) pontja alá tartozó okot azonban a fél a tárgyalás megkezdése után csupán akkor érvényesítheti, ha nyomban valószínűsíti, hogy a bejelentés alapjául szolgáló tényről csak a tárgyalás megkezdése után szerzett tudomást, és a tudomásszerzés után az okot nyomban bejelenti.17. § Ha a bíró a reá vonatkozó kizárási okot maga jelentette be, vagy saját mellőzéséhez maga is hozzájárult, más tanács, illetőleg bíró kijelölése iránt a bíróság vezetője is intézkedhetik. Ilyen esetben a kizárás tárgyában külön határozatot hozni nem kell.18. § (1) Ha a kizárás kérdését igazgatási ügykörben nem intézik el, a bíró kizárása felől ugyanannak a bíróságnak ugyanazon a fokon eljáró másik tanácsa tárgyaláson kívül is határozhat.(2) Ha ugyanannak a bíróságnak nincs olyan tanácsa, amelyre a kizárási ok nem vonatkozik, vagy ha a kizárási ok a 14. § értelmében az egész bíróságra kiterjed, a kizárás kérdésében a másodfokú bíróság, a megyei bíróságot mint másodfokú bíróságot és a munkaügyi bíróságot érintő ok esetében az ítélőtábla, az ítélőtáblát mint másodfokú bíróságot érintő ok esetében a Legfelsőbb Bíróság határoz.(3) Ha a bejelentést nem maga a bíró tette, nyilatkozatát döntés előtt be kell szerezni.(4) A kizárást kimondó határozat ellen fellebbezésnek nincs helye, a kizárás megtagadása miatt pedig csak abban a fellebbezésben lehet panaszt tenni, amely az ügy érdemében hozott határozat ellen irányul.19. § (1) Az a bíró, aki a személyére vonatkozó kizárási okot maga jelentette be, bejelentésének elintézéséig a perben nem járhat el. Minden más esetben az érintett bíró továbbra is eljárhat ugyan, de ha a 13. § (1) bekezdésének a)-d) pontjai alá tartozó kizárási okról van szó, a bejelentés elintézéséig az érdemi határozat hozatalában nem vehet részt. Ha ugyanaz a fél ugyanabban a perben a kizárás megtagadása után tesz újabb bejelentést a bíró ellen, ez a korlátozás sem érvényesül.(2) Ha a fél nyilvánvalóan alaptalanul tesz kizárásra irányuló bejelentést, vagy ugyanabban a perben ugyanazon bíró ellen ismételten alaptalan bejelentést tesz, őt a kizárást megtagadó határozatban pénzbírsággal (120. §) lehet sújtani.20. § A 13-19. §-ok rendelkezéseit a jegyzőkönyvvezető kizárására is megfelelően alkalmazni kell.21. § (1) A másodfokú bíróság által elrendelt bizonyítást lehetőleg olyan bíró folytassa le, aki az első fokú ítélet meghozatalában nem vett részt.(2) A perújítás során nem járhat el az a bíró, aki a perújítással megtámadott ítélet meghozatalában részt vett.(3) A felülvizsgálati kérelem elbírálása során nem járhat el az a bíró, aki a felülvizsgálati kérelemmel érintett határozatok bármelyikének meghozatalában részt vett.
_Wasp_ 2008.11.25. 14:54
összeférhetetlenség ->elfogultság, bocsánat
_Wasp_ 2008.11.25. 14:52
„Milyen lehetőségem van...”pl a perújítás. (Új bizonyítékok, stb birtokában.)(imádják a bíróságok :) de sebaj) és figyelj a bírói összeférhetetlenségre.(nézz utánuk iwiwen ;) )
Tamás123 2008.11.25. 14:50
Köszönöm szépen a kedvességedet, de nem tartok igényt a Te tanácsaidra. Remélem nincs harag.
_Wasp_ 2008.11.25. 14:48
jah, közben válaszoltál.
Ezt a cetlizést, és youtubozást, asszem minősítettük annó, mint kockázatos (értsd: büntetőüggyel fenyegető) lépést. (Te meg ragaszkodtál ehhez... sőt, egy hozzászólással ezelőtt, ismét felhoztad..... hááát nemtom)
úgy tűnik, a hatóság se gondolta nagyon másképp.
Ezzel együtt én nem gondolnám, hogy súlyos büntetés vár rád, de hogy a bíróságot is fel fogod húzni, arra nagy összegben fogadni mernék.
Szerintem még nem késő: Szállj magadba (legalább látszólag) kérj bocsánatot írásban az érintettektől, hátha használ a gyermekeddel kapcsolatban is. Hátha odaadják majd.
Mindenesetre az ügyed már jól el van sz*rva emlékezetem szerint.
A legjobb tanács amit adni lehet neked, hogy keress meg egy család és büntetőjogban egyaránt jártas ügyvédet. (és a lelki dolgok oldására egy lélekgyógyászt. Nem bántásból... komolyan...) Itt a fórumon nem hiszem, hogy segíthet neked bárki is.
Tamás123 2008.11.25. 14:48
Bocs, de nem beszélgetni szeretnék, hanem egy elég egyértelmű kérdést tettem fel, a körülményeket is egyértelműen leírtam, de beidézem ismét:
"Kérdésem a következő lenne:
Milyen lehetőségem van, hogy ezt az egész ügyet az elejétől vizsgálják újra és egy olyan helyen, ahova nem ér el az élettárs és a magas beosztású rendőrségi ismerősének a keze?"
Kacsa1111 2008.11.25. 14:46
már ne haragudj, de nem akarom megnézni, nem vagyok kiváncsi rá, és nem is releváns az ügyedben...
a gyermekedet akarod látni? akkor fordulj bírósághoz. most írom le másodszor...(lehet, hogy jobb lenne, ha előtte egy ügyvéddel konzultálnál...)
ha egyből bírósághoz mész, amikor a láthatási szabályokat a feleséged megszegi, akkor nincs ez a 28 hónapos herce-hurca...
de felőlem még próbálkozhatsz a rendőrségnél, csak mint a mellékelt ábra mutatja nem jutsz vele semmire...
wasp-nak igaza van: tényleg nem figyelsz a válaszra. így viszont az isten sem fog tudni rajtad segíteni...
Tamás123 2008.11.25. 14:45
Az előbbi kérdéseim a megelőzőkhöz hasonlóan nagyon egyértelműek éls a körülmény is. Szakember nem is szokott gondban lenni a válaszadással, pl. ObudaFan számára egyértelműek szoktak lenni és egyérrtelmű válaszokat is kaptam Tőle, melyet ezúton is köszönök neki.
Tamás123 2008.11.25. 14:42
Az ügyészség szerint azzal, hogy ezek a cetlik károsan befolyásolták a fiam iskolai beilleszkedését.
De mint említettem, a fiam nem is találkozhatott ezen cetlikkel, és főként abszolút nem ellene irányult, nem is irányulst senki ellen, hanem figyelemfelkeltés, nyilvánosság, amikor a bíróság és a rendőrség sz...k rá.
Amúgy 5. osztályos volt a fiam.
Az ügy hátterében az élettárs magas beosztású ismerőse áll, átnézték a peranyagot, a rendőrségen, ügyészségen, hogy hátha találnak ellenem valamit, és ezt találták. Ennyi a történet, élettárs szól ismerősnek, nézzenek rám és kerestek valamit, ami röhejes, de azért áttolták a Központi bíróságra, vádemeléssel.
_Wasp_ 2008.11.25. 14:42
huhh 2 hozzászólás és a közmondásosan legendás birkatürelmem határait feszegeted Tamás...
Szakszerű választ csak szakszerű kérdésre adhatunk.
Még szakszerűbbet (az egyetlen, számodra picit is hitelességgel bírót) csak ügyvéd adhat, az összes peranyag birtokában.
Viszont megtesszük ami tőlünk telik (kérjük ne lőjék le a zongoristákat)
mivel is vádolnak pontosan? Mire alapozzák? Mit gondolsz, milyen bizonyíték van (lesz) ellened?
Tamás123 2008.11.25. 14:34
Ha figyelmesen elolvastad volna az utolsó két bejegyzésemet, megérthetted volna.
Íme, nézd meg. (Jó játék amúgy ez az OFF, ON-ozás)
Nagyon megköszönném, ha szakember válaszolna a kérdéseimre, vagy akinek megalapozott háttere van és nem ötletelgetés folyna.
_Wasp_ 2008.11.25. 14:15
„OFFa laikusok miért hiszik, hogy mindenért a rendőrséghez kell fordulni???ON”
OFFhámer szeretnék, ha a zsandár végigvágna a gumibottyával a haragosukon, mi másé'?ON.
Kacsa1111 2008.11.25. 14:12
nem értem mit akartál a rendőrséggel...ha a láthatás rendezve volt (márpedig gondolom rendezve volt) és te nem eszerint láthattad a gyermeked, akkor bírósághoz kellett volna fordulnod...
OFFa laikusok miért hiszik, hogy mindenért a rendőrséghez kell fordulni???ON
_Wasp_ 2008.11.25. 14:06
bár egyszer azt mondtam, nem írok neked, mert nem figyelsz a válaszra, de most kíváncsivá tettél.
Milyen magatartásoddal veszélyeztetted szerintük a gyermekedet?
Tamás123 2008.11.25. 13:31
Most kaptam az új információt az alábbi bejegyzésem kapcsán, a vádlóból vádlottat csinált a kerületi rendőrség és az ügyészség, tehát a feleségem élettársa ellen az ügyészség megszüntette az eljárást kiskorú veszélyeztetése ügyben, ellenem emeltek vádat kiskorú veszélyeztetésének alapos gyanúja miatt.
Szinte szóhoz sem jutok, ami ebben a perben folyik már.
Tényeket írok.
A bűnöm annyi volt, hogy az alábbi bejegyzésben szereplő YouTube-os klipben szereplő második eset után, amikor a feleségem élettársa az általános iskolában, a gyermekem szeme láttára leütött, amikor mentem kapcsolattartásra. A rendőrség semmit nem csinált. Ezt követően elkeseredésemben egy szombati napon néhány cetlin kiírva kiírtam a történteket, hogy végre figyeljen már oda valaki, mit tesznek a gyermekkel és a rendőrség semmit sem csinál. A cetlik már hétfőn reggel nem voltak az iskolánál. Az igazgatónő is megírta a rendőrségnek, hogy a fiam ezekről nem szerezhetett tudomást, mivel ők egyet találtak, ezt levették, ha tud a cetlikről, akkor az édesanyjától tudhatja. Semmiképp nem a fiam ellen irányultak ezek a cetlik, éppenséggel mellette, hogy valaki figyeljen már oda, hogy mit művel az élettárs.
Milyen lehetőségem van, hogy ezt az egész ügyet az elejétől vizsgálják újra és egy olyan helyen, ahova nem ér el az élettárs és a magas beosztású rendőrségi ismerősének a keze?
Amíg nem voltam benne ebben a szituban, nem hittem volna el, hogy a rendőrség/ügyészség abból csinál vádlottat, akiből akar és azt ment fel, akit akar. Már tudom.
Kérem, hogy nézzétek meg az alábbi fórumbejegyzésemben szereplő YouTube-os klipet. Na ez az élettárs nem veszélyezteti a fiamat, helyette én, akitől 28 hónapja elzárják, még kapcsolatom sincs vele. Tényleg erről szól hazánkban az igazságszolgáltatás? Csináljunk a vádlóból vádlottat, mert a másik oldalon ott a pénz és az ismerős?
(A média nyilvánosságát már mindenképp megkeresem, megköszönnéám, ha valaki ebben tudna segíteni, Csiza Csaba vagyok az iwiw-en.)
Tamás123 2008.11.24. 06:56
Elnézést, helyesen a YouTube-os linkkel
Elsődlegesen szakember vagy olyan személy válaszát szeretném kérni, aki biztos forrás alapján tud állást foglalni.
Kérem, hogy nézzétek meg az alábbi, általam készitett klipet, amelyben minden megfelel a valóságnak.
A klipben foglaltak alapján megtettem mindkét alkalommal a feljelentést a rendőrségen feleségem élettársa ellen, garázdaság, kiskorú veszélyeztetése és testi sértés miatt.
A … kerületi ügyészségről 2007. augusztusában az alábbi választ kaptam, idézem:
„Az a kiskorú nevelésére, gondozására vagy felügyeletére köteles személy, aki a különélő szülő ellen neveli a kiskorú gyermeket, a gyermek édesapját a gyermek jelenlétében bántalmazza, rendszeresen szidalmazza, elköveti a kiskorú veszélyeztetésének bűntettét. Ezen cselekmény gyanúja a feljelentés alapján megállapítható.“
2008. októberében viszont elutasító határozatot kaptam az ügyészségről, (más személytől) idézek belőle:
„Az a feljelentett cselekmény, hogy X Y 2006.09.08-án és 2007.09.07-én megtámadta Cs.Cs.-t (engem) a gyermek jelenlétében a kiskorú veszélyeztetésének bűntette megállapítására önmagában nem alkalmas, mivel az egyszeri könnyű testi sértésnél nem súlyosabb bántalmazás akkor sem alkalmas a kiskorú veszélyeztetésének bűntette megállapítására, ha arról a gyermek nem csak tudomást szerez, hanem végig is nézi. A kisebb súlyú bántalmazások akkor alkalmasak a bűncselekmény megállapítására, ha azok rendszeresek. A rendszeresség megállapításához egymáshoz közeli időben – három hónapnál nem hosszabb időközönként – legalább három cselekmény elkövetése szükséges. A két cselekmény elkövetése között olyan hosszú idő telt el, amely a rendszeres bántalmazás megállapítására nem alkalmas.“
Mint apa, tisztában vagyok vele, tudom, hogy a gyermekemben ezek az események életre szóló lelki sérülést okoztak. Egy 10 éves gyermeket (de felnőtt is) még az is megráz, ha jelenlétében egy állatot vernek, milyen trauma lehet egy gyermeknek, amikor egy vadidegen férfi (a feleségem élettársa) egy rúddal veri a saját édesapját. Megjegyzem, hogy gyermekem a 2006.09.08. eset óta köszönés nélkül kikerült az iskolánál (ezt várták el tőle, talán tudatalatt így védett, védte magát, hogy ne kelljen újra végignéznie az élettárs brutalitását.)
A fenti két beidézett rész közül melyik az igazság büntetőjogilag? A 2007. augusztusi vagy pedig a 2008. októberi? Tényleg igaz-e ma 2008-ban Magyarországon, amikor megy egy édesapa a gyermekéért az iskolához kapcsolattartásra 2,5 hónaponta és legalább 3 alkalommal rúddal meg kell verni az apát a gyermeke jelenlétében a volt feleség élettársának, hogy megvalósuljon a kiskorú (erkölcsi) veszélyeztetése?
Tamás123 2008.11.24. 06:49
Kérdésem a következők lenne:
guba 2008.11.23. 17:13
A két idézet azért még kevés egy ítéleti tényállás megállapításához. De, csupán ezzel a két cselekménnyel, szerintem sem valósult meg a kiskorú veszélyeztetése.Próbáld inkább a gyerekkel való kapcsolattartást kikényszeríteni, és ha nem sikerül, akkor érdemes inkább erre a bekezdésre hivatkozni:
(4) Aki a bírósági vagy hatósági határozat alapján nála elhelyezett kiskorú és a kiskorúval kapcsolattartásra jogosult személy közötti kapcsolat kialakítását vagy fenntartását a kapcsolattartás kikényszerítése érdekében alkalmazott bírság kiszabását követően is akadályozza, vétséget követ el, és egy évig terjedő szabadságvesztéssel, közérdekű munkával vagy pénzbüntetéssel büntetendő.
Tamás123 2008.11.23. 09:44
Köszi szépen, igazad van, tényleg írja, hogy panasznak van helye 8 napon belül, továbbá bármikor kiegészítést tehetek, ha az ügy szempontjából új információt adok.
Megzavar egy másik határozat, amelyben a fiam neve helyett az enyémet írták, ebben szerepelt a 8 napon belüli panaszlehetőség.
Továbbra is szeretném kérdezni szakembertől vagy megalapozott büntetőjogi háttérrel rendelkező személytől a kérdésem érdemi részét, hogy melyik idézet a helytálló, a 2007. augusztusi vagy pedig a 2008. októberi, tehát bizonyítottság esetén bűncselekmény vagy sem?
guba 2008.11.23. 08:48
Elnézést elírtam. Feljelentést elutasító határozat, természetesen.
guba 2008.11.23. 08:47
A fellebbezést elutasító határozat ellen panasznak van helye. A jogorvoslati lehetőségek ismertetése a határozatnak kötelező tartalmi eleme(kellene lennie?).
Tamás123 2008.11.23. 07:31
Elírás miatt újramásolom, korrigálva:
A ... kerületi ügyészségről 2007. augusztusában az alábbi választ kaptam, idézem:
"Az a kiskorú nevelésére, gondozására vagy felügyeletére köteles személy, aki a különélő szülő ellen neveli a kiskorú gyermeket, a gyermek édesapját a gyermek jelenlétében bántalmazza, rendszeresen szidalmazza, elköveti a kiskorú veszélyeztetésének bűntettét. Ezen cselekmény gyanúja a feljelentés alapján megállapítható."
"Az a feljelentett cselekmény, hogy X Y 2006.09.08-án és 2007.09.07-én megtámadta Cs.Cs.-t (engem) a gyermek jelenlétében a kiskorú veszélyeztetésének bűntette megállapítására önmagában nem alkalmas, mivel az egyszeri könnyű testi sértésnél nem súlyosabb bántalmazás akkor sem alkalmas a kiskorú veszélyeztetésének bűntette megállapítására, ha arról a gyermek nem csak tudomást szerez, hanem végig is nézi. A kisebb súlyú bántalmazások akkor alkalmasak a bűncselekmény megállapítására, ha azok rendszeresek. A rendszeresség megállapításához egymáshoz közeli időben - három hónapnál nem hosszabb időközönként - legalább három cselekmény elkövetése szükséges. A két cselekmény elkövetése között olyan hosszú idő telt el, amely a rendszeres bántalmazás megállapítására nem alkalmas."
Tamás123 2008.11.23. 07:17
Géza69 2008.11.21. 17:17
Kizártnak tartom, hogy ezért felfüggesztettet kapjon, pedig én sem vagyok jogász.
Megrovás, próba, pénzbüntetés, persze attól függ, milyen az előélete.
justizmord 2008.11.21. 00:54
mármint úgy értettem, hogy bizonyítsd be, ha tudod, de nem tudod...
justizmord 2008.11.21. 00:53
Az ajtó sérülését meg annál is inkább el fogják fogadni, mert neked nincs meg a régi ajtód, neki meg megvan...
Így tehát te vaktában hivatkozgatsz, ő meg 3 nappal és éjszaka kereste rajta a sérüléseket. Ha meg talált rajta sérülést, bizonyítsd be, hogy az nem tőled van, hanem korábban vagy később került rá...
Lesz sérülés, tuti.
Az is valószínű, hogy az ajtó "totálkáros" lesz, tehát a teljes ajtó teljes értéke fog játszani...
Szerencséd, hogy régi volt, és így alacsony az értéke, és igen, a régi ajtó értéke a mérvadó.
justizmord 2008.11.21. 00:45
ja, amúgy nem vagyok jogász!!!
justizmord 2008.11.21. 00:44
mizo33:
Látatlanba aszondom, hihetetlen gyorsan ügyvédet keresni!!!!
Ez nem játék már...
A szakértőről meg azt mondom, de majd az ügyvéded úgyis mondja, hogy saját szakértő kell.
Szintén látatlanba mondom, hogy az ajtó megrongálását el fogják fogadni. Olyan nincs, hogy a nyelv törik, és az ajtó egyetlen mm-t sem reped, vagy nem törik le belőle 1 mm sem. Ha pedig 1 mm letöröt, vagy a festék lepattant, akkor az AJTÓ MEGSÉRÜLT.
A kár bizonyítására kéne a saját szakértő.
A bíró a szakértőnek hisz. Szakértőt pedig csak másik szakértővel lehet cáfolni, ha a ti szakértőtök mást mond. A szakértő fő feladata az lenne, hogy az értéket cáfolja, lentebb alkudja.
Olyan nincs, hogy valaki értékesebb ajtóra cserél, majd azt mondja, annyi a károm. Annyi a kára, amennyit a régi ajtó ért. Ha drágábbra cseréli, az az ő dolga, de az az ő költsége, és az nem mondható, hogy a kár.
Ezért, bármennyi is a kár, büntetést fogsz kapni, és még meg is fogod érdemelni.
Én se csippantanám, ha a szomszéd rám törné az ajtót. Bármilyen megfontolásból is.
Szerintem inkább felfüggesztett börtön lesz belőle, és nem pénzbírság. Letöltendő börtön meg szerintem nem. Feltéve, hogy mást nem csináltál, és nem nyúltál hozzájuk egy ujjal sem.
KERESS ÜGYVÉDET!!! MOST!!! Személyesen, ne fórumokon, és menjen el veled minden rendörségi kihallgatásra!!!!
boti20 2008.11.21. 00:15
A garázdaságba maximum a rongálással elkövetett tulajdon elleni szabálysértés olvad be. Ha a rongálás 20.000 Ft felett van akkor a garázdaság mellett megáll a rongálás vétség is. Viszont ha a rongálás 200.000 Ft felett van, akkor már csak rongálás bűntett valósul meg.
ObudaFan 2008.11.18. 12:15
A garázdaságba be fog olvadni a rongálás vétsége is, ha úgy alakul, így az értéknek kicsi lesz a jelentősége.
monalisa1 2008.11.17. 22:30
mizó33
Előzőekben még a szomszédot panaszoltad nem megfelelő magaviselete miatt, most meg lám már te rugdosod az ajtót...
Garázdaságért akár fel is jelenthetett volna.
Vagyis a saját önös védelme érdekében joga volt egy komolyabb (= biztonsági) ajtót felszereltetni.
Éppen "a" garázda szomszédja miatt...
Kacsa1111 2008.11.17. 21:25
Kedves mizo33,
miért rugdalod mások ajtaját???
egyébként annak hisz, ami a hihetőbb:)
mizo33 2008.11.17. 20:35
Mit néz a bíró ilyenkor?1.feltehető hamis szakértői véleményt???2.három szemtanú véleményét???
A történet,hogy berúgtam a szomszéd bejárati ajtaját,aki kicseréltette az eset után 10 nappal egy méregdrága 200.000 forintos ajtóra.Az eredeti ajtó kb 10.000 forintot ért.Régi műemlék házban élünk,és lehetett vagy 50 éves az az ajtó.Szóval az esetet látták a másik szomszédok,akik mellettem állnak.A sértett azt állítja,hogy használhatatlanná vált az ajtaja,mi négyen állítjuk,hogy az ajtó nem sérült meg,csak a zár nyelve!Közben 4 rendőr is jelentést írt az ajtóról.A jelentésben is az áll,hogy maga az ajtó nem sérült,henem a zár!!!Szóval most kinek hisz a bíró?Mit néz a bíró ilyenkor?1.feltehető hamis szakértői véleményt???2.három szemtanú véleményét + négy rendőr jelentését???
monalisa1 2008.11.13. 17:11
"Luxushölgy". Szvsz a dologból "bűncselemény" akkor lesz amikor a két nő elkezdi majd egymás haját tépni...
Kacsa1111 2008.11.13. 11:09
hacsak úgy nem...:)
Kovács_Béla_Sándor 2008.11.13. 10:43
Mondták, hogy "bűn". :)
Kacsa1111 2008.11.13. 09:09
Kedves istvanlor,
hogy merült fel benned a bűncselekmény gyanúja???
guba 2008.11.13. 08:18
Hol itt az ajándékozás, kölcsönös szolgáltatásokról van szó!:)
Kovács_Béla_Sándor 2008.11.12. 11:39
Csak akkor bűncselekmény, ha az az úr üzletszerű kéjelgést folytat.
Enteki 2008.11.12. 11:30
Ez engem is érdekelne hogy ebben az esetben megvalósul-e az ajándékozás és von-e maga után illetékfizetési kötelezettséget.
istvanlor 2008.11.12. 10:41
Vegyünk egy üzletembert. Jól keres, mindene megvan. Van felesége, két gyereke. (Bár az a jogi megítélés szempontjából lényegtelen körülmény)
Szeretőt tart, akinek lakást bérel, akivel rendszeresen eljárnak közösen vásárolni, akit anyagilag is támogat, segíti pénzzel, munkát szerez neki, tehát kitartja.
Ha jól olvastam a jogszabályt, ez nem bűncselekmény? Tehát sem a szerető, sem az üzletember nem követ el bűncselekményt. Igaz?

matches: bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság Bíróság bíróság bíróság


text:
Ki köteles az utas kártalanítására csatlakozó légijárat késedelme esetén? - Az Európai Bíróság ítéletet hozott | hírek | Jogi Fórum
2019.07.15. Jogi Fórum / Európai Unió Bírósága
A C-502/18. sz. ügyben hozott ítélet - CS és társai kontra Ceské aerolinie a. s.
A České aerolinie cseh légi fuvarozónál a Prágát (Cseh Köztársaság) Abu-Dzabin (Egyesült Arab Emírségek) keresztül Bangkokkal (Thaiföld) összekötő légi járatra tizenegy utas vett egységes foglalás keretében repülőjegyet. E közvetlenül csatlakozó járatnak a České aerolinie által üzemeltetett, Prága és Abu-Dzabi közötti első repülési szakaszát a menetrendnek megfelelően bonyolították, és az pontosan érkezett Abu-Dzabiba. Az Abu-Dzabi és Bangkok közötti második repülési szakasz azonban, amelyet járatmegosztási megállapodás alapján az Etihad Airways, Közösségen kívüli légi fuvarozó üzemeltet, 488 perces késéssel érkezett. Ez a három óránál nagyobb késedelem a légi utasok jogairól szóló rendelet1 szerint megalapozhatja az utasok kártalanítását.
Az utasok keresetet indítottak a cseh bíróságok előtt a České aerolinie ellen a rendeletben előírt kártalanítás megfizetése iránt. A České aerolinie azonban e bíróságok előtt vitatja e keresetek megalapozottságát arra hivatkozva, hogy nem lehet a felelősségét megállapítani az Abu-Dzabi és Bangkok közötti repülési szakasz késedelme miatt tekintettel arra a tényre, hogy ezt a repülési szakaszt egy másik légi fuvarozó bonyolította le. Az ügyben fellebbezés alapján eljáró Městský soud v Praze (prágai városi bíróság, Cseh Köztársaság) azt kérdezi a Bíróságtól, hogy a České aerolinie köteles-e kártalanítást fizetni a rendelet alapján.
Ítéletében a Bíróság mindenekelőtt arra emlékeztet, hogy az egységesen foglalt, egy vagy több csatlakozással rendelkező légi járat a rendeletben előírt, az utasokat megillető kártalanításhoz való jog szempontjából egységes egésznek minősül2. Így a közvetlenül csatlakozó járat, amelynek első repülési szakaszát az egyik tagállam területén található repülőtérről – a jelen esetben Prágából – történő indulással bonyolították le, még akkor is a rendelet hatálya alá tartozik, ha e közvetlenül csatlakozó járat második repülési szakaszát egy Közösségen kívüli légi fuvarozó bonyolította le, és e szakasz indulási és érkezési helye egy Európai Unión kívüli harmadik országban volt.
Ami azt a kérdést illeti, hogy a České aerolinie, a közvetlenül csatlakozó járat első repülési szakaszát lebonyolító légi fuvarozó kötelezhető-e a légi járat Etihad Airways által lebonyolított második szakasza érkezésének jelentős késése miatt járó kártalanítás megfizetésére, a Bíróság megállapítja, hogy a rendelet értelmében az utasok kártalanításának kötelezettsége kizárólag az érintett légi járat üzemeltető légi fuvarozóját terheli. A Bíróság ebben a tekintetben rámutat, hogy annak érdekében, hogy valamely légi fuvarozó üzemeltető légi fuvarozónak minősülhessen, bizonyítani kell többek között, hogy ez a légi fuvarozó a szóban forgó légi járatot ténylegesen végrehajtotta. Márpedig, mivel a České aerolinie az érintett utasokkal kötött fuvarozási szerződés alapján ténylegesen végrehajtotta a légi járatot, ő minősíthető üzemeltető légi fuvarozónak.
Következésképpen a Bíróság megállapítja, hogy a jelen ügy körülményei között a Bangkok célállomású, közvetlenül csatlakozó légi járat érkezésének jelentős késedelme miatt főszabály szerint a České aerolinie köteles a rendeletben előírt kártalanítás megfizetésére, még akkor is, ha ez a jelentős késedelem az Abu-Dzabi és a Bangkok közötti repülési szakaszon következett be, és az az Etihad Airways-nek tudható be. Ebben a tekintetben a Bíróság hangsúlyozza többek között, hogy az egységesen foglalt, egy vagy több csatlakozással rendelkező légi járatok keretében az első repülési szakaszt végrehajtó üzemeltető légi fuvarozó nem bújhat egy másik légi fuvarozó által végzett későbbi repülési szakasz hibás teljesítése mögé.
Végül a Bíróság emlékeztet arra, hogy az egységesen foglalt, és járatmegosztási megállapodás alapján részben egy másik légi fuvarozó által végrehajtott, közvetlenül csatlakozó járat jelentős késése miatt az utasok kártalanítására köteles üzemeltető légi fuvarozó számára a rendelet fenntartja azt a jogot, hogy e másik légi fuvarozóval szemben e pénzügyi teher kompenzálása érdekében fellépjen.
1A visszautasított beszállás és légi járatok törlése vagy hosszú késése [helyesen: jelentős késése] esetén az utasoknak nyújtandó kártalanítás és segítség közös szabályainak megállapításáról, és a 295/91/EGK rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 2004. február 11-i 261/2004/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet (HL 2004. L 46., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 7. fejezet, 8. kötet, 10. o.; helyesbítés: HL 2019. L 119., 202. o.).
2A Bíróság 2018. május 31-i Wegener ítélete (C-537/17)

matches: Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság