text:
2006. évi IV. törvény. a gazdasági társaságokról 1 - PDF
2006. évi IV. törvény. a gazdasági társaságokról 1
Download "2006. évi IV. törvény. a gazdasági társaságokról 1"
Gyöngyi Faragóné
1 1. oldal évi IV. törvény a gazdasági társaságokról 1 A törvény célja, hogy korszerű jogi keretek biztosításával támogassa a magyar piacgazdaság további erősödését, a nemzetgazdaság jövedelemtermelő képességének fejlődését, a vállalkozások sikerességét. A gazdasági társaságok működése segítse elő a tisztességes versenyt, ne teremtsen gazdasági erőfölényt, összhangban álljon a hitelezők méltányos érdekeivel és a közérdekkel. Mindezek érdekében - az Európai Unió társasági jogával való harmonizáció alapján, az Európai Unió tagállamai társasági joga fejlődésének közös sajátosságaira figyelemmel, a magyar gazdasági jog jogalkalmazói gyakorlatának eredményeit felhasználva és a gazdasági élet szereplői megerősödött társasági jogi kultúrájára támaszkodva - az Országgyűlés az alábbi törvényt alkotja: A társasági jogi és cégjogi szabályozás felülvizsgálata nyarán kezdődött meg. A több mint kétéves munka során újrakodifikálásra került a gazdasági társaságokról szóló évi CXLIV. törvény (a továbbiakban: Gt.) és a cégnyilvántartásról, a cégnyilvánosságról és a bírósági cégeljárásról szóló évi CXLV. törvény (a továbbiakban: Ctv.). A Gt. és a Ctv. felépítése, rendszere, tartalma alapvetően bevált, a hazai társasági és cégjog - a már alkalmazandó közösségi normáknak megfelelő - harmonizációja megtörtént, a törvények alkalmazásának gyakorlati tapasztalatai jórészt kedvezőek. Annak érdekében azonban, hogy a társasági-vállalati jogi szabályozás az elkövetkező években is megőrizhesse előremutató jellegét, elkerülhetetlenné vált a hatályos törvényi rendelkezések felülvizsgálata. A törvények törekvése a következő szabályozási célkitűzések, illetve alapelvek érvényre juttatása: 1. Biztosítani kell a társaságok gyors és költségtakarékos piacra lépésének lehetőségét. A júniusában Feirában tartott Európai Tanács értekezleten elfogadásra került az Európai Kisvállalkozói Charta, amely - hangsúlyozva a kisvállalkozások innovációban, foglalkoztatásban, integrációban játszott elsődleges szerepét - a tagállamokat, illetve az Európai Bizottságot hívta fel e társaságok működését könnyítő gazdasági, pénzügyi, jogi környezet megteremtésére. A szükséges intézkedések között említésre kerül a képzés, oktatás javítása, a technológiai fejlesztések támogatása, az adórendszer és a cégalapítás pénzügyi feltételei olyan irányú alakítása, amely elősegíti a kisvállalkozások működését. A Charta hangsúlyozta a cégalapítás adminisztratív terheinek és a bejegyzési eljárás időtartamának csökkentésére, az elektronikus cégbejegyzési eljárás bevezetésére, illetve kiterjesztésére vonatkozó intézkedések jelentőségét novemberében jelent meg a Wim Kok, volt holland miniszterelnök által vezetett bizottság jelentése a 2000-ben Lisszabonban tartott Európai Tanács ülésen elfogadott stratégia végrehajtásáról. A stratégia célja, hogy az Európai Uniót 2010-re a világ legdinamikusabb és legversenyképesebb tudásalapú gazdaságává tegye, amely képes fenntartani a gazdasági fejlődést, munkahelyeket és társadalmi kohéziót teremteni úgy, hogy figyelemmel van a környezet védelmére is. A jelentés - miközben általánosságban erős kritikával illeti a tagállamoknak a stratégia végrehajtása érdekében tett intézkedéseit - nagy súlyt fektet arra, hogy a tagállamok 2005 végére drasztikusan csökkentsék a társaságalapításhoz szükséges időt, adminisztrációs terhet és költséget. Külön nevesíti az egyablakos rendszer alkalmazásának szükségességét. Hasonló problémákra mutat rá a Világbank jelentése (Doing Business in 2005) is. A társaságok gyors és költségtakarékos piacra lépésének biztosítása alapvetően a cégbejegyzési eljárás jogi szabályozásának és az informatika kínálta lehetőségeknek az újragondolását igényelte. A cégtörvény átfogó reformja az elektronikus ügyintézés minél szélesebb körben történő elérhetővé tételével és a törvény mellékletét képező szerződésminták alkalmazhatóságának biztosításával, valamint az indokolatlan bürokratikus terhek csökkentésével kívánja elősegíteni a társaságalapítást. Az új lehetőségek az eljáró hatóságok számára is jóval kisebb adminisztratív terhet jelentenek, lehetőséget adva a szakmai munka természetének, hangsúlyának átalakítására. Hasonló célt szolgál az egyszerűsített cégeljárás bevezetése. 2. Meg kell teremteni a társaságok átlátható működésének feltételeit, tovább kell fejleszteni az ezzel összefüggő szabályozást. A társaságok működése átláthatóságának két szempontból is kiemelkedő jelentősége van: Egyrészt, az 1997-ben született cégjogi szabályozás már megalkotásakor célul tűzte ki a cégnyilvánosság lehető legszélesebb körű biztosítását, a gazdasági forgalom biztonsága és a hitelezői érdekek védelme érdekében. A Ctv. rendelkezései szerint a cégnyilvántartás fennálló és törölt adatai, valamint a cégiratok teljes körűen nyilvánosak. A cégiratok elektronikus megismerésének lehetősége tovább erősíti a cégnyilvánosság követelményének érvényesülését, a számviteli törvény szerinti beszámolók elektronikus feldolgozása pedig a társaságok pénzügyi helyzetéről való tájékozódást is könnyebbé teszi. 1 Kihirdetve: I. 4.
2 2. oldal Vannak azonban olyan társaságok is, amelyek esetében a működés átláthatóságának fokozott jelentősége van. Ebbe a körbe tartoznak a nyilvánosan működő részvénytársaságok, ahol a részvényesek speciális helyzete szükségessé teszi, hogy az irányítás belső ellenőrzése (közgyűlés, felügyelőbizottság stb.) mellett, mintegy azt kiegészítve a külső, piaci kontroll is érvényesülhessen. Ezen társaságok esetében a vezető szervek döntéseinek, a társaság pénzügyi, gazdasági helyzetére vonatkozó információknak fokozott nyilvánosságot kell biztosítani. Ezen normák természetesen nem feltétlenül igényelnek törvényi szabályozást, e körben érdemes teret engedni a piac önszabályozó mechanizmusainak (pl. felelős vállalatirányítási ajánlások, tőzsdei szabályzatok). Kiemelkedő, de más jellegű érdek fűződik az állami tulajdonban álló, vagy köztulajdont működtető társaságok működésének nyilvánosságához. Ebben az esetben a köztulajdon törvényes, gazdaságos, célszerű felhasználása az az érdek, amely a szigorúbb nyilvánossági követelmények előírását indokolja. 3. A társaságokra irányadó szabályoknak differenciáltaknak, de egyben rugalmasaknak kell lenniük. Az gazdasági társaságokról szóló törvény, miközben magán a kodifikációs technikán nem változtat, érvényesíteni kívánja a tulajdonosok (társaságalapítók) szerződési szabadságát, döntési autonómiáját. A törvény csak indokolt esetben és ekkor is az arányosság szabályozási követelményét figyelembe véve korlátozza a társaság tagjainak (részvényeseinek) mozgásterét a vállalkozás belső szervezeti és működési rendjének meghatározását illetően. Az a körülmény, hogy a törvény továbbra is az ún. kógens kodifikációs módszerrel él, a jogalkalmazó számára minden bizonnyal könnyebbséget jelent: egyszerűbb lesz mind a bíróságok, mind a cégek működtetésében résztvevő személyek számára a törvénynek az évi Gt.-től eltérő illetve az abban foglaltakkal megegyező fűződő rendelkezéseinek az áttekintése, a különbségek és egyezések felmérése. A közel egy évtizedes bírói értelmezési gyakorlat stabilitásához érdek is indokolja, hogy a törvény nem a diszpozitív megközelítés alkalmazását választotta. A törvény a rugalmasabb szabályozás előtérbe helyezésekor nem hagyja figyelmen kívül, hogy a szerződési szabadság törvényi eszközökkel történő korlátozásának indokoltsága eltérő az egyes gazdasági társaságok működési sajátosságai szerint. Nyilvánvaló, hogy a tőkepiacra bevezetésre kerülő részvényeket kibocsátó, nyilvánosan működő részvénytársaságok esetében a befektetők érdekeinek védelme, az aktívabb tulajdonosi részvétel előmozdítása a közgyűlési döntéshozatal során más jellegű állami beavatkozást igényel, mint egy néhány taggal, zártkörűen működő olyan kisvállalkozásé, ahol a tulajdonosi és ügyvezetői szerepek jellemzően nem válnak el egymástól. A differenciált megközelítés elvéből az is következik továbbá, hogy ott, ahol a normaalkotás szükségessége igazolható, a lehetséges legkevésbé terhes szabályozási megoldást kell választani, ami adott esetben úgy teljesíthető, hogy a törvény a több, egyenértékű megoldási változat közötti választás kötelezettségét írja elő a társaság részvényesei számára. 4. Ésszerű és arányos hitelező- és befektetővédelmi rendelkezéseket kell érvényesíteni az Európai Unió társasági jogi szabályozásának keretei között. A 2. sz. társasági jogi irányelv (77/91/EGK) határozza meg - többek között - a részvénytársaságok tőkéjének védelmére irányadó szabályokat. Az irányelv szabályainak átültetése az évi Gt.-ben megtörtént. A közösségi jogszabály meglehetősen merev előírásainak felülvizsgálata folyamatban van, a várhatóan még ebben az évben, vagy legkésőbb a 2006-os esztendő során elfogadásra kerülő irányelv módosítás azonban nem ígér érdemi, a tőkevédelmi szabályozás átfogó korszerűsítését megvalósító változásokat. (Az Európai Unió Bizottsága által 2003 májusában közzétett Cselekvési Terv az ún. alternatív tőkevédelem jogi feltételeinek kidolgozását a 2005-ös évet követően elvégzendő feladatok között nevesítette.) Nem hagyható azonban figyelmen kívül, hogy miközben a 2. sz. irányelv hatálya a részvénytársaságra - pontosabban a nyilvánosan működő részvénytársaságra kell hogy vonatkozzon -, az évi Gt.-nek a kft-re irányadó hatályos rendelkezései egyes esetekben - így pl. a nem pénzbeli vagyoni hozzájárulás vonatkozásában - az irányelvben foglaltaknál is rigorózusabb követelményeket támasztanak. A kft. saját tőkéje védelmére vonatkozó szabályok a Gt.-ben ugyanakkor nem kellően koherensek. A törvény kidolgozása során aggályok merültek fel azzal kapcsolatban, hogy a Gt. a 2. sz. társasági jogi irányelvben foglaltakat megkülönböztetés nélkül alkalmazni rendeli a zártkörűen működő részvénytársaságokra is, annak ellenére, hogy az irányelv célja a nyilvánosan működő részvénytársaságok hitelezői kockázatának csökkentése volt. Annak érdekében, hogy a törvény e vonatkozásban változást hozhasson, szükség van arra, hogy a 2. sz. társasági jogi irányelv 1. cikkének a magyar társasági jog irányában szignifikáns előírása oly módon módosuljon, hogy a tőkevédelmi követelmények a részvénytársaság helyett a nyilvánosan működő részvénytársaságra legyenek irányadók. Az ezt célzó kezdeményezés megtételére már sor került, az irányelv hatályának pontosításáig azonban nem léphetnek hatályba a törvényben a zártkörűen működő részvénytársaságra irányadó, könnyítést biztosító rendelkezések. A bevezetésre kerülő új szabályok (pl. a fizetőképességi nyilatkozat) az első fontos jogalkotói lépést jelentik egy hatékonyabb (a felesleges törvényi kötelezettségeket a hitelezők számára valódi biztosítékokkal felváltó) szabályozás kialakítása felé. 5. A társaságok, illetve a cégek működése feletti törvényességi felügyeletet érdemibbé, intenzívebbé kell tenni, a jogorvoslati lehetőségek igénybevételének feltételeit javítani kell (hatékony és gyors igazságszolgáltatás). A cégeljárás egyszerűbbé, gyorsabbá tételére irányadó szabályok (pl. egyszerűsített cégeljárás) elfogadása esetén a cégbíróságok regisztráló hatósági funkciójával együtt járó munkateher jelentős mértékben csökkenni fog. Ennek következtében mód lesz arra, hogy a cégbíróság (és különösen a cégbírók) tevékenységének hangsúlya a törvényességi felügyeletre helyeződjön át. A törvényességi felügyelet érdemibbé tétele a cégbíróság által alkalmazható eszköztár kibővítését igényli, valamint az eljárás részletesebb, alaposabb szabályozását.
3 3. oldal A cégbíróság a cégnyilvánosságról, a bírósági cégeljárásról és a végelszámolásról szóló törvény (Ctv.) alapján jogosulttá válik arra, hogy a társaság törvényes működésének helyreállítása érdekében akár felügyelőbiztos kirendeléséről is határozhasson. A jogutód nélkül, de fizetőképességüket megőrző cégek megszűnésével kapcsolatos igazságszolgáltatási feladatok a cégbíróságok kompetenciájába tartoznak. A Ctv. tartalmazza a jövőben ezért a végelszámolás lefolytatásának szabályait éppúgy, mint a - gyakorlati tapasztalatok alapján pontosított - vagyonrendezési eljárásét. 6. A társaságok működése, valamint a társaságok nyilvántartása vonatkozásában biztosítani kell a korszerű kommunikációs eszközök igénybevételének lehetőségét (önkéntesség, e-kommunikáció). A cégnyilvántartás nyilvánosságának a gazdasági forgalom biztonságát elősegítő hatása akkor érvényesül a leginkább, ha az ott tárolt információ könnyen elérhető. Ezt teszik lehetővé a modern kommunikációs eszközök (elsősorban az internet), amelyek révén a cégnyilvántartás tartalma nagy távolságból is megismerhetővé válik. Összhangban a módosított 1. sz. társasági jogi irányelvben foglaltakkal, a Ctv január 1. napjától 10 évre visszamenőleg biztosítja a kft. és az rt. vonatkozásában az adott esetben papíron benyújtott céginformáció elektronikus úton történő lekérdezésének a lehetőségét. A gazdasági társaságok mind a négy formájára nézve júliusától teljes körűen lehetővé válik a cégbejegyzési (változásbejegyzési) kérelmek elektronikus úton történő benyújtása is januárjától a Ctv. valamennyi cégformára kiterjeszti ezt a lehetőséget. 7. Biztosítani kell a társasági törvény és a cégtörvény közérthetőségét, más törvényekkel való összhangját (a kiszámíthatóság és a koherens szabályozás követelménye). A Gt. és a Ctv. a gazdasági élet meghatározó jelentőségű normáit tartalmazzák. Az évi törvényekkel egyezően a jövőben is nagy hangsúlyt kell fektetni a normaszöveg érthetőségére. Ennek érdekében a törvényben csökkent az utaló szabályok száma, a meglévők pedig egyértelművé váltak. A részvénytársasági fejezet szerkezetének gyökeres átalakítása is megtörtént oly módon, hogy a kizárólag a nyilvánosan működő részvénytársaságra irányadó sajátosságokat rögzítő szabályok egyértelműen elválnak a fejezet többi rendelkezésétől. A cégtörvényben is a jelenleginél átláthatóbban, logikusabb szerkezetben került szabályozásra a cégeljárás rendje. A társasági jogi és cégjogi szabályozás számos ponton összefügg más jogágakba tartozó normákkal. A számviteli, adójogi, tőkepiaci stb. szabályokkal való tartalmi harmónia mellett fontos szempont a fogalmi összhang biztosítása. Ezt szolgálja pl. a többségi és a meghatározó befolyásra vonatkozó törvényi meghatározás egységesítése. Így a társasági törvény, a csődtörvény egyaránt a Ptk. - jelen törvényben pontosított - 685/B. -ára hivatkozik majd vissza. A törvény az évi Gt.-hez képest egyértelműbb elhatárolást alkalmaz a más törvények hatálya alá is tartozó kérdések szabályozása során. Így pl. ésszerűbbé, követhetőbbé válik a társasági törvény, a számviteli törvény és a könyvvizsgálói kamaráról és a könyvvizsgálói tevékenységről szóló törvények szabályozási tárgyának megosztása. Amíg pl. a társasági törvényben a választott könyvvizsgálóra irányadó társasági jogi viszony keletkezésére, tartalmára és a jogviszony megszűnésére vonatkozó szabályok kerülnek elhelyezésre, addig a számviteli törvény hatálya alá tartozik a könyvvizsgálati tevékenység kötelező igénybevétele eseteinek meghatározása, a könyvvizsgálói tevékenység tartalmi ismérveinek rögzítése. A könyvvizsgálói kamaráról szóló törvénynek pedig - egyebek között - a könyvvizsgálóra, a könyvvizsgálói társaságokra irányadó szakmai, képesítési, összeférhetetlenségi előírásokat kell rögzítenie. 8. Összességében a hazai - tág értelemben vett - vállalati jogi szabályozás versenyképességét kell javítani, és hozzájárulni a befektetőbarát jogi környezet kialakításához. Nyugat-Európa több országában az utóbbi évek reformjai jelentős változást hoztak a társasági jogi és cégjogi szabályozásban. A jogfejlődés alapvető tendenciái kétirányúak: egyrészt jellemző a merev formakényszer lazulása, a tulajdonosok döntési szabadságának bővítése, a szélesebb választási lehetőség biztosítása, a cégalapítás egyszerűsítése, gyorsítása. Másrészt, egyes, elsősorban a társaságok irányításának ellenőrzésével, a pénzügyi jelentések hitelességével kapcsolatos előírások (pl. könyvvizsgálat) egyre szigorúbbá válnak, nagyobb betekintést engedve a tulajdonosok és a piac számára a társaságok belső életébe. A törvényekben tehát megszűnnek azok a korlátozások, amelyek a tulajdonosok szerződési, döntési szabadságát indokolatlan mértékben korlátozzák, viszont - nem utolsó sorban az ismétlődő könyvvizsgálati botrányok hatására is - a gazdasági forgalom biztonságát, a befektetők és a hitelezők érdekeinek védelmét szolgáló előírásokra (és azok betartatására) a jogalkotó a korábbinál nagyobb hangsúlyt helyez. A társasági jogi szabályozás az utóbbi években egyre inkább versenyképességi tényezővé válik, és ez a jellegzetessége Magyarország Európai Unióhoz történt csatlakozásával egyre erőteljesebb. A társaságalapítók számára nyilvánvalóan egy olyan szabályozás jelenthet vonzerőt, amely nem korlátozza szükségtelen követelményekkel a gazdasági tevékenység folytatását, ugyanakkor azonban kiszámítható, áttekinthető és garantálja a piac biztonságos működését.
4 4. oldal II. A társasági jog fejlődésének nemzetközi tendenciái Az Európai Unió társasági jogi szabályozásának meghatározó része társasági jogi irányelvekben, és nem közvetlenül alkalmazandó normákban jelenik meg. Az irányelvek nem alkotnak összefüggő szabályrendszert, pusztán az anyagi jog és az eljárásjog egyes elemeit érintik. A társasági jogi irányelvekben foglalt előírások többségét (elsősorban a kiemelten jelentős 1. számú (nyilvánossági) és 2. számú (tőkevédelmi) irányelv rendelkezéseinek jelentős hányadát) már az évi Gt. és Ctv. adaptálta. A évi XXXIX. törvény a részvénytársasági szabályok megváltoztatásával folytatta a 2. társasági jogi irányelv implementációját, megalkotásra került az elektronikus cégeljárásra irányadó hazai szabályozás is (ld. a 2003/58/EK irányelvet). Az Európai Unió két társasági rendeletének a magyar jogba történő befogadása megtörtént. Az európai gazdasági egyesülésre irányadó hazai normákat - elsősorban a Ctv. kiegészítése útján - a évi XXXIX. törvény tartalmazza, az európai részvénytársaságra irányadó kiegészítő társasági jogi, továbbá cégjogi szabályokat a évi XLV. törvény rögzíti. A társasági jog mellett került sor a külföldi székhelyű vállalkozások magyarországi fióktelepeinek és kereskedelmi képviseleteinek a magyar jogba való beépítésére (1997. évi CXXXII. törvény), amelynek közösségi joggal való harmonizációja időközben ugyancsak megtörtént (2003. évi LIV. törvény). Az új társasági és cégtörvény kidolgozása során is figyelemmel kellett lenni a közösségi és a többi tagállam nemzeti jogalkotásának változásaira. Az EK társasági jogi jogalkotása kapcsán kiemelést igényel az EU Bizottsága által 2004 őszén elfogadott Ajánlás a tőzsdei részvénytársaságok vezető tisztségviselőnek javadalmazásáról (2004/913/EK ajánlás). A törvény részvénytársasági fejezetét érinti az a másik bizottsági ajánlás is, amely a társaság ügyvezetésének munkáját segítő tanácsadó és javaslattevő szerepet betöltő bizottságokról (így pl. az ún. audit bizottságról) rendelkezik (2005/162/EK ajánlás). Gyakorlatilag már elfogadottnak tekinthető a társaságok határon átnyúló egyesüléséről szóló 10. sz. irányelv tervezete, valamint a könyvvizsgálói tevékenységre, így pl. az ugyanazon ügyfél részére nyújtható szolgáltatások kapcsán felmerülő összeférhetetlenség megítélésének szempontjaira vonatkozó szabályokat rögzítő új 8. sz. társasági jogi irányelv tervezete. A 4. és 7. sz. számviteli irányelvek hamarosan várható módosítása - többek között - a tagállamok szabályozási kötelezettségévé teszi, hogy a részvénytársaságoktól megköveteljék, hogy évente nyilatkozzanak a felelős vállalatirányítás elveinek teljesítéséről, vagy az elvektől való eltérés indokairól. Az egyes EU tagállamok nemzeti jogalkotása során végbement változások e helyt csak néhány példával szemléltethetők. Megemlíthető az olasz Polgári Törvénykönyv évi reformja, amely - hasonlóan az e vonatkozásban nagyobb múltra visszatekintő francia szabályozáshoz - lehetőséget ad arra, hogy a részvényesek határozzanak az rt. irányítási-ellenőrzési modelljéről, választhassanak a monista angolszász és a dualista német minta között. (Az angol modell az egységes igazgatótanácsra ruházza a társaság ügyvezetését, a német hagyomány ettől eltérően az igazgatóság-felügyelőbizottság kettősét részesíti előnyben.) A dán részvénytársasági törvénynek a szintén 2003-ban elfogadott módosítása egyebek között biztosítja, hogy a korszerű informatikai eszközök a részvényesi joggyakorlás, illetve a közgyűlés működése során alkalmazhatók legyenek. A francia kereskedelmi törvény 2003-ban - más fontos változtatások mellett - eltörölte a magyar kft. francia megfelelőjének számító SARL -ra vonatkozó általános jegyzett tőke legkisebb összegét előíró szabályt, a spanyol kisvállalkozások alapítását, regisztrációjuk felgyorsítását pedig jogszabályban meghatározott szerződésminta (a cég egyetlen dokumentummal megalapítható) hivatott elősegíteni. A holland részvényjogi szabályozás évi módosítása mellett közzétételre került a németalföldi ország társasági jogának távlati reformjára vonatkozó koncepció is, amely kiemelt jelentőséget tulajdonít a zártkörűen, tagjai korlátozott felelőssége mellett működő társaságra irányadó szabályok egyszerűsítésének (lásd pl. a társaság szervezetével, döntéshozatalával kapcsolatban tervbe vett szabályokat, valamint a jegyzett tőke legkisebb összegének eltörlésére vonatkozó elképzelést). Az Egyesült Királyságban több éve folyamatban van az évi társasági törvény átfogó felülvizsgálata, 2002-ben sor került az új törvény tézispontjainak közzétételére, ebben az évben pedig már az új törvény tervezetének nyilvános szakmai vitája zajlik. Az újrakodifikáció munkálatai mellett időről időre kisebb, célzott törvénymódosítások is elfogadásra kerülnek, így 2003-ban az ún. saját részvény szabályozásának liberalizációja valósult meg. A német társasági jog modernizációját célozta a kormány megbízása alapján működő, Theodor Baums professzor vezette kodifikációs bizottság tézisgyűjteménye (2001), majd az ún. Cromme Bizottság által kidolgozott felelős vállalatirányítási kódex. (A 2002-ben elfogadott és legutóbb 2005 júniusában módosult Ajánlások teljesítéséről, illetve az Ajánlások valamely pontja elvetésének az indokáról a társaságok - a német részvénytársasági törvény kógens rendelkezése alapján - az éves beszámolójukban kötelesek számot adni.) Várhatóan ez év őszén, vagy első félévében kerül sor a német részvénytárasági törvény újabb, a részvényesi joggyakorlás feltételeit érintő módosítására. A társasági jog jövőjét a közösségi jog és a tagállamok nemzeti joganyaga mellett egyes nemzetközi szervezetek is érdemben befolyásolják: kiemelendő az OECD 2004-ben elfogadott (az évi változatot átdolgozó) új Corporate Governance Kódexe.
5 5. oldal III. A törvény legfontosabb, koncepcionális jellegű szabályozási kérdései 1. A társasági jogi szabályozás nem a Polgári Törvénykönyvben (Ptk.), hanem változatlanul önálló törvényben kerül elhelyezésre. Nem lett volna ugyan elvi akadálya a gazdasági társaságok joga Ptk-ba való beillesztésének, de ez a joganyag nagysága, összetettsége és normáinak más típusú absztrakciós szintje miatt jelentős technikai problémákkal járt volna. Ugyanakkor elméleti szempontból is célszerűbb alternatíva a gazdasági társaságok teljes szabályozásának Ptk.-tól való különtartása, elsősorban a következő szempontok miatt: - A társasági jog nem tisztán szerződéses jellegű, hanem szervezeti normákat is jelentős mértékben tartalmaz. - A társasági jog összhangjának megteremtése elsősorban a cégjoggal, a felszámolási és végelszámolási joggal, a tőkepiac jogával, illetve a számviteli joggal külön törvény keretében jobban megvalósítható. - A társasági jog jóval gyorsabban változik, alakul át, mint a polgári jog hagyományosan stabil területei. A társasági jog versenyképességi kérdés is, ahol gyorsan le lehet maradni, ha nem élünk az informatika új eszközeivel, vagy nem tesszük pl. rugalmassá a belső szervezeti rendet. 2. A törvény az új társasági törvény személyi hatályát csak kis mértékben téríti el az évi Gt. rendelkezéseitől. E szerint - minthogy új közös vállalat alapítására a jövőben már nem lesz mód - a törvény ezt a társasági formát nem szabályozza. Mindez azonban nem vonja maga után a létező közös vállalatok megszüntetésének kötelezettségét. A törvény az átmeneti szabályok között kimondja, hogy az évi Gt. és az évi Gt. alapján alapított közös vállalatok - időkorlát nélkül - az évi Gt. közös vállalatra irányadó szabályai szerint működhetnek tovább. 3. A törvény hatálya négy társasági formára terjed ki, a közkereseti társaságra, a betéti társaságra (jogi nélküli gazdasági társaságok) és a korlátolt felelősségű társaságra, valamint a részvénytársaságra (jogi személyiségű gazdasági társaságok). Új társasági forma bevezetésére tehát nem kerül sor, nem lesz mód sem betéti részvénytársaság, sem pl. csendestársaság létrehozására. A törvény szakmai egyeztetése megerősítette azt az álláspontot, hogy a csendestársaság alapításának lehetővé tétele - akár csak az évi Gt. szerinti korlátozott formában - ma már végképp összeegyeztethetetlen lenne a cégnyilvánosság elvével, problémát jelentene a pénzmosás elleni fellépést illetően, nem illeszkedne azon trendhez, amelynek részeként megszűnt a látra szóló takarékbetét és a bemutatóra szóló részvény típusa. 4. A törvény az egyes társasági formákat illetően érvényesülő szerződéses formakényszer fenntartása mellett egyértelművé teszi, hogy belföldi székhelyű gazdasági társaság alapítására, a cégjegyzékbe történő bejegyzésére csak a társasági törvény szerint alapított valamely társaságként, az ott meghatározott szabályok figyelembevételével kerülhet sor. Kivételt képez az az eset, amikor sui generis európai társaság alapítására kerül sor (európai részvénytársaság, európai gazdasági egyesülés). A jövőben a gazdasági társaságok székhelyének áthelyezéséről szóló - jelenleg előkészítés alatt lévő sz. társasági jogi irányelv, valamint az Európai Bíróság joggyakorlata várhatóan korlátozza majd a nemzeti jogalkotónak a saját társasági joga monopolizálására irányuló törekvéseit. A székhelyáthelyezéssel összefüggő rendelkezések törvénybe iktatására nem a törvényben, hanem, az irányelv elfogadását követően, az implementációs időszakban lesz majd lehetőség. 5. A törvény felépítése a hatályos törvény szerkezeti rendjét követi. Folyamatos fejezetszámozás mellett két nagyobb egységre tagolódik. Az I. rész a gazdasági társaságok közös szabályait, a II. rész az egyes társaságokra irányadó különös szintű rendelkezéseket tartalmazza. Önálló részt képez a társaságnak nem minősülő egyesülésre vonatkozó XI. fejezete, a IV. rész pedig a záró rendelkezéseket foglalja magába. A törvény az elismert vállalatcsoport rendelkezéseit nem az egyesüléssel közös részben helyezte el, figyelemmel arra, hogy az elismert vállalatcsoportként való regisztráció sem hoz létre a csoport tagjaitól elkülönült jogalanyt. 6. A gazdasági társaság alapítására irányadó általános anyagi jogi szabályok beváltak, radikális változtatásuk nem indokolt. Kisebb módosításokra (formai és tartalmi természetűekre egyaránt) ugyanakkor szükség volt, a törvény II. fejezete ennek figyelembevételével került kialakításra. A törvény nem változtat az évi Gt. azon rendelkezésén, hogy a társasági szerződést közjegyző által készített közokiratba kell foglalni, vagy ügyvéd illetve az alapító jogtanácsosa ellenjegyzi. Az ellenjegyzés jelentősége azonban részben megváltozik azáltal, hogy a társaság (a kkt., a bt., a kft.) tagjai a társasági szerződést a Ctv. mellékletét képező szerződésminta kitöltésével is elkészíthetik. Ez esetben a társasági szerződés egyes rendelkezéseinek jogellenessége fogalmilag kizárt, mivel a szerződés a törvény szövegével szó szerint megegyezik és csak az adatok hozzáadása teszi a szerződésmintát egyedi okirattá. A jogi szakértő kötelező közreműködése ilyen esetben mindenekelőtt azt szolgálja, hogy a cég alapításakor illetve a társasági szerződés utóbb elvégzett módosítása során a valósággal megegyező adatok kerüljenek a szerződésben feltüntetésre. 7. A törvény nem ruházza fel az ún. szindikátusi szerződést (részvényesi megállapodást) társasági jogi jelentőséggel, ilyen megállapodás megkötésére a jövőben is a Polgári Törvénykönyv szabályai alapján kerülhet sor. Tekintettel arra, hogy a magyar magánjog a szerződések körében nem ismer típuskényszert, a szindikátusi megállapodás megkötésére a Ptk a alapján, a szerződéses szabadság elvének megfelelően kerülhet sor. Mivel a szindikátusi szerződés és a társasági szerződés a társaság működése során adott esetben egymás mellett létezik, a két megállapodás tartalmának esetleges ütközéséből problémák adódhatnak. A hazai ítélkezési gyakorlat alapján azonban egyértelmű, hogy a szindikátusi szerződésben nem lehet jogszerűen úgy rendelkezni, hogy a szerződéses kikötés a társasági szerződés valamely pontjába ütközzön.
6 Alapvető különbség a két megállapodás között, hogy a szindikátusi szerződésre a cégnyilvánosság követelménye nem terjed ki, így a felek számos olyan kérdést is szabályozni tudnak ily módon, amelyek nyilvánosságra hozatala sértené a tagok vagy a társaság üzleti érdekeit és ezért arról - ha azt a társasági törvény nem teszi a társasági szerződés kötelező tartalmi elemévé - a tagok a létesítő okiratban nem rendelkeznek. Abban az esetben, ha a tagok (részvényesek) tagsági jogaik gyakorlásának módjára, feltételeire vonatkozó, jogkövetkezményeit illetően harmadik személyekre is kiható megállapodást kívánnak kötni, úgy vállalniuk kell azt, hogy a szerződést a cégbíróság törvényességi felügyeleti jogkörében eljárva megvizsgálja és hogy a megállapodás (a társasági szerződés) - figyelemmel a cégnyilvánosság követelményére - bárki számára megismerhetővé válik. 8. A törvény a nem pénzbeli vagyoni hozzájárulásra irányadó szabályokat részben rugalmasabbá, részben pedig az évi Gt ában foglaltakhoz képest egyértelműbbé teszi. A törvény 13. -a alapján nem merülhet fel a jövőben kétely azzal kapcsolatban, hogy a dolog vagy vagyoni értékű jog az apportálás következtében a gazdasági társaság tulajdonába kerül-e, az a társaság jegyzett tőkéjének részét képező vagyonelemként kerül számbavételre. A társasági törvény alkalmazásában nincs tehát jelentősége annak, ha a vagyoni értékű jog a Ptk a alapján egyébként nem minősül a tulajdonjog tárgyának. Egyezően a részvénytársaságra irányadó, a évi XLIX. törvénnyel megállapított szabályokkal, de immár valamennyi társasági formára kiható hatállyal, a törvény lehetővé teszi, hogy a tag az adós által elismert vagy jogerős bírósági határozaton alapuló követelést szolgáltasson nem pénzbeli vagyoni hozzájárulásként. 9. Az egyszemélyes korlátolt felelősségű társaságokról szóló 89/667/EGK irányelv (a továbbiakban: 12. társasági jogi irányelv) jelenti az egyszemélyes társaságokra irányadó hazai szabályok alapját. Az évi Gt. az irányelvi rendelkezések hatályát - helyesen - a részvénytársaságra is kiterjesztette, bár erre jogharmonizációs kötelezettség nem állt fenn. A közösségi norma azonban nem indokolja a Gt.-ben szereplő továbbtársulási tilalom kimondását. A gyakorlat részéről ugyanakkor egyöntetű igény mutatkozott az évi Gt. hivatkozott rendelkezésének az eltörlésére, hiszen akadályát képezi annak, hogy - különösen - a nagyobb, többféle tevékenységet folytató vállalatok működésük különböző területeit gazdaságilag, funkcionálisan elkülönítsék. A Gt. indokolatlanul kizárja azt is, hogy pl. egy külföldi befektető által magyarországi székhellyel alapított egyszemélyes társaság (leányvállalat) belföldön egyszemélyes vállalkozást alapíthasson. Ráadásul a továbbtársulási tilalom - jellemzően - nem jelent valóságos hitelezővédelmet, mivel könnyen megkerülhető. A törvény tehát nem zárja ki, hogy egyszemélyes társaságok újabb egyszemélyes társaságot alapítsanak, illetve részesedésszerzés útján egyszemélyes gazdasági társaság tulajdonosává váljanak. Természetesen a jövőben is mód és szükség lesz arra, hogy különös szintű törvények speciális korlátozásokat írjanak elő (pl. Áht. 95. (5) bek.). 10. A törvény továbbra is fenntartja az előtársaság intézményét, lényegileg az évi Gt. rendelkezéseivel egyezően ( ). 11. A törvény - egyezően az évi Gt.-vel - a gazdasági társaság jogerős cégbejegyzését követően csak kivételes esetben teszi lehetővé a társasági szerződés érvénytelensége megállapításának kezdeményezését. Figyelemmel arra, hogy a gyakorlatban nem okozott nehézséget, a törvény nem enyhített a szabályozás szigorán, bár kétségtelen, hogy azt az 1. sz. társasági jogi irányelv csak a részvénytársaság és a korlátolt felelősségű társaság vonatozásában írja elő kötelezően. Eltérés viszont, hogy a semmisségi okok tételes felsorolása nem a cégtörvényben, hanem a társasági törvényben kerül elhelyezésre (12. ). 12. A törvény a gazdasági társaság legfőbb szervére irányadó legfontosabb hatályos rendelkezéseken nem változtat. Az ún. lényegadó szabályok megőrzése ugyanakkor nem jelenti azt, hogy nincs szükség az évi Gt. előírásainak pontosítására, továbbfejlesztésére. A törvényben megfogalmazott új előírások közül a következőket indokolt kiemelni: - A törvény - miközben főszabálynak azt tekinti, hogy a legfőbb szerv a döntéseit ülésén hozza meg - módot ad arra, hogy a tagok (részvényesek) a taggyűlés (közgyűlés) formális összehívása nélkül dönthessenek valamely kérdésről és azt utólag írásban rögzíthessék (20. ). - Ha sor kerül a legfőbb szerv összehívására, a törvény alapján mód nyílik majd arra is, hogy a tag (részvényes) a taggyűlésen (közgyűlésen) ne személyesen vagy meghatalmazottja által képviselve vegyen részt, hanem az egyes társasági formáknál részletesen szabályozott módon, távolból, elektronikus hírközlő eszközök használata révén (a törvény a részvénytársasági fejezetben ezt nevezi ún. konferencia közgyűlésnek). - A törvény alapján a tagok (részvényesek) utólag egyhangú határozattal jogszerűnek ismerhetik el a legfőbb szerv azon döntéseit, amelyek elfogadására az irányadó társasági szerződésbe vagy alapszabályba foglalt eljárási szabályok megsértésével került sor (20. (3) bek.). - A törvény - főszabályként - a tagoknak (részvényeseknek) a taggyűlésen (közgyűlésen) többségi szavazattal elfogadott döntését tekinti a gazdasági társaság, mint jogi személy legitim akaratnyilvánításának. A legfőbb szerv - jellemzően - egyszerű többséggel meghozott határozatának, mint tulajdonosi döntésnek a jelentőségét azonban a jogalkotó többféle módon is korlátozza. Így a törvény előírja, hogy meghatározott kérdésekben ne csupán a közgyűlés, de a döntés által érintett részvényosztályba tartozó részvényesek támogató határozatára is szükség van. Valamennyi társasági forma esetében biztosítja továbbá a törvény 49. -a annak a lehetőségét, hogy a gazdasági társaság akaratát kivételesen ugyan, de a kisebbségi álláspont határozza meg. A szavazatok legalább 5 százalékával rendelkező tagok a gazdasági társaság nevében indíthatnak pert a menedzsmenttel, a felügyelőbizottság tagjaival, a könyvvizsgálóval szemben, ha a legfőbb szerv szabályszerűen bejelentett indítvány ellenére is mellőzte a perindítás kérdéséről történő határozathozatalt. Lezárva: június oldal
7 7. oldal 13. A törvény alapján a gazdasági társaságok ügyvezetését a társaság vezető tisztségviselői vagy a vezető tisztségviselőkből álló testület látja el. Az ügyvezetői tevékenység nem azonosítható a társaság napi, operatív irányításával összefüggő feladatok teljesítésével, az ügyvezetés fogalma magában foglalja a társaság irányításával kapcsolatban szükséges mindazon döntések meghozatalára való jogosultságot,. amelyek törvény, a társasági szerződés alapján nem tartoznak a társaság legfőbb szervének, más testületének hatáskörébe (21. ). A törvény biztosította keretek között az egyes gazdasági társaságok a konkrét körülményeket, szükségleteket figyelembe véve töltik ki az ügyvezetés fogalmát valóságos tartalommal. 14. A vezető tisztségviselő az őt foglalkoztató gazdasági társasággal olyan bizalmi kapcsolatban áll, amelyre közvetlenül nem alkalmazhatók a Ptk. megbízási szerződésére irányadó szabályai, de amelytől távol állnak a Munka Törvénykönyve szerinti munkaszerződést jellemző sajátosságok is. A törvény 22. -a ezért úgy rendelkezik, hogy a vezető tisztségviselőt ezen minőségében megillető jogokra és az terhelő őt kötelezettségekre a társasági törvény szerinti társasági jogi jogviszony az irányadó azzal, hogy háttérszabályként a Ptk. megbízási szerződésre vonatkozó szabályait kell megfelelően alkalmazni. Természetesen annak a jövőben sincs akadálya, hogy a vezető tisztségviselő az őt e posztra megválasztó gazdasági társaságnál más minőségben, más jogviszonyt is létesíthessen. A vezető tisztségviselő és a gazdasági társaság közötti jogviszony részletes indokolásban kifejtett sajátosságai lényegében megegyeznek az évi Gt. előírásaival, egyértelművé teszik, hogy a vezető a társaság tulajdonosainak megbízásából eljáró olyan bizalmi személy, aki nem csupán a többségi tulajdonos, hanem valamennyi tag jogos érdekeinek a képviselője. 15. A törvény a vezető tisztségviselők felelősségére nézve, bár az évi Gt. szemléletét megőrzi, szabályait több tekintetben is továbbfejleszti. Így meghonosítja az ún. wrongful trading intézményét annak érdekében, hogy a társaság ügyvezetését csődközeli helyzetben visszatartsa a hitelezői érdekeket sértő, indokolatlan mértékű kockázatvállalástól. A törvény 30. -a szerint a gazdasági társaság fizetésképtelenségével fenyegető helyzet bekövetkeztét követően, a tisztségviselők ügyvezetési feladataikat a társaság hitelezői érdekeinek elsődlegessége alapján kötelesek ellátni. A csődtörvény e követelmény felróható megszegése esetére, ha a gazdasági társaság fizetésképtelenné válik, előírja a vezető tisztségviselők hitelezőkkel szembeni helytállási kötelezettségét. Ezzel egyidejűleg a törvény nem tartalmazza azt az objektív alapú összeférhetetlenségi szabályt, mely szerint a társaság fizetésképtelenségének jogerős megállapítását (a felszámolás rendelését) követő három évig nem lehet más gazdasági társaság vezető tisztségviselője az, aki a felszámolást elrendelő jogerős végzés meghozatalának napját megelőző két évben legalább egy évig a felszámolásra került társaságnál vezető tisztségviselő volt, kivéve, ha a vezető tisztségviselői megbízatására kifejezetten a felszámolás elkerülése érdekében került sor. Ez a vezető tisztségviselőre vonatkozó jogkövetkezményeket objektív módon meghatározó szabály könnyen belátható módon nem motiválja a csődközeli helyzetbe került társaság vezető tisztségviselőjét a felelős eljárásra, ezért azt a törvény már nem tartja fenn. 16. A törvény módot ad az ún. felmentvény jogintézményének alkalmazására is. A gazdasági társaság éves taggyűlésén (közgyűlésén) a tagok (részvényesek) határozhatnak arról, hogy a vezető tisztségviselők előző évi munkáját a törvényi, alapszabályi elvárásokhoz képest megfelelőnek tartják-e. Igenlő válasz esetén a társaság utóbb nem vonhatja felelősségre az ügyvezetést arra hivatkozással, hogy a társaság érdekeivel össze nem egyeztethető módon járt el. (A vezető rosszhiszemű, a tagokat (részvényeseket) megtévesztő fűződő eljárása esetére természetesen kivételt kell tenni.) 17. Az évi Gt. a gazdasági társaságok működésének ellenőrzése címszó alatt szól a felügyelőbizottságról. A felügyelőbizottság elsősorban a tulajdonosok megbízásából és érdekében jár el, e célból ellenőrzi a társaság irányítását. Tevékenységéért a tagoknak (részvényeseknek) tartozik felelősséggel. Éppen ezért indokolt, hogy a testület létesítéséről - ha ahhoz más különleges érdek nem fűződik - a tagok (részvényesek) dönthessenek. A törvény szerint csak akkor indokolt kötelezővé tenni a felügyelőbizottság létrehozását, ha annak az adott esetben speciális funkciója is van. Ilyen sajátos helyzet áll fenn a köztulajdont működtető társaságoknál, ahol a közpénzek felhasználása átláthatóságához, célszerűségének biztosításához érdek indokolja, hogy a többségi tulajdonos állam egyedi döntésétől függetlenül, minden esetben kötelező legyen a felügyelőbizottság létrehozása. A különös szintű szabályokat indokolt fenntartani egyes törvényben meghatározott tevékenységet folytató, illetve célra alapított társaságoknál is (pl. MTI Rt., MTV Rt.) minden ún. dualista modell szerint működő nyilvános részvénytársaságnál, valamint, ha a kisebbségi helyzetben lévő tagok (részvényesek) legalább 5 százaléka erre igényt tart. Az évi Gt. - német mintára - ismeri a felügyelőbizottságban a dolgozói participáció intézményét. Az erre vonatkozó szabályokat a törvény - kisebb változtatásokkal, jogbővítési lehetőséggel - fenntartja. 18. A törvény egyik fontos - koncepcionális szempontból is jelentős - kérdése a könyvvizsgálókra vonatkozó szabályok ésszerű szétosztása a társasági, a számviteli és a könyvvizsgálói törvény között. Ennek megfelelően törvény - a részvénytársaság esetét kivéve, ahol a társasági könyvvizsgáló megválasztása minden esetben kötelező - a számviteli törvényre bízza mind a könyvvizsgálattal szembeni tartalmi követelmények, mind pedig a könyvvizsgálat kötelező igénybevétele esetének a meghatározását (41. ). A könyvvizsgáló személyére (összeférhetetlenség stb.) vonatkozó szabályokat a könyvvizsgálói törvény rögzíti. A választott könyvvizsgáló társasági törvényben történő szabályozásának az indoka az, hogy a társaság és az auditálási szolgáltatást nyújtó könyvvizsgáló (könyvvizsgáló társaság) között sajátos társasági jogi jogviszony jön létre. Ez a jogviszony keletkezésében, tartalmi jellemzőit illetően, valamint megszűnése körülményeit tekintve is különbözik attól az esettől, amikor a gazdasági társaság egy könyvvizsgálóval köt valamilyen polgári jogi megállapodást.
8 8. oldal 19. A törvény az elismert vállalatcsoport jogintézményének bevezetésével annak törvényi feltételeit kívánja biztosítani, hogy azok a gazdasági társaságok, amelyek a vállalkozás tényleges irányítási gyakorlatát tekintve vállalatcsoportként működnek vagy a jövőben vállalatcsoportként kívánnak működni, ennek a körülménynek a társasági jogi szempontból releváns sajátosságait is jogszerűen figyelembe vehessék, érvényesíthessék. A hatályos jogrendszerben a vállalatcsoport illetve konszernjog jelentőségét az évi Gt. nem, hanem csak a számviteli törvény, a társasági adó szabályait megállapító törvény, a versenytörvény vagy pl. a hitelintézeti törvény ismeri el. Az elismert vállalatcsoport jogintézményének bevezetésével ( ) egyidejűleg a törvény érdemben egyszerűsíti a gazdasági társaságban történő ún. befolyásszerzésre irányadó társasági jogi rendelkezéseket. Eltérően az évi Gt. XIV. fejezetében foglaltaktól, a jövőben a társasági jog a szabályozott tőkepiacra való kilépésre nem vállalkozó, zártkörűen működő társaságokban (kft-ben, zrt-ben) történő részesedés illetve szavazati jog szerzésnek csak kivételes esetben tulajdonít jelentőséget. Hangsúlyos, az általános szabályoktól eltérő hitelező- és kisebbségvédelemre a törvény szerint ugyanis akkor van szükség, ha a befolyásszerző a szavazatok legalább 75 százalékát megszerzi és így képes a társaság életében legfontosabb döntések meghozatalára is. Egyébként (így pl. ha egy négy tagból álló kft-ben a jegyzett tőke 25 százalékát megtestesítő üzletrészt valamelyik tag megvásárolja a társától) nem indokolt a törvény általános előírásaitól eltérni és kötelezően alkalmazandó többlet szabályok érvényesülését megkövetelni. A törvény befolyásszerzésre irányadó előírásainak hatálya nem terjed ki arra az esetre sem, ha a céltársaság nyilvánosan működő részvénytársaság. Ebben az esetben a tőkepiaci törvény vállalatfelvásárlásra irányadó rendelkezéseit kell alkalmazni. 20. A törvény az egyes társasági formákra irányadó szabályokat eltérő mértékben alakítja át. A közkereseti társaság és a betéti társaság esetében a törvény kidolgozása során nem merül fel olyan körülmény, amely az érdemi változtatás indokául szolgálhatott volna. A törvény koncepciójának kidolgozása során felmerült e társasági formák jogi személlyé nyilvánításának gondolata. Szakmai vita után azonban az az álláspont alakult ki, hogy e formákat a törvény sem ruházza fel jogi személyiséggel, hanem éppen ellenkezőleg e formák szerződéses jellegét erősítő szabályozásra van szükség. A jogi személyiség megadásának ugyan nem lett volna dogmatikai akadálya, de olyan markáns érv sem merült fel, amely a hagyományosan fennálló helyzet megváltoztatását elengedhetetlenül szükségessé tette volna. A kkt. és a bt. tehát továbbra is megmaradnak saját cégnevük alatt abszolút jogképességgel, vagyis teljes körű jogalanyisággal rendelkező, ámde jogi személyiség nélküli formáknak. A törvény érdemi jogfejlesztésre a korlátolt társaság és a részvénytársaság vonatkozásában vállalkozott. 21. A kft. vezetésére vonatkozó szabályok az elmúlt 15 évben alapvetően problémamentesek voltak, azok ma sem igényelnek átfogó módosítást. A törvény a korlátolt felelősségű társaságot továbbra is olyan személyegyesítő jellegű gazdasági társaságként definiálja, amelyre vonatkozó szabályok meghatározása során jellemzően a szerződési szabadság elve érvényesül. A korlátolt felelősségű társaságot a zártkörűen működő részvénytársaságtól megkülönböztető sajátosságokkal összefüggésben meghatározó az a körülmény, hogy a tagsági jogokat megtestesítő üzletrész továbbra sem minősül értékpapírnak. A kft. és a zrt. egyaránt jogi személyiségű, tagjai (részvényesei) korlátolt felelőssége mellett működő, jellemzően személyegyesítő típusú, mikro- vagy kisvállalkozásként működő társaság. A közöttük fennálló különbségek három csoportba sorolhatók: azok dogmatikai, vállalkozás-lélektani és gyakorlati - praktikus természetűek. A dogmatikai elhatároló vonás alapja, hogy míg a részvény értékpapír, addig a kft-ben a tagsági jogot hordozó üzletrész nem minősül értékpapírnak. A kft. és a zrt. közti vállalkozás-lélektani különbség, hogy a kft. a német társasági jogi hagyományokhoz, a zrt. az angolszász tradícióhoz kapcsolódik. A magyar jogban történő párhuzamos jelenlétük erősíti a befektetők, cégalapítók választási lehetőségét, azt, hogy egy külföldi befektető a saját jogi hagyományaihoz illeszkedő társasági formát választhasson Magyarországon is. A két társasági forma közötti legfontosabb gyakorlati különbségek a következők: - A zrt. az egységes rt. kategória altípusának számít, ezért a nyilvános tőkepiacra való kilépéshez nincs szükség a Gt. szerinti átalakulási fejezet alkalmazására. A kft. esetében nem csupán a társaság ún. működési módjának megváltoztatása (a zártkörű társaság alkalmassá tétele a szabályozott tőkepiacra történő kilépéshez) szükséges, hanem a törvény VI. fejezetében foglaltak szerinti átalakulási eljárás lefolytatása is. Ezzel kapcsolatban ismételten taggyűlést kell tartani, eleget kell tenni a törvény tájékoztatási és hitelezővédelmi előírásainak. A zrt. ugyanakkor időt és költséget takaríthat meg azáltal, hogy számára a törvény átalakulási fejezetének alkalmazása mellőzhető. - A kft-nél hagyományosan bevett a mellékszolgáltatás és pótbefizetés előírása (Gt ), szemben a zrt-vel, ahol a törvény a jövőben sem engedné meg a részvényesi kötelezettségek bővítését. A zrt-re jelenleg kiterjed a 2. társasági jogi irányelv hatálya, a kft.-re viszont a közösségi tőkevédelmi szabályok alkalmazása nem kötelező. A kft-nél tehát már jelenleg is lehetőség nyílik egy rugalmasabb és egyben hatékonyabb hitelezővédelmi rezsim kialakítására. 22. Hitelezővédelmi szempontból a társasági jogi rendelkezések két nagyobb csoportja különböztethető meg. Egyrészt a társasági vagyon rendelkezésre bocsátásával összefüggő szabályok, másrészt pedig a kft. saját tőkéjének terhére történő kifizetések rendjét rögzítő előírások. A törvény hangsúlyozottan figyelembe vette azt a körülményt, hogy a 2. sz. társasági jogi irányelv hatálya a kft.-re nem terjed ki, a kft. alapításakor, valamint a törzstőke felemelése során pl. az apportra vonatkozó szabályok kialakításakor a nemzeti jogalkotónak módjában áll, hogy a tagok döntési szabadságát erősítő megoldásokat részesítsen előnyben. A törvény miközben a társasági szerződésre bízza annak eldöntését, hogy az apport értékének ellenőrzésére a társaság igénybe vesz-e független szakértőt (114. ), bővíti a nem pénzbeli vagyoni hozzájárulásként elismerhető vagyoni értékű jogok, követelések körét (13. ).
9 9. oldal A törvény a kft. saját tőkéjének védelme során olyan koherens szabályozás kialakítására törekszik, amely nem a kifizetés, vagyonjuttatás jogcímére helyezi a hangsúlyt, hanem arra, hogy az milyen hatással van a társaság működőképességére, fizetőképességének megőrzésére. A hatékonyabb hitelezővédelem megteremtése érdekében a törvény a kft vonatkozásában is egyértelművé teszi, hogy a tag részére a jogellenes vagyonjuttatás nem csupán a törzstőke (jegyzett tőke) terhére valósítható meg, hanem a kft. ún. törzstőkén felüli vagyonát is magába foglaló saját tőkéjének rovására is. A hitelezők védelme ezért megköveteli, hogy a tag ezen minőségére tekintettel a kft. saját tőkéje terhére részesedést (vagyonjuttatást) kizárólag a törvényben (a társasági és a számviteli törvényben) meghatározott feltételek teljesülése esetén kaphasson (131. ). A törvény emellett (a felelősségteljesebb ügyvezetői magatartás erősítése végett) - a társasági szerződésre utalt lehetőségként - bevezeti az ún. fizetőképességi nyilatkozatot (solvency test). A törvény a szerint a társasági szerződés előírhatja, hogy az ügyvezetőnek írásban nyilatkoznia kell arról, hogy a kifizetés nem veszélyezteti a társaság fizetőképességét, illetve a hitelezők érdekeinek érvényesülését. A nyilatkozat megtételének elmulasztásával történő kifizetéssel, illetőleg valótlan nyilatkozat tételével okozott károkért az ügyvezető a vezető tisztségviselőkre vonatkozó általános rendelkezések szerint felel. A törvény a - a részvénytársaságra már jelenleg is irányadó rendelkezésekkel egyezően - a jogellenes vagyonjuttatással azonosan ítélné meg azokat az eseteket, amikor a társaság a tagja vagy tagjai részére a vagyonjuttatást ugyan formálisan nem a kft-vel fennálló tagsági jogviszonyra figyelemmel teljesíti (arra valamely polgári jogi jogcím alapján kerül sor), de kétségtelen, hogy a juttatás illetve kifizetés a tagok hitelezőkkel szembeni előnyben részesítését célozza (ún. leplezett osztalék). 23. A törvény X. fejezete tartalmazza a részvénytársaságra vonatkozó szabályokat. Az évi Gt. részvénytársasági fejezete arra a megfontolásra épült, hogy a törvény a zrt. és az nyrt. között csak néhány esetben és viszonylag kisebb jelentőségű kérdésekben állapít meg eltérő szabályokat. Éppen ezért az egyes kérdéseket tematikus rendben szabályozza és esetenként utalt a zrt. és az nyrt. közötti különbségekre. Mivel a törvény alapján a zrt. és az nyrt. közötti különbségek a korábbiaknál sokkal jelentősebbé válnak, a törvény új szervezeti felépítést ad a fejezetnek. A X. Fejezet három részre tagolódik. Az 1. Cím alatt az általános, alapvető szabályok kerülnek elhelyezésre. Ebbe a körbe tartozik az rt. fogalmára, az rt. lehetséges működési módjára, nevére (rövidített nevére), a részvény forgalomképességének korlátozását főszabályként kizáró, valamint az öt részvényfajtát felsoroló rendelkezés. A részvénytársasági fejezet az 1. Cím alatt rögzíti továbbá az ún. részvényesi jogegyenlőség követelményét, tartalmazza a társasági vagyon védelmére vonatkozó garanciális súlyú előírásokat. Az ún. általános vagy alapvető rendelkezések önálló cím alá rendezése megerősíti az egységes rt. fogalmat, demonstrálja, hogy a részvénytársaság ún. típusképző ismérvei egyaránt irányadóak a zrt-re és az nyrt-re. A fejezet 2. Címe a zrt-re vonatkozó szabályokat tartalmazza, így a zrt. alapításának, a társasági vagyon szolgáltatására irányadó szabályokat az alapítást követően, a zrt. szervezetére, működésére és a részvényesi joggyakorlásra vonatkozó szabályokat, a társasági vagyon védelmére, és a zrt. megszűnésére vonatkozó normákat. A jellemzően mikro- vagy kisvállalkozásként működő zrt-k, ha gazdasági súlyukat tekintve nem is, de számarányukat tekintve mindenképpen a részvénytársaságok döntő többségét alkotják. Célszerűségi okból tehát a törvény azt a kodifikációs módszert követi, hogy a zrt. részvényeseinek csak a részvénytársasági fejezet 1. és 2. Címe alatti rendelkezéseket kell tanulmányozniuk a társaság alapítása és működése során, az nyrt-re irányadó bonyolultabb előírások (ezt tartalmazza a fejezet 3. Címe alatti rész) ismerete számukra nem szükséges. Hangsúlyozni kell azonban, hogy a fejezet 2. Címe alatti szabályok kisegítő jelleggel a nyilvánosan működő részvénytársaságokra is irányadóak. A részvénytársasági fejezet 3. Címében csak azok a törvényi rendelkezések kerülnek elhelyezésre, amelyek a nyrt.-nél eltérnek a zrt.-re irányadó szabályoktól. A fejezet 2. és 3. Címe alatti részek tematikus sorrendje tehát megegyezik egymással, a 3. Cím alatt azonban már csak a szabályozásbeli különbségekről rendelkezik a jogalkotó. Összefoglalva, a részvénytársasági fejezet felépítése egyaránt kifejezésre juttatja az rt., mint önálló társasági típus főbb karakterjegyeit és a zrt. és az nyrt. működési módjából következő eltérő vonásokat. Az alkalmazandó kodifikációs módszer mellőzhetővé teszi a felesleges ismétléseket, ugyanakkor a jogalkalmazót (elsősorban a zrt-ben érdekeltet) megkíméli attól, hogy rendet kelljen vágnia egy terjedelmes, közös (a zrt-re és az nyrt-re irányadó részletszabályokat mintegy összekeverve tartalmazó) fejezetben. 24. A törvény továbbra is szabályozza mind a nyilvános, mind a zártkörű alapítást. A nyilvános alapítás szabályozása inkább tradicionális, mint praktikus okból történik, hiszen erre csak elvétve kerül sor. 25. A törvény az általános szabályok között mondja ki, hogy az rt. nevében és a rövidített elnevezésben a cég formájára utalni kell. Indokolt, hogy a gazdasági forgalom szereplői, ha egy rt-vel (pl. valamely híradásban, reklámban) kapcsolatba kerülnek, úgy egyben arról is (automatikusan) tudomást szerezzenek, hogy az adott társaság nyilvánosan vagy zártkörűen működik-e. (A zártkörű működés tényére utaló jelzés a cégnévben, illetve rövidített elnevezésben egyértelművé teszi, hogy a társaság nem hozott forgalomba, illetve nem tart a nyilvános forgalomban részvényeket, vagyis működése nem vet fel sajátos befektetővédelmi problémákat.) 26. A Gt évben elvégzett módosítása következtében a hazai részvényjog összhangba került az EK hitelezővédelmi előírásaival. A évi XLIX. törvény a jogharmonizációs követelményeket teljesítve több helyütt rugalmasabbá is tette a Gt. szabályait. A törvény nem változtat e szabályokon ott, ahol a tőke-, és hitelezővédelmi szabályok a közösségi jogi követelményekkel összhangban állnak. Részleges egyszerűsítésre a zrt. tekintetében is akkor lesz majd mód, ha a 2. sz. társasági jogi irányelv módosítása nyomán az irányelv hatálya csak a nyilvánosan működő részvénytársaságra terjed ki.
10 10. oldal A részvénytársaságra a törvényben előírt tőkeminimum a jövőben is 20 millió forintban kerül meghatározásra. Azoknál a részvénytársaságoknál, ahol a társaság által folytatott üzleti tevékenység fokozott hitelezői kockázatot jelent, az ún. különös szintű törvényekben kell a megfelelő garanciális előírásokról gondoskodni (pl. a hitelintézeteknél). A hitelezők, illetve befektetők védelmét jellemzően nem csupán a jegyzett tőke összegének előírásával lehet biztosítani, hanem mindenekelőtt sajátos tőkemegfelelési, tartalékolási szabályok előírásával. Az általános jegyzett tőke minimumának törvényi rögzítése mellett a tőkevédelemmel kapcsolatban alapelvi szintű követelmény az, hogy a részvényes javára csak a részvénytársasági fejezetben meghatározott feltételek és eljárási rend szerint történhet vagyonjuttatás azzal, hogy az nem veszélyeztetheti a részvénytársaság fizetőképességét, jövőbeli ésszerű üzletvitelét. Az ún. solvency test lehetőségének megteremtése - csakúgy mint a kft-nél - javíthatja a részvénytársaság hitelezővédelmi szempontból megbízható működésének esélyét. 27. A részvénytársasági fejezeten belül az 1. Cím alatt kerülne kimondásra, hogy a tagsági jogokat megtestesítő értékpapír, vagyis a részvény kizárólag névre szóló lehet. A Gt. és a évi CXX. törvény (a továbbiakban: Tpt.) hatályos rendelkezéseinek egybevetéséből megállapítható, hogy mára megszűnt a bemutatóra szóló részvény kibocsátásának a lehetősége. Az évi Gt. a zrt. esetében - figyelemmel a társaság személyegyesítő jellegére - már eleve kizárólagossá tette a névre szóló részvény alkalmazását. A Tpt. alapján pedig január 1-jét követően a részvények nyilvánosan, sorozatban történő kibocsátására, valamint dematerializált részvény előállítására csak névre szóló részvénytípus használható. Ez a folyamat ma már nem visszafordítható: a XXI. század tőkepiaci szabályozása (csakúgy mint a látra szóló bankbetéteket felszámoló hitelintézeti szabályozás) az átláthatóságra, a részvényesi-tulajdonosi befolyással rendelkezők megismerésének biztosítására helyezi a hangsúlyt. A törvény csak kodifikációs szempontból teszi egyértelművé az időközben kialakult helyzetet (177. ). A törvény az egyes részvényfajták, részvényosztályok tartalmi ismérveinek meghatározása során a részvényesek számára az évi Gt. előírásaihoz képest nagyobb mozgásteret biztosít. 28. A törvény a zártkörűen működő részvénytársaság belső szervezeti rendjét illetően nagyfokú döntési szabadsággal ruházza fel a társaság tulajdonos-részvényeseit. A részvényesek az alapszabályban határozhatnak arról, hogy a részvénytársaság ügyvezetését testület, illetve egy vagy több tisztségviselő lássa-e el. A törvény a zártkörűen működő részvénytársaságok esetében a részvényesi jogok tartalmát illetően (így az egyes részvényfajták, részvényosztályok meghatározása során) az évi Gt.-hez képest több szabadságot ad az alapszabályt elfogadó részvényesek számára. A zártkörűen működő részvénytársaság működésére vonatkozóan a törvény módot ad konferencia közgyűlés tartására, legyen szó annak részleges vagy teljes körű válfajáról. A fentieknek megfelelően, miközben továbbra is a közgyűlés marad a részvénytársaság legfőbb szerve, a részvényesek az alapszabályban mind az igazgatóságra, mind pedig a felügyelőbizottságra fontos döntések meghozatalának jogát delegálhatják. (Feltéve, hogy az adott zrt-ben sor kerül felügyelőbizottság választására.) A zrt. szervezeti rendjét illetően már az évi Gt. rendelkezései is lehetőséget adnak az egyszerű és költségkímélő társasági struktúra kialakítására. Így a Gt a alapján a közgyűlés által megválasztott vezérigazgató az igazgatóság hatáskörébe tartozó ügyekben vezető tisztségviselőként járhat el. A törvény a zrt. szervezeti szabályait illetően tovább erősíti a részvényesek mozgásterét, és így megteremti annak a lehetőségét, hogy a kistőkeerejű, zártkörűen működő családi vállalkozások éppúgy, mint a multinacionális cégek magyarországi (részvénytársasági formában működtetett) leányvállalatai a lehetséges legegyszerűbb belső struktúrát is választhassák. A törvény, miközben változatlanul a közgyűlést tekinti a részvényesek legfontosabb kollektív döntéshozatali fórumának, az irányadó szabályok terén több fontos, a szabályozást rugalmasabbá, életszerűbbé tevő változást vezet be. 29. A törvény az évi Gt.-hez képest nagyobb figyelmet szentel a részvénytársaság működési módjából következő sajátosságoknak. A szabályozott tőkepiacon működő részvénytársaságok esetében a részvényesek-befektetők jogvédelme, a részvényesi aktivitás ösztönzése, a részvénytársaság feletti külső, piaci kontroll jogi feltételeinek a javítása mind olyan körülménynek számít, amely a zrt-hez képest eltérő, adott esetben a szerződési szabadságot is korlátozó jogi megoldások alkalmazását teszi szükségessé. A nyilvánosan részvénytársaságra irányadó eltérő szabályok közül ki kell emelni, azt, hogy az nyrt. vonatkozásában - figyelemmel a felelős vállalatirányításról szóló ajánlásokban foglaltakra is - az egy részvény - egy szavazat tételét kell főszabálynak tekinteni. Ehhez képest elsőbbségi részvényosztályok kibocsátására a törvény csak korlátozott lehetőséget biztosít. A nyilvánosan működő részvénytársaság közgyűlésének összehívásával kapcsolatban a törvény a hatályoshoz képest szélesebb körű tájékoztatási kötelezettséget ró a részvénytársaság ügyvezetésére. A tulajdonosi struktúra sajátosságai indokolják a részvénykönyv lezárására vonatkozó speciális szabályokat is. Ki kell még emelni, hogy a nyilvánosan működő részvénytársaság részvényesei az alapszabályban szabadon határozhatnak arról, hogy az angolszász ún. board-rendszert vagy az igazgatóság-felügyelőbizottság párosán alapuló német modellt választják-e (308. ). Ez a döntési alternatíva hasonlít az európai részvénytársaságról szóló 2157/2001/EK rendeletben alkalmazott megoldáshoz, de módot ad erre a francia és az olasz társasági jogi szabályozás is. Csakúgy mint az európai részvénytársaságról szóló rendelet magyarországi alkalmazását biztosító évi XLV. törvény 10. -a, a törvény is megállapítja az audit bizottság feladatait, hatáskörét (311. ). 30. A törvényhez kapcsolódik, annak XIV. Fejezetében került elhelyezésre, a közhasznú társaságok megszüntetésére vonatkozó normarendszer.
11 A közhasznú társaság (kht.) Polgári Törvénykönyvben rögzített szabályai (Ptk ) számos problémát vetnek fel. A társaság közhasznú jellegét a törvény szerint - egyéb kritériumok mellett - az adja meg, hogy közhasznú - a társadalom közös szükségleteinek kielégítését nyereség- és vagyonszerzési cél nélkül szolgáló - tevékenységet rendszeresen végez. A kht. üzletszerű gazdasági tevékenységet a közhasznú tevékenység elősegítése érdekében folytathat; a társaság tevékenységéből származó nyereség nem osztható fel a tagok között. A közhasznú szervezetekről szóló évi CLVI. törvény (Kszt.) azonos fogalomhasználattal, de eltérő tartalommal határozza meg a közhasznúság, illetve a kiemelkedő közhasznúság kritériumait (Kszt ). Olyan közjogi kategóriát, minősítést teremt, amelyet - a törvényben meghatározott kivételekkel - társadalmi szervezet, alapítvány, közalapítvány, közhasznú társaság, köztestület és országos sportági szakszövetség egyaránt elnyerhet (Kszt. 2. ). Ugyanakkor nincs olyan szabály, amely előírná, hogy a nevében közhasznú társaság köteles lenne a Kszt. által meghatározott közhasznú minősítés megszerzésére. Ennek a visszás helyzetnek a feloldása érdekében a törvény közös szabályai tartalmazzák a társaságok nem nyereségorientált (nonprofit) működésének lehetőségét (4. ). E normák alkalmazása ugyanakkor nem jelenti azt, hogy valamennyi nem nyereségorientáltan működő gazdasági társaság egyben közhasznúnak is tekinthető. A nonprofit működés a tagok (részvényesek) döntési autonómiájába tartozó, magánjogi jellegű kérdés, míg a közhasznúsági kategória odaítélése az állam közjogi minőségében meghozott döntését igényli. Ez utóbbinak szabályozása nem a társasági törvény kompetenciájába tartozik, arról a Kszt. rendelkezik. A törvénynek a nonprofit gazdasági társaságra vonatkozó rendelkezései július 1-jén lépnek hatályba, és ettől az időponttól nem alapítható újabb közhasznú társaság. A már létező közhasznú társaságok átalakulására, illetve megszűnésére a törvény 2 éves átmeneti időt biztosít (365. ). I. Rész Lezárva: június oldal A GAZDASÁGI TÁRSASÁGOK KÖZÖS SZABÁLYAI I. Fejezet ÁLTALÁNOS RENDELKEZÉSEK 1. (1) E törvény szabályozza a Magyarország területén székhellyel rendelkező gazdasági társaságok alapítását, szervezetét és működését, a társaságok alapítóinak, illetve tagjainak (részvényeseinek) jogait, kötelezettségeit, továbbá felelősségét, valamint a gazdasági társaságok formaváltását, egyesülését, szétválását és jogutód nélküli megszűnését. (2) A törvény hatálya kiterjed a jogi személyiséggel rendelkező kooperációs társaságra: az egyesülésre (XI. fejezet), emellett a törvény megállapítja az elismert vállalatcsoport alapításának és működésének szabályait (V. fejezet). Az 1. a törvény hatályát állapítja meg. Ez érdemben megfelel az évi Gt. szövegének. A Gt. - éppúgy mint eddig - nem minden társaságra, hanem csak a gazdasági társaságokra, mégpedig a magyarországi székhellyel rendelkező és ezért a magyar cégjegyzékbe bejegyzett gazdasági táraságokra vonatkozik. Az Európai Unió által rendelettel szabályozott szupranacionális társaságokra, így az európai gazdasági egyesülésre, az európai részvénytársaságra, valamint az európai szövetkezetre a törvény hatálya eleve nem terjed ki, azonban az irányadó közösségi rendeletek, illetve a vonatkozó külön törvények által megjelölt rendelkezéseit e jogi személyekre is alkalmazni kell. Az (1) bekezdés változatlanul a gazdasági társaságok civiljogi kérdéseit teljes körűen átfogó szabályozására utal, amely felöleli a társaság ún. létszakaszait, a társaság belső szervezeti és működési viszonyait, a társaság alapítóinak illetve tagjainak jogait, kötelezettségeit és felelősségét, a társasági jogvitákat stb. A (2) bekezdés annak megfelelően alakult, hogy a törvénynek már nincs külön konszernjogi része, és a tudományos értelemben konszernnek nevezhető ún. vállalatcsoport a közös szabályok közé, az V. fejezetbe került. Az egyesülés jogi helyzete változatlan maradt: az egyesülés, mint kooperációs jellegű, a tagok működésének koordinálására hivatott jogi személy nem gazdasági társaság, de tradicionális okokból a Gt.-ben a XI. fejezetben kerül szabályozásra. A törvény közös szabályai az egyesülésre is irányadóak (316. ). A Gt. első rendelkezései között szögezi le, hogy területi hatálya a Magyarország területén székhellyel rendelkező gazdasági társaságokra terjed ki. Szabályozza továbbá a gazdasági társaságok alapítását, működését, formaváltását, illetve egyesülését, szétválását. Itt rendelkezik a Gt. arról is, hogy idetartoznak a társaságon belül az alapítóknak, illetve a tagoknak/részvényeseknek a jogairól és kötelezettségeiről szóló rendelkezések. A gazdasági társaságokra vonatkozó keretszabályokat a Ptk. tartalmazza, éspedig külön a jogi személyiségű gazdasági társaságokra (Ptk ) és külön a jogi személyiséggel nem rendelkező gazdasági társaságokra nézve (Ptk. 578/H. ). Ahogy arra a Ptk. 56. (2) bekezdése utal, a részletszabályozás külön törvényben, a Gt.-ben történik. Bár a Gt. csak négy gazdasági társasági formát ismer, kimondja azt, hogy hatálya alá tartozik a jogi személyiséggel rendelkező egyesülés mint kooperációs társaság, valamint tartalmazza az elismert vállalatcsoport alapításának és működésének a szabályait is. Ez utóbbi esetben lényeges eltérést láthatunk az évi CXLIV. törvényhez (a továbbiakban: régi Gt.) képest.
12 12. oldal A régi Gt. elismert vállalatcsoportra vonatkozó szabályokat nem tartalmazott, hanem a XIV. Fejezet alatt a gazdasági társaságban történő befolyásszerzésről rendelkezett. A Gt. a befolyásszerzés szabályait az V. Fejezet 1. Címe alatt helyezte el, az itt található rendelkezések a korlátolt felelősségű társaságokra és a zártkörűen működő részvénytársaságokra vonatkoznak, az alapítást követően minősített többséget biztosító szerzése esetében kerülnek alkalmazásra. Minősített többséget biztosító befolyásnak pedig az számít, ha a befolyásszerző az ellenőrzött társaságban - közvetlenül vagy közvetve - a szavazatok legalább 75%-ával rendelkezik. Bár a Gt. egyértelműen leszögezi, hogy az egyesülést nem tekinti gazdasági társaságnak, de a rá vonatkozó szabályokat a kooperációs jellegre való tekintettel mégis a Gt.-ben helyezi el azzal, hogy a Gt.-ben írt rendelkezéseket az ott írt eltérésekkel ugyancsak alkalmazni kell. 2. (1) Gazdasági társaság csak az e törvényben szabályozott formában alapítható. (2) Jogi személyiség nélküli gazdasági társaság a közkereseti társaság (kkt.) és a betéti társaság (bt.). Jogi személyiségű gazdasági társaság a korlátolt felelősségű társaság (kft.) és a részvénytársaság (rt.). (3) Valamennyi gazdasági társaság cégnévvel rendelkezik. A jogi személyiség nélküli gazdasági társaság is jogképes cégneve alatt, jogokat szerezhet és kötelezettségeket vállalhat, így különösen tulajdont szerezhet, szerződést köthet, pert indíthat és perelhető. (4) Törvény előírhatja, hogy egyes gazdasági tevékenységek csak meghatározott gazdasági társasági formában végezhetők. A törvény 2. -a sem tartalmaz az évi Gt.-hez képest jelentős változást. A nemzetközi gyakorlatnak megfelelően az (1) bekezdés a gazdasági társaságok körében érvényesíti az ún. formakényszer elvét. Jogi személyiség nélküli gazdasági társaság a közkereseti társaság (kkt.) és a betéti társaság (bt.), jogi személy gazdasági társaság pedig, a korlátolt felelősségű őrző társaság (kft.) és a részvénytársaság (rt.). Bár a törvény kidolgozása során felmerült a kkt. és a bt. jogi személlyé nyilvánításának lehetősége, mivel tartalmi különbség a jogi személy és nem jogi személy gazdasági társaságok között gyakorlatilag nincs, praktikus, illetve hagyományokat okokból (Magyarországon 1840 óta a kkt. és a bt. nem jogi személy) a változtatás nem nyert támogatást. A rendelkezésből kimaradt az évi Gt. X. fejezetben szabályozott közös vállalat. Ennek oka, hogy az elmúlt 15 évben az 1967-ben bevezetett közös vállalati forma igénybevételére, azaz új közös vállalat alapítására nem került sor. Figyelemmel azonban arra, hogy még mindig több mint száz közös vállalat működik Magyarországon, a 333. (7) bekezdés a már működő közös vállalatokra nézve hatályban tartja a Gt. közös vállalatra vonatkozó rendelkezéseit. A törvény hatálybalépése utáni tehát új közös vállalat már nem alapítható, de a korábban a cégjegyzékbe bejegyzett közös vállalatok zavartalanul működhetnek tovább. Ugyanakkor, ha a törvény hatálybalépése után közös vállalat megszűnni vagy átalakulni kíván, úgy ezekre a folyamatokra már az új megszűnési, illetve átalakulási szabályokat kell alkalmazni. A törvény 2. -ának (3) bekezdése dogmatikailag a korábbinál tisztább szövegezéssel fejezi ki azt a régi tételt, hogy valamennyi gazdasági társaság cégnévvel rendelkezik, és cégneve alatt teljes civiljogi jogképességgel bír, azaz jogokat szerezhet és kötelezettségeket vállalhat, így különösen tulajdont szerezhet, szerződést köthet, pert indíthat és perelhető. Törvényszerkesztési okokból a (4) bekezdésbe került az évi Gt. 6. (1) bekezdésében szereplő szabály, nevezetesen, hogy törvény előírhatja - pl. a hitelintézeti törvény a kereskedelmi bankokra nézve - hogy meghatározott tevékenységek csak meghatározott gazdasági társasági formában végezhetők. A Gt. társasági formakényszert ír elő, azaz kimondja, hogy gazdasági társaság csak a törvényben szabályozott formában alapítható. Az a gazdasági tevékenységet végző szervezet tehát, amelyet nem a Gt. szabályai szerint hoztak létre, nem minősül gazdasági társaságnak, akkor sem, ha azt a cégjegyzékbe be kell jegyezni, illetve ha felettük a cégbíróság gyakorol törvényességi felügyeleti jogot. A Legfelsőbb Bíróság társasági formakényszer kérdésében hozott Cg. törv. I /1989. számú határozatában írt elvi megállapításokat továbbra is irányadónak kell tekinteni. A Gt. lényeges változást vezet be a gazdasági társaságok formáinak meghatározásánál. Kimondja, hogy jogi személyiség nélküli gazdasági társaság a közkereseti társaság és a betéti társaság, jogi személyiséggel rendelkező társaságnak a korlátolt felelősségű társaság és a részvénytársaság minősül. Ennek megfelelően közös vállalat már nem hozható létre. A szabály azonban nem jelenti azt, hogy a még működő közös vállalatoknak meg kellene szűnni, vagy át kéne alakulni más társasági formává. A Gt (7) bekezdése kimondja, hogy a törvény hatálybalépése után új közös vállalat nem alapítható. A cégnyilvántartásba bejegyzett vagy bejegyzés alatt álló közös vállalatok azonban a régi Gt. szabályai szerint tovább működhetnek. Ez az indoka annak is, hogy a Ptk. 52. (2) bekezdése július 1. után is tartalmazni fogja a közös vállalatra vonatkozó szabályokat. A Gt. jogi személyiségtől függetlenül jogképességet, jogalanyiságot biztosít valamennyi gazdasági társaságnak, így jogképes a jogi személyiséggel nem rendelkező közkereseti társaság és a betéti társaság is. E fogalom annyit jelent a Gt. meghatározásában, hogy cégneve alatt jogokat szerezhet, és kötelezettségeket vállalhat, így különösen tulajdont szerezhet, szerződést köthet, pert indíthat és perelhető. A Gt.-nek az a rendelkezése, amely szerint valamennyi gazdasági társaság cégnévvel rendelkezik, újdonságot a korábbi szabályozáshoz képest nem jelent. Újdonság azonban a Ctv. 3. (1) és (2) bekezdését módosító és szeptember 1-jén hatályba lépő, a évi LXI. törvény 1. -ának az a rendelkezése, mely szerint a cégnévnek csak a választott cégforma és a vezérszó a kötelező eleme. A Ctv. 3. (2) bekezdés a vezérszó funkciójára, illetve a cégnév további elemeire nézve tartalmaz előírásokat. A saját cégnévvel való rendelkezés egyébként következik a Gt. 12. (1) bekezdés a) pontjából, mely szerint a társasági szerződés kötelező tartalmi eleme a gazdasági társaság cégnevének a megjelölése. A cég jogalanyisága következik a évi V. törvény (a továbbiakban: Ctv.) 2. -ában írt rendelkezésekből is.
13 A Gt. rögzíti, törvény - de csak törvény - előírhatja, hogy bizonyos tevékenységek csak meghatározott társasági formában végezhetők. Ilyen törvényi rendelkezést tartalmaz például a hitelintézetekről és a pénzügyi vállalkozásokról szóló évi CXII. törvény (a továbbiakban: Hpt.). A Hpt. 8. (1) bekezdése kimondja, hogy bank és szakosított hitelintézet részvénytársaságként, vagy fióktelepként, szövetkezeti hitelintézet szövetkezetként, pénzügyi vállalkozás részvénytársaságként, szövetkezetként, alapítványként vagy fióktelepként működhet. A (2) bekezdés külön is kiemeli, hogy a részvénytársasági formában működő pénzügyi intézményre a gazdasági társaságokra vonatkozó törvényi rendelkezéseket kell alkalmazni. Külföldi vállalkozás a külföldi székhelyű vállalkozások magyarországi fióktelepeiről és kereskedelmi képviseleteiről szóló évi CXXXII. törvény (a továbbiakban: Fkt.) 2. a) pontja értelmében pénzügyi szolgáltatási tevékenységet vagy kiegészítő pénzügyi szolgáltatási tevékenységet Magyarországon kizárólag fióktelepe útján végezhet [Hpt. 3/A. (1) bek.]. Pénzügyi szolgáltatás közvetítését, a Hpt. 8. (3) bekezdése értelmében, pénzügyi intézménynek nem minősülő jogi személyiséggel rendelkező gazdasági társaság is végezhet, e tevékenység folytatására tehát adott esetben már a kft. is jogosult. [A Hpt. 8. (1), (2), és (4) bekezdését a évi LI. tv július 1-jével módosította.] 3. (1) Gazdasági társaságot üzletszerű közös gazdasági tevékenység folytatására külföldi és belföldi természetes és jogi személyek, valamint jogi személyiség nélküli gazdasági társaságok alapíthatnak, működő társaságba tagként beléphetnek, társasági részesedést (részvényt) szerezhetnek. (2) Gazdasági társaság alapításához - a korlátolt felelősségű társaság és a részvénytársaság kivételével - legalább két tag szükséges. (3) Gazdasági társaság átalakulással (társasági formaváltással, egyesüléssel és szétválással - VI. fejezet) is létrehozható. (4) Nemzetközi szerződés a külföldiek gazdasági társaságban való részvételére e törvénytől eltérő szabályokat állapíthat meg. A törvény 3. -ának (1)-(3) bekezdése lényegében megegyezik az évi Gt. szövegével. A (4) bekezdése azonos a Gt. 5. (1) bekezdésével, csupán törvényszerkesztési okokból került a 3. -ba. A (1) bekezdése lényegében a polgári jog minden alanya számára módot ad társaságalapításra illetve a társaságban tagként való részvételre, így a nem jogi személy gazdasági társaságoknak is. A külföldi és belföldi jogalanyok a társasági jog szempontjából teljesen azonos elbírálás alá esnek. Gazdasági társaságot társasági szerződés megkötésével, illetve alapszabály vagy alapító okirat elfogadásával lehet alapítani (11. ). A VI. Fejezet szabályai szerint azonban gazdasági társaság már létező gazdasági társaság formaváltásával, meglévő társaságok egyesülésével, illetve társaság szétválásával (különválásával, illetve kiválással) is létrehozható. A 3. (1) bekezdése tehát elvileg bárki számára lehetővé teszi, hogy gazdasági társaságot alapítson, társaságban tag legyen, illetve társasági részesedést szerezzen. (A kapcsolódó korlátozásokat az 5. tartalmazza.) A kodifikáció során felmerült, hogy társaságok továbbtársulásához - egyes társasági formák esetén - szükséges legyen a hitelezők hozzájárulása. Ez a javaslat elutasításra került, mivel a vállalkozók adminisztratív terheit növelte volna. A gazdasági társaság legalapvetőbb tartalmi ismérve, hogy közös és üzletszerű gazdasági tevékenységre irányul. Az üzletszerűség általában nyereségre törekvést jelent gazdasági kockázatvállalás mellett, a társak pedig a nyereségben-veszteségben osztoznak, továbbá állandósult, huzamos szervezetszerű gazdasági tevékenységet tételez fel. A társaság mindenekelőtt a tagoké, tehát nem individuális, hanem a tagok - adott esetben a társaság szervezetén keresztül folytatott - közös gazdasági tevékenységére irányul. Az árucsere-szerződésekkel szemben (amelyek általában kétszemélyesek) a társasági szerződés tipikusan többalapú kötelem, a gazdasági társaságnak általában több tagja van. Legalább két tag azonban - a korlátolt felelősségű társaság és a részvénytársaság kivételével - valamennyi gazdasági társaság alapításához szükséges. A törvény egyszemélyes társaság alapítását - az egyszemélyes korlátolt felelősségű társaságokról szóló 12. társasági jogi irányelvvel is összhangban - változatlanul a tagok korlátozott felelősségével működő társaságoknál, tehát a kft-nél és az rt-nél teszi lehetővé (3. (2) bek.). Az egyszemélyes társaságokra - az évi Gt.-vel egyezően - a törvény speciális szabályokat tartalmaz ( és ). A speciális szabályok zömmel hitelezővédelmi indíttatásúak és felelősségnövelő jellegűek. A többi társaság egy taggal nem alapítható, illetve ha a működés közben csökken a tagok száma egyre, úgy a társaságot meg kell szüntetni, kivéve, ha új tagok bevonásával az átmeneti egyszemélyességet többszemélyessé lehet változtatni. (ld t és t). Gazdasági társaságot üzletszerű közös gazdasági tevékenység folytatására hozzák létre. Üzletszerű a tevékenység, ha azt nyereség és jövedelemszerzésre irányuló célzattal, rendszeresen, a társaság, illetve azok tagjai saját kockázatukra folytatják. Gazdasági társaság alapításában külföldi, belföldi természetes és jogi személyek, valamint jogi személyiség nélküli gazdasági társaságok vehetnek részt. Az itt felsoroltak nemcsak alapítói lehetnek a társaságnak, hanem arra is lehetőség van, hogy utóbb tagként belépjenek, vagy társasági részesedést szerezzenek. Hogy ki minősül deviza belföldinek vagy deviza külföldinek, azt a devizakorlátozások megszűntetéséről, valamint egyes kapcsolódó törvények módosításáról szóló évi XCIII. törvény (a továbbiakban: Dmtv.) határozza meg. A Dmtv pontja a deviza belföldi, a Dmtv pontja a deviza külföldi fogalmát adja meg. Természetes személy az ember, aki a Ptk. 8. (1) bekezdése értelmében jogképes, vagyis jogai és kötelességei lehetnek. A jogképességet korlátozni nem lehet. A jogképességtől meg kell különböztetni a cselekvőképességet, amelyre vonatkozó szabályokat szintén a Ptk. tartalmazza a (Ptk /A. ). Főszabályként kimondja, hogy cselekvőképes mindenki, akinek cselekvőképességét a törvény nem korlátozza, vagy nem zárja ki. A cselekvőképes ember maga köthet szerződést, vagy tehet más jognyilatkozatot. Lezárva: június oldal
14 ő Lezárva: június oldal A jogi személy fogalmát a Ptk. nem definiálja, különböző rendelkezésekből áll össze az a kép, amelynek alapján megállapíthatóak a jogi személyiség tartalmi elemei. A Ptk. 28. (3) bekezdése mondja ki, hogy az erre irányadó jogszabályok szerint jogi személyek az állami, önkormányzati, gazdasági, társadalmi és más egyéb szervezetek. A (4) bekezdés kifejti, hogy a jogi személy jogképes, ha jogszabály másképp nem rendelkezik, jogképessége kiterjed mindazokra a jogokra és kötelezettségekre, amelyek jellegüknél fogva nem csupán az emberhez fűződhetnek. Miután a Gt. 2. (3) bekezdése leszögezi, hogy a jogi személyiség nélküli gazdasági társaság is jogképes, ebből természetes módon következik, hogy a gazdasági társaság alapításában maga is részt vehet, illetve abban részesedést szerezhet. Az egyes jogi személyiséggel nem rendelkező gazdasági társaságokat érintő cégalapítási, illetőleg társaságban való részesedés szerzési korlátozásáról maga Gt. rendelkezik. A külföldiek gazdasági társaságban való részvételével kapcsolatban fel kell még hívni a figyelmet arra, hogy nemzetközi szerződés a külföldiek gazdasági társaságában való részvételére a Gt.-től eltérő szabályokat állapíthat meg. Bírósági eljárásban a nemzetközi szerződések vagy esetleg a viszonossági gyakorlat kérdésében az Igazságügyi Minisztérium állásfoglalását kell kérni. Érdemes még felhívni a figyelmet a nemzetközi magánjogról szóló évi 13. törvényerejű rendeletre (a továbbiakban: Nmjt.). Az Nmjt. rendelkezéseit nem lehet olyan kérdésekben alkalmazni, amelyeket nemzetközi szerződés szabályoz. Az Nmjt. társasági jogot érintő fűződő egyéb rendelkezése például a 18., amely a jogi személy jogképességére, gazdasági minőségére, személyhez jogaira, tagjainak egymás közötti jogviszonyára tartalmaz rendelkezéseket, kimondva, hogy arra a személyes joga az irányadó. Az Nmjt. 27. (2) bekezdése a társasági szerződések minősítésére tartalmaz előírásokat. A külföldiek magyarországi befektetéséről szól az évi XXIV. törvény. A törvény kimondja, hogy külföldinek azt kell tekinteni, akit a deviza jogszabályok annak nyilvánítanak. Meghatározza a külföldiek magyarországi befektetéseinek, a külföldiek gazdasági célú letelepedésének és külföldiek önálló vállalkozásának fogalmát. Kimondja azt is, hogy külföldi részvétellel működő társaság más gazdasági társaság alapításában részt vehet, illetve társaságot maga is alapíthat, vagy működő társaságban részesedést szerezhet. Miután ezek a társaságok Magyarországon kerülnek cégnyilvántartásba vételre, ezért felettük törvényességi felügyeletet a cégjegyzéket vezető bíróság gyakorol. Kimondja azonban a törvény azt is, hogy ha nemzetközi szerződés e törvénytől eltérően rendelkezik, a nemzetközi szerződés szabályait kell alkalmazni. A társaság fogalmi eleme, hogy annak több tagja, résztvevője van. A Gt.-nek is ez a főszabálya, lehetővé teszi azonban, hogy korlátolt felelősségű társaság vagy részvénytársaság egy taggal is alapítható legyen. Amennyiben az egyéni vállalkozásról szóló évi V. törvény 15. (1) bekezdése értelmében az egyéni vállalkozó egyéni cégként a cégjegyzékbe bejegyezteti magát, lehetősége nyílik ezt követően arra, hogy a 15/A. (1) bekezdés szerint egyszemélyes korlátolt felelősségű társasággá vagy egyszemélyes részvénytársasággá alakuljon át. Ebben az esetben tehát az egyszemélyes társasági formáció nem is kerülhető el. A Gt. 5. (4) bekezdés értelmében ma már nem tiltott az egyszemélyes társaságnak másik egyszemélyes társaságot létrehozni. A Gt. nemcsak az előzmény nélküli társaság alapítását ismeri, hanem az alapítás sajátos formájának tekinti az átalakulást (egyesülést, szétválást) is. Az átalakulás részletes szabályait a Gt. I. Rész, VI. Fejezet, 3-6. Cím alatt tartalmazza. 4. (1) Gazdasági társaság nem jövedelemszerzésre irányuló közös gazdasági tevékenység folytatására is alapítható (nonprofit gazdasági társaság). Nonprofit gazdasági társaság bármely társasági formában alapítható és működtethető. A gazdasági társaság nonprofit jellegét a gazdasági társaság cégnevében a társasági forma megjelölésénél fel kell tüntetni. (2) Nonproft gazdasági társaság létrejöhet úgy is, hogy a már működő gazdasági társaság legfőbb szerve elhatározza a nonprofit gazdasági társaságként való továbbműködést. (3) Nonprofit gazdasági társaság üzletszerű gazdasági tevékenységet csak kiegészítő jelleggel folytathat, a gazdasági társaság tevékenységéből származó nyereség a tagok (részvényesek) között nem osztható fel, az a gazdasági társaság vagyonát gyarapítja. (4) Nonprofit gazdasági társaság más társasági formába csak nonprofit jellegének megtartásával alakulhat át, nonprofit gazdasági társasággal egyesülhet, illetve nonprofit gazdasági társaságokká válhat szét. (5) Külön törvény határozza meg, hogy a nonprofit gazdasági társaság milyen előfeltételek fennállása esetén minősül közhasznú szervezetnek, és ehhez milyen követelményeket kell teljesítenie. A közhasznú tevékenységet a társasági szerződésben (alapszabályban, alapító okiratban) meg kell határozni. A közhasznú szervezeti minőséget - a társaság alapításakor vagy később - kérelemre a cégjegyzéket vezető megyei (fővárosi) bíróság (a továbbiakban: cégbíróság) állapítja meg. A közhasznú szervezeti jelleget cégnevében a nonprofit gazdasági társaság feltüntetheti. (6) Ha a közhasznú szervezetnek minősülő nonprofit gazdasági társaság jogutód nélkül megszűnik, úgy a tartozások kiegyenlítése után a társaság tagjai (részvényesei) részére csak a megszűnéskori saját tőke összege adható ki, legfeljebb a tagok (részvényesek) vagyoni hányadának teljesítéskori értéke erejéig. Az ezt meghaladó vagyont a cégbíróság a társasági szerződés (alapszabály, alapító okirat) rendelkezései szerint fordítja közcélokra. Ilyen rendelkezés hiányában a cégbíróság a megmaradt vagyont a megszűnő nonprofit gazdasági társaság közhasznú tevékenységével azonos vagy ahhoz hasonló közérdekű célra fordítja. A megteremti a nonprofit gazdasági társaság intézményét. Nyereségszerzésre nem irányuló gazdasági társaság alapítását az évi Gt. 3. -ának (4) bekezdése csak külön törvény felhatalmazása alapján engedte meg. A nonprofit gazdasági társaságra vonatkozó rendelkezések szorosan kapcsolódnak a törvény XIV. fejezetében szereplő átmeneti, módosító és hatályon kívül helyező rendelkezésekhez, amelyek a közhasznú társaság mint jogi személy forma megszüntetését célozzák.
15 A nonprofit gazdasági társaság nem önálló gazdasági társaság, nem önálló cégforma. A gazdasági társaságok mind a négy formája működhet nonprofit jelleggel, de valószínűsíthető, hogy ez a jogi személyiségű formáknál lesz gyakoribb. A társaság nonprofit jellegét a cégnevében fel kell tüntetni. A nonprofit gazdasági társaság - szemben a gazdasági társaság alapformájával, amely üzletszerű közös gazdasági tevékenységre irányul - nem jövedelemszerzésre irányuló, tehát nem nyereségorientált társaság. Ebből a minőségből adódik a gazdasági társaságok alapformájától való alapvető szabályozásbeli eltérés: a társaság üzletszerű gazdasági tevékenységet csak kiegészítő jelleggel folytathat és a társaság esetleges nyeresége a tagok között nem osztható fel. Az esetleges visszaélések megelőzése végett a törvény - éppúgy mint a Ptk. a közhasznú társaságokra nézve - kimondja, hogy nonprofit gazdasági társaság csak másik nonprofit társasági formába alakulhat át, csak nonprofit gazdasági társasággal egyesülhet illetve nonprofit társaságokká válhat szét. A közhasznú szervezetekről szóló évi CLVI. törvény (Kszt.) a Ptk-val azonos fogalomhasználattal, de jelentősen eltérő tartalommal határozza meg a közhasznúság, illetve a kiemelkedő közhasznúság kritériumait (Kszt ). A Kszt. 2. -ában meghatározott közjogi jellegű követelményeknek a nonprofit gazdasági társaság is eleget tehet (366. ). A nonprofit gazdasági társaság a fentiek szerint lehet közhasznú szervezet, de működhet közhasznú minősítés elnyerése nélkül is. Ugyanakkor az egyes kedvezmények (ld. pl. a társasági adóról és az osztalékadóról szóló törvény 6. számú mellékletét) a jövőben nem a jogi személy formájához vagy nonprofit jellegéhez kötődnek, hanem ahhoz, hogy az adott nonprofit gazdasági társaság - a Kszt. fogalmai szerinti - közhasznú tevékenységet folytat. Ha a nonprofit gazdasági társaság egyben közhasznú szervezet is, úgy jogutód nélküli megszűnése esetén a tagoknak csak vagyoni hozzájárulásuk teljesítéskori értéke adható ki, az ezt meghaladó vagyon nem. Ennek sorsáról a társasági szerződésben kell rendelkezni. Ha ilyen rendelkezést a társasági szerződés nem tartalmaz, akkor - az alapítványi szabályokhoz hasonló módon - a cégbíróság a megszűnő társaság által betöltött közfeladatokkal azonos vagy azokhoz hasonló közérdekű célra fordítja a megmaradt vagyont. A közhasznú társaságot mint új jogi személyt a Ptk.-t módosító évi XCII. törvény 3. -a hívta életre. A módosító törvény a Ptk ai közé iktatta be az új rendelkezést. Kimondta, hogy a közhasznú társaságokra a Ptk. mellett a gazdasági társaságról szóló törvény általános, valamint a kft.-re vonatkozó különös szabályait kell alkalmazni. A kht. ilyen formán jogi személyiséggel rendelkező szervezet volt. A Ptk.-nak ez az új rendelkezése január 1-jén lépett életbe. A kht.-ra vonatkozó jogszabályok mellett a közhasznú szervezetekről szóló évi CLVI. törvény (a továbbiakban: Kszt.) életbelépése jelentett nagyobb változást, amely kimondta, hogy bizonyos, a törvényben meghatározott feladatok felvállalása és feltételek megvalósulása esetében közhasznú szervezeti rangot érhet el - más szervezetek mellett - a kht. is. Ez a jogszabály január 1-jén lépett életbe. A Gt. 4. -a azonban csak július 1-jén lépett hatályba, június 30-ig tehát még alapítható volt kht., és eddig lehetett benyújtani a közhasznú társaság cégnyilvántartásba történő bejegyzése iránti kérelmet, azt követően már nem. A bejegyzett/bejegyzésre került közhasznú társaságok pedig két éven belül, tehát június 30-ig kötelesek a szükséges módosításokat elvégezni annak érdekében, hogy az új törvényi rendelkezéseknek megfeleljenek, illetve más nonprofit társasággá átalakuljanak, vagy megszűnésüket határozzák el. Ennek elmulasztása megszűntetéssel járó cégbírósági törvényességi felügyeleti eljárást von maga után július 1. után már megalapítható az új típusú nonprofit társaság a Gt. szerinti bármely társasági formában, azok tehát lehetnek jogi személyek és jogi személyiséggel nem rendelkező nonprofit társaságok július 1. után közhasznú társaság nem alapítható a Gt (1) bekezdése értelmében. A Gt (2) bekezdése alapján július 1. után közhasznú társaság mint cégforma nem létezhet, ez az indoka annak, hogy július 1-jével a Ptk ai is hatályon kívül helyezésre kerülnek június 30-ig közhasznú társaság alatt a régi típusú, még át nem alakult közhasznú társaságot, illetve az új típusú nonprofit társaságot is érteni kell, július 1. után pedig már csak az új típusú nonprofit gazdasági társaság értendő a fogalom alatt. A nonprofit gazdasági társaság a Kszt július 1-jével módosuló 2. (1) bekezdés g) pontja értelmében közhasznú szervezetté minősíthető. A már létező közhasznú társaságokat ez a lehetőség akkor illeti meg, ha társasági szerződésüket a nonprofit társaságokra vonatkozó szabályok szerint módosították. Nonprofit társaság bármely társasági formában létrehozható és működtethető. Törvény kizáró rendelkezése hiányában annak formája nyilvánosan működő részvénytársaság is lehet. A nonprofit társaság célja nem jövedelemszerzés - bár tevékenységével az együtt járhat -, hanem valamely, a társadalom közös szükségleteinek kielégítését szolgáló tevékenység. A nonprofit társaság ennek megfelelően üzletszerű gazdasági tevékenységet csak kiegészítő jelleggel folytathat, az ebből származó nyereség a tagok/részvényesek között nem osztható fel, az a társaság vagyonát gyarapítja. A nyereség felosztásának tilalma a működő társaságokra vonatkozik, a megszűnő nonprofit társaság vagyonszaporulatának felosztására részben eltérő szabályok az irányadóak. A nonprofit társaság szervezeti formaváltására nézve a Gt. kógens előírásokat tartalmaz. Addig, amíg a gazdasági társaságok bármelyike átalakulhat nonprofit társasággá, addig a fordított változásra lehetőség nincs, vagyis nonprofit társaság nem alakulhat át gazdasági társasággá. [Erre a közhasznú társaságok esetében utoljára az évi CXLIV. tv (1) bekezdése alapján június 15-ig volt mód.] A Gt. azonban lehetővé teszi a szervezeti formaváltást más nonprofit társasággá [pl. nonprofit bt. nonprofit kft.-vé alakulhat, és az átalakulás Gt. VI. fejezet 3-6. címei alatt lévő szabályok betartásával a nonprofit társaságok egyesülhetnek (összeolvadhatnak, beolvadhatnak) és szétválhatnak (különválhatnak, kiválhatnak)]. Lezárva: június oldal
16 16. oldal A nonprofit társaság sajátos státuszt, jogállást szerezhet abban az esetben, ha a Kszt. szabályainak megfelelően közhasznú vagy kiemelkedően közhasznú szervezetté való minősítését kéri. A Kszt. 4. -a értelmében közhasznú szervezetté minősíthető nonprofit társaság létesítő okiratának tartalmaznia kell, hogy milyen közhasznú tevékenységet folytat, és nem zárja ki, hogy tagjain kívül más is részesülhessen a közhasznú szolgáltatásban; vállalkozási tevékenységet csak közhasznú céljainak megvalósítása érdekében, azokat nem veszélyeztetve végez; eredményét nem osztja fel; politikai tevékenységet nem folytat. A létesítő okirat említett kötelező tartalmi elemein kívül működésének is vannak speciális szabályai, amelyeket a Kszt. 7. -a tartalmaz. A Kszt. 5. -a kiemelkedően közhasznú szervezet esetében többletelőírásokat tartalmaz. Kiemelkedően közhasznú szervezetté az a nonprofit társaság válhat, amely közhasznú tevékenysége folytán olyan közfeladatot lát el, amelyről törvény vagy törvény felhatalmazása alapján más jogszabály rendelkezése szerint valamely állami szervnek vagy helyi önkormányzatnak kell gondoskodnia, továbbá vállalja tevékenységének és gazdálkodásának sajtó útján való nyilvánosságra hozatalát. A közhasznú szervezeteket, így a nonprofit gazdasági társaságot is különböző adó és egyéb kedvezmények illethetik meg. A közhasznú tevékenységek felsorolását a Kszt. 26. c) pontja tartalmazza. A nonprofit gazdasági társaság közhasznú jellegét már az alapításnál elhatározhatja, de nincs akadálya, hogy a működés során kérje e jogállásának megállapítását és bejegyzését. A társaság tagi összetételét illetően változatlanul irányadónak kell tekinteni a BH szám alatti eseti döntésben írtakat [Kszt. 4. (1) bek. d) pont szerinti politikai pártoktól való függetlenség követelménye]. A közhasznúság fokozatának bejegyzését a nyilvántartást vezető szervnél, adott esetben a cégbíróságnál kell kérelmezni. A nonprofit társaság cégelnevezésébe a nonprofit jelleget fel kell tüntetni, a közhasznú szervezeti minőség feltüntethető. A közhasznú nonprofit gazdasági társaságok feletti törvényességi felügyeleti jogkört - a közhasznú működés tekintetében - az ügyészség gyakorolja. Ha a nonprofit gazdasági társaság megszűnik, a hitelezők kielégítése után megmaradt vagyonnal való rendelkezés lehetősége attól függ, hogy a nonprofit társaság egyben közhasznú szervezet is volt, vagy nem. Közhasznú jogállású társaság esetén a volt tagok vagyoni hozzájárulásukat a vagyoni hányaduk teljesítéskori (alapítás vagy tőkeemelés) értéke erejéig kaphatják vissza, az ezen felül megmaradt vagyont a társasági szerződés szerinti közcélra kell fordítani. Ha a társasági szerződés erről nem tartalmaz rendelkezést, a felhasználás kedvezményezettjét a cégbíróság jelöli ki. Ha a nonprofit társaság nem volt közhasznú jogállású, és a társasági szerződés lehetővé teszi, a vagyon a tagok (részvényesek) között felosztható. 5. (1) Természetes személy egyidejűleg csak egy gazdasági társaságban lehet korlátlanul felelős tag. (2) Kiskorú személy nem lehet gazdasági társaság korlátlanul felelős tagja. (3) Közkereseti és betéti társaság nem lehet gazdasági társaság korlátlanul felelős tagja. (4) Egyszemélyes gazdasági társaság - ha törvény eltérően nem rendelkezik - újabb egyszemélyes társaságot alapíthat, gazdasági társaság egyedüli tagja (részvényese) lehet. Az (1)-(3) bekezdés az évi Gt. 4. (1)-(3) bekezdésének megfelelő szöveget tartalmaz. A törvény 3. -a elvileg bárki számára lehetővé teszi, hogy gazdasági társaságot alapítson, társaságban tag legyen, illetve társasági részesedést szerezzen. Az 5. közérdekvédelmi, illetve hitelezővédelmi szempontból e főszabály alól állapít meg viszonylagos kivételeket. A hitelezők kockázatának csökkentése érdekében természetes személy egyidejűleg csak egy gazdasági társaságban lehet korlátlanul felelős tag, azaz közkeresetű társaság tagja vagy betéti társaság beltagja. Ezt a szabályt egészíti ki a (2) bekezdés azon rendelkezése, mely szerint a Ptk. alapján cselekvőképtelen vagy korlátozottan cselekvőképes kiskorú személy (ahol a polgári jog a vagyoni felelősséget jelentősen korlátozza) egyáltalán nem lehet közkereseti társaság tagja, illetve betéti társaság beltagja. Eddig is érvényesült az a szabály, hogy közkereseti társaság és betéti társaság nem társulhat korlátlan felelősséggel tovább, azaz nem lehet tagja közkereseti társaságnak, illetve nem lehet betéti társaság beltagja. Ugyanakkor nem volt indok fenntartani az egyszemélyes gazdasági társaságra fennálló társaságalapítási, részesedésszerzési tilalmat (Gt. 4. (4) bek.). Az egyszemélyes korlátolt felelősségű társaságokról szóló 89/667/EGK irányelv (12. társasági jogi irányelv) képezi az egyszemélyes társaságokra irányadó hazai szabályok alapját. Az évi Gt. az irányelvi rendelkezések hatályát - helyesen - a részvénytársaságra is kiterjesztette, bár erre kifejezett jogharmonizációs kötelezettség nem áll fenn. Az irányelv - többek között - előírja a tulajdonosi döntés (utasítás) írásba foglalását (dokumentálását) (4. cikk (2) bek.), valamint az egyszemélyes társaság és az egyedüli tag (részvényes) közötti szerződés írásba foglalásának (jegyzőkönyvezésének) kötelezettségét, a rutinszerű szerződések kivételével (5. cikk). Ezen felül a tagállamoknak módjukban áll speciális szankciókat előírni arra az esetre, ha egy természetes személy több társaság egyedüli tagja, vagy ha egy egyszemélyes társaság egyedüli tagja egy másik társaságnak (2. cikk (2) bek.). Ugyanakkor, ezek a sajátos rendelkezések egyrészt nem teremtenek jogalkotási kötelezettséget, másrészt, még ha a tagállam él is az irányelvi felhatalmazással, nem feltétlenül jelenti az évi Gt.-ben szabályozott továbbtársulási tilalom kimondását (Gt. 4. (4) bek.). Nincs tehát olyan irányelvi követelmény, amely a továbbtársulás tilalmának előírását megkövetelné a tagállami jogalkotótól. A gyakorlat részéről ugyanakkor egyöntetű igény mutatkozott az évi Gt. 4. (4) bekezdésében foglalt tilalom eltörlésére, hiszen akadályát képezi annak, hogy - különösen - a nagyobb, többféle tevékenységet folytató vállalatok működésük különböző területeit gazdaságilag, funkcionálisan elkülönítsék. Ráadásul a továbbtársulási tilalom - jellemzően - nem jelent valóságos hitelezővédelmet, mivel könnyen megkerülhető.
17 17. oldal A törvény tehát - főszabályként - nem zárja majd ki, hogy egyszemélyes társaságok további egyszemélyes társaságot alapítsanak, illetve részesedésszerzés útján egyszemélyes gazdasági társaság tulajdonosává váljanak. Természetesen továbbra is mód és szükség lesz arra, hogy különös szintű törvények speciális korlátozásokat írjanak elő (pl. a pártok működéséről és gazdálkodásáról szóló évi XXXIII. törvény 6. (3) bek., Áht. 95. (5) bek.). A Gt. rendelkezése változatlan abban a tekintetben, hogy természetes személynek, kiskorú személynek és közkereseti, illetve betéti társaságnak nem teszik lehetővé azt, hogy a korlátlan felelősséggel vállaljanak, vagy létesítsenek tagsági jogviszonyt. Ez a korlátozó rendelkezés a fent említett személyeknél, közkereseti társaságnál és a betéti társaság beltagjánál tekintendő irányadónak. A rendelkezés indoka, hogy ugyanaz a személy nem állhat helyt teljes vagyonával több hitelező, több társaság hitelezőjének az irányába. E körben tehát irányadónak tekintendőek a kiskorú tagságát érintő, a BH és a BH szám alatt közzétett jogesetek. Az egyéni vállalkozásról szóló évi V. törvény 11. (2) bekezdése nem teszi lehetővé azt sem, hogy egyéni vállalkozó korlátlan felelőséggel járó tagsági jogviszonyt létesítsen. A Gt.-nek viszont teljesen új rendelkezése, hogy lehetővé teszi egyszemélyes gazdasági társaságnak - törvény eltérő rendelkezése hiányában - újabb egyszemélyes társaság alapítását, vagy gazdasági társaságban egyedüli tagsági, részvényesi jogviszony létesítését. Az egyszemélyes társaságra vonatkozó rendelkezéseket kft. esetében a Gt ai, míg részvénytársaság esetén a Gt ai tartalmazzák. A Gt. 16. (1) bekezdés f) pontja nem engedi meg, hogy előtársaság másik gazdasági társaságot alapítson, abban részt vegyen, vagy abban tagsági jogviszonyt létesítsen. E tekintetben változatlanul irányadónak kell tekinteni az EBH , EBH , valamint az EBH szám alatt közzétett döntésekben kifejtett elvi megállapításokat. BH Kiskorúak a kft. tagjai között. BH A kiskorú vagyonáról rendelkező társasági szerződés. EBH Előtársaság cégalapításra nem jogosult. EBH Külföldi vállalkozások magyarországi fióktelepe gazdasági társaság alapítására, illetve azok működésében való részvételre azonban nem jogosult. EBH Előtársaság céget nem alapíthat. 6. (1) Törvény a gazdasági társaság alapítását hatósági engedélyhez (alapítási engedély) kötheti. (2) Ha valamely gazdasági tevékenység gyakorlását jogszabály - ide nem értve az önkormányzati rendeletet - hatósági engedélyhez (a tevékenységi kör gyakorlásához szükséges engedélyhez) köti, a gazdasági társaság e tevékenységét csak az engedély birtokában kezdheti meg, illetve végezheti. (3) Képesítéshez kötött tevékenységet, ha jogszabály - ide nem értve az önkormányzati rendeletet - kivételt nem tesz, gazdasági társaság csak akkor folytathat, ha e tevékenységben személyesen közreműködő tagjai, munkavállalói, illetve a társasággal kötött tartós polgári jogi szerződés alapján a társaság javára tevékenykedők között legalább egy olyan személy van, aki a jogszabályokban foglalt képesítési követelményeknek igazolt módon megfelel. A 6. szövege - egy szövegezési változtatáson túlmenően - az évi Gt. 6. (2)-(4) bekezdésével azonos. Az alapítási és működési engedélyek, illetve a képesítési követelmények terén nincs szükség érdemi változtatásra. A törvény tükrözi azt a helyzetet, hogy vannak olyan hatósági engedélyek, amelyeket az alapítóknak már a gazdasági társaság létrehozása előtt be kell szerezniük, és vannak a tevékenységi kör gyakorlásához szükséges engedélyek. Alapítási engedély például a bank alapításhoz szükséges Pénzügyi Szervezetek Állami Felügyeletének engedélye. Bizonyos tevékenységek kifejtését ugyanakkor a társaság csak hatósági engedély birtokában kezdheti meg, illetve folytathatja. Ezek a tevékenységi kör gyakorlásához szükséges engedélyek (6. (1)-(2) bek.). Alapítási engedélyt csak törvény írhat elő, tevékenységi kör gyakorlásához szükséges engedélyt azonban kormány- és miniszteri rendelet is. Hatósági engedély beszerzésére vonatkozó kötelezettséget önkormányzatok nem határozhatnak meg, mert a decentralizált engedélyeztetés a jogbiztonságot sértené. Az engedélyköteles tevékenységektől meg kell különböztetni a képesítési követelményekhez kötött tevékenységeket. Képesítési követelményt ugyancsak bármely jogforrási formában elő lehet írni, kivéve az önkormányzati rendeletet (6. (3) bek.). Képesítéshez kötött tevékenységet - jogszabályi felmentés hiányában - gazdasági társaság csak akkor folytathat, ha legalább egy olyan személyt foglalkoztat, aki a jogszabálynak megfelelő képesítéssel rendelkezik. Ez a személy lehet mindenekelőtt a társaság tagja, illetve munkavállalója. A törvény azonban lehetővé teszi, hogy nemcsak munkaszerződés, hanem a társasággal (tehát nem a társaság tagjával!) kötött tartós polgári jogi szerződés alapján tevékenykedő is eleget tehessen a képesítési követelménynek. E polgári jogi szerződés elsősorban vállalkozási vagy megbízási szerződés lehet, de a törvény nem zárja ki más típusú, illetve innominat (vegyes) szerződés megkötését sem. A polgári jogviszony tartósságát kétség esetén a bíróságnak kell megítélnie. A Gt. fenntartja a régi Gt.-ből már ismert és jól bevált rendelkezést az alapítási engedélyre, a tevékenységi kör gyakorlásához szükséges engedélyre, valamint a képesítéshez kötött tevékenységre vonatkozó rendelkezéseket illetően. A biztosítókról és a biztosítási tevékenységről szóló évi LX. törvény 57. (1) bekezdés a) pontja kimondja például, hogy a Pénzügyi Szervezetek Állami Felügyeletének engedélyére van szükség biztosító alapításához. Ilyen engedély nélkül tehát a társaság nem jegyezhető be. Ha ezt a tevékenységet gazdasági társaság látja el, annak cégformája csak részvénytársaság lehet.
18 18. oldal Az alapítási engedélytől különbözik az egyes tevékenységi kör gyakorlását lehetővé tevő engedély. Ha a társaság tevékenységi körében engedélyhez kötött tevékenység van, az engedély hiánya nem akadályozza a cég bejegyzését ugyan, de a szóban forgó tevékenységet csak az engedély birtokában lehet folytatni. A Ctv. 24. (1) bekezdés e) pontjának szeptember 1-jével történt módosítása következtében az engedély száma és érvényességének időtartama már nem cégjegyzéki adat [2007. évi LXI. tv. 30. (2) bek. a) pont]. Az autóbusszal végzett menetrendszerinti személyszállításról szóló évi XXXIII. törvény ai előírják például, hogy az ott írt személyszállítási tevékenységek engedély birtokában végezhetők. A (3) bekezdés a képesítéshez kötött tevékenységekről szól. Előírása szerint képesítéshez kötött tevékenységet akkor folytathat gazdasági társaság, ha a tevékenységben közreműködő tagok, munkavállalók vagy társasággal kötött tartós polgárjogi szerződés alapján a társaság javára tevékenykedők között legalább egy olyan személy van, aki a képesítési követelményeknek megfelel. Az egyes ipari kereskedelmi és idegenforgalmi tevékenységek gyakorlásához szükséges képesítésekről szóló 5/1997. (III. 5.) IKIM rendelet igen részletesen felsorol például olyan tevékenységeket, amelyek kellő képesítés birtokában folytathatók. Meg kell említeni, hogy alapítási engedélyről törvény rendelkezhet, tevékenységi kör gyakorlásához szükszéges engedélyt jogszabály - ide nem értve az önkormányzati rendeletet -, végül a képesítéshez kötött tevékenységre vonatkozó kötelezettséget is jogszabály - ugyancsak ide nem értve az önkormányzati rendeletet - írhat elő. 7. (1) Az e törvényben előírt jognyilatkozatokat és határozatokat írásban - ideértve a legalább fokozott biztonságú elektronikus aláírással ellátott elektronikus okiratot is - vagy más bizonyítható módon kell a címzett tudomására hozni. Ha e törvény valamely nyilatkozat megtételére vagy cselekmény elvégzésére határidőt nem állapít meg, a nyilatkozatot vagy a cselekményt haladéktalanul meg kell tenni, illetve haladéktalanul a címzett tudomására kell hozni. (2) Ha az iratot postán küldték el, azt a tértivevényen feltüntetett átvételi időpontban, ajánlott küldemény esetében pedig - az ellenkező bizonyításáig - a feladástól számított ötödik munkanapon a belföldi címzetthez megérkezettnek kell tekinteni. (3) A tagok (részvényesek) a társasági szerződésben (alapszabályban, alapító okiratban) előírhatják a tagsági jogok elektronikus hírközlő eszközök igénybevételével gyakorlásának módját és feltételeit. Tilos ezen eszközök oly módon történő alkalmazása, amely a tagok (részvényesek) egy része számára a joggyakorlást megnehezítené vagy ellehetetlenítené. Ez a rendelkezik a törvény által szabályozott jognyilatkozatokról, és határozatokról, amelyekre nézve változatlanul fennáll az a szabály, hogy a törvényben nem rendezett esetekben mögöttes jogterületként a Ptk. általános szabályait kell alkalmazni (9. (2) bek.). A jognyilatkozatokra és határozatokra, ezek határidejére, a postai kézbesítésre vonatkozó szabályok változatlanok maradtak, de kiegészültek az elektronikus okiratra vonatkozó normákkal, valamint a tagsági jogok elektronikus hírközlő (telekommunikációs) eszközökkel történő gyakorlása lehetőségének biztosításával. Az elektronikus hírközlő eszköz fogalmát az elektronikus hírközlésről szóló évi C. törvény a határozza meg. A jognyilatkozatok tekintetében lényegében három speciális társasági jogi szabály érvényesül. A társasági jogban - a kötelmi jogban általános formaszabadsággal szemben - az írásbeli forma a kötelező. A törvény azt is lehetővé teszi, hogy a jognyilatkozatokat ne írásban, hanem egyéb bizonyítható módon hozzák a címzett tudomására. Az évi Gt. szabályaitól eltérően a törvény kifejezetten kimondja, hogy az írásbeliség követelményének elektronikus okirat is megfelelhet. Az elektronikus aláírásról szóló évi XXXV. törvény 4. -a alapján a törvény úgy rendelkezik, hogy írásbeli jognyilatkozatnak, illetve határozatnak az az elektronikus okirat minősül, amelyet legalább fokozott biztonságú elektronikus aláírással láttak el. Ha a jognyilatkozatot írásban postán küldték el, azt a tértivevényen feltüntetett időpontban kell a belföldi címzetthez megérkezettnek tekinteni. Az ajánlott küldeményre törvényes, bár megdönthető vélelem áll fenn: e küldeményt az ellenkező bizonyításáig a feladástól számított ötödik munkanapon kell megérkezettnek tekinteni. Ez a szabály is csak a belföldi címzettre vonatkozik - a külföldre történő kézbesítésre speciális szabályok az irányadók. Végül a harmadik speciális szabály, hogy ha a törvény valamely nyilatkozat megtételére, illetve jogcselekmény elvégzésére speciális határidőt nem állapít meg (pl. a kizárási keresetre a 47. (3) bek.), úgy a nyilatkozatot, illetve cselekményt azonnal (a törvény kifejezésével élve haladéktalanul ) meg kell tenni. A (3) bekezdése teljesen új rendelkezést tartalmaz, hiszen lehetővé teszi, hogy a társasági szerződés rendelkezése alapján a tagok tagsági jogaikat elektronikus hírközlő eszközök útján gyakorolják. Ezzel kapcsolatban a (3) bekezdés második mondata általános alapelvet fogalmaz meg: nem lehet ezen eszközöket olyan módon használni, hogy ezzel a tagok egy részének joggyakorlása nehezebbé váljon. Ez ugyanis ellentétes lenne a tagok jogegyenlőségével. A taggyűlésen, illetve a közgyűlésen való részvétel ezen módjára vonatkozó részletesebb törvényi előírásokat a 145. és a tartalmazza. Érdemes jelezni, hogy - ügyrendjének előírása alapján - a felügyelőbizottság, illetve a részvénytársaság igazgatósága/igazgatótanácsa is tarthatja üléseit telekommunikációs kapcsolat igénybevételével (34. és 243. ) A Gt.-nek ez a rendelkezése egyértelműen leszögezi, hogy a Gt.-ben írt jognyilatkozatokat és határozatokat írásban vagy más bizonyítható módon kell a címzett tudomására hozni. Az írásbeliséggel egyenértékű a legalább fokozott biztonságú elektronikus aláírással ellátott elektronikus okirat. Az elektronikus aláírásról szóló évi XXXV. törvény (a továbbiakban: Eat.) pontja értelmében elektronikus dokumentum: elektronikus eszköz útján értelmezhető adategyüttes. Az Eat pontja szerint pedig fokozott biztonságú elektronikus aláírás az az elektronikus aláírás, amely alkalmas az aláíró azonosítására vagy egyedülállóan az aláírás az aláíróhoz köthető, vagy olyan eszközökkel hozták létre, amelyek kizárólag az aláíró befolyása alatt állnak, és a dokumentum tartalmához olyan módon kapcsolódik, hogy minden - az aláírás elhelyezését követően a dokumentumon tett - módosítás érzékelhető.
19 19. oldal A Gt. lehetőséget ad arra, hogy a tagok a létesítő okiratokban lehetővé tegyék tagsági jogaik elektronikus hírközlő eszközök igénybevételével történő gyakorlását. Az elektronikus hírközlésről szóló évi C. törvény pontja alatt meghatározza az elektronikus hírközlő eszköz fogalmát, mely szerint az elektronikus hírközlő berendezések és a kapcsolódó eszközök összessége, ideértve az antennákat is. A törvénynek e rendelkezése alapján lehetőség lesz például arra, hogy taggyűléseket, közgyűléséket telekommunikációs eszközök igénybevételével bonyolítsanak, amelyre például a Gt a a taggyűlés megtartása esetében is lehetőséget biztosít. Vannak olyan jognyilatkozatok, amelyek megtételére a Gt. vagy más jogszabály határidőt állapít meg. Amennyiben a határidőre vonatkozóan nincsen jogszabályi rendelkezés, úgy a társasági jognyilatkozatokat haladéktalanul meg kell tenni. Postai kézbesítés esetében, ha az tértivevénnyel történik, az átvétel időpontja a tértivevényen feltüntetett időpont, ajánlott küldemény esetében pedig a postára adástól számított ötödik nap. A vélelem megdönthető. 8. (1) A gazdasági társaságnál foglalkoztatott munkavállalók jogaira és kötelezettségeire, valamint a munkaügyi kapcsolatokra a Munka Törvénykönyve rendelkezéseit kell alkalmazni. (2) A gazdasági társaság vezető állású munkavállalónak minősülő alkalmazottai feladatkörükben a társaság érdekeinek elsődlegessége alapján kötelesek eljárni. (3) A gazdasági társaság munkavállalóinak a társaság működésének ellenőrzésében való részvételét a szabályozza. A törvény a gazdasági társaságok szervezetét és működését, a tagok jogait és kötelezettségeit, a társaság harmadik személyekkel szembeni polgári jogi viszonyait, illetve a társaság és a tagok közötti belső jogviszonyokat szabályozza. Szabályozása tehát nem érinti a munkajogot. A gazdasági társaság ugyanakkor - akár jogi személy, akár nem - cégneve alatt munkáltató, tehát munkáltatói jogokat gyakorolhat a társaság munkavállalóival szemben. A munkaszerződésekre, a társaságnál foglalkoztatott munkavállalók jogaira és kötelezettségeire természetesen a Munka Törvénykönyvének előírásai vonatkoznak. Hasonló a helyzet az un. kollektív munkajoggal is. A munkaügyi kapcsolatokra, a szakszervezetek, illetve az üzemi tanács jogosítványaira, a kollektív szerződésre stb. ugyancsak a Munka Törvénykönyve vonatkozik. E tekintetben tehát a tartalma megegyezik az évi Gt. 8. -ával. A dolgozói participációra vonatkozó normákat a törvény érdemben változatlan formában tartja fenn, bár jelentősen növeli az üzemi tanács és a társaság ügyvezetése mozgásterét azáltal, hogy a törvény előírásaitól - a felek megállapodása alapján - eltérést enged ( ). Tartalmi újítást jelent a (2) bekezdésében foglalt szabály, amely a társaság vezető tisztségviselőire vonatkozó követelménnyel (30. (2) bek.) egyezően a vezető állású munkavállalókra nézve is kimondja, hogy feladatkörükben a társaság érdekeinek elsődlegessége alapján kötelesek eljárni. Vezető állású munkavállaló az, akit a Munka Törvénykönyve illetve az adott társaság társasági szerződése vagy szabályzata annak minősít. A gazdasági társaság munkavállalóira is irányadónak kell tekinteni a Munka Törvénykönyvéről szóló évi XXII. törvényt (a továbbiakban: Mt.) Az Mt /D. -ai a vezető állású munkavállalóra eltérő szabályokat rendelnek alkalmazni. A Gt. új, szeptember 1-jétől hatályos 22. (2) és (3) bekezdése értelmében a vezető tisztségviselő saját társaságával munkaviszonyban állhat. Társasági szerződés eltérő rendelkezése hiányában azonban az egyszemélyes társaság tagja, illetve a betéti társaság és közkereseti társaság üzletvezetésre egyedül jogosult tagja e feladatát munkaviszony keretében nem láthatja el. A Gt. változatlanul lehetővé teszi azt, hogy a társaság munkavállalói a gazdasági társaság működésének ellenőrzésében részt vegyenek. Erre akkor van lehetőség, hogy ha a gazdasági társaság teljes munkaidőben foglalkoztatott munkavállalóinak létszáma éves átlagban a kétszáz főt meghaladja. Az üzemi tanácsról az Mt ai rendelkeznek. 9. (1) A tagok (részvényesek) e törvény, illetve más jogszabályok keretei között a társasági szerződés (alapszabály, alapító okirat) tartalmát szabadon állapíthatják meg, e törvény rendelkezéseitől azonban csak akkor térhetnek el, ha ezt a törvény megengedi. Nem minősül a törvénytől való eltérésnek olyan további rendelkezés társasági szerződésbe (alapszabályba, alapító okiratba) való foglalása, amelyről e törvény nem szól, ha a rendelkezés nem áll ellentétben a társasági jog általános rendeltetésével, vagy az adott társasági formára vonatkozó szabályozás céljával, és nem sérti a jóhiszemű joggyakorlás követelményeit. (2) A gazdasági társaságoknak és tagjaiknak (részvényeseinek) e törvényben nem szabályozott vagyoni és személyi viszonyaira a Polgári Törvénykönyv (a továbbiakban: Ptk.) rendelkezéseit kell megfelelően alkalmazni. BDT I. Ha a társasági szerződés értelmében a taggyűlés határozatképességéhez valamennyi tag jelenlétére van szükség, akkor az egyik kft.-tag távollétében érvényes taggyűlési határozat olyan kérdésben sem hozható, amelyre nézve a távollévő tag szavazati joggal nem rendelkezett. A (1) bekezdése az évi Gt.-vel egyezően kimondja az alapítók (tagok) társulási szabadságát, ugyanakkor azt is rögzíti, hogy a törvény rendelkezései általában kógensek, amelyektől akkor lehet eltérni, ha ezt a törvény megengedi. Ugyanakkor a vállalkozói szabadság növelése és a vonatkozó bírói gyakorlat bizonytalanságának feloldása érdekében az (1) bekezdés második mondata kimondja, hogy nem minősül jogszabálysértésnek a törvényben nem szereplő rendelkezés társasági szerződésbe való felvétele, azaz többletszabály alkalmazása, mintegy a törvényt kiegészítve. A többletrendelkezéseknek azonban van egy garanciális korlátja: a rendelkezés nem állhat ellentétben a társasági jog alapelveivel, az adott társasági forma jogi lényegével, illetve a jóhiszemű joggyakorlás követelményeivel.
20 20. oldal A törvény mögöttes jogterülete változatlanul a Ptk. A Ptk. kiegészítő alkalmazásánál azonban az új szöveg a megfelelően kitétellel gazdagodott. Ennek az oka az, hogy a Ptk. több szabályát nem lehet szó szerint alkalmazni a társaságokra. A Ptk. szerződéses általános rendelkezései ugyanis a kétszemélyes cserekötelmekre vannak modellezve, a társaság viszont tipikusan több alanyú együttműködési szerződés (9. (2) bek.). A Gt. egységesen és alapvetően a kógens jogszabályi rendezés elvét követi. Ezért a tagok a törvény rendelkezéseitől csak akkor térhetnek el, ha ezt a törvény megengedi. Nem zárja el azonban a tagokat a Gt. attól, hogy bizonyos, a törvényben nem szabályozott esetre nézve rendelkezéseket fogalmazzanak meg. E tekintetben figyelemmel kell lenni arra, hogy a tagok által a törvényben meghatározottakon kívül felvett további rendelkezések összhangban legyenek a Gt. rendelkezéseivel, illetve egyéb jogszabályi előírásokkal. A Gt. mögöttes jogterülete változatlanul a Polgári Törvénykönyv. A Polgári Törvénykönyv szabályai azonban csak akkor jöhetnek számításba, ha a Gt. az adott kérdésben nem tartalmaz rendelkezést. 10. (1) Társasági jogvitának minősül a) a gazdasági társaság és tagjai (részvényesei) - ideértve a kizárt vagy a társaságtól egyébként megvált korábbi tagot is - közötti, a társasági jogviszonyon alapuló valamennyi jogvita; b) a tagok (részvényesek) egymás közötti jogviszonyában a társasági szerződéssel (alapszabállyal, alapító okirattal) kapcsolatban, vagy a társaság működésével összefüggésben keletkezett jogvita; c) a 45. (2) bekezdése szerinti jogvita; valamint d) a 64. szerinti jogvita. (2) Az (1) bekezdés a) és c) pontjában szereplő társasági jogvitában a tagok (részvényesek) a társasági szerződésben (alapszabályban, alapító okiratban) állandó vagy eseti választottbíráskodást köthetnek ki, továbbá az (1) bekezdés b) és d) pontjában megjelölt társasági jogvitát az érintett felek megállapodással, a megállapodásuk szerinti állandó vagy eseti választottbíróság elé vihetik. (3) A választottbírósági eljárásra - ha e törvény másként nem rendelkezik - a választottbíráskodásról szóló évi LXXI. törvény előírásai az irányadók. A világosabb törvényszerkezet érdekében a társasági jogviták körének meghatározása, valamint a választottbírósági klauzula a közös szabályok I. fejezetében kerül elhelyezésre (10. (2) bek.). A törvény mögöttes jogszabályként megtartja a választottbíráskodásról szóló évi LXXI. törvényt, azonban az évi Gt.-nél differenciáltabban szabályozza a társasági jogvitákban a választottbíráskodás igénybevételét. Társasági jogvitának minősül a társaság és a tag (ideértve a kizárt, valamint a társaságtól egyébként megvált tagot) közötti, a társasági jogviszonyból eredő valamennyi jogvita, a tagok között a társasági szerződéssel illetve a társaság működésével összefüggő jogvita, a társaság legfőbb szerve határozatának bírósági felülvizsgálata (45. (2) bek.), továbbá a tényleges vállalatcsoport fennálltának bíróság általi megállapítása (64. ). A társaság és a tag közötti jogvitára nézve megmarad az évi Gt. azon szabálya, hogy a választottbíróság igénybevételéről a társasági szerződésben kell rendelkezni, és egy meghatározott állandó illetve eseti választottbíróságot kell megjelölni. Ugyanez vonatkozik a társaság legfőbb szerve határozatának felülvizsgálatára. A tagok egymásközti jogvitáiban bármikor megállapodhatnak választottbíróság igénybevételében, akár különböző választottbíróságok is dönthetnek ügyeikben. Értelemszerűen ez a szabály irányadó az érintett felekre abban az esetben, ha a tényleges vállalatcsoport fennálltának megállapítását kérik (64. ). A külföldiek magyarországi befektetéseiről szóló évi XXIV. törvény 44. -a, amely szerint, ha a társaságnak külföldi tagja van külföldi választottbíróság vehető igénybe, arra a téves értelmezésre adott alapot, hogy külföldi választottbíróság csak akkor vehető igénybe, ha a társaságnak a választottbírósági kikötés felvételének időpontjában legalább egy külföldi tagja van. Hangsúlyozni kell, hogy a törvény ilyen korlátozást nem tartalmaz, tehát csak magyar tagokból álló gazdasági társaságnál felmerülő jogvita eldöntésére is ki lehet kötni külföldi választottbíróságot. A Gt. a társasági jogvitáknak négy alapcsoportját határozza meg. E körbe tartozik az (1) bekezdés a) pont szerint a gazdasági társaság és tagjai közötti, a társasági jogi jogviszonyon alapuló valamennyi jogvita (akkor is, ha a tag a társaságtól korábban megvált vagy őt kizárták); a b) pont szerint a tagok egymás közötti jogviszonyában a társasági szerződéssel vagy társaság működésével összefüggésben keletkezett jogvita; a c) pont alapján a társasági határozatok megtámadásával kapcsolatos jogvita, ha a támadott határozatot a társaság legfőbb szerve hozta; végül a d) pont értelmében a tényleges vállalatcsoport létrejöttének megállapítására irányuló jogvita.
T/1$10. számú. törvényjavasla t. az egyes cégjogi és társasági jogi tárgyú törvények módosításáról
MAGYAR KÖZTÁRSASÁG KORMÁNYA T/1$10. számú törvényjavasla t az egyes cégjogi és társasági jogi tárgyú törvények módosításáról Előadó: Dr. Navracsics Tibor közigazgatási és igazságügyi miniszte r Budapest,
III. évfolyam GM szak TANTÁRGYI ÚTMUTATÓ Vállalkozási jog ismeretek 2014/2015. I. félév 1 TANTÁRGYI ÚTMUTATÓ Tantárgy megnevezése Vállalkozások jogi ismerete Tantárgy jellege/típusa: Szakalapozó Kontaktórák

matches:
sui generis
Bíróság
Bíróság
bíróság
bíróság
bíróság