text:
Statement by the Financial Stability Board of the Hungarian National Bank on the payment system	14 June 2017	New anti-money laundering act in Hungary	2 June 2017	"praised as having deep knowledge of both financial law and banking and insurance operational processes"	(The Legal 500 - 2014)	The recast EU regulation on insolvency proceedings will enter into force soon	2 June 2017	"has particular expertise in regulatory matters"	(The Legal 500 - 2014)	Péter Gárdos elected as board member of Advoc	30 May 2017	Annulment of arbitration award	22 May 2017	"An excellent local firm that certainly deserves to be mentioned."	(Chambers Europe 2014)	"It is a very highly regarded Hungarian firm."	(Chambers Europe 2014)	"An independent firm with a very good name for capital markets."	(Chambers Europe 2014)	"A very strong local firm with a specialist knowledge of representing financial institutions."	(Chambers Europe 2014)	"strong player in the local market"	(Chambers Europe 2013)	"peers praise the team's enviable regulatory practice and banking litigation capabilities"	(Chambers Europe 2013)	"A go-to firm for local banking and finance matters."	(Chambers Europe 2013)	"particularly praised for its significant experience of local capital markets matters"	(Chambers Europe 2013)	"highly recommended for its extremely skilled lawyers"	(Chambers Europe 2013)	"a well-known player in the market"	(Chambers Europe 2013)	"traditionally known for its banking and finance activities"	(Chambers Europe 2013)	"renowned for the academic credentials of its lawyers, in addition to its day-to-day practice work"	(Chambers Europe 2013)	"a committed and experienced team"	(Chambers Europe 2012)	"praised for the strong academic background of its highly active lawyers, which is combined with a marked practicality"	(Chambers Europe 2012)	"extremely strong reputation for its capital markets and banking and finance abilities"	(Chambers Europe 2012)	"excellent client service"	(Chambers Europe 2012)	"István Gárdos praised for his highly-reputed skill, both academically and in the market"	(Chambers Europe 2012)	"solid knowledge of local banking and regulatory law"	(Chambers Europe 2012)	"team of strong individuals"	(Chambers Europe 2012)	"highly regarded for its expertise in banking and finance and capital markets"	(Chambers Europe 2012)	"highly regarded for its comprehensive knowledge on the regulatory front"	(Chambers Europe 2011)	"Has very ghighly regarded knowledge - it knows the market inside out."	(Chambers Europe 2011)	"best known for its prowess in questions regarding banking and capital markets"	(Chambers Europe 2011)	"Gárdos, Füredi, Mosonyi, Tomori Law Office and Gárdos István - recommended in Restructuring and Insolvency"	(PLC Cross-border Restructuring and Insolvency H.book 2011)	"Gárdos, Füredi, Mosonyi, Tomori Law Office - recommended in Capital Markets"	(PLC Cross-border Capital Markets Handbook 2011)	"Leaders in their field"	(Chambers Europe 2011)	"Gárdos István - Leading dispute resolution lawyer"	(PLC Cross-border Dispute Resolution Handbook 2011)	"the best local Hungarian banking and finance boutique"	(Chambers Global 2007)	"this firm manages to be involved in many of the significant deals, and has a great client base"	(Chambers Global 2007)	"widely recognised for its regulatory-related work and mid-size transactions both of which require Hungarian specificities and a more flexible approach"	(Chambers Global 2007)	"this smaller, local outfit punches above its weight in a number of areas"	(Chambers Global 2009)	"well regarded for its corporate/M&A practice, it offers particular experience in telecoms, media and employment issues and also has a history of acting in privatisations"	(Chambers Global 2009)	"it has an excellent reputation and is certainly one of the leading independent Hungarian firms"	(Chambers Global 2009)	"known and rated in the Hungarian legal market for its work with banks and other financial institutions setting up in Hungary"	(Legal 500 2009) "specialist in banking practice"	(Legal 500 2009)	"one of the most reliable domestic firms in the market when it comes to dealing with banking transactions"	(Chambers Europe 2009)	"its dedication to regulatory matters is a rarity among leading firms"	(Chambers Europe 2009)	Assignment and option as security (in Hungarian)
Author: István Gárdos - Péter Gárdos download Gazdaság és Jog, 2004/4. 14-19. o
Az engedményezés és a vételi jog biztosítéki célú alkalmazásaA fiduciárius biztosítékokról általában Fiduciárius biztosíték alatt az olyan jogügyleteket értjük, amelyekben a tulajdonjog, tulajdonjog megszerzésére vonatkozó jog (opció) illetve követelés vagy jog jogosulti pozíciója biztosítéki szerepet tölt be. A biztosítéki pozíció létesítése úgy történik, hogy a hitelező dologi (vagy ahhoz hasonló jellegű) jog formájában többet (tulajdonjogot, opciós jogot, engedményesi státuszt stb.) kap, mint amennyit a biztosítéki cél kívánna, és ebből a többől az adós és a hitelező közötti belső viszonyban, kötelmi korlátok, kötelezettségek beépítésével vesznek vissza. A fiduciárius biztosítékok tipikus esetében, a biztosítéki tulajdon-átruházásnál például egy hiteljogviszony adósa a hitelezőre átruházza valamely vagyontárgy tulajdonjogát, azonban a tulajdonátruházás célja biztosítéknyújtás, és erre tekintettel a felek megállapodása szerint a hitelező által megszerzett tulajdonjog több tekintetben korlátozott, így különösen a hitel megfizetésekor a hitelező köteles a tulajdonjogot visszaruházni az adós részére. Az ügylet bizalmi jellegű, mert a dolog (jog, követelés) megszerzője harmadik személyekkel szemben teljes körű jogosultként jelenik meg, az átruházó csupán kötelmi alapon léphet fel vele szemben, és nem léphet fel olyan jóhiszemű harmadik személyekkel szemben, akikre a dolog megszerzője azt átruházta. Az imént tipikusként említett biztosítéki átruházás mellett a tulajdonjoghoz kapcsolódó egyes intézmények, elsősorban a tulajdonjog-fenntartás, a visszavásárlási jog és a vételi jog szintén alkalmasak fiduciárius biztosítéki pozíció létrehozására. E cikkben kiemelten foglalkozunk az engedményezés és a vételi jog biztosítéki célú alkalmazásával. A biztosítéki átruházás alkalmazásának köre és indítékaiA fiduciárius biztosítéki megoldásokat a gyakorlatban a hitelezői pozíció erősítése érdekében alkalmazzák. A piac különböző szegmensei azonban jelentős eltéréseket mutatnak.A fiduciárius biztosítékok alkalmazásának mozgatórugója, hogy a zálogjoghoz képest számos – tényleges vagy látszólagos – előnyt nyújt a hitelezők számára. Ezek a következők: (1) A biztosíték létesítése olcsóbb és egyszerűbb. A magyar jogban nem létezik az a két probléma - ami számos helyen az elsődleges indítéka a bizalmi biztosítéki megoldások alkalmazásának -, hogy ingó dolgon jelzálogjog nem alapítható, illetve, hogy követelés elzálogosítása nem lehetséges a kötelezett értesítése nélkül. Ennek ellenére a zálogjog alapításának vannak olyan követelményei, amelyek elkerülése előnyös lehet a felek számára; ilyen elsősorban a szerződés közokiratba foglalása és a jelzálogjog nyilvántartásba való bejegyzése. (2) A biztosítéki pozíció erősítése. A zálogjog korlátolt dologi jog, amely csupán a követelés érvényesítését teszi lehetővé abban az esetben, ha megnyílik a hitelező követelése érvényesítésének joga, mégpedig úgy, hogy a tulajdonjog megszerzése még ekkor is kizárt. A hitel törlesztése esetén a dologi jog, járulékos jellegénél fogva, automatikusan megszűnik. A fiduciárius biztosítéki konstrukciók ezzel szemben a tulajdonjogot állítják a hitelezői követelés kielégítésének szolgálatába, a hitelező a biztosíték tulajdonosa mindaddig, amíg annak tulajdonjogát át nem ruházza (az adósra vagy egy harmadik személyre). A jogosult tehát a követelés fennállásának teljes időtartama alatt a lehető legerősebb dologi jogi pozícióban van. (3) A követelés érvényesítése egyszerűbb. Szigorúan (formálisan) véve a követelés folyamatosan ki van elégítve a tulajdonjog által; a fedezet esetleges értékesítése csupán ennek pénzre váltása. Nem vonatkoznak rá sem a hitelezői követelések érvényesítésére vonatkozó általános szabályok, sem pedig a zálogjog bírósági végrehajtás útján, vagy a végrehajtási eljáráson kívüli érvényesítésére vonatkozó szabályok. A zálogjog érvényesítése szabályozott rendben történik, amely biztosítja a következőket:a zálogtárgyak értékesítése azok valódi értékén történjen,az egyéb dologi jogi jogosultak érdekeiket érvényesíthessék,az adóssal elszámoljanak, a maradványt megkapja.A bírósági végrehajtás, valamint a zálogjog végrehajtási eljáráson kívüli érvényesítésére vonatkozó kötelező szabályok célja a fair eljárás biztosítása, az adós és a hitelező érdekeinek kiegyensúlyozott figyelembe vétele. A biztosítéki átruházás célja az, hogy ezek a - hitelező számára korlátként megjelenő - szempontok és követelmények vagy egyáltalán ne, vagy pedig csupán szerződéses alapon és mértékben érvényesüljenek.A biztosított követelés jobban érvényesíthető az adós fizetésképtelensége esetén. A zálogjog mint dologi biztosíték alapvető célja, hogy biztosítsa a követelés kielégítését abban az esetben is, ha az adós fizetésképtelenné válik. E cél érvényesülését azonban bizonyos mértékben korlátozzák a csődjogi szabályok azzal, hogy a zálogtárgy a csődvagyon részét képezi és a zálogjoggal biztosított követelés is csak a felszámolási eljárás keretében kerül kielégítésre. Erre a korlátozásra az adós és a zálogjogos hitelező viszonyán túlmutató okból, harmadik személy hitelezők érdekeire tekintettel kerül sor. A biztosítéki átruházás egy lényeges célja e korlátozás elkerülése. Az ügylet azt célozza, hogy a fedezetül szolgáló javak a továbbiakban ne képezzék az adós tulajdonát, így ne legyenek részei a csődvagyonnak, azaz ne képezzék a felszámolási eljárás tárgyát; ennek következtében a biztosítéki átruházással biztosított hitelező abszolút elsőbbségi kielégítési joggal rendelkezzék, kielégítési jogait ne érintse az adós elleni esetleges felszámolási eljárás.A biztosítéki átruházás és az egyéb fiduciárius biztosítékok vizsgálata során az itt írt törekvéseket ezen ügyletek lényeges tartalmi elemének tekintjük, azaz feltételezzük, hogy ezek olyan ügyletek, amelyek tipikusan az előzőekben bemutatott célok elérésére irányulnak, ezért végső soron a kérdés ezen törekvések jogszerűségének és jogpolitikai megengedhetőségének megítélése.A fiduciárius biztosítékok a hatályos jog fényében A biztosítéki átruházás következő sajátosságai miatt visszatérően felvetődik az a kérdés, hogy ez az ügylet jogszerű-e:A biztosítéki átruházás fiduciárius jogviszony keretében valósul meg, de a fiduciárius jogviszonyoknak a magyar jogban nincs sem átfogó szabályozása, sem pedig kialakult gyakorlata, a fiduciárius ügyletekkel kapcsolatban számos kérdésben jogbizonytalanság van.A fiduciárius ügyletek esetében a felek közötti belső viszony és a harmadik személyek számára mutatott jogviszony lényegesen eltér egymástól. A jogi látszat és a valóság eltérése miatt nem érvényesül a publicitás, amely a dologi jogok és a hitelezővédelem körében alapvető követelmény. Így ez a konstrukció – bár nem feltétlenül ezt célozza, de - alkalmas kötelező jogszabályi előírások kijátszására és hamis látszatot kelt a vagyoni helyzet tekintetében.A biztosítéki átruházás célja hitelezői követelés fedezetéül szolgáló dologi biztosíték alapítása, ezáltal a biztosítékul szolgáló vagyon elvonása az adós egyéb hitelezői elől. Mindez nem szabályozott módon történik, és az így létrehozott biztosíték lényeges pontokon eltér a dologi biztosítékok klasszikus formája, a zálogjog esetén érvényesülő kógens szabályoktól.A biztosítéki átruházás gazdaságilag legfontosabb eseteiben az átruházott vagyon továbbra is az átruházó birtokában, használatában és – legalábbis a látszat szerint – a rendelkezése alatt áll. Ez megkérdőjelezi az átruházás tényleges megtörténtét illetve a birtoklás jogszerűségét.A zálogjog mint kizárólagos dologi biztosítékA fiduciárius biztosítékok jogi megítélése során alapvető annak tisztázása, hogy a magyar jogban a zálogjog az egyedüli dologi biztosíték, vagy pedig csupán egy tipikus biztosíték, amely mellett tetszőleges számban létesíthetők atipikus dologi biztosítékok.Ha a szerződéses szabadság alapvető elvéből indulunk ki, természetesen a válasz az, hogy a felek az általuk kitűzött cél elérése, az adott esetben dologi biztosíték létesítése érdekében bármilyen nekik tetsző jogi formát alkalmazhatnak, feltéve, hogy nem ütközik jogszabályi tilalomba. Ezzel szemben, ha közelebbről vizsgáljuk a hatályos jogot, azt látjuk, hogy abban a zálogjog nem a lehetséges dologi biztosítékok egyikeként, hanem az egyedüli dologi biztosítékként szerepel. Egyértelmű például, hogy a csődtörvényben és a végrehajtási törvényben nem azért szerepel a zálogjog (és az óvadék), mert a szabályozás hatályát a dologi biztosítékok közül egyedül a zálogjogra kívánták kiterjeszteni, hanem azért, mert a magyar jog nem ismer más dologi biztosítékot. Ha a dologi biztosíték nyújtása mint cél több jogi formában is megvalósítható lenne, akkor ezekben a jogszabályokban nem a zálogjog, hanem valami olyan általános kifejezés szerepelne, amely magában foglalja a zálogjog mellett valamennyi hasonló jellegű dologi biztosítékot. A biztosítéki tulajdonátruházásra éppen az csábítja a jogalkalmazókat, hogy az említett jogszabályok nem terjednek ki az ilyen típusú ügyletekre. Úgy gondoljuk, hogy csak a jogrendszer egységére vonatkozó követelmények figyelmen kívül hagyásával lehet ebből azt a következtetést levonni, hogy az ilyen ügyletek jogszerűek és az említett szabályok hatályán kívül esnek. Ha ezt a hibát nem akarjuk elkövetni, akkor csak az a következtetés adódik, hogy a hatályos magyar jog nem ismeri el érvényesnek az ilyen átruházó ügyleteket. Ugyanerre a következtetésre juthatunk az óvadékra vonatkozó szabályozás alapján is. Az óvadék közvetlen kielégítési jogot biztosít a jogosult számára, azaz részleges (mert az elszámolási kötelezettséggel korlátozott) kivételt jelent a lex commissoria tilalma alól, és ezáltal jelentősen közelíti a zálogjogot a biztosítéki tulajdonátruházás révén elérni kívánt célhoz. Az óvadék azonban a lehetséges biztosítékoknak egy szűk körére korlátozódik: a pénzre és az értékpapírokra. Ezek a dolgok sajátosak, mert értékük egyértelműen megállapítható, és ezért az adóssal való korrekt elszámolás nem igényli a biztosítékok értékesítését. E sajátosságokra tekintettel az Európai Unió országaiban az ilyen jellegű biztosítékokra külön szabályozás érvényesül, amely számos tekintetben eltér az általános biztosítéki jog megoldásaitól. Nyilvánvaló ezért, hogy e területen a magyar jogban is speciális, a pénzügyi eszközök és piacok sajátosságait figyelembe vevő szabályozásra van szükség. További lényeges körülmény, hogy a csődjogi szabályozás kiterjed az óvadékra is, és – bizonyos, a fizetési rendszereket érintő kivételekkel – a zálogjoggal megegyezően kezeli azt. Az óvadék tehát nem eredményez (csőd-)jogon kívüli helyzetet, csupán bizonyos, a törvényben pontosan meghatározott kivételes szabályok érvényesülését. A törvényben meghatározott körön kívül az óvadék szabályai nem érvényesülhetnek; ha az óvadék tárgya más dolog, a zálogjog szabályait kell alkalmazni, függetlenül attól, hogy a felek miként rendelkeztek. Úgy gondoljuk, hogy ez a szabályozás egyértelmű kifejezésre juttatása annak a jogalkotói szándéknak, hogy az itt meghatározott kivételtől eltekintve nem létesíthető olyan dologi biztosíték, amely a hitelező részére a zálogjogtól eltérő szabályok szerint teszi lehetővé a követelése érvényesítését.A zálogjogi szabályozásban megjelenő követelmények nem zálogjog-specifikusak, hanem a jogrend általános elveiből fakadnak, amely elvek még a zálogjog ellenére, annak korlátjaiként is érvényesülnek. A hitelezés a modern gazdasági rendszerek nélkülözhetetlen eleme, ezt a jog a hitelezői követelések érvényesítését elősegítő eszközökkel támogatja. Az ezekre az eszközökre vonatkozó szabályozásnak ugyanakkor lényeges elemét képezi az adós és a többi hitelező jogos érdekeinek védelme, a nyilvánosság, a szigorú elszámolás, a hitelezők meghatározott kielégítési rendje stb. E követelmények kógens szabályokban jelennek meg, ez a jogterület szorosan kapcsolódik a dologi joghoz, és túllép a felek magánautonómiájának körén. Ezt is figyelembe kell venni a dologi biztosítékok kreálására vonatkozó szerződéses szabadság kérdéseiben való állásfoglaláskor. A zálogjog mint korlátolt dologi jog kifejezetten a szembenálló érdekek kiegyensúlyozására lett kidolgozva. „A korlátolt dologi jogok eseteiben lényegileg mindig azt látjuk, hogy az önmagukban egységet alkotó javak egyidejűleg, különböző módokon, több személynek az érdekét szolgálják.” Ez az, amit a fiduciárius megoldások nem, vagy csak nagyon korlátozott mértékben tudnak megoldani (még, ha el is tekintünk attól a körülménytől, hogy az ezt az utat választó feleknek – legalábbis a domináns pozícióban lévő hitelezőnek - általában nem is áll szándékukban ezeknek az érdekeknek a kiegyensúlyozott figyelembe vétele). Az egyéb dologi jogok rendeltetése nem a biztosítéknyújtás, amikor ilyen szerepben alkalmaznak nem erre rendeltetett dologi jogokat, abból csak zavar keletkezik.Mindezek alapján úgy gondoljuk, hogy a dologi biztosíték létesítése tekintetében a típusszabadság nem érvényesül; e gazdasági cél elérésének egyetlen jogszerű módja a törvényben szabályozott dologi biztosítékok (elsősorban a zálogjog) alkalmazása.Jogszabály megkerülésére irányul-e a biztosítéki átruházás?A biztosítéki átruházást vizsgálva nyilvánvaló, hogy a lehető legteljesebb jogosítványokat magában foglaló tulajdonjog szabályaiból hiányoznak azok a korlátok, amelyeket a jogalkotó a zálogjog szabályaiba éppen annak biztosítéki jellegére tekintettel épített be. Ezek a korlátok hosszú jogfejlődés eredményeként alakultak ki, és rendeltetésük, hogy kiegyensúlyozott pozíciót biztosítsanak adós és hitelező, valamint az adós különböző hitelezői között. A jogalkotó ezt a kiegyensúlyozott pozíciót éppen a zálogjog korlátozott dologi jogként való megalkotásával, és ennek szükségszerű következményeként a zálogjog létesítésére és érvényesítésére vonatkozó kógens szabályok előírásával érte el. Csak jelzésszerűen néhány e szabályok közül, mégpedig a gazdasági életben elsődleges jelentőséggel bíró jelzálogjog köréből: A jelzálogjog nyilvános nyilvántartásba való bejegyzéssel jön létre.A zálogkötelezettet a jelzálogjog fennállása alatt megilleti a zálogtárgy rendeltetésszerű használatának joga, a zálogjogosult csak a kielégítési jogának megnyílásakor kerül aktív jogosulti helyzetbe. A zálogjogosultat a kielégítési jog fennállása előtt nem illeti meg rendelkezési jog a zálogtárgy felett, és a törvény egyértelműen szabályozza a zálogkötelezett rendelkezési jogának korlátait, azokat az eseteket, amikor a vevő zálogjoggal terhelten, illetve amikor tehermentesen szerez a zálogtárgy felett tulajdonjogot. A zálogtárgyból való kielégítés jogilag szabályozott eljárásban történik, amelyben biztosítva van, hogy a zálogtárgyat értékesíteni kell, ennek során a legmagasabb bevételre kell törekedni, és az adóssal el kell számolni. Az előző követelmények logikus következményeként a lex commissoria (az adós mulasztása esetére a zálogtárgy tulajdonjogának megszerzését biztosító kikötés) tilalma. A zálogtárgy, bár a zálogjoggal terhelten, de egyértelműen a zálogkötelezett vagyonának a részét képezi; ennek egyik következményeként az adós felszámolása esetén beletartozik a felszámolási vagyonba, és a zálogjogos hitelező követelését csak a felszámolási eljárás keretében (bár a többi hitelezőt megelőzően) elégítheti ki. Ennek másik oldala, hogy a zálogjogosult esetleges felszámolása esetén a zálogtárgy nem (csupán a zálogjoggal biztosított követelés) képezi a felszámolási vagyon részét. Amint azt korábban bemutattuk, a fiduciárius biztosítékok, köztük a biztosítéki engedményezés és a biztosítéki célú vételi jog éppen ezeknek a korlátoknak a megkerülésére irányul, ezért úgy gondoljuk, hogy nem vitatható az ilyen ügyletek in fraudem legis jellege. Színlelt ügylet-e a biztosítéki átruházás?A színleltség kérdésére való választ alapvetően meghatározza az abban a kérdésben való állásfoglalás, hogy a biztosítéki átruházás a zálogjog lehetséges alternatívája-e. A színleltséget tagadó felfogás ugyanis abból indul ki, hogy ugyanaz a gazdasági cél különböző jogi utakon érhető el. Igaz tehát, hogy a felek célja dologi biztosíték létesítése, de a felek ezt a célt nem zálogjog alapítása, hanem biztosítéki átruházás útján akarják elérni. A szerződés nem színlel semmit, a felek szándéka tulajdon-átruházásra irányul, azt akarják, hogy a hitelezőt megillessék a tulajdonjogból fakadó abszolút hatályú jogosítványok, és azok a biztosítéki célból fakadó rendelkezések, amelyek a tulajdonosi jogok gyakorlását korlátozzák, nem bírnak dologi jogi hatállyal, csak a felek belső viszonyában érvényesülnek, azaz megsértésüknek nincs harmadik személyekre kiterjedő következménye. Véleményünk szerint ez az érvelés nem fogadható el. Biztosítéki átruházás esetén a felek valódi szándéka a hitelező számára dologi biztosítékot nyújtani, anélkül, hogy alkalmazni kellene bizonyos zálogjogi szabályokat, amelyek korlátozzák a hitelezői követelések hatékony érvényesítését. Mivel dologi hitelbiztosíték nem létesíthető tetszőleges számban és változatban, amit a felek valójában akarnak az zálogjog, annak bizonyos, a hitelező számára nem kedvező szabályai nélkül. Arra az eredményre jutunk, hogy a felek a tartalma szerint zálogjogi kapcsolatukat tulajdonjogi mezbe öltöztetik. A felek belső jogviszonyában - valódi céljuknak megfelelően - a hitelezőnek valójában csak arra van joga, hogy a követelését a dologból kielégítse, ha az adós elmulasztja kötelezettségét teljesíteni, tehát a tulajdonjog gyakorlása oly módon van korlátozva, hogy a hitelezőt megillető jogok összességükben, tényleges tartalmuk szerint nem tulajdonjogot, hanem hitelbiztosítéki jogot alkotnak. A felek közötti viszony és a harmadik személyek számára mutatott jogviszony lényegesen eltér egymástól, ráadásul a jogi látszatnak és a valóságnak ez az eltérése dologi joggal kapcsolatban jelenik meg, ahol a nyilvánosságnak – elsősorban éppen hitelezővédelmi okokból – alapvető szerepe van. Fedezetelvonó-e a biztosítéki átruházás?A biztosítéki tulajdon-átruházás egyik elsődleges célja az, hogy a hitelező a többi hitelezővel szemben előnyösebb pozícióba kerüljön, mint ha zálogjogot alapított volna. Ez a törekvés elsősorban arra irányul, hogy a tulajdonjog megszerzője a követelését a biztosítékul szolgáló dologból minden más hitelezőre tekintet nélkül tudja érvényesíteni. Zálogjog esetén a követelés érvényesítése végrehajtási (ideértve a bírósági vagy a bírósági eljárás mellőzésével történő végrehajtást egyaránt) vagy felszámolási eljárás keretében lehetséges, amely eljárásokban a többi hitelező is szabályozott módon részt vesz és a vagyon által lehetővé tett mértékben kielégítéshez jut. Ezzel szemben, az a hitelező, aki követelését tulajdonjog megszerzésével biztosítja, a biztosíték felett kizárólagos rendelkezési jogot szerez, és a biztosíték erejéig minden más hitelezőt megelőző kielégítéshez jut. A biztosítéki tulajdon-átruházás e sajátossága miatt szükséges felvetni azt a kérdést, hogy a biztosítéki tulajdonátruházó ügylet nem fedezetelvonó jellegű-e.A biztosítéki tulajdon-átruházás fedezetelvonó jellegét támasztják alá a következő körülmények:A biztosítéki tulajdon-átruházás esetén a hitelező - az egyéb hitelezők kárára - nagyobb mértékű kielégítéshez jut, mint amekkora őt zálogjog létesítése esetén megilletné.Ingók biztosítéki átruházásáról, ingatlan esetében pedig az átruházás biztosítéki jellegéről a többi hitelező nem szerez tudomást.Nincs garancia sem arra, hogy a hitelező elszámol az adóssal, sem pedig arra, hogy az elszámolás alapjául a tényleges piaci érték szolgál. Semmi sem biztosítja ezért, hogy a hitelező biztosítékul szolgáló dolognak illetve az azért kapott ellenértéknek kizárólag a követeléssel arányos részét tartja meg, a biztosíték ezt meghaladó része visszakerül az adós vagyonába, illetve a többi hitelező kielégítésére lesz felhasználva.Minden dologi biztosíték, rendeltetésénél fogva, legalább részben elvonja a fedezetet a biztosítékkal nem rendelkező hitelezők elől. Éppen ezért van különös jelentősége annak, hogy ilyen biztosíték létesítése csak a törvényben szabályozott módon és feltételekkel történjen; érvényesüljön a nyilvánosság követelménye, a szigorú elszámolás, a hitelezők kielégítésének rendje stb. A biztosítéki átruházás e követelménynek nem felel meg, ezért tipikusan fedezetelvonó jellegű. Két ügylettípus közelebbrőlA fiduciárius ügyletek köréből jelentősebb gyakorlata a biztosítéki célú engedményezésnek és vételi jog alapításának van. Úgy gondoljuk, hogy tanulságos a bírói gyakorlat fényében e két ügylettípus közelebbi megvizsgálása.A biztosítéki engedményezésA biztosítéki célú engedményezés megítélése az elmúlt évtized során lényegesen változott.A 90-es évek elején a Legfelsőbb Bíróság érvényesnek ismerte el a fiduciárius engedményezést, pontosabban nem tulajdonított jelentőséget az engedményezés biztosítéki jellegének. A hangsúlyt az engedményezés dogmatikai alapjaira helyezve kimondta, hogy az engedményezés a konszenzus létrejöttével perfektuálódik, így az engedményezett követelés kikerül a felszámolás alá került engedményező vagyonából, annak tekintetében a felszámolót már nem illeti meg rendelkezési jog, így annak tekintetében nem gyakorolhatja a csődtörvényből fakadó felmondási jogot sem. Erre az álláspontra alapozva, a bankok gyakorlatában igen elterjedt az engedményezés biztosítéki célú alkalmazása.Az évtized közepén azonban változott a bírói gyakorlat. Ekkor olyan esettel találkozott a bíróság, amelyben a felszámolás alá került adós egy lízing cég volt, amely tevékenységét hitelből finanszírozta, és biztosítékul a hitelezőre engedményezte a lízingszerződésekből fakadó követeléseit. Ezáltal a vagyonának jelentős része kikerült volna a felszámolás köréből. A bíróság feltehetően keresni kezdte a fogást az engedményezés ilyen alkalmazásán, annak érdekében, hogy megakadályozza a fedezetnek a felszámolási vagyonból való kivonását. Az adott esetben a Legfelsőbb Bíróság ezt azáltal érte el, hogy megtagadta a jövőbeli követelések engedményezésének elismerését. Ez az álláspont azonban ellentétes volt a szerződés kötésekor még nem létező, vagy nem az eladó tulajdonában lévő dolog adásvételére kötött szerződés érvényességével kapcsolatos általános felfogással, amely szerint „az adásvétel tárgya olyan dolog is lehet, ami a szerződéskötéskor még nem létezik. Önmagában ez a körülmény nem teszi érvénytelenné a szerződést lehetetlen szolgáltatás kikötése miatt (…), hiszen az a tény, hogy a szerződéskötéskor nincs olyan dolog, amit a teljesítés idején szolgáltatni kell, nem jelenti azt, hogy a teljesítésig hátralévő időben ez a dolog nem jöhet létre.”A Legfelsőbb Bíróságnak egy 2001-ben közzétett ítélete jutott el a probléma lényegéig azzal, hogy felismerte az engedményezés biztosítéki jellegének jelentőségét a követelés kezelésével kapcsolatos vita szempontjából, és megpróbálta levonni ennek a következményeit. A bíróság arra a következtetésre jutott, hogy a biztosítéki jelleg miatt az engedményezett követelés az engedményező vagyonában marad egészen az adós szerződésszegéséig, így a felszámolási eljárásban „a biztosítéki engedményezés osztozik a többi biztosíték jogi sorsában.” A bíróság a deklaráció szintjén ugyan elismerte az engedményezés érvényességét, azonban mégsem engedte érvényesülni annak leglényegesebb joghatását, hogy az engedményezés következtében a követelés kikerül az adós vagyonából. A bíróság a biztosítéki átruházó ügylettől megtagadta az átruházó hatás érvényesülését, azaz az ügyletet biztosítékként (ráadásul nem perfekt biztosítékként) értékelte. A Legfelsőbb Bíróság 2001-es ítéletének indokolása újabb publikált jogesetben és a jogirodalomban is visszaköszön; úgy tűnik, hogy a bíróság el kívánja kerülni azt a harmadik személyek szempontjából igazságtalan eredményt, hogy az engedményező felszámolása esetén az engedményezett követelés kikerüljön a felszámolás alá vont vagyonból. Ennek érdekében nem elégszik meg az átruházó ügylet létrejöttének konstatálásával, hanem vizsgálja a mögötte lévő jogcímet, a felek belső, bizalmi viszonyát.Megítélésünk szerint jogos az a bírósági törekvés, hogy a felszámolás alá került adós vagyonából ne kerüljenek ki a biztosítéki céllal engedményezett követelések, annak indokolása azonban dogmatikailag hibás. Ellentmondás van az ítélet azon két megállapítása között, amellyel egyfelől érvényesnek ismerte el a biztosítéki engedményezést, másfelől viszont átminősítette azt biztosítékká. Az átminősítésnek az lett volna az előfeltétele, hogy megállapítsa a szerződés színlelt voltát; ennek hiányában hiányzik az átminősítés „jogcíme”. Úgy tűnik, hogy a bírósági gyakorlat ingadozó: mindaddig, amíg ennek súlyosabb következménye nincs, a szerződéses szabadságból kiindulva elfogadja a biztosítéki célú engedményezést; amikor azonban ez nyilvánvalóan az egyéb hitelezői követelések alapjának elvonását eredményezni, akkor felismeri az átruházás sajátos voltát. Nyilvánvaló azonban, hogy a jogi megítélés nem múlhat azon, hogy az ügylet az adott esetben milyen eredménnyel jár, hiszen annak alapja a konkrét eredménytől függetlenül ugyanaz.A biztosítéki célú vételi jogA gyakorlatban találkozunk olyan megoldással, amelyben az adós a hitelező által nyújtott kölcsön biztosítékaként – zálogjog létesítése mellett vagy a helyett - vételi jogot (opciót) enged a hitelezőnek a fedezetül szolgáló dologra, arra az esetre, ha nem teljesíti a fizetési kötelezettségét. Az opció alapján, a feltétel bekövetkezte (a kölcsön visszafizetésének elmaradása) esetén, a hitelező egyoldalú nyilatkozattal megszerzi a dolog tulajdonát. Ez a megoldás ingatlan biztosítékok esetén jellemző, mert a felek ezáltal kívánják elkerülni a kétszeres illetékfizetés költségét. Számos bírósági döntés született ilyen ügyekben. Ezekben az esetekben elsősorban két kérdés került vizsgálat tárgyává: a biztosítéki célú vételi jog létesítése színlelt ügylet-e, illetve sérti-e a zálogjogi szabályokat, különösen a lex commissoria tilalmát. Voltak olyan ítéletek, amelyek e kérdésre igenlő választ adtak és ezen az alapon nem fogadták el ezeket az ügyleteket érvényesnek. A Legfelsőbb Bíróság azonban végül is az egyik közzétett ítéletében kimondta, hogy „a biztosítéki célból kötött opciós szerződés – önmagában a biztosítási szándék miatt – nem színlelt, hanem érvényes megállapodás”, amennyiben a vételár a fedezet valóságos forgalmi értékéhez igazodik. Ennek nyomán ma az az álláspont tekinthető uralkodónak, amely szerint a vételi jog biztosítéki célú kikötése nem színlelt és önmagában nem is sérti a zálogjogi szabályokat. Az is látható viszont, hogy ilyen esetekben a bíróság fokozott figyelemmel vizsgálja az általános polgári jogi követelmények érvényesülését, így különösen azt, hogy a vételár, amelyen az opció gyakorolható, meghatározott-e és reális-e. Ha ez a feltétel teljesül, azt kellő biztosítéknak tekinti arra, hogy a vételi jog biztosítéki célú alkalmazását nem használják fel arra, hogy elkerüljék a zálogjog érvényesítésével kapcsolatos lényeges szabályokat, így különösen az adóssal való elszámolás kötelezettségét. Volt olyan ügy is, amelyben a bíróság – miután azt állapította meg, hogy e feltételek nem teljesültek - színleltnek minősítette az opciót, de úgy érvelt, hogy, „mint többen a kevesebb, ebben benne van az ingatlan megterhelésének zálogként való lekötésének a szándéka is”, így a felek szerződését átminősítette jelzáloggá.Úgy gondoljuk, hogy a vételi jog biztosítéki célú alkalmazása – a bírói gyakorlat viszonylagos megállapodása ellenére is – számos problémát vet fel, amelyek kellő mérlegelésére az említett ítéletek meghozatalakor nem került sor. A vételi jog, bár formálisan a zálogjog mellett kötik ki, tartalmilag a zálogjog helyébe lép, a hitelező, ha szükségessé válik a követelés érvényesítése, nem a zálogjogával, hanem a vételi joggal él. A vételi jogra vonatkozó szabályozás ugyanakkor, természetszerűleg, nincs tekintettel a biztosítéki jogviszony speciális szempontjaira, így nem tartalmaz sem az adós, sem pedig harmadik személy védelmét szolgáló – a zálogjogi szabályozásban részletesen kimunkálthoz hasonló – rendelkezéseket. Nem érvényesül a nyilvánosság, így az adóssal kereskedelmi vagy hitelkapcsolatba lépő harmadik személyeknek általában nincs tudomásuk a vételi jog fennállásáról.Nem érvényesül az az alapvető követelmény (amelynek érvényesülését többek között a lex commissoria tilalma szolgálja), hogy a biztosítékul szolgáló dolgot értékesíteni kell, méghozzá olyan módon, hogy az értékesítésből az elérhető legmagasabb vételár folyjon be. A vételi jog érvényesen gyakorolható a piacinál alacsonyabb áron (bizonyos mértéken belül); és a vételi jog gyakorlásával az ügylet lezárul, ezért a vételi jog gyakorlóját ezt követően semmiféle elszámolási kötelezettség nem terheli az eredeti tulajdonossal szemben (abban a nem ritkán előforduló esetben sem, ha másnap lényegesen magasabb áron továbbértékesíti a dolgot). Ez nem a vételi jog hibája, hanem a vételi jognak biztosítékként való alkalmazásából fakadó probléma. A vételi jog természetéből fakadóan szerencseelemet magában foglaló ügylet, hiszen az opciós árat a vételi jog létesítésekor határozzák meg, és ez az ár a vételi jog megnyílásának időpontjában vagy magasabb, vagy pedig alacsonyabb az aktuális piaci árnál, és ennek megfelelően az egyik fél számára nyereséges, a másik számára veszteséges. Ennek a szerencse elemnek azonban a hitelezési biztosítékok körében rendesen nincs helye.A hitelező a hitel nyújtásakor a felajánlott biztosíték értékét saját biztonsága érdekében konzervatív módon, jellemzően alacsonyan állapítja meg. Ez önmagában szintén nem okozna problémát, mert a fedezeti érték megállapításának eredeti funkciója csupán a hitel összegének a megállapítása, amely a hitelező mérlegelési körébe tartozó üzleti kérdés. Problémát okoz viszont akkor, ha ez az érték egyúttal az opciós ár meghatározásául is szolgál, mert ez az eljárás garantálja azt, hogy az adós mindenképpen a dolog tényleges értékénél alacsonyabb árat kapjon. A fent említett szerencse elem ennek következtében úgy módosul, hogy csupán az lesz a kérdés, hogy az adós által a vétel során elszenvedett veszteség kisebb vagy nagyobb.Tovább rontja az adósok helyzetét az a gyakorlat, hogy a hitelező a követelését engedményezi, vagy a vételi jog gyakorlására harmadik személyt jelöl ki (ami valójában a vételi jog átruházását jelenti). Ez a harmadik személy a hiteljogviszonyon kívül áll, egyáltalán nem érdekelt annak fenntartásában, az ügyfélkapcsolat ápolásában, egyetlen érdekeltsége az ingatlan mihamarabbi megszerzése és minél nagyobb haszonnal való tovább értékesítése (egy olyan érdek, amelynek egyébként normál hitelezési kapcsolatban nincs helye). Ezért adós nála méltányosságra, megértésre, türelemre (amelynek viszont ésszerű keretek között az üzleti kapcsolatokban helye van) egyáltalán nem számíthat. A vételi jog gyakorlása természetesen kivonja a biztosítékul szolgáló dolgot az adós ellen meginduló felszámolási eljárásból, ezért az adós fentiekben írt megkárosítása egyúttal az összes többi hitelező megkárosítását is jelenti.A bankok lakossági, kisvállalkozási ügyfelei jogilag nem felkészültek komplex megoldások megértésére és megfelelő kezelésére, és a tapasztalat azt mutatja, hogy a hitelintézetek (és egyéb intézmények) lakossági tevékenységet folytató fiókhálózata tevékenységének megfelelő kontrollálása nem teljesen megoldott, az ügyfélkapcsolatokban nem feltétlenül az intézményi érdekek érvényesülnek. E piaci szegmensben, az ingatlan- (lakás-) finanszírozás terén elterjedt a zálogjog mellett a vételi jog alkalmazása. A sajtóban a közelmúltban számos híradás jelent meg arról, hogy milyen visszaélések történtek a lakossági, kivállalkozási ingatlan-finanszírozási ügyletek terén, éppen a vételi jog alkalmazásával kapcsolatban. A tapasztalat azt mutatja, hogy ezen a piacon a biztosítéki átruházó ügyletek a hitelező pozíciójának egyoldalú erősítését, az adós kiszolgáltatottságát eredményezik. KonklúzióA fiduciárius biztosítékok megítélése a hatályos jog alapján nem tekinthető egyértelműnek. A bírói gyakorlat ellentmondásos, kiforratlan. Egyfelől a szerződéses szabadság, másfelől pedig egyes érvénytelenségi okok, elsősorban a színleltség képezi a vizsgálat tárgyát. Különféle megoldásokkal találkozhatunk, és különösen felszámolási eljárások keretében vetődik fel élesen az a kérdés, hogy engedi-e a bíróság érvényesülni az ügylet valódi célját, a biztosíték elvonását az adós többi hitelezője elől.Dogmatikai szempontból kétséges, hogy a biztosítéki cél elvileg lehet-e az átruházás érvényes jogcíme. A fiduciárius biztosítékok alkalmazásának célját is figyelembe véve azonban ettől függetlenül is egyértelműnek tűnik, hogy ezek az ügyletek érvénytelenek illetve hatálytalanok. A biztosítéki átruházás - a hiteljogviszonyokban általános érvényesülést kívánó - kógens zálogjogi szabályok előírásainak megkerülésére irányul; az ilyen ügyletek színleltek, jó erkölcsbe illetve a joggal való visszaélés tilalmába ütközőek. A konstrukcióval kapcsolatos alapvető jogi probléma továbbá, hogy általában, az átadás hiányában, nem valósul meg a tulajdonjog átruházása, illetve nincs olyan jogcím, amely legitimálná azt, hogy az adós a biztosítékul szolgáló dolgot tovább birtokolja és használja. Végül megítélésünk szerint a biztosítéki átruházás, fedezetelvonó jellege miatt relatív hatálytalan az adós többi hitelezőjével szemben.Az előzőekből következően a fiduciárius biztosítéki megoldások nem kívánatos jelenségei a joggyakorlatnak. Nem létezik olyan jogpolitikai érv, amellyel alátámasztható lenne, hogy a zálogjoggal azonos gazdasági célt, dologi biztosíték létesítését a zálogjog kógens előírásainak alkalmazása nélkül, a zálogjoghoz képest a hitelező számára kedvezőbb, az adós és harmadik személy hitelezők jogos érdekeit kevésbé védő feltételekkel is meg lehessen valósítani.Önmagában az a körülmény, hogy a hitelezők - a jogi bizonytalanságot kihasználva - keresik azokat a megoldásokat, amelyek erősítik hitelezői pozíciójukat, nem indokolja, hogy a dologi biztosítékok egy új formájában kodifikálni kellene az általuk alkalmazott kerülő megoldásokat. Ezekben a kérdésekben az alkalmazott jogi formától függetlenül egységes, teljesen harmonizált szabályokra van szükség. A zálogjog létesítésére, a követelés kielégítésére és a fizetésképtelenség esetén való kezelésére vonatkozó szabályok nem elsősorban zálogjog-specifikusak, hanem az adósvédelem illetve a harmadik személy hitelezők érdekeinek védelme jelenik meg bennük. Ezért, ha a jogalkotó jogosnak és méltányolandónak tartja a hitelezőknek azokat a törekvéseit, amelyek a biztosítéki átruházás alkalmazásához vezetnek, és a biztosított hitelező érdekeit akarja erősíteni az említett egyéb érdekekkel szemben, akkor ennek megoldása nem az, hogy a zálogjog mellett bevezet egy új dologi biztosítékot, hanem az, hogy megfelelően módosítja a zálogjog szabályait és ezzel erősíti a zálogjog mint domináns dologi biztosíték intézményét. Úgy gondoljuk, hogy a polgári jogi kodifikáció előtt lehetőségünk van arra, hogy szembenézzünk mind a zálogjogi szabályozás esetleges hiányosságaival, mind pedig a fiducia biztosítéki célú alkalmazásának problémáival, és olyan szabályozást készítsünk elő, amely mellett minimálisra csökken a kerülő megoldások alkalmazásának igénye, és amely lehetővé teszi azt, hogy a jogalkalmazás megfelelően kezelje azokat az eseteket, amelyekben mégis sor kerül ilyen megoldások alkalmazására. Szükséges a zálogjogi szabályok felülvizsgálata, de az egészen biztosan megmaradó eltérést nem engedő szabályok olyan érdekeket védenek, amelyek egy hatékony, a szociális piacgazdaság modelljét megvalósítani kívánó jogrendszer működéséhez kikerülhetetlenek kell, hogy legyenek. Articles

matches: Bíróság bíróság Bíróság bíróság bíróság bíróság Bíróság bíróság Bíróság bíróság bíróság bíróság


(2)42 A szolgáltató az igénybe vevő megrendelésének elküldését megelőzően köteles egyértelműen tájékoztatni az igénybe vevőt:
(4)44 Nem kell alkalmazni e § rendelkezéseit a kizárólag elektronikus levelezés vagy azzal egyenértékű egyéni kommunikációs eszközzel tett címzett nyilatkozatok útján történő szerződéskötésre.
6. § (1)45 A szolgáltató köteles megfelelő, hatékony és hozzáférhető technikai eszközökkel biztosítani, hogy az igénybe vevő az adatbeviteli hibák azonosítását és kijavítását megrendelésének elektronikus úton való elküldése előtt el tudja végezni. Ilyen lehetőség hiányában az igénybe vevő megrendelése nem minősül szerződéses nyilatkozatnak.
(2)46 A szolgáltató köteles az igénybe vevő megrendelésének megérkezését az igénybe vevő felé elektronikus úton haladéktalanul visszaigazolni. Amennyiben e visszaigazolás az igénybe vevő megrendelésének elküldésétől számított, a szolgáltatás jellegétől függő elvárható határidőn belül, de legkésőbb 48 órán belül az igénybe vevőhöz nem érkezik meg, az igénybe vevő mentesül az ajánlati kötöttség vagy szerződéses kötelezettség alól.
(3)47 A megrendelés és annak visszaigazolása akkor tekintendő a szolgáltatóhoz, illetve az igénybe vevőhöz megérkezettnek, amikor az számára hozzáférhetővé válik.
(5)48 Az (1) és (2) bekezdések rendelkezéseit nem kell alkalmazni a kizárólag elektronikus levelezés vagy azzal egyenértékű egyéni kommunikációs eszközzel tett címzett nyilatkozatok útján történő szerződéskötésre.
A szolgáltató és a közvetítő szolgáltató felelőssége49
7. §50 (1) A szolgáltató felel az általa rendelkezésre bocsátott, jogszabályba ütköző tartalmú információért.
8. § (1)51 A 2. § la) pontjában meghatározott közvetítő szolgáltató akkor nem felel a továbbított információért, ha
9. §52 A 2. § lb) pontjában meghatározott közvetítő szolgáltató akkor nem felel az információ közbenső és átmeneti jellegű automatikus tárolásával okozott kárért, ha
10. §53 A 2. § lc) pontjában meghatározott közvetítő szolgáltató akkor nem felel az igénybe vevő által biztosított információért, ha
b)54 amint az a) pontban foglaltakról tudomást szerzett, haladéktalanul intézkedik az információ eltávolításáról, vagy a hozzáférést nem biztosítja.
11. §55 A 2. § ld) pontjában meghatározott közvetítő szolgáltató akkor nem felel az információ 2. § ld) pontja szerinti hozzáférhetővé tételével okozott kárért, ha
b)56 amint az a) pontban foglaltakról tudomást szerzett, haladéktalanul intézkedik az elérési információ eltávolításáról vagy a hozzáférés megtiltásáról.
Eljárás elektronikus úton közzétett jogellenes adat ideiglenes vagy végleges hozzáférhetetlenné tétele érdekében57
12/A. §58 (1) Ha büntetőeljárás során a bíróság az elektronikus adat ideiglenes hozzáférhetetlenné tételét rendelte el, a 2. § lc) alpontjában meghatározott szolgáltató az elrendelésről szóló határozat kézhezvételétől számított egy munkanapon belül intézkedik az elektronikus úton közzétett jogellenes adat visszaállítható módon történő eltávolításáról.
13. § (1)59 Az a jogosult, akinek a szerzői jogi törvény által védett szerzői művén, előadásán, hangfelvételén, műsorán, audiovizuális művén, adatbázisán fennálló jogát, továbbá a védjegyek és a földrajzi árujelzők oltalmáról szóló törvényben meghatározott, a védjegyoltalomból eredő kizárólagos jogát a szolgáltató által hozzáférhetővé tett információ – ide nem értve a hozzáférhetővé tett információ szabványosított címét – sérti (a továbbiakban: jogosult), teljes bizonyító erejű magánokiratba vagy közokiratba foglalt értesítésével felhívhatja a 9–11. §-okban meghatározott szolgáltatót a jogát sértő tartalmú információ eltávolítására.
(9)60 Ha a jogosult a (7) bekezdés szerinti értesítés átvételétől számított 10 munkanapon belül az értesítés szerinti jogsértéssel kapcsolatos igényét abbahagyás és eltiltás iránti ideiglenes intézkedés iránti kérelmet is tartalmazó kereset vagy fizetési meghagyás iránti kérelem benyújtása útján érvényesíti vagy büntető feljelentést tesz, a szolgáltató a bíróság erre vonatkozó, ideiglenes intézkedést elrendelő határozatának kézhezvételétől számított 12 órán belül a (4) bekezdésben foglaltak megfelelő alkalmazásával a (2) bekezdés szerinti értesítésben megjelölt információhoz való hozzáférést ismételten nem biztosítja, illetve az információt ismételten eltávolítja. A szolgáltató intézkedéséről a bírósági határozat másolatának megküldésével az érintett igénybe vevőt az intézkedés megtételétől számított 1 munkanapon belül értesíti.
(10)61 A jogosult köteles a (9) bekezdés szerinti eljárásban hozott jogerős érdemi határozatokról – ideértve az ideiglenes intézkedés elrendelését vagy a kérelem elutasítását is – a szolgáltatót haladéktalanul értesíteni. Az érdemi határozatban foglaltaknak a szolgáltató haladéktalanul köteles eleget tenni.
(13)62 Az a kiskorú, akinek személyiségi jogát a szolgáltató által hozzáférhetővé tett információ – ide nem értve a hozzáférhetővé tett információ szabványosított címét – a megítélése szerint sérti (e § alkalmazásában a továbbiakban: kiskorú jogosult), vagy a cselekvőképtelen kiskorú jogosult esetében a törvényes képviselője (a továbbiakban: törvényes képviselő) teljes bizonyító erejű magánokiratba vagy közokiratba foglalt értesítésével, vagy a kiskorú jogosult, illetve törvényes képviselője azonosítására alkalmas más módon, így különösen ajánlott postai küldeményben (e § alkalmazásában a továbbiakban együtt: értesítés) felhívhatja a 2. § l) pont lb)–ld) alpontjában meghatározott szolgáltatót a kiskorú jogosult személyiségi jogát sértő tartalmú információ eltávolítására. Korlátozottan cselekvőképes kiskorú jogosult személyiségi jogát sértő tartalmú információ esetén a kiskorú jogosult törvényes képviselője is felhívhatja az értesítéssel a szolgáltatót a kiskorú jogosult személyiségi jogát sértő tartalmú információ eltávolítására. Az értesítésben meg kell jelölni annak indokait is, hogy a sérelmezett tartalom miért sérti a kiskorú jogosult személyiségi jogait.
(14)63 A (13) bekezdés szerinti jogsértés esetén az eljárást a (2)–(12) bekezdésben foglaltaknak megfelelően kell lefolytatni az alábbi eltérésekkel:
(15)64 Ha a szolgáltató nem tesz eleget a (14) bekezdés a)–c) pontjában foglalt kötelezettségeinek, vagy az e) pont alapján elutasítja a kérelmet, a kiskorú jogosult vagy a törvényes képviselője a kiskorú személyiségi jogai vélelmezett megsértése miatt a Kerekasztalhoz fordulhat. A Kerekasztal az ilyen bejelentéseket megvizsgálva, azok általános tapasztalatait a 4/A. § (2) bekezdése szerinti tevékenysége során felhasználja.
(4)68 A szolgáltató a szolgáltatás igénybevételével kapcsolatos adatokat bármely, a (3) bekezdésben meghatározottaktól eltérő célból – így különösen szolgáltatása hatékonyságának növelése, az igénybe vevőnek címzett elektronikus hirdetés vagy egyéb címzett tartalom eljuttatása, piackutatás céljából – csak az adatkezelési cél előzetes meghatározása mellett és az igénybe vevő hozzájárulása alapján kezelhet.
(7)69 Az (1)–(3) bekezdésben meghatározott célokból kezelt adatokat törölni kell a szerződés létrejöttének elmaradását, a szerződés megszűnését, valamint a számlázást követően. A (4) bekezdésben meghatározott célból kezelt adatokat törölni kell, ha az adatkezelési cél megszűnt, vagy az igénybe vevő így rendelkezik. Törvény eltérő rendelkezése hiányában az adattörlést haladéktalanul el kell végezni.
különös szabályok70
14. §71 (1) E törvény alkalmazásában elektronikus hirdetés bármely információs társadalommal összefüggő szolgáltatás vagy – a beszédcélú telefonhívás kivételével – elektronikus hírközlés útján közölt:
14/B. §73 (1)74 Az elektronikus hirdető vagy az elektronikus hirdetés közzétevőjének beazonosítása céljából a közvetítő szolgáltató a Hatóság megkeresésére köteles a Hatóság rendelkezésére bocsátani a következő adatokat, ha azok a közvetítő szolgáltató rendelkezésére állnak:
14/C. §75 (1) A szabályozott szakmát információs társadalmi szolgáltatás nyújtása útján gyakorló személy mint elektronikus hirdető érdekében végzett elektronikus hirdetési tevékenységre vonatkozóan a szabályozott szakma gyakorlására irányadó szabályok, így különösen a szakmai érdekképviseleti szervek, kamarák által a saját tagjaikra vonatkozóan megállapított magatartási szabályok – az alkalmazandó jogszabályi rendelkezések sérelme nélkül – szigorúbb, illetve részletesebb követelményeket határozhatnak meg.
15. §76 Az elektronikus kereskedelmi szolgáltatást is nyújtó közüzemi tevékenységet folytató vállalkozás elektronikus úton is köteles a bejelentések intézésére, panaszok kivizsgálására és orvoslására, valamint az igénybe vevők tájékoztatására ügyfélszolgálatot működtetni.
Magatartási kódexek77
15/A. §78 (1) Az állam – az információs társadalommal kapcsolatos tevékenységet ellátó szervezetek függetlenségének tiszteletben tartásával – ösztönzi az önszabályozást, így különösen
(2)79 Az állam ösztönzi továbbá, hogy az információs társadalommal kapcsolatos tevékenységet ellátó szervezetek az informatikáért felelős miniszterrel – amennyiben a szolgáltatás az Európai Gazdasági Térségről szóló megállapodás bármely részes államába is irányul, az Európai Bizottsággal is – együttműködve az érdekeltek számára tájékoztatást adhassanak a magatartási kódexeikről, azok alkalmazásának tapasztalatairól, az elektronikus kereskedelemre gyakorolt hatásairól.
(3)80 E törvény 1. §-ának (2) bekezdése, 2. §-ának i) pontja, 3/A. §-a, 14/C. §-a, 15/A. §-ának (2) bekezdése az Európai Unióhoz történő csatlakozásról szóló nemzetközi szerződést kihirdető törvény hatálybalépésének napján lép hatályba.
(5)–(6)81
(8)–(9)83
(10)–(14)84
16/A. §85 (1) A 4. §-ban, az 5. §-ban és a 14/A. §-ban foglalt rendelkezések megsértése esetén az eljárás lefolytatására a fogyasztókkal szembeni tisztességtelen kereskedelmi gyakorlat tilalmáról szóló törvényben meghatározott hatóság jogosult. Az eljáró hatóság a fogyasztókkal szembeni tisztességtelen kereskedelmi gyakorlat tilalmáról szóló törvényben meghatározott szabályok szerint jár el.
a)86 a pénzügyi közvetítőrendszer felügyeletével kapcsolatos feladatkörében eljáró Magyar Nemzeti Bank jár el a Magyar Nemzeti Bankról szóló 2013. évi CXXXIX. törvény (a továbbiakban: MNBtv.) 39. §-ában meghatározott törvények hatálya alá tartozó tevékenységet folytató szervezetek, személyek tekintetében az MNBtv. szabályai szerint,
16/B. §87 (1)88
(2)89 Az elsőfokú szerv a Hatóság Hivatala. Az elsőfokú határozat ellen a Hatóság Elnökéhez lehet fellebbezni.
16/C. §90 (1)91 A Hatóság kéretlen elektronikus hirdetéssel kapcsolatos felügyeleti eljárása kérelemre vagy hivatalból indul. Ha az igények önálló érvényesítése a sérelmet szenvedett fogyasztók számára tekintettel nem lenne célravezető, az eljárás megindítására a fogyasztói érdekképviseletet ellátó közigazgatási szervek és egyesületek is jogosultak.
(2)92 A Hatóság eljárásában az általuk védett fogyasztói érdekek védelme körében, a 2000/31/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv 7. cikkét átültető jogszabályi rendelkezések megsértésére hivatkozással az ügyfél jogai illetik meg az Európai Gazdasági Térség bármely államának joga alapján létrejött azon feljogosított egységeket is, amelyek a 2009/22/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv 4. cikk (3) bekezdése alapján az Európai Unió Hivatalos Lapjában közzétett jegyzéken szerepelnek.
(3)93 A kérelmet a Hatóság által rendszeresített űrlapon kell benyújtani.
(4)94 A kéretlen elektronikus hirdetéssel kapcsolatos felügyeleti eljárás a jogsértő elektronikus hirdetés közzétételét követő egy éven túl nem indítható meg.
(5)95 Az igazságügyért felelős miniszter az általa vezetett minisztérium honlapján tájékoztató jelleggel közli a (2) bekezdésben említett közösségi jogi rendelkezéseket átültető jogszabályi rendelkezéseket.
16/D. §96 (1)97 A Hatóság a kéretlen elektronikus hirdetéssel összefüggő rendelkezések megsértése esetén
c)98 a jogsértés megszüntetése érdekében határozathozatal helyett hatósági szerződést köthet azzal az ügyféllel, aki vállalja, hogy felhagy a jogsértő magatartással és magatartását a hatósági szerződésben meghatározott módon hozza összhangba a kéretlen elektronikus hirdetésre vonatkozó rendelkezésekkel,
d)99 felhívhatja a 2. § la) pont szerinti közvetítő szolgáltató figyelmét arra, hogy az elektronikus hirdető, az elektronikus hirdetési szolgáltató vagy az elektronikus hirdetés közzétevője a közvetítő szolgáltató által nyújtott előfizetői vagy hálózati szolgáltatást jogszabálysértő elektronikus hirdetés küldésére használja,
e)100 ötvenezer forinttól ötszázezer forintig terjedő összegű elektronikus kereskedelmi bírságot szabhat ki.
(2)101 Az elektronikus kereskedelmi bírság összegét az eset összes körülményeire – így különösen az igénybe vevők, illetve az elektronikus hirdetés címzettjei érdekei sérelmének körére, súlyára, a jogsértő állapot időtartamára, a jogsértő magatartás ismételt jellegére – tekintettel kell meghatározni. A bírság többszörös jogsértés esetén ismételten is kiszabható.
(3)102 Az elektronikus kereskedelmi bírságot a Hatóság számlájára kell megfizetni.
(4)103 A Hatóság az ügydöntő határozat meghozataláig terjedő időtartamra végzésében azonnali hatállyal megtilthatja a jogsértő magatartás további folytatását, illetve elrendelheti a jogsértő állapot megszüntetését, ha erre – az érdekeltek jogi vagy gazdasági érdekeinek védelme miatt – halaszthatatlanul szükség van. E döntését a Hatóság soron kívül hozza meg. A Hatóság végzése ellen önálló fellebbezésnek van helye, amelyet a Hatóság Tanácsának elnöke bírál el.
(5)104 A Hatóság az elektronikus hirdetőt, az elektronikus hirdetési szolgáltatót, valamint az elektronikus hirdetés közzétevőjét határidő kitűzésével a kéretlen elektronikus hirdetésekre vonatkozó rendelkezések teljesítésének hitelt érdemlő módon való igazolására hívhatja fel.
16/E. §105 (1)106 A Hatóság a 14/B. §-ban vagy a Grt. 6. §-ában foglalt rendelkezések megsértése tárgyában hozott jogerős határozatát – az igénybe vevő, illetve az elektronikus hirdetés címzettje személyes adatainak törlése vagy olvashatatlanná tétele mellett – honlapján közzéteszi, ha
(4)107 A közzétett hirdetménynek a közigazgatási hatósági eljárás általános szabályairól szóló törvényben meghatározottakon túl tartalmaznia kell:
c)108 a döntés rendelkező részét a jogorvoslat lehetőségéről szóló tájékoztatás kivételével, valamint
d)109 a határozattal szembeni bírósági felülvizsgálat, felügyeleti eljárás vagy az ügyészi felhívás tényét és – amennyiben rendelkezésre áll – azok eredményét.
16/F. §110 (1)111 A 2006/2004/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet végrehajtását a 2000/31/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv
(2)112 A kölcsönös jogsegély során az (1) bekezdés szerinti hatóságok a – 2008/282/EK bizottsági határozattal módosított – 2007/76/EK bizottsági határozatnak megfelelően járnak el.
(3)113 Az igazságügyért felelős miniszter az általa vezetett minisztérium honlapján tájékoztató jelleggel közli az (1) bekezdésben említett közösségi jogi rendelkezéseket átültető jogszabályi rendelkezéseket.
16/G. §114 A Kerekasztalt 2014. március 1-ig meg kell alakítani.
17. §115 (1)116 Az informatikáért felelős miniszter köteles
b)117 ötévenként jelentést tenni az Európai Bizottságnak a kivételek alkalmazásáról, és abban megindokolni, hogy miért tartja Magyarország szükségesnek bírósági, hatósági vagy egyéb közhatalmat gyakorló személyek jogszabályban előírt kötelező közreműködésével kötött szerződésekre a kivétel fenntartását.
(2)118 Felhatalmazást kap az informatikáért felelős miniszter, hogy az e-közigazgatásért felelős miniszter és a közigazgatási informatika infrastrukturális megvalósíthatóságának biztosításáért felelős miniszter egyetértésével kiadott rendeletben szabályozza
b)120 a digitális archiválás szabályait,121
18. §124 (1)125 Ez a törvény a következő uniós jogi aktusoknak való megfelelést szolgálja:
b)126 az Európai Parlament és a Tanács 2009/22/EK irányelve (2009. április 23.) a fogyasztói érdekek védelme érdekében a jogsértés megszüntetésére irányuló eljárásokról [a 16/C. § (2) bekezdés, a 16/D. § (4) bekezdés és a 16/E. § (1) és (2) bekezdés, a Hatóság eljárásában];
c)127 az Európai Parlament és a Tanács 2002/58/EK irányelve (2002. július 12.) a személyes adatoknak az elektronikus hírközlési ágazatban történő feldolgozásáról és magánjellegének védelméről, 13. cikk 1. és 2. bekezdése.
c)128 a Bizottság 2008/282/EK határozata (2008. március 17.) a fogyasztóvédelmi jogszabályok alkalmazásáért felelős nemzeti hatóságok közötti együttműködésről szóló 2006/2004/EK európai parlamenti és tanácsi rendeletnek a kölcsönös jogsegély vonatkozásában való végrehajtásáról szóló 2007/76/EK határozat módosításáról [a 16/F. § (2) bek.].
38 A 4/C. §-t a 2013: CCXLV. törvény 29. § (2) bekezdése iktatta be.
39 A 4/D. §-t a 2013: CCXLV. törvény 29. § (2) bekezdése iktatta be.
40 Az 5. §-t megelőző alcím a 2008: XLVII. törvény 41. § (3) bekezdésével megállapított szöveg.
41 Az 5. § (1) bekezdése a 2008: XLVII. törvény 41. § (4) bekezdésével megállapított szöveg.
42 Az 5. § (2) bekezdésének bevezető szövegrésze a 2007: XCIV. törvény 5. §-ával megállapított, valamint a 2008: XLVII. törvény 54. §-ának k) pontja szerint módosított szöveg.
43 Az 5. § (2) bekezdésének d) pontja a 2008: XLVII. törvény 41. § (5) bekezdésével megállapított szöveg.
44 Az 5. § (4) bekezdését a 2008: XLVII. törvény 41. § (6) bekezdése iktatta be.
45 A 6. § (1) bekezdése a 2007: XCIV. törvény 6. §-ával megállapított szöveg.
46 A 6. § (2) bekezdése a 2007: XCIV. törvény 6. §-ával megállapított szöveg.
47 A 6. § (3) bekezdése a 2007: XCIV. törvény 6. §-ával megállapított szöveg.
48 A 6. § (5) bekezdése a 2008: XLVII. törvény 41. § (7) bekezdésével megállapított szöveg.
49 A 7. §-t megelőző alcím a 2003: XCVII. törvény 4. §-ával megállapított szöveg.
50 A 7. § a 2007: XCIV. törvény 7. §-ával megállapított szöveg.
51 A 8. § (1) bekezdése a 2003: XCVII. törvény 5. §-ával, bevezető szövegrésze a 2007: XCIV. törvény 8. §-ával megállapított szöveg.
52 A 9. § a 2003: XCVII. törvény 6. §-ával megállapított szöveg.
53 A 10. § a 2003: XCVII. törvény 6. §-ával, bevezető szövegrésze a 2007: XCIV. törvény 9. §-ával megállapított szöveg.
54 A 10. § eredeti b) pontját a 2005: CLXXI. törvény 15. § (1) bekezdése hatályon kívül helyezte és a c) pont szövegét módosította, egyidejűleg a (2) bekezdése az eredeti c) pont jelölését b) pontra változtatta.
55 A 11. § a 2003: XCVII. törvény 6. §-ával megállapított szöveg.
56 A 11. § eredeti b) pontját a 2005: CLXXI. törvény 15. § (1) bekezdése hatályon kívül helyezte és a c) pont szövegét módosította, egyidejűleg a (2) bekezdése az eredeti c) pont jelölését b) pontra változtatta.
57 A 12/A. §-t megelőző alcímet a 2012: CCXXIII. törvény 283. §-a iktatta be.
58 A 12/A. §-t a 2012: CCXXIII. törvény 283. §-a iktatta be.
59 A 13. § (1) bekezdése a 2005: CLXXI. törvény 7. § (1) bekezdésével megállapított szöveg.
60 A 13. § (9) bekezdése a 2005: CLXXI. törvény 7. § (2) bekezdésével megállapított szöveg.
61 A 13. § (10) bekezdése a 2005: CLXXI. törvény 7. § (2) bekezdésével megállapított szöveg.
62 A 13. § (13) bekezdését a 2013: CCXLV. törvény 30. § (1) bekezdése iktatta be.
63 A 13. § (14) bekezdését a 2013: CCXLV. törvény 30. § (1) bekezdése iktatta be.
64 A 13. § (15) bekezdését a 2013: CCXLV. törvény 30. § (1) bekezdése iktatta be.
65 A 13/A. §-t és alcímét a 2003: XCVII. törvény 7. §-a iktatta be.
66 A 13/A. § (1) bekezdése a 2009: LVI. törvény 266. §-a szerint módosított szöveg. E módosító törvény 428. §-a alapján a rendelkezést a 2009. október 1. napját követően indult és megismételt eljárásokban kell alkalmazni.
67 A 13/A. § (2) beke
STABILO EASY tartályos hegyező, balkezes, oljazöld


text:
Kapcsolattartás az „új Brüsszel II. rendelet” tükrében | | Petrásovits Zoltán személyes naplójegyzetei |
A jelen bejegyzésem Dr. Somfai Balázs PTE ÁJK által publikált tanulmány bemutatásáról szól, melyben a nagyon alaposan felépített tanulmányt, a magam észrevételeivel látom el, úgy mint a gyakorlati tapasztalatra épülő eredmények és eredménytelenségek leírásával. Célom, hogy a kiemelkedően jól megírt Dr. Somfai tanulmány elterjedjen mások számára is és ebből erőt és tanácsokat meríthessenek a témában sorstársakként aposztrofálható embertársaim. Nekem anno senki nem segített mint ahogyan ma sem segít. Amiben viszont megkaptam a segítséget az mások bűntudata volt melynek során elismerték, hogy milyen módon segítették esetemben a gyermekem anyját, hogy jogellenesen külföldre vihesse, jogerős magyar bírói végzés ellenére, Petrásovits Mercédesz gyermekemet és addig húzhassa az ügyet, ameddig csak lehetett! Mercédesz 12 éves lett és ezért a Svéd törvények értelmében jogot nyert arra, hogy véleménye latba vetessék. A legutóbbi bírói végzés a magyar végzést semmibe vette és bár elfogadta anak jogfolytonosságát, ám végrehajtása iránt, az időmúlás okán, nem intézkedett és érvelésként beemelte a 12 éves gyermekem igényét. Az igényt, amit egy 12 éves koráig tévedésben tartott gyermek támasztott, egy igényt amit egy a bíróságot megtévesztő, hanyag svéd bíróság hozott az EU területén, 2011-ben! A jog más a gyakorlatban és más az elméletben…
Az ügy Brüsszelben folytatódik tovább, hamarosan …
A téma látogatottsága és az oldalon eltöltött idő is azt demonstrálja, hogy az általam kezdett publikációval, többen is remélnek segítséget és megoldást ügyükben.
Dr. Somfai Balázs: Kapcsolattartás az „új Brüsszel II. rendelet” tükrében
Az Európai Tanács 1999 őszén különleges ülést tartott Tamperében (Finnország). Az ülésen helyt adtak a bírósági határozatok kölcsönös elismerése elvének, amely egy valóságos jogi térség létrehozásáról elengedhetetlen, és prioritásként határozták meg a kapcsolattartási jogokat. 2000. július 3-án Franciaország kezdeményezést terjesztett elő a gyermekekkel való kapcsolattartási jogról szóló határozatok kölcsönös végrehajtásáról szóló tanácsi rendeletre
A 2001-ben hatályba lépett 1347/2000. Tanács Rendeletet a Tanács 2003. november 27-én hatályon kívül helyezte, azzal, hogy helyt adjon egy kibővített alkalmazási területtel bíró normának. 2005. március 1-jétől Dánia kivételével az Európai Unió minden tagállamában közvetlenül alkalmazandó és elsőbbséget élvez minden joggal szemben az „új Brüsszel II.”, a Tanács 2201/2003/EK rendelete.
A „szülői felelősség”
A rendelet megállapítja a joghatóságra, az elismerésre és végrehajtásra, valamint a szülői felelősségre vonatkozó ügyekben a központi hatóságok közötti együttműködésre vonatkozó szabályokat. A gyermek jogellenes elvitelére és a kapcsolattartási jogra vonatkozóan különös szabályokat is tartalmaz. A gyermekek számára egyenlőséget biztosító rendelet tárgyi hatálya kiterjed a szülői felelősségre vonatkozó valamennyi határozatra, beleértve a gyermek védelmére vonatkozó intézkedéseket is, függetlenül attól, hogy azok házassági jogi eljáráshoz kapcsolódnak-e.
A „szülői felelősség” (parental responsibility) kifejezés nem azonos a szülői felügyeleti jog (right of costudy) fogalmával, hiszen annál szélesebb, tágabb értelemben használja a rendelet.
A szülői felelősséggel kapcsolatos ügyek – nem kimerítő – pusztán szemléltető jellegű felsorolását adja a rendelet 1. cikke (2) bekezdése:
• felügyeleti jog;
• kapcsolattartási jog;
• gyámság, gondnokság és hasonló intézmények;
• a gyermek személyének, illetve vagyonának gondozásával megbízott olyan személyek vagy szervek kijelölése és feladatai, amelyek képviselik vagy támogatják a gyermeket
• a gyermek nevelőszülőknél való elhelyezése vagy intézményi gondozásba helyezése;
• a gyermek védelmét célzó intézkedések a gyermek vagyonának kezelésével, megóvásával vagy rendelkezésre bocsátásával kapcsolatban.
A Családjogi törvény a szülői felügyeleti jogok körében nevesíti a gyermek gondozását, nevelését, törvényes képviseletét, vagyonkezelését, a gyámnevezést és abból való kizárást. A külön élő szülők a gyermek sorsát érintő lényeges kérdésekben gyermek elhelyezését közös szülői felügyelet hiányában is együttesen gyakorolják jogaikat, melyek közül ide tartozik a gyermek iskolájának, életpályájának megválasztása illetve tartózkodási helyének kijelölése.
A szülői felelősség a gyermek személyével és vagyonával kapcsolatos valamennyi jogra és kötelezettségre kiterjed, amelyet a természetes vagy jogi személy határozat, jogszabály vagy jogilag kötelező megállapodás alapján gyakorol.
Hazánkban a gyermek szülői felügyelet vagy gyámság alatt áll. Ennek keretében a szülői felelősség körébe tartozó jogokat és kötelezettségeket elsődlegesen a szülő vagy a gyám gyakorolja, illetve teljesíti (gyámi tisztséget betöltő nevelőszülő, gyermekotthon vezető). E joggyakorlásnak összhangban az Egyezménnyel a gyermek érdekében kell történnie.
Ennél szélesebb személyi kör az, amely a szülői felelősség között felsorolt, de nem a szülői felügyelet körébe tartózó jogok
gyakorlására jogosult illetve adott esetben kötelezett (például a gyámi tisztséget nem vállaló nevelőszülő, gondozó, vagyonkezelő). Ez utóbbi körben említhetők azon jogi személyek is, amelyek a szülői felelősséggel kapcsolatos ügyek körében gyakorolják a gyermek személye, illetve vagyona gondozásával kapcsolatos jogokat és kötelességeket. Ilyen jogi személynek
tekinthető például a gyermekotthon.
A „polgári ügyek” fogalma azonban tágan értelmezendő, így kiterjed – például a gyermek átmeneti nevelésbe vételével kapcsolatos – a
nemzeti jog szerinti „közjogi” intézkedésekre is. A rendelet hatálya a szülői felelősségre vonatkozó minden határozatra – megállapítás, gyakorlás, átruházás, korlátozás vagy megszüntetés – kiterjed, függetlenül annak elnevezésétől, így az ítélet és végzés mellett az esetleg más névvel bíró határozatra is.
Tekintettel arra, hogy a rendelet „bíróság” fogalma alatt a tagállamok valamennyi az 1. cikk alapján a rendelet hatálya alá tartozó ügyekben joghatósággal rendelkező hatóságát érti, hatálya nem korlátozódik a bírósági határozatokra, hanem kiterjed például a gyámhivatali határozatokra is.
A határozatok mellett a rendeletet alkalmazni kell a végrehajtható okiratokra, valamint a felek által megkötött az adott tagállamban végrehajtható egyezségekre.
Az idő múlása a gyermek és a tőle külön élő szülő közötti kapcsolat hiánya következtében nem ritkán visszafordíthatatlan károkat, orvosolhatatlan következményeket okozhat a rendelet 46. cikk „Az alaki követelményeknek megfelelően végrehajtható okiratként elkészített vagy nyilvántartásba vett és valamely tagállamban végrehajtható okiratot, valamint a felek által megkötött, és a megkötése tagállamában végrehajtható egyezségeket, a határozatokkal azonos feltételekkel ismerik el és nyilvánítják végrehajthatónak.” gyermekben.
A megfelelő és gyors intézkedés a hatóságok részéről ma már nem csak lehetőség, hanem kötelezettség is a gyermek érdekének megfelelő ügyintézés során.
A saját véleményem: Ez Magyarországon azt jelenti, hogy a hatóságok, nagy ívben lesz*rják, a törvényt. A bíróságon sok helyen azt sem tudják mi ez a . Brüsszel II. rendelet, aztán a végrehajtási nyomtatványokat, azok kezelését sem ismerik. Hivatalból soha nem intézkedett még Magyar Bíróság, Magyar Gyámügy gyermek elviteli ügyben, mindig a szülők agilitásán és a jogi képviselők személyes kapcsolatain múlott az ügy! Gyakorlatilag, ha a szülő nem elég agilis, akkor a törvény végrehajtása szinte kieszközölhetetlen! A látszólagos együttműködés mögött, sok tunya, az ügyekben járatlan, a székeikben ideiglenesen átutazókkal találkoztam mindenhol! A hivatalokban sok kedves és segítőkész emberrel találkoztam az elmúlt 7 év alatt. Ezekből 1 helyen, 5 év alatt 3 ember fordult meg! Mind repülőnek használta a hivatali székét!
A gyámügy tehetetlen ügyintézői és a témában járatlan egyéb hatóságok is azt mutatják, hogy gyakorlati felkészítés nélkül a szenzitás megléte, kevés a probléma megoldásához.
A rendelet 20. cikke a kapcsolattartás szempontjából rendkívül fontos rendelkezést tartalmaz. Sürgős esetben a rendelet rendelkezései nem gátolják a tagállam bíróságait abban, hogy a tagállam joga szerint alkalmazható ideiglenes intézkedéseket – a védelmi intézkedéseket is beleértve – hozzanak a területükön tartózkodó személyek tekintetében, akkor is, ha a rendelet szerint más tagállam bírósága rendelkezik joghatósággal az ügy érdemében.
Ez a gyakorlatban azt jelenti, hogy például a szülői felelősség körében, a gyermek gondozási helyének kijelöléséről és a kapcsolattartásról érdemben határozatot hozó tagállam – például Németország – mellett párhuzamosan a másik tagállam – például Magyarország – ideiglenesen intézkedhet a gyermek-szülő kapcsolattartása vonatkozásában, amennyiben a gyermek Magyarország területén tartózkodik. A felek ugyanis ideiglenes intézkedéssel kérhetik, hogy a bíróság a gyermek-szülő közötti kapcsolattartás kérdésében (is) soron kívül határozzon (Pp. 156. §). Az ideiglenes intézkedések hatályukat vesztik, amikor az ügyet érdemben elbíráló tagállam bírósága meghozta a megfelelő intézkedéseket.
A saját véleményem: A gyakorlatban ez úgy néz ki, hogy az egyik fél, aki erősebb ügyvéddel rendelkezik, azt hazudhat a másik tagállam területén mit csak akar. Abban az esetben ha a másik fél aki nem beszél ia nyelvet, vagy nem kellően területileg illetékes jogi képviselettel rendelkezik, még akkor sem nyerheti meg a gyermeket, ha neki lenne igaza. A pénz ebben az esetben kétséget kizáróan legyőzi az igazságot. Egy olyan anya esetében aki pl. a gyermekét erőszakkal vitte el külföldre a másik fél bele egyezése nélkül, hihető story az ő és gyermeke bántalmazása és ennek a hangoztatása, még h ha erre vonatkozóan adat fel sem merült. Ezt el lehet “sütni” és meg lehet etetni ,addig is a másik fél ÉVEKIG harcolhat az igazáért! Sebaj, addig legalább felnő a gyermeke, aki addigra elhidegül tőle, azt sem tudja, ki a másik szülő de ő bizton hiszi, hogy az igazi, szerető féllel él. A gyermek ugyan is alapvetően hisz a szüleinek, és a 3-4 évesen elrabolt gyermekek tudata még nem tárol kellően alaposan ahhoz, hogy a másik fél bent maradjon az emlékeiben. A gyermek úgy és abban a tudatban nő fel, hogy az aki őt neveli az jó. Ezt a látszatot fent tartani sokkal könnyebb, mert a másik fél nem érvelhet, nem bizonyíthat és gyakorlatilag egy senki elehet ebben az ügyben gyermeke szemében.
Az a szülő tehát aki jól rabolja el a gyermekét és kellően pénzes ügyvéddel húzza az időt, az bizony 5-8 évet is tud nyerni a vélt jogainak! Gyakorlatilag ez idő alatt elhidegül a másik féltől a gyermek! A jog tehát más írva és más a gyakorlatban!
A kapcsolattartás tárgyában hozott határozatok végrehajtása
A rendelet „right of access” kifejezése tartalmát tekintve a hatályos magyar „kapcsolattartási jog” fogalommal egyezik meg, melyet következetesen használok a rendelet tárgyalása során,ellentétben a hivatalos magyar fordítással, amelyik felváltva használja egyrészt a korábbi „láthatási jog”, valamint a „kapcsolattartási jog” kifejezést.
Saját véleményem: Ez a gyakorlatban úgy néz ki, hogy más államok bírósága arra sem veszi a fáradtságot, hogy a másik tagállam bíróságától írásban megkérdezze, mondjátok kedves kollégák, nálatok ez most pontosan mit is jelent? A gyakorlatban kitalálósdi megy, aztán ahogy esik úgy puffan. A jognak köze sincsen a tényekhez, fogják és értelmezik a maguk szája szerint, mert hát jogot formálnak arra, hogy újra döntsenek, immáron a kedvük szerint.
A rendelet egyik legfőbb célkitűzése annak biztosítsa, hogy a gyermek fenn tudja tartani a kapcsolatot a szülői felelősség minden gyakorlójával a különválás után, még akkor is, ha azok külön tagállamokban élnek. A rendelet annak biztosításával fogja megkönnyíteni a határokon átívelő kapcsolattartási jog gyakorlását, hogy az egyik tagállamban a kapcsolattartási jogra vonatkozóan meghozott határozat egy másik tagállamban közvetlenül elismerhető és végrehajtható, feltéve, hogy azt igazolás kíséri.
Saját véleményem: Gyakorlatban a Svédországi tapasztalat az, hogy Svédország sz*rik a végrehajtható magyar ítéletre, mi több a magyar EGYEZSÉG szót nem is ismerik. Az, hogy egyezség számukra nem bírói ítélet, az két balga állatpolgár ostoba okmányolása, bírói segédlettel. Azt mondták az egyezségről, hogy ők ilyet nem is hallottak, ez nem lehet igaz, majd a végzésre ami a láthatásról és a külföldre vitel tilalmáról szólt, hogy ezt meg el sem hiszik, hiszen ha az anyánál van elhelyezve a gyerek, akkor ő a gyám. Az apa meg egy állatfajta, aki a nemzésben kivehette a részét? A gyermekét bántalmazó, jogellenesen külföldre vivő szülő pl. bátran hazudhatja azt, hogy ő már jó anya, vagy apa, ha az új tagállamban morálisan viselkedik, és ezzel a korábbi életvitelére vonatkozóan adatokat fel sem kutat a fogadó tagállam bírósága. Elég egy ostoba, lusta és pökhendi bírói tanács bármely ország tagállamában és a másik fél egy életre megkeserülheti, hogy harcolni mert a gyermekéért!
A végrehajthatóvá nyilvánítás iránti kérelem szabályait a Rendelet a 2. szakasz 28-36 cikk részében rendezi.
Rendelet 23. cikk „A szülői felelősségére vonatkozó határozat nem ismerhető el, amennyiben: a) az ilyen elismerés — a gyermek érdekeit figyelembe véve — nyilvánvalóan ellentétes azon tagállam közrendjével, ahol az elismerést kérik; kiállítani, feltéve, hogy betartottak bizonyos eljárási garanciákat. Az új eljárás azonban továbbra sem gátolja meg a szülői felelősség gyakorlóját abban, hogy – amennyiben kívánja – a végrehajthatóvá nyilvánítást a rendelet vonatkozó részei szerint [40. cikk (2) bekezdés] kérelmezve kérje a határozat elismerését és végrehajtását.
Végül a kapcsolattartás jogról rendelkező határozat végrehajtása érdekében lehetővé teszi a rendelet, hogy, még ha a végrehajtás szerinti tagállam joga nem is biztosítja a határozat végrehajtását, az eredetileg eljáró bíróság a határozatot a jogorvoslat ellenére végrehajthatóvá nyilváníthatja [Rendelet 41 cikk 1) bekezdés].
Saját véleményem: Erre még nem láttam precedenset és a hozzám fordult ,eddig segítséget kapott szülők egyike sem találkozott ezzel. Amiket látok és hallok, annak köze sincsen ezen állításhoz a gyakorlatban.
Az igazolás kibocsátása, tartalma
Másik tagállamban a kapcsolattartást szabályozó határozatot közvetlenül akkor ismerik el és hajtják végre, ha azt, a határozatot meghozó eredetileg eljáró tagállam bírósága által kibocsátott igazolás kíséri. Az eredetileg eljáró bíróság az igazolást akkor állítja ki, ha megbizonyosodott arról, hogy az alábbi eljárási garanciákat betartották:
a) valamennyi érintett fél lehetőséget kapott a meghallgatásra;
b) amennyiben a határozatot az alperes távollétében hozták meg, a meg nem jelent személy részére kézbesítették az eljárást megindító iratot, illetve az ezzel egyenértékű iratot megfelelő időben és oly módon, hogy az említett személy gondoskodni tudjon saját védelméről, vagy az említett személy részére kézbesítették az iratot, ám nem ezeknek a feltételeknek megfelelően, azonban megállapítást nyer, hogy ez a személy egyértelműen elfogadta a határozatot;
c) a gyermek lehetőséget kapott a meghallgatásra, kivéve, ha a meghallgatást nem
tartották célszerűnek a gyermek életkora vagy érettségi szintje miatt.
Az igazolást a Rendelet III. mellékletében található formanyomtatvány kitöltésével a határozat nyelvén kell kiállítani. A formanyomtatványnak a fenti eljárási garanciák mellett tartalmaznia kell:
a) a kapcsolattartásra jogosult, kötelezett, gyermek adatait,
b) határozatot hozó bíróság nevét, székhelyét,
c) határozat keltét, hivatkozási számot,
d) nyilatkozatot a végrehajthatóságról,
c) ha a határozatot az alperes távollétében hozták, amennyiben az alperesnek nem kézbesítették az eljárást megindító vagy azzal egyenértékű iratot megfelelő időben és olyan módon, hogy az alperes védelméről gondoskodhasson, kivéve, ha megállapítást nyer, hogy az alperes egyértelműen elfogadta a határozatot;
f) ha a határozat összeegyeztethetetlen egy későbbi, szülői felelősségre vonatkozó határozattal, amelyet a gyermek szokásos tartózkodási helye szerinti másik tagállamban vagy harmadik államban hoztak, feltéve, hogy a későbbi határozat megfelel az elismerés feltételeinek abban a tagállamban, ahol az elismerést kérik.
g) nem tartják be az 56. cikkben meghatározott eljárást.”
f) a jogosultra illetve kötelezettre háruló egyedi kötelezettségeket (utazás, utazási költségek). Az igazolást kiállító bíróság tehát részletes információval kell, hogy szolgáljon a kapcsolattartás vonatkozásában is. Ez egyik oldalról előnyös, hiszen ösztönzi a határozatot hozó bíróságot a kellően részletes szabályozásra, ugyanakkor e tekintetben megismétli a határozat tartalmát, amit szintén be kel mutatni a végrehajtás során., bár nem kell lefordítani.
Az igazolás kiállítása – amennyiben a határozat közlésének időpontjában fennálló határon átnyúló ügyben hozták – hivatalból történik (ex officio) és megegyezik a határozat végrehajthatóvá válásának időpontjával. Bármelyik fél kérelmére kell kibocsátani, ha az ügy csak később érint más tagállamot is.[Rendelet 41 cikk (3) bekezdés].
Jogorvoslatnak az igazolás kibocsátásával szemben nincsen helye, azonban a lényeges tévedés esetén helyesbítése kérhető az eljáró bíróságtól.
A tagállamok által kijelölt központi hatóságok egyedi ügyekben együttműködnek és közvetlenül vagy hatóságokon keresztül megteszik a szükséges intézkedéseket (információgyűjtés, tájékoztatás, segítségnyújtás, kapcsolattartás, mediáció).
Saját véleményem: A gyakorlatban ez elég ostobán folyik, mert a fogadó tagállam telefonon lefolytatja, az eléggé rideg és a tényeket nem érdeklő beszélgetését, majd eldönti, a jelen lévő gyerek meg az esetleges iskola pszichológus segítségével, hogy mi a a jó a gyereknek. Például a gyerek állíthatja, hogy őt zaklatja a szociális segítő az iskolában ,sokat kérdez tőle. A mediáció így megdőlhet, avagy félrevezethetővé válik. Svédországban a Mobbing fogalmát már kisgyermek korban megtanítják, ami azt jelenti, hogy a gyerek mindenre mondhatja őt mobbingolják, nevezetesen pszichoterrorizálják, elnyomják. Ezt már akkor is elsütheti egy gyerek, ha a tanár tovább kérdez, többször kérdez, nem jókor kérdez, sokat kérdez. Akármiét lehet Mobbingot kiáltani Svédországban. Egy gyermek tehát aki jogellenesen elvisznek, a másik fél azon látszatkeltésével ,hogy a vivő szülő jó a másik fél rossz, pszichésen leáshat addig a gyermek lelkében, hogy az amikor kiemelik a témába okán egy beszélgetésre, simán mobbingolással leállíthatja a pszichológust, segítőt, akárkit. Kvázi, ha a gyermeket okosan megtéveszti egy hazugságra kiélezett személy, akkor az bizony azt is elhiteti, hogy a másik fél, maga IV. Béla király. A megtévesztett, ellátott, szociálisan kiszolgáltatott gyermek pedig, soha nem jön rá, hogy magyarosan megmondva, őt bizony jól “átb***ták” ! Ezek után, csoda ha a bíróságon sem érdekli őket a tények, csupán a maguk észlelése, de ha az ügybe érdemi tanú keveredne, az gyorsan le lesz hűtve, mert ő már nem az idili tárgyhoz tartozóan nyilatkozik. Ez a gyakorlatban azt jelenti, hogy a Svéd Bíróságot nem érdeklik a tények, a Magyar Bíróság pedig ne magyarázza meg nekik miről is szól a határozat. Ők kellően okosak és felkészültek, hogy telepatikusan ezt megkérdezzék! Éljenek a Svéd Ufók!
Az igazolás és a határozat másolatának birtokában a kapcsolattartásra jogosultnak nem kell mást tennie, mint segítségnyújtás (ami egyébként térítésmenetes) iránti megkeresést kell benyújtania a szokásos tartózkodási helye szerinti tagállam központi hatóságának.
Saját véleményem: Ez a gyakorlatban eddig 7 évembe került! Eredménye: Semmi! Ez tehát a gyakorlat az elmélettel szemben!
A rendelet 45 cikk 2) bekezdése szerint az igazoláshoz csatolni kell a III. számú melléklet 12.pontjának (a kapcsolattartási jog gyakorlására vonatkozó rendelkezések) a végrehajtás szerinti tagállam hivatalos nyelvére fordítását.
Saját véleményem: Elmentem a PKKB-ra a Polgári Kollégiumhoz, hogy kérem ezt a III.mellékletet kitöltve átadni részemre, mire a válasz, hogy ez nem is létezik, ilyen nincsen. IRM-be telefon, Dr.Szirányi Pál úr segítségével, érdekes módon lőn világosság és lett papír olyannak, aki nem én vagyok, nem is jogosult az ügyemben eljárni, mi több még a velem való jogos kapcsolat fennállását sem kellet igazolnia. Csupán mert ő az IRM munkatársa, megkapta, amit ez úton is köszönök Szirányi Úrnak, mert az Ő segítsége nélkül ott döglött volna meg az ügy az elején ahol volt! Tehát az IRM-ben vannak olyan munkatársak, -sajnos Szirányi Dr. már máshol dolgozik – akik szívükön viselték az ügyet, ami nem volt elmondható az őt követő ügyintézőkről. Gyakorlatilag az ügy attól kezdve, a magam erejétől és agilitásától ért el odáig, hogy letárgyalták.
A végrehajtási eljárásra a végrehajtás szerinti tagállam joga az irányadó és az igazolt határozatot ugyanazokkal a feltételekkel kell végrehajtani, mint az abban a tagállamban hozott határozatokat, azaz „nemzeti” határozatként kell kezelni, kivéve ha a határozat összeegyeztethetetlen egy későbbi végrehajtható határozattal. [47. cikk 1), 2) bekezdés] Lényeges, hogy a nemzeti hatóságok olyan szabályokat alkalmazzanak, amelyek – a rendelet
célkitűzéseinek veszélyeztetése nélkül – biztosítják a határozatok hatékony és gyors végrehajtását, ami különösen fontos a kapcsolattartási ügyek tekintetében. Az Emberi Jogok Európai Bírósága több ítéletében is hangsúlyozza, hogy a végső határozatok végrehajtása sürgős intézkedéseket igényelnek.
Álláspontom szerint e cél eléréséhez segít hozzá többek között a Rendelet 48. cikke. Megengedi – sőt, a cikk megalkotásával ösztönzi –, hogy a
végrehajtás szerinti tagállam bíróságai (hatóságai), gyakorlati intézkedéseket tegyenek a kapcsolattartás megszervezéséhez, amennyiben a kapcsolattartás szabályozó határozat nem vagy nem elégséges mértékben tartalmaz ilyen rendelkezéseket. A gyakorlati intézkedések megtétele során azonban nem lehet elérni a határozat érdemi elemeitől.
A vonatkozó rendelkezések a Gyer-ben
A különböző államokban élő szülők és gyermekek közötti kapcsolattartási konfliktusok általában összekapcsolódnak a gyermek jogellenes külföldre távozásának tényállásával.
Vélhetően ez az oka annak, hogy a Gyer. a gyermek végleges külföldre távozása témakörben szól a rendelet adta lehetőségekről.
A gyermek végleges külföldre távozásához szükséges szülői nyilatkozat – gyámhivatali – jóváhagyása [Csjt. 77. § (3) bek.] iránti kérelemhez csatolni rendeli az alábbi okiratokat:
– a külföldi hatóság által kiállított környezettanulmányt,
– iskolalátogatási igazolást,
– befogadó nyilatkozatot.
Saját vélemény: Ezzel ellentétben, bírói végzéssel megtiltott gyermek elvitel, kiegészítve házassági egyezséggel, gyakorlatilag sz*rt sem ér Svédországban. Kizárólag az ostoba hazudozás nyerhet, még akkor is ha a jog megfogalmazása szerint jó néhány okirat beszerzése szükséges a gyermek végleges külföldre viteléhez.
Gyakorlatilag egy szülőnek a váláskor a válási végzésben pontosan rögzítenie kell, hogy a gyermek külföldre vitele, milyen jogi háttérrel történhet. A bírói szabatosság határait érdemes kitolni és felhívni a bíróság figyelmét, hogy a végzésben rögzítse, minden fogalom értelmezését. Sajnálatos, de ennek hiányában, egy jogellenen külföldre vitt gyermek esetében, szinte tehetetlenné válik az a szülő, akitől elvitték a gyermekét.
Érdemes ébren lenni és kifejezni aggodalmainkat a bíróságon is, mert ennek hiányában, sok fejtöréssel futhat össze aki megfutja ezeket ak öröket mint én is!

matches: bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság Bíróság bíróság