text:
A LEGFÕBB ÜGYÉSZSÉG HIVATALOS LAPJA. BUDAPEST, március 31. LVI. ÉVFOLYAM ÁRA: 735 Ft 3. SZÁM TARTALOM HATÁROZATOK SZEMÉLYI HÍREK KÖZLEMÉNYEK - PDF
A LEGFÕBB ÜGYÉSZSÉG HIVATALOS LAPJA. BUDAPEST, március 31. LVI. ÉVFOLYAM ÁRA: 735 Ft 3. SZÁM TARTALOM HATÁROZATOK SZEMÉLYI HÍREK KÖZLEMÉNYEK
Download "A LEGFÕBB ÜGYÉSZSÉG HIVATALOS LAPJA. BUDAPEST, 2008. március 31. LVI. ÉVFOLYAM ÁRA: 735 Ft 3. SZÁM TARTALOM HATÁROZATOK SZEMÉLYI HÍREK KÖZLEMÉNYEK"
1 LVI. ÉVFOLYAM ÁRA: 735 Ft 3. SZÁM A LEGFÕBB ÜGYÉSZSÉG HIVATALOS LAPJA BUDAPEST, március 31. TARTALOM Oldal Oldal HATÁROZATOK 1/2008. BJE jogegységi határozat Szolgálati viszony megszûnések Halálozások SZEMÉLYI HÍREK Kinevezések Áthelyezés, kinevezés Áthelyezések KÖZLEMÉNYEK Pályázati felhívás ügyészi állások betöltésére Az Ügyészségi Dolgozók Országos Szakszervezetének közleménye... 50
2 42 ÜGYÉSZSÉGI KÖZLÖNY 3. szám HATÁROZATOK A Magyar Köztársaság Legfelsõbb Bírósága jogegységi határozata 1/2008. BJE szám A MAGYAR KÖZTÁRSASÁG NEVÉBEN! A Magyar Köztársaság Legfelsõbb Bíróságának büntetõ jogegységi tanácsa a Magyar Köztársaság legfõbb ügyésze által indítványozott jogegységi eljárásban Budapesten, a év február hó 18. napján megtartott nyilvános ülésen meghozta a következõ jogegységi határozatot: A Büntetõ Törvénykönyv 77/B. (1) bekezdés a) és d) pontjára figyelemmel a kábítószerrel visszaélés bûncselekményének elkövetõjével szemben a kábítószer értékesítésével összefüggõ vagyonra vagyonelkobzást kell elrendelni. A vagyonelkobzás nem korlátozható az értékesítéssel elért nyereségre. Azt a bûncselekménnyel összefüggõ teljes vagyonra el kell rendelni, függetlenül a kábítószer megszerzésére fordított vagyon mértékétõl, illetve attól, hogy a kábítószer értékesítése az elkövetõ számára nyereséges vagy veszteséges volt-e; a vagyonelkobzás mértéke nem csökkenthetõ a kábítószer megszerzésével összefüggõ kiadásokkal. INDOKOLÁS A Magyar Köztársaság legfõbb ügyésze a büntetõeljárásról szóló évi XIX. törvény (Be.) 440. (1) bekezdés a) pontja alapján jogegységi eljárást kezdeményezett, és az egységes ítélkezési gyakorlat biztosítása érdekében a Be (1) bekezdés a) pontjára hivatkozva jogegységi határozat meghozatalára tett indítványt. A legfõbb ügyész BF.2155/2007. számú indítványa szerint a bíróságok joggyakorlata eltérõ a kábítószerrel visszaélésnek minõsülõ bûncselekmények elkövetõivel szemben alkalmazott, a kábítószer értékesítésével szerzett bevételt elvonó vagyonelkobzás kapcsán. I. Ennek alátámasztására az indítványozó a következõ bírósági határozatokra utalt: 1. A Vas Megyei Bíróság a október 13. napján kelt B.548/2004/43. számú határozatában az I., II. és III. r. terhelt bûnösségét kereskedéssel elkövetett kábítószerrel visszaélés bûntettében állapította meg, melyet az I. r. terhelt jelentõs mennyiségre, a III. r. terhelt pedig bûnszövetségben és csekély mennyiségû kábítószerre követett el. Ezért a terhelteket szabadságvesztésre ítélte, az I. r. terheltet mellékbüntetésül eltiltotta a közügyek gyakorlásától is; a II. és III. r. terhelt tekintetében pedig a szabadságvesztés végrehajtását próbaidõre felfüggesztette. Ezen túl az I. r. terhelttel szemben forint, a II. r. terhelttel szemben forint, a III. r. terhelttel szemben forint vagyonelkobzást rendelt el. A bíróság által megállapított tényállás lényege a következõ: Az I. r. terhelt 2002 elejétõl 2003 végéig ismeretlen személyektõl rendszeresen vásárolt kábítószert, mégpedig alkalmanként harminc ecstasy-tablettát, darabonként 1000 forintért, amit aztán darabonként 1500 forintért értékesített tovább. Így ötven alkalommal ezerötszáz tablettát vásárolt meg és adott tovább, és ezzel forint haszonra tett szert. Ugyanebben az idõszakban huszonöt alkalommal marihuánát is vásárolt, grammonként 1700 forintért, alkalmanként tíz-tíz grammot. Ezt grammonként 2000 forintért értékesítette. Ily módon ebbõl forint haszonhoz jutott. Ezen túl 2003 szeptemberében az I. r. terhelt a II. r. terhelt megbízásából hetven ecstasy-tablettát vásárolt darabonként forintért, amit összesen forintért értékesített tovább megbízójának. Így az I. r. terhelt forint, míg a II. r. terhelt legalább ugyanekkora haszonra tett szert. A III. r. terhelt az I. r. terheltnek 2003 júniusában és júliusában átadott százötven-százötven gramm marihuánát azzal, hogy azt értékesítse. Az I. r. terhelt a kábítószert elcserélte száz ecstasy-tablettára, és azt adta el. Összesen ily módon a két terhelt forint haszonhoz jutott, ami az I. r. terhelthez került. Ezt összegezve az elsõ fokú bíróság tényként állapította meg, hogy az I. r. terhelt összesen forint, a II. r. terhelt forint vagyoni haszonra tett szert, míg a III. r. terhelt forint vagyoni haszonra kívánt szert tenni. Indokolásában kifejtette, hogy az értékesítés ellenértékét teljes egészében vagyoni haszonnak, egyben a vagyonelkobzás alapjának tekintette, és az intézkedés mértékének megállapításánál ekként nem vette figyelembe a kábítószer beszerzésének költségeit. Az ügyben másodfokon eljárt Gyõri Ítélõtábla a augusztus 29. napján kelt Bf.14/2006/7. számú ítéletével az elsõ fokú határozatot megváltoztatta; az I. r. terhelt cselekményét jelentõs mennyiségû kábítószerre forgalomba hozatallal elkövetett kábítószerrel visszaélés bûntettének, a II. r. terhelt cselekményét kábítószerrel visszaélés bûntettének, míg a III. r. terhelt cselekményét csekély mennyiségû kábítószerre forgalomba hozatallal elkövetett kábítószerrel visszaélés vétségének minõsítette; az I. r. terhelttel szemben a vagyonelkobzás összegét forintra mérsékelte, míg a II. és III. r. terhelttel szemben a vagyon-
3 3. szám ÜGYÉSZSÉGI KÖZLÖNY 43 elkobzást mellõzte. Egyebekben a terheltekkel szemben az elsõ fokú bíróság ítéletét helybenhagyta. A másodfokú bíróság az elsõ fokú ítéleti tényállást a következõkkel helyesbítette: az I. r. terhelt által értékesített marihuána eladási ára grammonként 2500 forint volt, így a marihuána eladásából ténylegesen forint haszonra tett szert; a hetven ecstasy-tablettát az I. r. terhelt forintért szerezte be és a II. r. terheltnek forintért értékesítette tovább, így forint haszonra tett szert, míg a III. r. terhelttõl átvett kábítószer kapcsán az értékesítésbõl forint volt a haszna; a II. r. terhelt a kábítószert nem értékesítette, hanem elfogyasztotta; a III. r. terhelt az általa az I. r. terheltnek átadott kábítószer forintos vételárát nem kapta meg az I. r. terhelttõl. A vagyonelkobzással kapcsolatos rendelkezésének indokolásában kifejtette, hogy az intézkedést csak a kábítószer értékesítésébõl származó tiszta nyereségre kell és lehet elrendelni; ezért annak mértékét az I. r. terhelttel szemben a kábítószer beszerzésére fordított összeg figyelembevételével csökkentette, és miután a II. r. terhelt nem értékesített kábítószert, illetve a III. r. terhelt nem jutott hozzá a kábítószer ellenértékéhez, velük szemben mellõzte annak alkalmazását. 2. A Békés Megyei Bíróság a november 29. napján kelt 3.B.319/2006/29. számú ítéletében az I. r. terhelt bûnösségét jelentõs mennyiségû kábítószerrel visszaélés bûntettében, a II. r. és III. r. terhelt bûnösségét kábítószerrel visszaélés bûntettében állapította meg, és ezért az I. r. terheltet öt évi fegyházbüntetésre és hét évi közügyektõl eltiltásra; a II. r. terheltet két évi börtönbüntetésre és három évi közügyektõl eltiltásra; a III. r. terheltet egy évi börtönbüntetésre és három évi közügyektõl eltiltásra ítélte; a lefoglalt kábítószert elkobozta. Az elsõ fokú ítéleti tényállás lényege a következõ: Az I. r. terhelt július 31. napján egy bárban százkét szem MDMA-tartalmú, kábítószernek minõsülõ tablettát tartott magánál, amit az ott szórakozóknak eladásra kínált. Tõle a kábítószert lefoglalták. Ugyancsak 2005 nyarán megállapodott a II. r. terhelttel, hogy az a neki átadott legalább négyszázhetvenkettõ, legfeljebb ötszáz ecstasy-tablettát értékesíti darabonként 280 forintért. A II. r. terhelt az átvett kábítószerbõl száznyolcvan tablettát értékesített, két szemet egy ismerõsének adott, tizennyolcat pedig részben elfogyasztott, részben kidobott. A fennmaradó legalább kétszázhetvenkettõ, legfeljebb háromszáz kábítószernek minõsülõ tablettát a II. r. terhelt a III. r. terheltnek értékesítette azzal, hogy annak darabjáért még aznap este a III. r. terhelt 600 forintot fizet neki. A kábítószert azonban a III. r. terhelt még ugyanazon az estén visszaadta a II. r. terheltnek, amit bûnjelként az utóbbival szemben intézkedõ rendõrök le is foglaltak. Az ügyben másodfokon eljáró Szegedi Ítélõtábla a április 25. napján kelt Bf.II.66/2007/9. számú ítéletével az elsõ fokú bíróság határozatát megváltoztatta; az I. r. terhelt cselekményét forgalomba hozatallal elkövetett jelentõs mennyiségû kábítószerrel visszaélés bûntettének, a II. r. terhelt cselekményét forgalomba hozatallal elkövetett kábítószerrel visszaélés bûntettének, a III. r. terhelt cselekményét megszerzéssel elkövetett kábítószerrel visszaélés vétségének minõsítette, továbbá az I. r. terhelttel szemben forintra vagyonelkobzást rendelt el. A tényállást helyesbítve mellõzte az elsõ fokú bíróság ítéletébõl az I. r. terhelt által megszerzett, illetve az általa a II. r. terheltnek értékesített kábítószer mennyiségének megjelölésénél a felsõ határra (a legfeljebb ötszáz, illetve háromszáz darabra vonatkozó) utalást. A vagyonelkobzás alkalmazása kapcsán pedig kifejtette, hogy miután a II. r. terhelt az I. r. terhelt megbízása alapján a neki átadott kábítószer értékesítésébõl forintra tett szert, ezt a törvényi rendelkezéseknek megfelelõen el kellett tõle vonni. Álláspontja szerint ugyanis a vagyonelkobzás mértékének meghatározásánál az elkövetõ által a bûncselekménnyel összefüggésben szerzett vagyonra azaz a teljes bevételre kell figyelemmel lenni, függetlenül attól, hogy az értékesítés számára ténylegesen mekkora hasznot eredményezett. 3. A Bács-Kiskun Megyei Bíróság a 9.B.1129/2006/32. számú a december 15. napján kelt ítéletében az I. r. terheltet kábítószerfüggõ személy által jelentõs mennyiségû kábítószerrel visszaélés bûntettében; a II. r. terheltet egyedi azonosító jel meghamisításának bûntettében, csalás vétségében és jelentõs mennyiségû kábítószerrel visszaélés bûntettében; a III. r. terheltet jelentõs mennyiségû kábítószerrel visszaélés bûntettében; a IV. r. terheltet két rendbeli kábítószerrel visszaélés bûntettében; az V. r. terheltet két rendbeli csekély mennyiségû kábítószerrel visszaélés vétségében és lõszerrel visszaélés bûntettében; a VI. r. terheltet kábítószerrel visszaélés bûntettében találta bûnösnek. Ezért az I. r. terheltet négy évi börtönbüntetésre, négy évi közügyektõl eltiltásra és ötvenezer forint pénzmellékbüntetésre; a II. r. terheltet hat évi fegyházbüntetésre, hat évi közügyektõl eltiltásra és százezer forint pénzmellékbüntetésre; a III. r. terheltet hat évi börtönbüntetésre és hat évi közügyektõl eltiltásra; a IV. r. terheltet két évi börtönbüntetésre és két évi közügyektõl eltiltásra; az V. r. terheltet két év hét hónapi börtönbüntetésre, három évi közügyektõl eltiltásra és ötvenezer forint pénzmellékbüntetésre; a VI. r. terheltet egy év hat hónapi börtönbüntetésre melynek végrehajtását két évi próbaidõre felfüggesztette ítélte. Egyben a II. r. terhelttel szemben tizenötezer, a III. r. terhelttel szemben húszezer forint vagyonelkobzást rendelt el, és elkobzást is alkalmazott. Az elsõ fokú ítéletben megállapított tényállás lényege a következõ volt:
4 44 ÜGYÉSZSÉGI KÖZLÖNY 3. szám A kábítószert rendszeresen fogyasztó I. r. terhelt egy ismeretlen személy megbízásából továbbértékesítési céllal 2006 januárjában Hollandiában ezerötszáz ecstasytablettát és fél kg marihuánát vásárolt, majd hozott be az országba és adott át megbízójának. A megbízó ekkor forintot fizetett a terheltnek, és megállapodtak abban, hogy ezen felül a késõbbiekben a tablettákért azok értékesítését követõen darabonként 300 forintot fog fizetni. Az I. r. terhelt 2006 februárjában kétezer-egyszázötven ecstasy-tablettát és húsz gramm kokaint vásárolt Hollandiában, majd hozott be Magyarországra. Ebbõl ezer ecstasy-tablettát a behozott kokainnal együtt átadott ismeretlen megbízójának, és megállapodtak, hogy az a kokainért grammonként , a tablettákért darabonként 300 forintot fog fizetni. Ennél az átvételnél a megbízó a korábbi szállítmányért kifizetett a terheltnek további forintot. Késõbb az ismeretlen megbízó háromszáz ecstasy-tablettát visszaadott a terheltnek, és arra hivatkozott, hogy a többit a terjesztõtõl a rendõrség lefoglalta márciusában az I. r. terhelt ismét Hollandiába utazott, ahol kétezer-ötszáz ecstasy-tablettát és huszonkét gramm kokaint vásárolt, majd hozott be az országba azzal a céllal, hogy itthon azt haszonnal értékesíti. Azt, hogy a kábítószert milyen vételáron szerezte be, nem lehetett megállapítani áprilisában az I. r. terhelttõl hétszáznegyvenkét egész és két hiányos ecstasy-tablettát és közel húsz gramm kokaint foglaltak le Budapesten, amit értékesíteni kívánt. A III. r. terhelt ismerte az I. r. terheltet, és tudta, hogy az kábítószert terjeszt. A II. r. terhelt kábítószert kívánt értékesíteni, ezért megkérte az általa ugyancsak ismert III. r. terheltet, hogy segítsen neki kábítószert szerezni, aki ennek a kérésnek eleget is tett. A II. r. terhelt a III. r. terhelt közvetítésével ismerkedett meg ily módon az I. r. terhelttel, és így találkoztak hármasban, 2006 februárjában az I. r. terhelt budapesti lakása elõtt. Ekkor a III. r. terhelt jelenlétében annak gépkocsijában az I. r. terhelt százötven ecstasy-tablettát adott el a II. r. terheltnek, darabonként 300 forintért. Majd március 31. napján Budapesten, az I. r. terhelt lakásában ugyancsak a III. r. terhelt közvetítésével és jelenlétében a II. r. terhelt ezerötszáz ecstasy-tablettát vásárolt az I. r. terhelttõl, darabonként 300 forintért, és a vételárat ki is fizette. A II. r. terhelt a kábítószert tovább kívánta értékesíteni. Tõle azonban azt még aznap lefoglalták. A közvetítésért az I. r. terhelt forintot fizetett a III. r. terheltnek. A III. r. terhelt is vásárolt kábítószert az I. r. terhelttõl, mégpedig 2006 februárjában ezer ecstasy-tablettát, darabonként 260 forintért. A vételárat kiegyenlítette. Az I. r. terhelt 2006 februárjában a VI. r. terheltnek is adott el kábítószert, háromszáz ecstasy-tablettát, darabonként 300 forintért. Néhány nap elteltével azonban a VI. r. terhelt a kábítószert visszaadta az I. r. terheltnek. Az I. r. terhelt ezen túl a IV. r. terheltnek április elején kétszázötvenhat ecstasy-tablettát adott el darabonként 300 forintért, aki ebbõl ötvenet saját használatra megtartott, a többit baráti körében ingyenesen szétosztotta. Nála házkutatást tartottak, ennek során marihuánát, kokaint és ecstasy-tablettát foglaltak le. A II. r. terhelt 2006 márciusában ismerõsének százötven ecstasy-tablettát darabonként 400 forintért és tíz gramm speedet grammonként 2000 forintért értékesített. A kábítószert a vevõtõl lefoglalták. Az V. r. terhelt a III. r. terhelttõl különbözõ alkalmakkor összesen nyolcvan ecstasy-tablettát vett át továbbértékesítésre azzal, hogy azokat darabonként 800 forintért fogja eladni. Ezen túl húsz ecstasy-tablettát vásárolt tõle, darabonként 1000 forintért, valamint három marihuánás cigarettát, ez utóbbit 2500 forintért. Az így megszerzett kábítószerbõl három személynek negyven ecstasy-tablettát értékesített, darabonként részben 1000, részben 500 forintért. Az V. r. terheltnek átadott ecstasy-tablettát a III. r. terhelt a II. r. terhelttõl vásárolta darabonként 500 forintért. Az ítélet indokolása szerint a vagyonelkobzást a bíróság az I. r. terhelttel szemben nem találta alkalmazhatónak, mivel az eljárás során az nem volt pontosan megállapítható, hogy az általa értékesített kábítószert mennyiért vásárolta; így a kábítószer-kereskedéssel elért haszna nem volt pontosan tisztázható. Ráadásul számára a kábítószer-üzlet részben veszteséges volt, miután az ismeretlen megbízó nem fizetette ki a neki behozott és átvett kábítószer árát. A II. és III. r. terhelttel szemben a bíróság ugyan indokoltnak találta az intézkedés alkalmazását, azonban velük szemben is csak olyan mértékben, amely azonos volt az általuk bizonyítottan elért tiszta haszonnal. Az ügyben másodfokon eljárt Szegedi Ítélõtábla a május 15. napján kelt Bf.I.47/2007/32. számú ítéletével az elsõ fokú határozatot megváltoztatta; az I. r. terhelt cselekményének megnevezését kábítószerfüggõ személy által kereskedéssel elkövetett jelentõs mennyiségû kábítószerrel visszaélés bûntettére helyesbítette, vele szemben a pénzmellékbüntetés kiszabását mellõzte, az V. r. terhelttel szemben kiszabott büntetést egy év nyolc hónapi börtönbüntetésre és két évi közügyektõl eltiltásra enyhítette; egyebekben azonban a bûnügyi költségre vonatkozó rendelkezést helyesbítve helybenhagyta azt. A vagyonelkobzás kapcsán mindenben osztotta a megyei bíróság álláspontját. Bár az ítélet indokolásából kitûnõen ismert volt elõtte a Szegedi Ítélõtábla másik tanácsának a 2. pont alatt megjelölt határozatban kifejtett álláspontja, attól eltérõen döntött. Arra hivatkozva, hogy a vagyonelkobzás célja nem más, mint az, hogy az elkövetõnek a bûncselekmény elkövetése elõtti vagyoni helyzetét visszaállítsa, az intézkedést csak az elkövetõ által elért haszonra tartotta alkalmazhatónak azzal, hogy annak mértéke nem haladhatja meg a beszerzési és értékesítési ár különbözetét.
5 3. szám ÜGYÉSZSÉGI KÖZLÖNY 45 II. Az ismertetett határozatokból kitûnõen a bíróságok eltérõ módon értelmezik a vagyonelkobzás szabályait, olyannyira, hogy a Szegedi Ítélõtábla két tanácsának jogértelmezése is ellentmond egymásnak. Ezért az egységes ítélkezési gyakorlat biztosítása érdekében a bíróságok szervezetérõl és igazgatásáról szóló évi LXVI. törvény (Bszi.) 29. (1) bekezdésére és a Be (1) bekezdés a) pontjára figyelemmel indokolt a jogegységi határozat meghozatala. III. A vagyonelkobzás értelmezést igénylõ rendelkezései a következõk: A Btk. 77/B. (1) bekezdése szerint vagyonelkobzást kell elrendelni arra a) a bûncselekmény elkövetésébõl eredõ vagyonra, amelyet az elkövetõ a bûncselekmény elkövetése során vagy azzal összefüggésben szerzett, d) a vagyonra, amelyet a bûncselekmény elkövetése céljából az ehhez szükséges vagy ezt könnyítõ feltételek biztosítása végett szolgáltattak vagy arra szántak. IV. A Btk. fenti, vagyonelkobzásra vonatkozó rendelkezéseit a évi CXXI. törvény iktatta be április 1. napjával kezdõdõ hatállyal. A évi CI. törvénnyel kihirdetett, a pénzmosásról, a bûncselekménybõl származó dolgok felkutatásáról, lefoglalásáról és elkobzásáról szóló, Strasbourgban, november 8-án kelt Egyezmény (a továbbiakban: Egyezmény) 2. Cikke szerint az Egyezményben részes államoknak biztosítaniuk kell az eszközök és a jövedelem elkobzásának lehetõségét. A évi CXXI. törvény indokolása szerint a Btk. jelenleg hatályos rendelkezései az Egyezményben megfogalmazott elvárásokkal állnak összhangban és a vagyonelkobzásnak a mellékbüntetések közül az intézkedések közé történõ áthelyezése is ezt a célt szolgálta. A vagyonelkobzás eszerint már nem jelent vagyoni jellegû büntetést, mivel az elkövetõ jogszerûen szerzett vagyonát nem érinti. Az intézkedés alapvetõen az elkövetõ eredeti a bûncselekmény elkövetése elõtti vagyoni állapotát állítja vissza. A korábbi szabályozáshoz képest jelentõs módosítás elsõdleges célja pedig az volt, hogy egyértelmûvé tegye: a bûncselekmények nem képezhetik sem gazdagodás, sem pedig újabb bûncselekmények elkövetésének anyagi alapját. Azonban sem az Egyezményben foglaltak, sem a Btk. rendelkezései nem adnak egyértelmû eligazítást arra nézve, hogy mit kell a bûncselekmény elkövetésébõl eredõ, illetve az elkövetés során vagy azzal összefüggésben szerzett, továbbá a bûncselekmény elkövetése céljából az ehhez szükséges vagy ezt könnyítõ feltételek biztosítása végett szolgáltatott vagy arra szánt vagyonon érteni. Ezért annak értelmezése a jogalkalmazó feladata. Az intézkedés alkalmazásakor a következõkre kell figyelemmel lenni: Az Egyezmény 1. Cikke tartalmaz értelmezõ rendelkezéseket. Eszerint az Egyezmény alkalmazása során a),,jövedelem a bûncselekményekbõl származó bármilyen vagyoni elõny, amely az e cikk b) pontjában megjelölt bármilyen dolog formájában megjelenhet; b),,dolog bármilyen dolog lehet, legyen az megfogható vagy megfoghatatlan, ingó vagy ingatlan, illetve olyan jogi irat vagy okmány, amely az ilyen dolgokra vonatkozó jogosultságot, vagy ahhoz fûzõdõ érdeket igazol. A vagyon fogalmát azonban az Egyezmény nem határozza meg, ahogy a Btk. sem. A évi CXXI. törvény indokolás szerint ezt büntetõ jogszabály nem is teheti meg. Vagyon alatt a Btk. vonatkozásában is mindazt érteni kell, amit a polgári jog a vagyon alatt ért, ideértve az ingatlanokat is. A Polgári Törvénykönyv (Ptk.) ugyancsak nem ad meghatározást a vagyon fogalmára, annak ellenére, hogy számos olyan rendelkezést tartalmaz, amely a vagyonnal függ össze. Meghatározza azonban a tulajdonjog tárgyait. A 94. (1) bekezdése szerint minden birtokba vehetõ dolog tulajdonjog tárgya lehet, és a (2) bekezdés akként rendelkezik, hogy amennyiben a törvény kivételt nem tesz, a tulajdonjog szabályait megfelelõen alkalmazni kell a pénzre és az értékpapírokra is. A Btk. 77/C. (4) bekezdése pedig értelmezõ rendelkezést fûz a vagyonelkobzás szabályaihoz. Eszerint a 77/B. és a 77/C. alkalmazásában vagyonon annak hasznát, a vagyoni értékû jogot, követelést, továbbá bármely pénzben kifejezhetõ értékkel bíró elõnyt is érteni kell. Köznapi értelemben vagyonon a természetes vagy jogi személy, gazdasági társaság tulajdonában lévõ anyagi javak és a velük kapcsolatos jogok összességét, hasznon pedig a dologhoz fûzõdõ valamennyi vagyoni elõnyt értjük, ami a dologgal összefüggésben elõáll. Anyagi haszna lehet vagyoni értékû jognak, szellemi terméknek, bármilyen jellegû munkának is, és ez a haszon ahogy a vagyonnal összefüggésben keletkezett egyéb haszon is az arra jogosult vagyonának részévé válik. A fenti értelmezésekkel egyezõen a Btk. sem azonosítja az intézkedés alá esõ vagyon fogalmát a jövedelemmel vagy haszonnal. Ez nem csupán abból következik, hogy eltérõ elnevezést használ. Amennyiben a vagyonelkobzás tárgyát képezõ vagyonon csak a jövedelmet (hasznot) kellene érteni, elegendõ lenne csupán annak elkobzásáról rendelkezni, és az intézkedés nem terjedne ki a bûncselekménybõl eredõ jövedelmen (hasznon) túl a bûncselekménnyel összefüggésben szerzett, illetve az elkövetés céljából szükséges feltételek biztosítására szolgáltatott vagy
6 46 ÜGYÉSZSÉGI KÖZLÖNY 3. szám arra szánt vagyonra, valamint az adott vagyoni elõny tárgyára. Ez következik a Btk. 77/C. (4) bekezdésébõl is, amely szerint vagyonon az intézkedés kapcsán a vagyon hasznát is érteni kell, azaz a vagyon fogalmába annak haszna is beletartozik. Mindezek egybevetésébõl megállapítható, hogy a vagyonelkobzás hatálya alá tartozó vagyon magába foglalja a bûncselekménybõl eredõ, illetve azzal összefüggõ (pénzben kifejezhetõ értékkel bíró) javakat, és azok hasznát is. Ebbõl következõen a büntetõjogi intézkedés hatálya nem korlátozható csupán a haszonra. V. A jogegységi eljárást indítványozó legfõbb ügyész álláspontja szerint a vagyonelkobzást a kábítószer értékesítésébõl származó teljes bevételre mint a terhelt bûncselekménybõl származó vagyonára kell elrendelni. A vagyonelkobzás mértékének meghatározásánál nem lehet tekintettel lenni arra, hogy a bûncselekmény a terhelt számára összességében nyereséges vagy veszteséges volt-e. Ezen túl a törvény szerint a bûncselekmény elkövetéséhez szükséges, az e célból szolgáltatott vagy erre szánt vagyont is el kell kobozni. A kábítószer értékesítõje által a kábítószer beszerzésére fordított összegre az elkövetéshez szükség volt, így azt már ebbõl az okból is el kell kobozni; következésképp azzal nem lehet csökkenteni a vagyonelkobzás mértékét. VI. A fent kifejtettekbõl következõen a legfõbb ügyész indítványa az alábbiak szerint alapos: A Btk. 77/B. (1) bekezdés a) pontja szerint a vagyonelkobzást arra a bûncselekmény elkövetésébõl eredõ vagyonra kell elrendelni, amelyet az elkövetõ a bûncselekmény elkövetése során vagy azzal összefüggésben szerzett. Az intézkedés hatályos rendelkezéseit megfogalmazó törvény indokolása valóban tartalmazza azt, hogy a vagyonelkobzás célja a terhelt vagyoni helyzetének a bûncselekmény elkövetését megelõzõ állapotba történõ visszaállítása. A kábítószerrel visszaélés elkövetési magatartásai közül azoknál, amelyek a kábítószer értékesítése így akár az ellenérték fejében történõ átadás, akár az ugyancsak ellenérték fejében történõ forgalomba hozatal, illetve kereskedés révén valósulnak meg, a Btk. 77. (1) bekezdés a) pontján alapuló intézkedés jogalapját maga az értékesítés teremti meg; ez az a magatartás, amelybõl az elvonandó vagyon ered. Ezért az elkövetést megelõzõ vagyoni helyzet megítélésénél az értékesítést közvetlenül megelõzõ vagyoni állapotra kell figyelemmel lenni. Ekkor az elkövetõ vagyonának már nem része az, amit korábban a kábítószer megszerzésére fordított. Így ennek a törvényi rendelkezésnek az alkalmazása során sem lehet a vagyonelkobzás alá esõ vagyon mértékét csökkenteni a kábítószer megszerzésével összefüggõ kiadásokkal. Emellett a Btk. 77/B. (1) bekezdés d) pontja alapján vagyonelkobzást kell elrendelni arra a vagyonra is, amit a bûncselekmény elkövetése céljából az ehhez szükséges (vagy ezt könnyítõ) feltételek biztosítása végett szolgáltattak (vagy arra szántak). Miután a kábítószer értékesítéséhez elengedhetetlenül szükséges annak megszerzése, a megszerzéssel összefüggõ kiadás nem más, mint a bûncselekmény elkövetéséhez szükséges feltétel biztosítására szolgáltatott vagyon, így az mindenképp elkobzandó. Ezen túlmenõen a kábítószer megszerzése önmagában is bûncselekményt valósít meg, így a vagyonelkobzás alkalmazása az arra fordított vagyonra ez okból sem mellõzhetõ. Mindezekbõl következõen a vagyonelkobzás nem korlátozható az értékesítéssel elért nyereségre. Azt a bûncselekménnyel összefüggésben szerzett teljes vagyonra el kell rendelni, függetlenül a kábítószer megszerzésére fordított vagyon mértékétõl, illetve attól, hogy a kábítószer értékesítése az elkövetõ számára nyereséges vagy veszteséges volt-e; a vagyonelkobzás mértéke nem csökkenthetõ a kábítószer megszerzésével összefüggõ kiadásokkal. Bûncselekmény sem a gazdagodás, sem újabb bûncselekmény elkövetésének anyagi alapját nem képezheti. A kiadások, ráfordítások figyelembevétele pedig azok jogszerûségének elismerését jelentené. Így a Btk. 77/B. (1) bekezdés a) és d) pontjára figyelemmel a vagyonelkobzás alkalmazása az értékesítésre szánt kábítószer megszerzésére fordított, vagy erre szánt vagyonra ugyanúgy kiterjed, mint a bûncselekmény elkövetésébõl eredõ haszonra. A Legfelsõbb Bíróság büntetõ jogegységi tanácsa helyt adva a legfõbb ügyész indítványának az egységes ítélkezési gyakorlat biztosítása érdekében a Be (3) bekezdése szerinti nyilvános ülésen eljárva hozta meg jogegységi döntését, a rendelkezõ rész szerint határozva. A határozatot a jogegységi tanács a Bszi. 32. (4) bekezdése, illetve a Be (2) bekezdése alapján a Magyar Közlönyben közzéteszi. Budapest, február 18. Dr. Mészár Róza s. k., elõadó bíró Dr. Katona Sándor s. k., bíró Dr. Kónya István s. k., a jogegységi tanács elnöke Dr. Édes Tamás s. k., bíró Dr. Márki Zoltán s. k., bíró
7 3. szám ÜGYÉSZSÉGI KÖZLÖNY 47 SZEMÉLYI HÍREK Kinevezések A legfõbb ügyész kinevezte dr. Biriné dr. Fehér Kinga budapesti XIV. és XVI. kerületi, dr. Costopulos Orestis budapesti X. és XVII. kerületi, dr. Tauber Szilvia budapesti II. és III. kerületi ügyészségi titkárokat budapesti kerületi ügyészséghez ügyésznek; dr. Nyizsnyovszki Ákos kazincbarcikai, dr. Tatár Judit szegedi városi ügyészségi fogalmazókat szolgálati helyükön titkárnak; Bánki Árpád mb. legfõbb ügyészségi csoportvezetõt, Müller István legfõbb ügyészségi tisztviselõt szolgálati helyükön csoportvezetõnek. dr. Mile Ildikó székesfehérvári városi ügyészségi ügyészt a Fejér Megyei Fõügyészségre fõügyészségi ügyészi munkakörbe; dr. Sándor Roland budapesti IV. és XV. kerületi ügyészségi fogalmazót a Dunakeszi Városi Ügyészséghez. A Pest megyei fõügyész áthelyezte dr. Tóth András monori városi ügyészségi ügyészt a Budakörnyéki Ügyészséghez. A Veszprém megyei fõügyész-helyettes áthelyezte dr. Szalai István ajkai városi ügyészségi ügyészt a Veszprémi Városi Ügyészséghez. A katonai fõügyész, legfõbb ügyész helyettes kinevezte dr. Szabó Attila õrnagy, mb. budapesti katonai ügyészségi csoportvezetõ ügyészt szolgálati helyén csoportvezetõ ügyésznek. Áthelyezés, kinevezés A legfõbb ügyész áthelyezte dr. Fejes Péter címzetes fellebbviteli fõügyészségi ügyész, Vas megyei fõügyészségi csoportvezetõ ügyészt a Veszprém Megyei Fõügyészséghez, egyidejûleg kinevezte fõügyésznek. Szolgálati viszony megszûnések Szolgálati viszonya megszûnt dr. Zoboki Béla címzetes fõügyészségi ügyész, keszthelyi városi vezetõ-helyettes ügyésznek február 29. napjával, dr. Sándor Ottó budapesti XVIII. és XIX. kerületi ügyészségi ügyésznek február 25. napjával, dr. Kálnoki-Gyöngyössy Zsófia budakörnyéki ügyészségi titkárnak február 29. napjával, dr. Juhász Mária budapesti nyomozó ügyészségi nyomozónak február 29. napjával. Halálozások Áthelyezések A legfõbb ügyész áthelyezte dr. Csaba Attila a Veszprémi Városi Ügyészségen szolgálatot teljesítõ fõügyészségi ügyészt a Veszprém Megyei Fõügyészségre, dr. Csizmár János miskolci városi ügyészségi ügyészt a Borsod-Abaúj-Zemplén Megyei Fõügyészségre, dr. Jancsó Gábor budapesti II. és III. kerületi, dr. Légrády Péter budapesti XIV. és XVI. kerületi ügyészségi ügyészeket a Fõvárosi Fõügyészségre, Dr. Dusa Sándor Szabolcs-Szatmár-Bereg megyei fõügyészségi osztályvezetõ ügyész életének 52. évében március 2. napján, Nagy Lászlóné legfõbb ügyészségi tisztviselõ életének 57. évében február 18. napján elhunyt. Az ügyészi szervezet mindkettõjüket saját halottjaként temettette el. Dr. Haraszti Béla ny. Szabolcs-Szatmár-Bereg megyei fõügyészségi ügyész életének 87. évében március 3. napján, Kovács Imréné legfõbb ügyészségi tisztviselõ életének 56. évében február 5. napján elhunyt.
8 48 ÜGYÉSZSÉGI KÖZLÖNY 3. szám KÖZLEMÉNYEK Pályázati felhívás ügyészi állások betöltésére 1. A legfõbb ügyész az ügyészségi szolgálati viszonyról és az ügyészségi adatkezelésrõl szóló évi LXXX. törvény (Üsztv.) 14/C. -ának (1) bekezdése és 16. -ának (4) bekezdése alapján pályázatot hirdet a Legfõbb Ügyészség Nyomozás Felügyeleti és Vádelõkészítési Fõosztályának Általános Ügyek Osztályára kettõ legfõbb ügyészségi ügyészi, a Legfõbb Ügyészség Büntetõbírósági Ügyek Fõosztályának Törvényességi Ügyek Osztályára legfõbb ügyészségi ügyészi, a Szegedi Fellebbviteli Fõügyészségre büntetõjogi szakági fellebbviteli fõügyészségi ügyészi, a Vas Megyei Fõügyészség nyomozás felügyeleti és vádelõkészítési, valamint büntetõbírósági ügyek csoportjába fõügyészségi csoportvezetõ ügyészi, a Keszthelyi Városi Ügyészségre városi vezetõ-helyettes ügyészi és a Nyíregyházi Városi Ügyészségre városi vezetõ-helyettes ügyészi állás betöltésére. Az ügyész kinevezésének általános feltételeit az Üsztv /C. -ai állapítják meg. A Legfõbb Ügyészség Nyomozás Felügyeleti és Vádelõkészítési Fõosztályára, valamint a Büntetõbírósági Ügyek Fõosztályára határozatlan idõre kinevezett ügyészek pályázhatnak. A legfõbb ügyészségi ügyészi álláshelyekre való kinevezés további feltétele, hogy a pályázók legalább nyolcéves ügyészségi szolgálati viszonnyal rendelkezzenek. A Nyomozás Felügyeleti és Vádelõkészítési Fõosztályra benyújtott pályázatok elbírálásánál elõnyben részesülnek, akik vezetõi, vagy másodfokú nyomozás felügyeleti gyakorlattal is bírnak. A Büntetõbírósági Ügyek Fõosztályára benyújtott pályázat elbírálásánál elõnyt jelent a vádképviseleti tevékenység ellátása során szerzett gyakorlat, vagy a másodfokú büntetõbírósági eljárásban folytatott ügyészi tevékenység, továbbá az idegen nyelv ismerete. A Szegedi Fellebbviteli Fõügyészség fellebbviteli fõügyészségi ügyészi álláshelyére benyújtott pályázat elbírálásakor elõnyben részesül az, aki ügyészi gyakorlattal bír. A Vas Megyei Fõügyészség csoportvezetõ ügyészi álláshelyére való kinevezés feltétele, hogy a pályázó legalább ötéves büntetõjogi szakágban szerzett tapasztalattal rendelkezzen. A pályázat elbírálásakor elõnyt jelent a másodfokú büntetõbírósági ügyészi gyakorlat. A Keszthelyi Városi Ügyészség vezetõ-helyettes ügyészi álláshelyére való kinevezés feltétele, hogy a pályázó legalább hároméves büntetõjogi szakágban szerzett ügyészi gyakorlattal, valamint német nyelvbõl államilag elismert, vagy azzal egyenértékû felsõfokú nyelvvizsgával rendelkezzen. A Nyíregyházi Városi Ügyészség vezetõ-helyettes ügyészi álláshelyére való kinevezés feltétele, hogy a pályázó legalább hároméves büntetõjogi szakágban szerzett ügyészi gyakorlattal bírjon. A meghirdetett állásokat azok a pályázók nyerhetik el, akik a kinevezés általános és különös feltételeinek a benyújtásra elõírt határidõ leteltekor megfelelnek. Az ügyész nem lehet tagja pártnak és politikai tevékenységet sem folytathat. A nem ügyész pályázót a legfõbb ügyész elsõ alkalommal az Üsztv ának (4) bekezdésében írt feltételektõl függõen három évre vagy határozatlan idõre nevezi ki. Az ügyész járandóságára az Üsztv. rendelkezései vonatkoznak. A pályázat kellékei: a legfontosabb személyi adatokat, szakmai életutat bemutató fényképes önéletrajz, az elõírt képesítési és a büntetlen elõélet, valamint a választójog kivételével az egyéb követelményeknek megfelelést igazoló okiratok, vagy azok hiteles másolatai. A nem ügyész pályázónak külön íven egy olyan nyilatkozatot is mellékelnie kell, amelyben választójogának meglétére hivatkozik, valamint kijelenti, hogy nem áll legsúlyosabb fegyelmi büntetés hatálya alatt, továbbá hozzájárul a bûnügyi nyilvántartást vezetõ szerv megkereséséhez és a nyilvántartás teljes körére vonatkozó adatszolgáltatáshoz, valamint a pályaalkalmassági vizsgálat elvégzéséhez, ebben tudomásul veszi egészségügyi és személyes adatainak kezelését és vállalja a vizsgálati költségek megelõlegezését. A pályaalkalmassági vizsgálat költsége a pályázót terheli, ha kinevezésére nem kerül sor. A nem ügyészségi alkalmazottnak a pályázathoz mellékelni kell a személyes adatok kezeléséhez való hozzájárulását, melyben arról is nyilatkozik, hogy a személyes adatait tartalmazó adathordozót eredménytelen pályázat esetén visszakéri, vagy hozzájárul azok további pályázatok során való felhasználásához. Az egyes vagyonnyilatkozat-tételi kötelezettségekrõl szóló évi CLII. törvény által meghatározott körben az ügyészt vagyonnyilatkozat-tételi kötelezettség terheli. Az ügyészségi alkalmazottaknak a pályázatban nem kell szerepeltetni, illetõleg nem kell csatolni mindazt, amit a személyi nyilvántartás tartalmaz.
9 3. szám ÜGYÉSZSÉGI KÖZLÖNY 49 A pályázatokat az illetékes ügyészi tanács véleményezi. A kinevezésrõl a legfõbb ügyész dönt. A pályázatoknak a Legfõbb Ügyészség Nyomozás Felügyeleti és Vádelõkészítési Fõosztály, valamint a Büntetõbírósági Ügyek Fõosztálya legfõbb ügyészségi ügyészi álláshelyei esetében a Legfõbb Ügyészség Személyügyi, Továbbképzési és Igazgatási Fõosztályára (1055 Budapest, Markó u. 16.) április 30-án 13 óráig, a Szegedi Fellebbviteli Fõügyészség fellebbviteli fõügyészségi ügyészi álláshelye esetében a Szegedi Fellebbviteli Fõügyészségre (6720 Szeged, Vörösmarty u. 5.) április 30-án 13 óráig, a Vas Megyei Fõügyészség fõügyészségi csoportvezetõ ügyészi álláshelye esetében a Vas Megyei Fõügyészségre (9700 Szombathely, Szily J. u. 7.) április 15-én 13 óráig, a Keszthelyi Városi Ügyészség városi vezetõ-helyettes ügyészi álláshelye esetében a Zala Megyei Fõügyészségre (8900 Zalaegerszeg, Jókai u. 2.) április 15-én 14 óráig, a Nyíregyházi Városi Ügyészség városi vezetõ-helyettes ügyészi álláshelye esetében a Szabolcs-Szatmár-Bereg Megyei Fõügyészségre (4400 Nyíregyháza, Bocskai u. 4.) április 10-én 13 óráig kell beérkezniük. A pályázat eredményérõl a jelentkezõket a pályázati határidõ lejártát követõ hatvan napon belül értesítjük. 2. A Magyar Köztársaság legfõbb ügyésze az ügyészségi szolgálati viszonyról és az ügyészségi adatkezelésrõl szóló évi LXXX. törvény (Üsztv.) 14/C. -ának (1) bekezdése alapján pályázatot hirdet a Budapesti Katonai Ügyészségre három fõ részére a Debreceni Katonai Ügyészségre egy fõ részére büntetõjogi szakterületi ügyészi munkakör betöltésére. Az ügyész kinevezésének általános feltételeit az Üsztv /C. -a állapítja meg. A kinevezés különös feltétele a hivatásos katonai szolgálatra való alkalmasság. Az ügyész nem lehet tagja pártnak és politikai tevékenységet sem folytathat. Az egyes vagyonnyilatkozat-tételi kötelezettségekrõl szóló évi CLII. törvény által meghatározott körben az ügyészt vagyonnyilatkozat-tételi kötelezettség terheli. A nem ügyész pályázót a legfõbb ügyész elsõ alkalommal az Üsztv ának (4) bekezdésében írt feltételektõl függõen három évre vagy határozatlan idõre nevezi ki. Az ügyész járandóságára az Üsztv. rendelkezései vonatkoznak. A pályázat kellékei: a legfontosabb személyi adatokat, szakmai életutat bemutató fényképes önéletrajz, az elõírt képesítési és a büntetlen elõélet, valamint a választójog kivételével az egyéb követelményeknek megfelelést igazoló okiratok vagy azok hiteles másolatai. A nem ügyész pályázónak külön íven egy olyan nyilatkozatot is mellékelnie kell, melyben választójogának meglétére hivatkozik, továbbá hozzájárul a bûnügyi nyilvántartást vezetõ szerv megkereséséhez és a nyilvántartás teljes körére vonatkozó adatszolgáltatáshoz, valamint a pályaalkalmassági vizsgálat elvégzéséhez, ebben tudomásul veszi egészségügyi és személyes adatainak kezelését és vállalja a vizsgálati költségek megelõlegezését. A pályaalkalmassági vizsgálat költsége a pályázót terheli, ha kinevezésre nem kerül sor. Az ügyészségi alkalmazottak a személyi nyilvántartásban meglévõ adatokra és okiratokra hivatkozhatnak. A nem ügyészségi alkalmazott pályázatához mellékelni kell a személyes adatok kezeléséhez való hozzájárulását, melyben arról is nyilatkozik, hogy a személyes adatait tartalmazó adathordozót eredménytelen pályázat esetén visszakéri, vagy hozzájárul azok további pályázatok során való felhasználásához. A beérkezõ pályázatokat a Katonai Fõügyészség Ügyészi Tanácsa, valamint a Budapesti, illetve a Debreceni Katonai Ügyészség vezetõje véleményezi. A kinevezésrõl a legfõbb ügyész dönt. A pályázatokat a Katonai Fõügyészség Személyügyi és Információs Önálló Osztályára (1363 Budapest, Pf. 10.) lehet benyújtani. A pályázat benyújtásának határideje: április 30. A jelentkezõket a pályázat eredményérõl a benyújtási határidõ lejártát követõ egy hónapon belül írásban értesítjük. Legfõbb Ügyészség Személyügyi, Továbbképzési és Igazgatási Fõosztály Katonai Fõügyészség Személyügyi és Információs Önálló Osztály
10 50 ÜGYÉSZSÉGI KÖZLÖNY 3. szám Az Ügyészségi Dolgozók Országos Szakszervezetének közleménye Az Ügyészségi Dolgozók Országos Szakszervezetének Nyugdíjas Alapítványa a évben a személyi jövedelemadó 1%-ának felajánlásából Ft-ban részesült. Ezt az összeget az Ügyészségi Nyugdíjas Alapítvány a nyugdíjas ügyészségi dolgozók támogatására, és mûködési költségekre használta fel. A felajánlást a támogatást nyújtó ügyészségi alkalmazottaknak ezúton tisztelettel megköszönjük. Dr. Bicskey Ildikó s. k., az ÜDOSZ elnöke Dr. Irmes Gellért s. k., a Kuratórium elnöke
11 3. szám ÜGYÉSZSÉGI KÖZLÖNY 51 A Magyar Közlöny Lap- és Könyvkiadó kiadásában megjelenik a MAGYAR HIVATALOS JOGSZABÁLYTÁR DVD Tartalom Online adatbázis és napi adatfrissítési szolgáltatás A MAGYAR HIVATALOS JOGSZABÁLYTÁR DVD havi frissítésû lemeze közel jogszabályszöveget tartalmaz. Az alapszövegek mellett egységes szerkezetben közli azok mindenkori hatályos változatát, korábbi szövegváltozatait, illetve a már hatályon kívül helyezett jogszabályokat is, továbbá az Országgyûlés, a köztársasági elnök, a Kormány, a miniszterelnök, a miniszterek, az Alkotmánybíróság, a Legfelsõbb Bíróság, az Országos Választási Bizottság stb. határozatait, állásfoglalásait, a különbözõ irányelveket és iránymutatásokat, neves szerzõk által készített kommentárokat, nemzetközi szerzõdéseket, tájékoztatókat, hirdetményeket, pályázati felhívásokat, törvényjavaslatokat és törvényindokolásokat. A szövegek és adatbázisok közvetlen forrásai a hivatalos lapok, így a Magyar Közlöny, az ágazati közlönyök, az Alkotmánybíróság Határozatai, a Határozatok Tára, továbbá a Bírósági Határozatok, a Versenyfelügyeleti Értesítõ, az Adó és Ellenõrzési Értesítõ és a Versenybírósági Határozatok. A HIVATALOS JOGSZABÁLYTÁR elõfizetõi számára a jogszabályok naponta aktualizált online adatbázisa ingyenesen érhetõ el, továbbá lehetõség van a havonta megküldött DVD-adatbázis napi rendszerességû aktualizálására, internetrõl letöltött adatcsomag segítségével. E két szolgáltatás segítségével a jogszabály-változások folyamatosan nyomon követhetõk. Sokoldalúság A HIVATALOS JOGSZABÁLYTÁR jogszabály-szolgáltatását többféle keresési lehetõség teszi teljessé. A kényelmes eligazodást támogatja a szövegbe épített hivatkozások rendszere (tartalmilag kapcsolódó más jogszabályok, jogegységi határozatok, bírósági és versenytanácsi határozatok, APEH-iránymutatások) és a joganyagok belsõ felépítésének és külsõ kapcsolatainak interaktív ábrázolása is. A HIVATALOS JOGSZABÁLYTÁR és az EU-Jogszabálytár között az átjárhatóság biztosított, vagyis ha a magyar jogszabályban hivatkozás található uniós jogszabályra, akkor azt közvetlenül meg lehet nyitni a HIVATALOS JOGSZABÁLYTÁRBÓL. Az alapprogramot kiegészítõ DVD-JOGSZABÁLYTÁR Asszisztens a különbözõ adatállományok (Szolgáltatások Jegyzéke, magyar és angol nyelvû TEÁOR, Kereskedelmi Vámtarifa Jegyzék stb.) adatbázisszerû kezelésének segítõje, újdonság- és változásfigyelõ szolgáltatása pedig lehetõvé teszi a jogszabályváltozások hatékony követését. Iratmintatárunkat folyamatosan frissítjük és bõvítjük. Ûrlapkitöltõ programunk a gazdasági társaságok alapításával, mûködésével kapcsolatos formanyomtatványok kitöltésére és tárolására alkalmas. (A Jogszabálytár bármely szövegrészlete kinyomtatható vagy szövegszerkesztõbe átemelhetõ.) Éves elõfizetési díjak Önálló változat Ft + áfa 5 munkahelyes hálózati változat Ft + áfa 10 munkahelyes hálózati változat Ft + áfa 25 munkahelyes hálózati változat Ft + áfa 50 munkahelyes hálózati változat Ft + áfa 100 munkahelyes hálózati változat Ft + áfa MEGRENDELÕLAP Megrendeljük a MAGYAR HIVATALOS JOGSZABÁLYTÁR DVD változatát... példányban, hónaptól. A megrendelõ neve:... A megrendelõ címe:... Ügyintézõ neve:... Telefonszáma:... Küldési név, cím:... Keltezés: cégszerû aláírás
12 52 ÜGYÉSZSÉGI KÖZLÖNY 3. szám KÖNYVISMERTETÕ Dr. Holló András és dr. Balogh Zsolt 1994-ben határozták el elõször, hogy az Alkotmány tételeihez rendelten közreadják az alkotmánybírósági gyakorlat fõként elvi tételeket tartalmazó vázlatát: Az értelmezett Alkotmány címû könyvet. Az ötéves ítélkezési gyakorlat összefoglalásáról megjelent kötet pozitív szakmai visszhangja bátorította a szerkesztõket, hogy újabb öt év elteltével megjelentették a második kötetet. Ezt a munkát sokan forgatták mindazok, akiknek az alkotmányjogi ismeretek folyamatos frissítése megkerülhetetlen, de azok is, akik csupán érdeklõdtek az Alkotmánybíróság tevékenységérõl, jogfejlesztõ ítélkezésérõl. Ismét eltelt öt év. A szerkesztõk úgy döntöttek, hogy immár hagyományként elkészítik a tizenöt éves gyakorlat összefoglalását. E harmadik kötet megfelelõ kiindulópontot jelent annak megismerésében, hogy az Alkotmány egyes rendelkezései miként hatályosultak a gyakorlatban, az Alkotmány szabályaiból milyen elvi következtetések adódnak az államszervezet, a jogrendszer mûködését illetõen. A tizenöt éves gyakorlat összefoglalása pedig ebben szilárd hátteret jelent. Ajánljuk e könyvet a jogalkotás szakembereinek, a jogalkalmazóknak, elsõsorban a bíráknak, ügyészeknek, az önkormányzatoknál dolgozó jogászoknak, ügyvédeknek, valamint az egyetemi oktatóknak és hallgatóknak egyaránt. A jelölt szakmai kör mindennapi munkáját elõsegítõ könyv olyan kivonat, amely az alkotmánybírósági gyakorlat ismertetésén keresztül a szerkesztõk reményei szerint az alkotmányos jogállam mûködéséhez elengedhetetlen értékrenddel is megismertet. Példányonként megvásárolható a Magyar Közlöny Kiadó Jogi Könyvesboltjában (1085 Budapest, Somogyi B. u. 6. Tel./fax: ), valamint a Budapest VII., Rákóczi út 30. (bejárat a Dohány u. és Nyár u. sarkán) szám alatti Közlöny Centrumban (tel.: , fax: , illetve megrendelhetõ a kiadó ügyfélszolgálatán (fax: , , vagy a internetcímen. MEGRENDELÕLAP Megrendeljük Az értelmezett Alkotmány címû kiadványt (ára: 8832 Ft áfával)... példányban, és kérjük juttassák el az alábbi címre: A megrendelõ (cég) neve:... Címe (város, irányítószám):... Utca, házszám:... Ügyintézõ neve, telefonszáma:... A megrendelõ (cég) bankszámlaszáma:... A megrendelt példányok ellenértékét a postaköltséggel együtt, a szállítást követõ számla kézhezvétele után, 8 napon belül a Magyar Közlöny Lap- és Könyvkiadónak a számlán feltüntetett pénzforgalmi jelzõszámára átutaljuk. Keltezés: cégszerû aláírás
13 3. szám ÜGYÉSZSÉGI KÖZLÖNY 53 ELÕFIZETÉSI FELHÍVÁS A Magyar Közlöny Lap- és Könyvkiadó gondozásában január 1-jétõl jelenik meg a Közbeszerzések Tanácsának hivatalos lapja, a KÖZBESZERZÉSI ÉRTESÍTÕ Elõfizetési díja fél évre: Ft, negyedévre: Ft. Példányonként megvásárolható a Budapest VII., Rákóczi út 30. (bejárat a Dohány u. és Nyár u. sarkán) szám alatti Közlöny Centrumban (tel.: , fax: , Elõfizetésben megrendelhetõ a kiadó ügyfélszolgálatán (fax: , , vagy a internetcímen. Megrendelem a MEGRENDELÕLAP KÖZBESZERZÉSI ÉRTESÍTÕ címû lapot... példányban, és kérem a következõ címre kézbesíteni: A megrendelõ (cég) neve:... Címe (város/község, irányítószám):... Utca, házszám:... Az ügyintézõ neve, telefonszáma:... Elõfizetési díj fél évre Ft negyedévre Ft Csekket kérek a befizetéshez Kérjük, a négyzetbe történõ X bejelöléssel jelezze az elõfizetés idõtartamát! Keltezés: cégszerû aláírás
14 54 ÜGYÉSZSÉGI KÖZLÖNY 3. szám A Magyar Közlöny Lap- és Könyvkiadó kiadásában MEGJELENT AZ UNIÓS PÁLYÁZATOK KÉSZÍTÉSÉNEK MÓDSZERTANA pályázati sorvezetõ helyi önkormányzatok és kistérségi társulások számára Magyarországon jelenleg az egyik legnagyobb kihívás az, hogy az európai uniós csatlakozás elõnyeivel és lehetõségeivel eredményesen tudunk-e élni. A csatlakozásunk óta eltelt idõszak tapasztalatai rendkívül fontosak, hiszen a közötti programozási idõszakban még jelentõsebb nagyságrendû támogatás lesz elérhetõ a helyi önkormányzatok, kistérségi társulások részére. A pályázatok elkészítése speciális szakértelmet igényel a helyi önkormányzatoktól. A felmérések adatai szerint a pályázó önkormányzatok, többcélú kistérségi társulások megközelítõleg fele maga készíti a pályázati dokumentációkat. Ezen helyi önkormányzatok, többcélú kistérségi társulások mind a pályázatok készítése, mind a már elnyert támogatásokról való elszámolás kapcsán számos esetben segítségre szorulnak, mert nem tudnak megfelelni a szigorú elõírásoknak. Ma már igen szoros a pályázati verseny. Amennyiben a helyi önkormányzatok, kistérségi társulások eredményesen szeretnénk elnyerni az EU nyújtotta forrásokat, gondolkodásmód, szemléletváltásra van szükség. A projektszemléletû fejlesztéstervezés rendkívül kreatív szellemi munka, amely többféle szakismeretet, készséget és szervezett csapatmunkát igényel. A kiadvány elsõ fejezete sorvezetõt ad arra, hogy az Új Magyarország Fejlesztési Terv (ÚMFT) és annak operatív programjai milyen prioritásokat jelölnek meg, amelyeket a késõbbiekben akciótervek részleteznek és központi projektek és pályázatok formájában elérhetõk lesznek a kedvezményezettek számára. A projekteknek ugyanis összhangban kell lenniük ezen, valamint a kohézióra vonatkozó közösségi stratégiai iránymutatásokban meghatározott célokkal. A kötet gerincét képezik a projektkövetelmények, a projektciklus-menedzsment (PCM) elmélet, a PCM típusú tervezés gyakorlata, a stratégiai tervezés módszerei, a logikai kerettervezés, a tevékenység tervezés, a projektcsapat kiválasztása, szerepek, felelõsség, hatáskörök, a projektek pénzügyi tervezése, a pályázati információk megszerzése. A kötetben bemutatásra kerül a pályázat készítés folyamata, a pályázat kidolgozása, a pályázatírás lépései. Egy pályázatban egy adott projekt kerül bemutatásra, melynek végrehajtására nyerhetõk források. A kiadvány foglalkozik a szerzõdés elõkészítésével, a Támogatási Szerzõdés megkötésével, módosításával. Különös hangsúlyt helyez a kiadvány a projektvégrehajtás szakaszában jelentkezõ feladatokra, a jelentési kötelezettségekre, a pénzügyi elszámolásra. A megvalósítás fázisában kiemelt hangsúlyt kapnak az utólagos (kifizetett számlák arányában történõ visszautalás) elszámoláshoz szükséges összesítõk, bizonylatok, igazolások. A hatékony és eredményes szakmai, pénzügyi dokumentálást esettanulmányokkal segíti a kiadvány. A kiadvány egy fejezete külön kitér továbbá azon közösségi programokra is (pl. Aktív európai polgárságért, LIFE+), amelyekre a helyi önkormányzatok nem az ÚMFT keretében, hanem közvetlenül az Európai Bizottsághoz pályázhatnak. Ezen programok keretében kiírt pályázatokra ugyanis speciális szabályok vonatkoznak. A pályázat nem cél, hanem egy eszköz, azaz olyan konkrét fejlesztésekhez történõ társfinanszírozás igénylése, amely hozzájárul a szélesebb közösségek számára is kedvezõ, kijelölt, közép, vagy hosszú távon elérendõ cél megvalósításához. Reméljük, a hogy hasznos segítséget nyújt a kiadvány a napi pályázatírási és projektmegvalósítási munkánál. A 256 oldalterjedelmû kiadvány ára: 2961 Ft áfával. Példányonként megvásárolható a Magyar Közlöny Kiadó Jogi Könyvesboltjában (1085 Budapest, Somogyi B. u. 6. Tel./fax: ), valamint a Budapest VII., Rákóczi út 30. (bejárat a Dohány u. és Nyár u. sarkán) szám alatti Közlöny Centrumban (tel.: , fax: , illetve megrendelhetõ a kiadó ügyfélszolgálatán (fax: , , vagy a internetcímen.... MEGRENDELÕLAP Megrendelem Az uniós pályázatok készítésének módszertana címû kiadványt (ára: 2961 Ft + postaköltség),... példányban, és kérem juttassák el az alábbi címre: A megrendelõ (cég) neve:... Címe (város, irányítószám):... Utca, házszám:... Ügyintézõ neve, telefonszáma:... A megrendelõ (cég) bankszámlaszáma:... A megrendelt példányok ellenértékét a postaköltséggel együtt, a szállítást követõ számla kézhezvétele után, 8 napon belül a Magyar Közlöny Lap- és Könyvkiadónak a számlán feltüntetett pénzforgalmi jelzõszámára átutalom. Keltezés: cégszerû aláírás
15 3. szám ÜGYÉSZSÉGI KÖZLÖNY 55 A Magyar Közlöny Lap- és Könyvkiadó megjelentette a Közlöny Könyvek sorozatának újabb köteteként dr. Zavodnyik József A biztosítókról és a biztosítási tevékenységrõl szóló évi LX. törvény magyarázata I II. címû kétkötetes kiadványát. A május 1-jén hatályba lépett, a biztosítókról és a biztosítási tevékenységrõl szóló évi LX. törvény részletesen szabályozza a magyar biztosítási piac szereplõi piacra lépésének és mûködésének, illetve a biztosításfelügyeleti hatóság tevékenységének egyes kérdéseit, téve mindezt a közösségi jog rendelkezéseinek való megfelelés igényével. A jogszabály magyarázatára vállalkozó jelen munka feltárja a törvény belsõ összefüggéseit, ismertetve az egyes elõírások közösségi biztosítási jogi hátterét is. Felhívja a figyelmet a Pénzügyi Szervezetek Állami Felügyelete által közzétett ajánlásokra, állásfoglalásokra, módszertani útmutatókra és tájékoztatókra, illetõleg a bírósági határozatokra, ezáltal is megkönnyítve az egyes rendelkezések helyes értelmezését és gyakorlati alkalmazását. Ajánljuk elsõsorban mindazoknak, akik mindennapi munkájuk során a biztosítási törvény elõírásait kell, hogy alkalmazzák, így a biztosítók munkatársainak, a biztosításközvetítõknek és a biztosítási szaktanácsadóknak, de a közigazgatásban és az igazságszolgáltatásban a biztosítás területével foglalkozóknak, továbbá a biztosítási jogot tanulóknak is. A szerzõ, dr. Zavodnyik József 1991-tõl 2001-ig az Állami Biztosításfelügyeletnél, illetve a Pénzügyi Szervezetek Állami Felügyeleténél dolgozott, 2001-tõl a Gazdasági Versenyhivatal Versenytanácsának tagja. Az elmúlt években számos publikációja jelent meg a biztosítási jog tárgyában, s több helyen oktat biztosítási ismereteket. A 848 oldal terjedelmû, kétkötetes kiadvány ára 3675 Ft áfával. Példányonként megvásárolható a Magyar Közlöny Kiadó Jogi Könyvesboltjában (1085 Budapest, Somogyi B. u. 6. Tel./fax: ), valamint a Budapest VII., Rákóczi út 30. (bejárat a Dohány u. és Nyár u. sarkán) szám alatti Közlöny Centrumban (tel.: , fax: , illetve megrendelhetõ a kiadó ügyfélszolgálatán (fax: , , vagy a internetcímen. MEGRENDELÉS Megrendeljük A biztosítókról és a biztosítási tevékenységrõl szóló évi LX. törvény magyarázata I II. címû kétkötetes kiadványt (ára: 3675 Ft áfával)... példányban, és kérjük, juttassák el az alábbi címre: A megrendelõ (cég) neve:... Címe (város, irányítószám):... Utca, házszám:... Ügyintézõ neve, telefonszáma:... A megrendelõ (cég) bankszámlaszáma:... A megrendelt példányok ellenértékét a postaköltséggel együtt, a szállítást követõ számla kézhezvétele után, 8 napon belül a Magyar Közlöny Lap- és Könyvkiadónak a számlán feltüntetett pénzforgalmi jelzõszámára átutaljuk. Keltezés: cégszerû aláírás
16 56 ÜGYÉSZSÉGI KÖZLÖNY 3. szám A MAGYAR KÖZLÖNY LAP- ÉS KÖNYVKIADÓ megjelentette Hargitai József Jogi fogalomtár címû kiadványát. A jogi fogalomtár a magyar jog szakmai fogalmainak gyûjteménye és részben magyarázata. Közel szócikkben, a jogforrásra hivatkozva, tartalmazza a magyar jogban használt fogalmakat, és ahol indokolt, magyarázza a fogalom jelentésének tartalmát. Átfogja valamennyi jogág, az európai jog, valamint a nemzetközi jog által használt fogalmakat is. Elemzi azokat a fogalmakat, amelyeket a jogágak, valamint az egyes jogágakon belül is, egymástól eltérõ tartalommal használnak (pl. alkalmatlan, elévülés, arányosság, elismerés), vagy azokat a fogalmakat, amelyekre nézve több eltérõ tartalmú legáldefiníció is létezik (pl. közeli hozzátartozó, engedélyes, lakóhely). Megmagyarázza azokat a mozaikszavakat, amelyek EU-csatlakozásunkkal kerültek a jogrendszerbe. ( DNS-profil, EMOGA, EUROPOL, FIFO-módszer, EINECS stb.) A könyv nemcsak a jogalkotóknak és jogalkalmazóknak, valamint a jogi pályára készülõknek hasznos kézikönyv, hanem azoknak is, akik a mindennapi életben szeretnének eligazodni egy szakmai nyelv dzsungelében. A kiadvány 1712 oldal terjedelmû. Ára: 8399 Ft áfával. Példányonként megvásárolható a Magyar Közlöny Kiadó Jogi Könyvesboltjában (1085 Budapest, Somogyi B. u. 6. Tel./fax: ), valamint a Budapest VII., Rákóczi út 30. (bejárat a Dohány u. és Nyár u. sarkán) szám alatti Közlöny Centrumban (tel.: , fax: , illetve megrendelhetõ a kiadó ügyfélszolgálatán (fax: , , vagy a internetcímen. MEGRENDELÉS Megrendeljük a Jogi fogalomtár címû kiadványt (ára: 8399 Ft áfával)... példányban, és kérjük juttassák el az alábbi címre: A megrendelõ (cég) neve:... Címe (város, irányítószám):... Utca, házszám:... Ügyintézõ neve, telefonszáma:... A megrendelõ (cég) bankszámlaszáma:... A megrendelt példányok ellenértékét a postaköltséggel együtt, a szállítást követõ számla kézhezvétele után, 8 napon belül a Magyar Közlöny Lap- és Könyvkiadónak a számlán feltüntetett pénzforgalmi jelzõszámára átutaljuk. Keltezés: cégszerû aláírás A szerkesztésért felelõs: dr. Miks Antal Kiadja a Magyar Közlöny Lap- és Könyvkiadó (1085 Budapest, Somogyi B. u. 6., A kiadásért felelõs: dr. Kodela László elnök-vezérigazgató. Elõfizetésben megrendelhetõ a Magyar Közlöny Lap- és Könyvkiadó ügyfélszolgálatán (fax: , , vagy a internetcímen, 1085 Budapest, Somogyi Béla u. 6.; 1394 Budapest 62., Pf Elõfizetésben terjeszti a Magyar Közlöny Lap- és Könyvkiadó a Fáma Rt. közremûködésével. Telefon: , /240, 241 mellék. Terjesztés: tel.: , /245 mellék. Példányonként megvásárolható a Budapest VII., Rákóczi út 30. (bejárat a Dohány u. és Nyár u. sarkán) szám alatti Közlöny Centrumban (tel.: , fax: , évi éves elõfizetési díj: 7560 Ft áfával, féléves elõfizetési díj: 3780 Ft áfával, egy példány ára: 735 Ft áfával. A kiadó az elõfizetési díj év közbeni emelésének jogát fenntartja. HU ISSN Formakészítés: SPRINT Kft Nyomja a Magyar Közlöny Lap- és Könyvkiadó Lajosmizsei Nyomdája. Felelõs vezetõ: Burján Norbert igazgató.

matches:
Bíróság
bíróság
bíróság
bíróság
bíróság
Bíróság
bíróság
bíróság
Bíróság
bíróság
bíróság
bíróság
Bíróság
Pf. 10


text:
Az online szerencsejáték szervezésére vonatkozó uniós és hazai szabályozás viszonya | KOZJAVAK.HU Az MTA-DE Közszolgáltatási Kutatócsoport blogja
Címlap » Az online szerencsejáték szervezésére vonatkozó uniós és hazai szabályozás viszonya
A Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság előzetes döntéshozatali eljárás keretében fordult az Európai Unió Bíróságához a magyarországi szerencsejátékmonopólium-rendszerrel kapcsolatban felmerült kérdéseivel.
Az online szerencsejáték-szolgáltatásokat Magyarországon engedély nélkül nyújtó, és ezért a NAV által megbírságolt brit cég (Sporting Odds) ügyében eljáró magyar bíróság elsősorban annak megvizsgálását kérte a Bíróságtól, hogy a magyarországi szerencsejátékmonopólium-rendszer a játékkaszinók terén valóban koherens és szisztematikus módon korlátozza-e a szerencsejátékok elterjedését, mert arra utaló jelek merültek fel, hogy a monopólium jelenlegi formájának bevezetése óta mind a koncessziós alapon működtetett játékkaszinók száma, mind a játékosok által játékra elköltött pénz összege, mind pedig a játékkaszinók által fizetett adók és díjak nagysága folyamatosan növekszik.
A magyar bíróság szerint többek között annak megvizsgálása is szükségessé vált, hogy a nemzeti állami monopólium bevezetése nem olyan gazdaságpolitikai célokat szolgál-e, amelyek a központi költségvetés finanszírozása érdekében a játékkaszinó-piac által termelt bevételek maximalizálására irányulnak.
Az Európai Unió Bírósága 2018. február 28-án meghozott döntésében arra a következtetésre jutott, hogy: az EUMSZ 56. cikket úgy kell értelmezni, hogy azzal ellentétes az alapügy tárgyát képező nemzeti szabály, amely az online szerencsejáték szervezésére irányuló engedély megszerzését kizárólag a tagállam területén található játékkaszinó üzemeltetésére vonatkozó koncesszióval rendelkező szerencsejáték‑szolgáltatók számára tartja fenn, amennyiben e szabály nem minősül a kitűzött célok eléréséhez nélkülözhetetlen feltételnek, és e célok eléréséhez léteznek kevésbé korlátozó intézkedések.
Továbbá leszögezték, hogy e cikkel ellentétes az online szerencsejáték‑szervezésre irányuló koncessziós és engedélyezési rendszert létrehozó szabályozás, amennyiben az hátrányosan megkülönböztető szabályokat tartalmaz a más tagállamokban letelepedett gazdasági szereplőkkel szemben, vagy amennyiben az ugyan hátrányos megkülönböztetéstől mentes szabályokat ír elő, de azokat nem átlátható módon alkalmazzák, vagy úgy hajtják végre, hogy azzal megakadályozzák vagy megnehezítik egyes más tagállamokban letelepedett ajánlattevők számára a pályázat benyújtását.
A Bíróság határozata szerint tehát a magyar szabályok hátrányosan megkülönböztető módon akadályozzák a más tagállamban letelepedett szerencsejáték-szervezőknek a magyar szerencsejáték-piachoz való hozzáférését.
A kettős rendszer (egyes szerencsejáték-típusok állami monopólium alá tartoznak, míg más szerencsejáték-típusokat szervezhetnek a megfelelő engedéllyel rendelkező, magánszférához tartozó gazdasági szereplők) látszólag nem csupán a jogszerű célkitűzések elérésére irányul Magyarországon, hanem a költségvetési bevételek növelésére és a szerencsejátékok ellenőrzött terjeszkedésének előmozdítására is, önmagában nem kérdőjelezi meg a magyar jogszabályi rendszer jogszerűségét, amennyiben az ténylegesen a jogszerű célkitűzések megvalósítására irányul. Következésképpen a Bíróság – e célkitűzések tiszteletben tartásának a magyar bíróság általi felülvizsgálata mellett – kimondja, hogy a szerencsejáték-piac szervezésének magyarországi kettős rendszere összeegyeztethető az uniós joggal.
A Bíróság ezt követően azt is megállapítja, hogy a magyar szabályozás az online kaszinójáték szervezésére irányuló engedély megszerzésének lehetőségét kizárólag az e tagállam területén lévő játékkaszinót koncesszió alapján üzemeltető gazdasági szereplők számára tartja fenn, ami hátrányosan megkülönböztető jellegű korlátozásnak minősül. A Bíróság e tekintetben úgy véli, hogy a szolgáltatásnyújtás szabadsága elvének ilyen radikális korlátozása nem igazolható a magyar kormány által hivatkozott közrendi és közegészségügyi célokkal.
A Igazságügyi Minisztérium az Európai Unió Bíróságának döntésére – miszerint a hazai szabályozás megkülönböztető módon akadályozza a más tagállamban bejegyzett szerencsejáték-szervezőket a magyar piacon – úgy reagált: számítottak arra, hogy a külföldi szervezők saját profitjuk érdekében fel fognak lépni a magyar rendelkezésekkel szemben, amely a nemzeti érdekeket, a magyar fogyasztókat és a magyar költségvetést védi.
Az állam továbbra is minden rendelkezésre álló büntetőjogi és közigazgatási jogi eszközzel fellép azon szerencsejáték szervezőkkel szemben, amelyek illegálisan folytatják tevékenységüket, jelentős bevételkiesést okozva a magyar költségvetésnek.
http://curia.europa.eu/juris/document/document.jsf;jsessionid=9ea7d0f130de7cafdc1c5ffe40cca0a9a2c37b0c8256.e34KaxiLc3eQc40LaxqMbN4Pb30Oe0?text=&docid=199772&pageIndex=0&doclang=hu&mode=req&dir=&occ=first&part=1&cid=1184492 (2018.03.02)
http://www.piacesprofit.hu/kkv_cegblog/a-magyar-kaszino-szabalyozas-nem-egyeztetheto-ossze-az-unios-joggal/ (2018.03.02)
https://index.hu/gazdasag/2017/11/30/unibet_online_kaszino/ (2018.03.02)
https://www.vg.hu/kozelet/hamarosan-iteletet-hirdet-kaszino-ugyben-az-europai-birosag-797945/ (2018.03.02)
https://www.vg.hu/kozelet/kaszino-ugy-reagalt-az-igazsagugyi-tarca-birosag-valaszara-812473/ (2018.03.02)
https://mno.hu/gazdasag/andy-vajna-rossz-hirt-kapott-luxemburgbol-kaszino-ugyben-2450429 (2018.03.02)
Barniston
h, 2019/12/02 - 14:09
Az állami korlátozásról
Én a magyar szabályozással értek egyet. Úgy gondolom, a magyar gazdaság más országokkal összevetve több teret enged a külföldi befektetőknek, és gyártóknak, mint amennyit kellene. Állításomat elsősorban Görög utammal támasztanám alá. Megdöbbenve tapasztaltam ugyanis, hogy nyaralásom során az általam itthon már jól megszokott külföldi termékekkel (coca cola, pepsi, chio chips, és társaik) az ottani boltokban sokkal kevésbé találkozhattam, mint itthon, sőt, a termékek döntő többsége számomra elolvashatatlan betűkkel ellátott Görög termék volt. Ezen a téren egyébként Japán még az az ország, amit egészen biztosan jó példaként említhetek. Nem hiába kerül tehát a „MAGYAR TERMÉK” címke a hazánkban előállított árukra, ezzel is segítve a tudatos vásárlókat a magyar gazdák védelmében, a magyar készítmények megtalálásában. Hiszen az a tudatos „jó magyar” vásárló ezen elv alapján, aki több hazai gyártmányt fogyaszt, és megpróbálja a külföldi cikkek vásárlását mellőzni. Ha ezen állításnak nem minden pontjával értünk ugyan egyet, azt mégis beláthatjuk, hogy hazánk gazdaságának védelméért mi magunk is tehetünk.
A fenti példa alapján juthatunk el arra az álláspontra is, ami menténk országunkat dicsérem ezen eset kapcsán. Jól teszi, hogy egy olyan területen, mint a szerencsejáték, megakadályozza a magyar piacra belépni kívánó külföldi szervezőket: a szerencsejáték ugyanis nem éppen a legkorrektebb ügylet. (Az elköltött pénzmennyiségért csak nagyon ritkán jár anyagi ellenszolgáltatás, a játék legtöbbször veszteséges) Bárki, aki kicsit is járatos a témában pontosan ismerheti a mondást: „mindig a ház nyer”. Hatalmas hazai pénzek forognak tehát kockán szerencsejátékfüggők, vagy a szerencséjüket általában megpróbáló emberek képében. Ha úgy tetszik, „pénzszivattyúnak” is nevezhető, Magyarországról külföldre irányított képzeletbeli csőrendszereken engednénk lecsengeni az elvesztett aprókat, vagy nagyobb összegeket, ami nem éppen állami érdek. A kaparószelvények, és nyerő, főleg online nyerőgépek előállítása ráadásul aránytalanul alacsony pénzügyi befektetéssel jár, mint amennyi hasznot hoznak. Ezen a területen tehát az állami beavatkozás, és korlátozás a véleményem szerint erősen megalapozott.
KőfalJackson
h, 2019/12/02 - 18:57
Az előttem szólóval
Az előttem szólóval ellentétben nem értek egyet magyar szabályozással az online szererencsejáték szervezésére vonatkozó szabályok ( különösen az online kasziniókjátékokra vonatkozó szabályok ) ugyanis ezen szabályozás nem kínál igazságos versenyfeltételeket a hazai piac egyes szereplőknek. Ugyanis e szabály célja és hatása - csakúgy mint Magyaroszágon számos más gazdasági ágazatban - az volt hogy egy kormányközeli oligarcha kerüljön versenytársainál jóval előnyösebb pozíciba. Jelen esetben sajnos még csak versenyhelyzet lehetőségének a kialakulásáról sem beszélhünk ugyanis a koncesszió megserzéséhez szükséges jogszabályba foglalt feltételeknek kizárólag a fentebb említett személy cége felelt meg, ennél fogva csak az ő cége üzemeltethetett legálisan online kaszinót.
Amennyiben az eset politikai vonzatától eltekintek, és elfogultság nélküli véleményt alkotok abban az esetben is negatív véleménnyel közelítem meg a haza szabályozást, mivel a mai világban jellemző liberális, kapitalista gazdasági rendszerben elfogadhatatlannak tartom, ugyanis e szabályozás az Európai Unió egyik legfőbb összekovácsoló szabályát, az áruk, személyek, tőke és szolgáltatások szabadságát radikálisan korlátozza megfelelő indok nélkül. Álláspontom szerint a Bíróság helyesen állapította meg hogy szolgáltatásnyújtás szabadsága elvének ilyen radikális korlátozása” nem igazolható a magyar kormány által hivatkozott közrendi és közegészségügyi célokkal, mivel ezen célok kevésbé korlátozó intézkedésekkel is elérhetők lennének.
A kormány ítéletre adott válaszának egy igencsak álszentnek találom ugyanis a jelenlegi politikai viszonyok és rendszer ismeretében ezen válasz - számítottuk rá, hogy a külföldi szerencsejáték-szervezők saját profitjuk érdekében minden eszközzel fel fognak lépni a magyar szerencsejáté k szabályozással szemben, amely a nemzeti érdekeket, a magyar fogyasztókat és a magyar költségvetést védik - az én szememben nem minüslhet másképpen.
Másrészről voltak az előzővel ellentétben elgondolkodtató pontok a kormány által adott válaszban. Ezen kapcsán bennem is felmerült a kérdés hogy mennyire elfogadható hogy egy Magyarországon telephellyel nem rendelkező szerencsejáték-szervező úgy nyújt szolgáltatást hazánkban hogy a szerencsejáték-szervezési tevékenységgel összefüggásben keletkezett profitja után semmilyen közteherrel nem járul hozzá a költségvetéshez
Szücs Máté Tibor
h, 2019/12/02 - 20:57
Tulajdonképpen mind a magyar szabályozás mellett és ellen is fel lehet hozni érveket de véleményem szerint a pénz áll az egész jogvita hátterében. Az állam az online szerencsejátékok szervezését engedélyhez köti olyan indokokra hivatkozva mint az állampolgárok megvédése a szerencsejáték függőség káros hatásaitól és további jól hangzó nemes célok elérése érdekében de tulajdonképpen őt csak az zavarja, hogy a magyar állampolgárok olyan külföldi oldalakon játszanak akik nem adóznak és az állami költségvetésben nincsen ebből bevétele ugyanakkor az a cég amely külföldön működik az ottani államnak fizet adót. A szerencsejáték szervezőjének is ugyanúgy a pénz számít és, hogy minél több játékosa legyen. Természetesen a másik oldal is hivatkozik ugyanúgy elvekre mint például a szolgáltatás szabad áramlása. Egyetértek azzal, hogy a tagállamok rendelkeznek autonómiával a szabályozások területén de ebben a témakörben ilyen mértékben korlátozni a külföldi szerencsejáték oldalakat akik sokkal jobb ajánlatokat nyújtanak a játékosainak mint a hazaiak nem egy szerencsés szabályozás. A versenyt szinte teljes mértékben kizárják a piacon. Szerintem az állam egy szélmalom harcot vív a külföldi szerencsejáték oldalakkal mert aki körültekintő a szerencsejátékok tekintetében a jobb ajánlatot szolgáltató oldalakat fogják választani hiába tiltott. Az sem jelentene megoldást hogyha az állam megadóztatja a külföldi szolgáltatókat mert az a kettős adóztatás tilalmába ütközik. A belga szabályozás még a magyar szabályozásokat is túlszárnyalja mivel még a tiltott oldalakat használókat is bünteti. Álláspontom szerint az állam vagy versenyt teremtsen a piacon vagy a teljes szigorú belga szabályozást alkalmazza. A mostani szabályozással nem oldja meg a problémát az állam. A magyar szabályozás tekintetében a mérsékelt közép utat találták meg amely szerintem nem megfelelő. Azáltal, hogy beléptünk az Euba nem csak támogatások és előnyök tartoznak hozzá hanem elvek is és ha előrébb akarunk lépni és felvenni a versenyt Kínával és Amerikával egységesen kellene fellépünk és több közös szabályokra lenne szükségünk de hogyan várhatjuk el ezt a fajta együttműködést az eus tagállamok között amikor még a töltők tekintetében sincs egységes szabvány. Ugyanez az egyszerű eltérés figyelhető meg abban, hogy melyik oldalon közlekedjenek a gépjárművek.
Kosárka Lilla
k, 2019/12/03 - 20:46
Az én meglátásom az, hogy mind a magyar szabályozásnak, mind az Európai Unió Bírósága döntésének lehetnek pozitív és negatív hatásai. A jogeset alapját az Európai Uniós és a nemzeti érdekek ellentéte, illetve a szóban forgó, piacon jelenlevő rendkívül magas pénzösszeg határozza meg. Ahogyan értelmeztem ezt a jogesetet, a magyar szabályozás a belső online szerencsejáték piacot szeretné védeni a monopolizáló jogszabályokkal, hogy azt mások ne használhassák és állampolgároknak ez legyen a kizárólagos lehetőségük az online szerencsejáték használatra. Azzal nem értek egyet, hogy ennyire szigorúan korlátozásra kerül az internetes szerencsejáték használat, melynek indokaként azt jelölik meg, hogy káros az állampolgárokra, vagy gyarapítja a szerencsejáték függők körét, valamint azt, hogy ez védené a nemzeti érdekeket, magyar fogyasztókat és a magyar költségvetést, hiszen úgy vélem, pont az ellenkező hatást válja ki. Ez egy átlátszó, mondvacsinált indok, mert nyilván a monopolhelyzet szabályozására szükség van, mindazonáltal a külföldről az Unió szabályozásain keresztül beáramló szolgáltatások szabályozására is. A magyar állam törekvése a nemzeti érdekek előtérbe helyezésére, nem példa nélküli, az összes tagállamban megtalálhatók ezek a szabályozások, az élet különböző területein. Azonban ez az állampolgárok döntéseinek a korlátozása ebben a körben, azt gondolom, mindenkinek meg kell adni a lehetőséget, hogy eldöntse, hogy játszik-e és melyik weboldalon, valamint azt is, hogy ez milyen mértékben befolyásolja az életét, tehát saját mérlegelési körébe kellene tartozzon az egyénnek. Arról nem is beszélve, hogy nagy mértékben kizárja a versenyt ezzel a piacon az állami szabályozás. Valószínűleg annak a félelme rejlik mögötte, de ez csak feltevés a részemről, hogy ha az emberek jobb ajánlattal találkoznak, akkor elsősorban amellett döntenek a hazai rovására, amellyel annak fenntarthatósága meggyengülne. Az Európai Unió Bíróságával egyetértek abban, hogy a többi tagállamra nézve ez hátrányos megkülönböztetéssel jár, valamint a szolgáltatásnyújtás szabadsága elvének radikális és jelentős korlátozásával. Hiszem, hogy hazánknak előnyére válna, amennyiben fel kellene vennie a versenyt a többi tagállam gazdasági szereplőivel ezen a téren is felzárkózni és modernizálódni, vállalni a kockázatokat, amely valószínűleg több pozitív hatással járna, mint negatívval.
sze, 2019/12/04 - 02:10
A szerencsejáték szabályozás Magyarországon kettős rendszerben valósul meg. Ennek igazolására a kormány felhoz közrendi, közegészségügyi és közbiztonsági indokokat, valamint a fogyasztóvédelemhez, a játékfüggőség megelőzéséhez és a csalás megelőzéséhez fűződő társadalmi érdekre is hivatkozik.
Ahogy Bíróság is kifejtette a szerencsejátékok szabályozásának területe erkölcsi, vallási és kulturális gyökerekben egyaránt különbözőséget mutat a tagállamokat illetően. A tagállamok, így Magyarország szabadsága se korlátozható tehát egységes szabályozási rendszer megvalósításának kötelezettségével véleményem szerint, mivel ez több évezredek óta kialakult rendszerek, politikák megváltoztatását igényelné.
Alapvetően jelen esetben sem az igazolható célokkal van a probléma, hiszen ezen az érdekek előtérbe helyezése egy szabályalkotáskor a mindenkori jogalkotás számára példaértékű, viszont a Sporting Odds kikezdhetetlennek látszó érvei is helytállóak, mely szerint a Sporting Odds a koncesszióköteles tevékenység folytatására irányuló versenyben nem egyenlő esélyekkel indul. Nézetem szerint azonban a szabályozást igazoló célok felhatalmazzák a jogalkotást a korlátozásra. A legkézenfekvőbb lehetőségnek mutatkozik ilyen téren a jelen magyar szabályozás is, mely a megbízhatónak tekintett szerencsejáték-szervezők számára ad lehetőséget. Ez a szabály indokolható hiszen, a legbiztonságosabb megoldás jelenti a csalások megelőzése és a közbiztonság fenntartására.
A Sporting Odds azonban jól rámutat a nemzeti szabályozás esetleges fő céljára, mely alapján a játékkaszinókra kivetett adókból, a játékkaszinó koncessziós díjakból származó bevételi előirányzat növekedésből, valamint a játékosok által vásárolt zsetonok értékéből eredő költségvetési bevételek növelése a valós cél. Kétségkívül jelentős pénzbevételekről van szó, azonban a bevételnövelés, mint elsődleges célként történő megjelölése szerintem nem lehet tényszerűen kijelenthető, mint ahogy ezt a Sporting Odds ezt tette.
Véleményem szerint a Bíróság első négy kérdésre adott válaszából kiolvasható az, hogy ameddig nincs kétséget kizáróan bizonyítva az, hogy a nemzeti szabályozás céljaként nem a kormány által hivatkozott érdekvédelem áll, hanem más indokok, gondolva itt akár a Sporting Odds érvelésében megfogalmazott bevétel-növelő jogalkotásra, addig összeegyeztethető az uniós joggal a magyar szabályozásban is megvalósuló kettős rendszer.
anderko_attila
szo, 2020/01/04 - 18:17
Az Európai Unió Bírósága 2018. február 28-án C‑3/17. sz. ügyben meghozott döntésével és annak indoklásával részben egyetértek.
Az Európai Unió Bíróságának az EUMSZ 56. cikkének értelmezését megfelelőnek találom, mivel külföldi szereplők kizárása a piacról minden szempontból a kérdéses helyzet kezelésének ultima ratio-jaként szolgál. A teljes korlátozás, ugyanis túlzott állami befolyás, mely negatív externáliák keletkezéséhez vezethet, egy ilyen piac, pedig teljesen ellentétes az Európai Unió által közvetített értékekkel és elérni kívánt céllal, melynek elérésében kiemelt szerepe van az EUMSZ 56. cikkének.
A Bíróság azonban ezután kerül ellentmondásba önmagával, amikor arra a megállapításra jut, hogy a jelen jogvita tárgyát képező, magyar szabályozást alkotó kettős rendszer, az EUMSZ 56. cikk szellemiségének megfelel és azzal összeegyeztethető.
Ellent mond ennek ugyanis a Magyarországon kialakult közvélekedés és a saját környezetemben tapasztaltak is. A szerencsejáték helyzete hazánkban a véleményem szerint borzalmasnak mondható. Míg korábban a szerencsejáték a kaszinók, lóversenyek formájában úri előkelőségnek számított, a lottót pedig a bolondok adójának tartották, a sportfogadásban rejlő, elsősorban anyagi potenciált felismerve, a jogalkotó vélhetően tudatosan szűkítette a szerencsejáték ezen formájának elérési csatornáját, és terelte az állampolgárokat ebbe az irányba. Az irányba, amely magyar gazdasági szereplők egy jól körülhatárolható körének gyarapításához vezet, és szöges ellentétben áll a hangoztatott közrendi és közegészségügyi célokkal. Ennek eredményeként a szerencsejáték a magyar társadalom legszegényebb rétegeibe is begyűrűzött, és korábbi státusszimbólumból vidéki talponállókban végbemenő reménytelen ikszelgetéssé silányult.
A kormányzati kommunikáció és érvelés mind a jogvitában, mind pedig a döntést követően tökéletesen tükrözi a mai magyar valóságot és egyértelműen kiolvasható a sorok között, hogy Magyarország Kormánya egy saját maga által generált visszhangkamra létrehozásában, mint a demagógia egyik eszközében látja megfelelőnek a haladás irányát.

matches: Bíróság bíróság bíróság Bíróság Bíróság bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság