text:
Az Európai Unió L 297/2016
Az Európai Parlament és a Tanács (EU) 2016/1919 irányelve (2016. október 26.) a büntetőeljárások során a gyanúsítottak és a vádlottak, valamint az európai elfogatóparancshoz kapcsolódó eljárásokban a keresett személyek költségmentességéről
A Bizottság (EU) 2016/1920 végrehajtási rendelete (2016. október 19.) egy elnevezésnek az oltalom alatt álló eredetmegjelölések és földrajzi jelzések nyilvántartásába való bejegyzéséről (Hånnlamb [OEM])
A Bizottság (EU) 2016/1921 végrehajtási rendelete (2016. október 20.) az oltalom alatt álló eredetmegjelölések és földrajzi jelzések nyilvántartásába bejegyzett egyik elnevezés termékleírását érintő nem kisebb jelentőségű módosítás jóváhagyásáról (Štajersko prekmursko bučno olje [OFJ])
A Bizottság (EU) 2016/1922 végrehajtási rendelete (2016. október 20.) egy elnevezésnek az oltalom alatt álló eredetmegjelölések és földrajzi jelzések nyilvántartásába való bejegyzéséről (Poularde du Périgord [OFJ])
A Bizottság (EU) 2016/1923 végrehajtási rendelete (2016. október 24.) az oltalom alatt álló eredetmegjelölések és földrajzi jelzések nyilvántartásába bejegyzett egyik elnevezés termékleírását érintő nem kisebb jelentőségű módosítás jóváhagyásáról (Karp zatorski [OEM])
A Bizottság (EU) 2016/1924 végrehajtási rendelete (2016. november 3.) az egyes gyümölcs- és zöldségfélék behozatali árának meghatározására szolgáló behozatali átalányértékek megállapításáról
A Bizottság (EU) 2016/1925 végrehajtási határozata (2016. október 31.) a 2002/53/EK tanácsi irányelv alapján egy, a mezőgazdasági növényfajok közös fajtajegyzékében felsorolt kenderfajta forgalmazásának az Egyesült Királyság által az ország területén történő betiltására való felhatalmazásról szóló (EU) 2016/17 végrehajtási határozat hatályon kívül helyezéséről (az értesítés a C(2016) 6860. számú dokumentummal történt)
A Bizottság (EU) 2016/1926 végrehajtási határozata (2016. november 3.) a 443/2009/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet alapján az akkumulátortöltő fotovoltaikus tetőnek a személygépkocsik szén-dioxid-kibocsátásának csökkentésére szolgáló innovatív technológiaként való jóváhagyásáról ( 1 )
Ezen irányelv célja a 2013/48/EU európai parlamenti és tanácsi irányelv (3) szerinti ügyvédi segítségnyújtás igénybevételéhez való jog hatékony érvényesülésének biztosítása egy, a tagállamok által finanszírozott ügyvéd általi segítségnyújtás révén, a büntetőeljárás során a gyanúsítottak vagy a vádlottak, valamint a 2002/584/IB tanácsi kerethatározat (4) szerinti európai elfogatóparancshoz kapcsolódó eljárások hatálya alatt álló keresett személyek (a továbbiakban: keresett személyek) számára.
A gyanúsítottak és a vádlottak, valamint a keresett személyek költségmentességhez való jogára vonatkozó közös minimumszabályok meghatározásával ezen irányelv célja a tagállamok bizalmának megerősítése egymás büntető igazságszolgáltatási rendszereiben, és ezáltal a büntetőügyekben hozott határozatok kölcsönös elismerésének javítása.
Az Európai Unió Alapjogi Chartája (a továbbiakban: Charta) 47. cikkének harmadik bekezdése, az emberi jogok és alapvető szabadságok védelméről szóló európai egyezmény (a továbbiakban: az EJEE) 6. cikke (3) bekezdésének c) pontja, valamint a Polgári és Politikai Jogok Nemzetközi Egyezségokmánya 14. cikke (3) bekezdésének d) pontja kimondja, hogy a büntetőeljárások során biztosítani kell a költségmentességhez való jogot az említett rendelkezésekben foglalt feltételekkel összhangban. A Charta jogi ereje a Szerződésekével azonos, továbbá a tagállamok részes felei az EJEE-nek és a Polgári és Politikai Jogok Nemzetközi Egyezségokmányának. A tapasztalatok szerint azonban ez önmagában nem minden esetben nyújt alapot arra, hogy kellő mértékben megbízzanak a többi tagállam büntető igazságszolgáltatási rendszerében.
A Tanács 2009. november 30-án elfogadta a büntetőeljárásokban a gyanúsítottak vagy vádlottak eljárási jogainak megerősítését célzó ütemtervről szóló állásfoglalást (5) (a továbbiakban: az ütemterv). Az ütemterv, fokozatos megközelítést alkalmazva, intézkedések elfogadására hív fel a fordításhoz és tolmácsoláshoz való jog (A. intézkedés), a jogokról és a vádról való tájékoztatáshoz való jog (B. intézkedés), a jogi tanácsadáshoz és a költségmentességhez való jog (C. intézkedés), a családtagokkal, a munkaadókkal és a konzuli hatóságokkal való kapcsolattartáshoz való jog (D. intézkedés), valamint a kiszolgáltatott gyanúsítottakra vagy vádlottakra vonatkozó különleges biztosítékok (E. intézkedés) vonatkozásában.
2009. december 11-én az Európai Tanács üdvözölte az ütemtervet, és azt „A polgárokat szolgáló és védő, nyitott és biztonságos Európa” alcímet viselő stockholmi program (6) részévé tette (2.4. pont). Az Európai Tanács hangsúlyozta az ütemterv nem kimerítő jellegét, és felkérte a Bizottságot, hogy vizsgálja meg a gyanúsítottak és a vádlottak minimális eljárási jogainak további elemeit, és mérje fel, hogy az adott területen való jobb együttműködés elősegítése érdekében szükséges-e foglalkozni egyéb kérdésekkel, például az ártatlanság vélelmével.
Az ütemterv alapján a büntetőeljárások során biztosítandó eljárási jogokra vonatkozóan mostanáig öt intézkedés, nevezetesen a 2010/64/EU (7), a 2012/13/EU (8), a 2013/48/EU, az (EU) 2016/343 (9) és az (EU) 2016/800 európai parlamenti és tanácsi irányelv (10) került elfogadásra.
Ez az irányelv az ütemterv C. intézkedésének második részére, a „költségmentességre” vonatkozik.
A költségmentességnek ki kell terjednie a gyanúsítottak, a vádlottak, valamint a keresett személyek védelmének költségeire. A költségmentesség engedélyezése során a tagállamok illetékes hatóságai számára lehetővé kell tenni, hogy kötelezhessék a gyanúsítottat, a vádlottat vagy a keresett személyt az említett költségek egy részének megfizetésére anyagi forrásaik függvényében.
Az (EU) 2016/800 irányelv 6. cikkének sérelme nélkül ez az irányelv nem alkalmazandó, ha a gyanúsítottak, a vádlottak vagy a keresett személyek a 2013/48/EU irányelv 9. cikkével vagy 10. cikkének (3) bekezdésével összhangban lemondtak az ügyvédi segítség igénybevételéhez való jogukról, és e lemondó nyilatkozatukat nem vonták vissza, vagy amennyiben a tagállamok a 2013/48/EU irányelv 3. cikkének (5) vagy (6) bekezdése szerinti ideiglenes eltéréseket alkalmaztak, ezen eltérés időtartamára.
Azon személy számára, aki az eljárás kezdetekor nem volt gyanúsított vagy vádlott – például tanú volt –, de utóbb gyanúsítottá vagy vádlottá válik, az uniós joggal, valamint az EJEE-vel összhangban, az Európai Unió Bíróságának (a továbbiakban: Bíróság) valamint az Emberi Jogok Európai Bíróságának (a továbbiakban: EJEB) értelmezését követve biztosítani kell az önvádra kötelezés tilalmának érvényesítéséhez és a hallgatáshoz való jogot. Ez az irányelv ezért kifejezetten hivatkozik arra a gyakorlatban előforduló helyzetre, amikor egy ilyen személy a rendőrség vagy más bűnüldöző hatóság által valamely büntetőeljárással összefüggésben végzett kihallgatás során gyanúsítottá vagy vádlottá válik. Amennyiben egy ilyen kihallgatás során valamely, a gyanúsítottól vagy a vádlottól eltérő személy gyanúsítottá vagy vádlottá válik, a kihallgatást haladéktalanul fel kell függeszteni. A kihallgatás folytatható azonban abban az esetben, ha az érintett személy figyelmét felhívták arra, hogy gyanúsítottá vagy vádlottá vált és e személy teljes körűen gyakorolhatja az ezen irányelvben meghatározott jogokat.
Egyes tagállamokban a viszonylag kisebb súlyú jogsértések esetében a büntetőügyekben hatáskörrel rendelkező bíróságtól eltérő hatóság rendelkezik hatáskörrel a szabadságelvonástól eltérő szankciók kiszabására. Ez lehet a helyzet például a nagy számban elkövetett, közúti ellenőrzést követően megállapítható közlekedési jogsértések esetén. Ilyen helyzetekben nem lenne ésszerű megkövetelni az illetékes hatóságoktól, hogy az ezen irányelv szerinti valamennyi jogot biztosítsák. Amennyiben valamely tagállam joga úgy rendelkezik, hogy kisebb súlyú jogsértések esetében a szankciókat ilyen hatóság szabja ki, és azzal szemben jogorvoslattal lehet élni vagy lehetőség van más módon az ügynek büntetőügyekben hatáskörrel rendelkező bíróság elé terjesztésére, ezt az irányelvet csak az ilyen jogorvoslatot vagy előterjesztést követően az adott bíróság előtt folyó eljárásra kell alkalmazni.
Egyes tagállamokban bizonyos kisebb súlyú jogsértések, különösen a kisebb súlyú közlekedési jogsértések, az általános önkormányzati rendeletekkel kapcsolatos kisebb súlyú jogsértések és a közrend elleni kisebb súlyú jogsértések bűncselekménynek minősülnek. Ilyen helyzetekben nem lenne ésszerű megkövetelni az illetékes hatóságoktól, hogy biztosítsák az ezen irányelv szerinti valamennyi jogot. Amennyiben valamely tagállam joga a kisebb súlyú jogsértésekre vonatkozóan úgy rendelkezik, hogy szankcióként szabadságelvonás nem szabható ki, ezen irányelv kizárólag a büntetőügyekben hatáskörrel rendelkező bíróság előtt folyó eljárásokra alkalmazandó.
Ez az irányelv a kisebb súlyú jogsértésekre az ezen irányelvben meghatározott feltételekkel alkalmazandó. A tagállamok számára lehetővé kell tenni az anyagi helyzet, a megalapozottság vagy mindkettő vizsgálatát annak megállapítása céljából, hogy a költségmentességet engedélyezni kell-e. Feltéve, hogy ez összhangban van a tisztességes eljáráshoz való joggal, bizonyos kisebb súlyú jogsértések esetén úgy lehet tekinteni, hogy a megalapozottság nem áll fenn.
Ezen irányelv hatálya bizonyos kisebb súlyú jogsértések tekintetében nem érinti a tagállamok azon kötelezettségeit, amelyek az EJEE alapján a tisztességes eljáráshoz való jog – ideértve az ügyvéd általi segítségnyújtást – biztosítására vonatkoznak.
Feltéve, hogy ez összhangban van a tisztességes eljáráshoz való joggal, az alábbi helyzetek ezen irányelv értelmében nem minősülnek szabadságelvonásnak: a gyanúsított vagy a vádlott személyazonosságának megállapítása; annak megállapítása, hogy szükséges-e nyomozást indítani; a fegyverbirtoklás vagy egyéb hasonló biztonsági kérdések ellenőrzése; az ezen irányelvben kifejezetten nem hivatkozott nyomozási vagy más bizonyításfelvételi cselekmények elvégzése, úgy mint motozás, fizikai vizsgálat, vér-, alkohol- vagy egyéb hasonló vizsgálatok, vagy fénykép készítése, illetve ujjlenyomat rögzítése; a gyanúsított vagy a vádlott illetékes hatóság elé állítása, a nemzeti joggal összhangban.
Ez az irányelv minimumszabályokat állapít meg. A tagállamok számára lehetővé kell tenni, hogy a költségmentességet az ezen irányelv hatálya alá nem tartozó helyzetekben is engedélyezzék, például az olyan egyéb nyomozási vagy bizonyításfelvételi cselekmények elvégzése során, amelyekre ez az irányelv kifejezetten nem hivatkozik.
Az EJEE 6. cikke (3) bekezdése c) pontjának megfelelően az ügyvéd általi segítségnyújtás megfizetéséhez elegendő anyagi forrással nem rendelkező gyanúsítottnak és vádlottnak joga van a költségmentességhez, amennyiben az igazságszolgáltatás érdekei ezt követelik meg. Ez a minimumszabály megengedi a tagállamok számára az anyagi helyzet, a megalapozottság, vagy mindkettő vizsgálatát. E vizsgálatok alkalmazása nem eredményezheti a Chartában és az EJEE-ben biztosított, a Bíróság és az EJEB értelmezése szerinti jogok és eljárási biztosítékok korlátozását vagy az azoktól való eltérést.
A tagállamoknak meg kell határozniuk a költségmentesség biztosítására vonatkozó gyakorlati szabályokat. E szabályok közt rögzíteni lehet, hogy a költségmentesség engedélyezésére a gyanúsított, a vádlott vagy a keresett személy kérelmére kerül sor. Különösen a veszélyeztetett személyek sajátos szükségleteiből adódóan az ilyen kérelem nem lehet azonban a költségmentesség megadásának érdemi feltétele.
Az illetékes hatóságoknak a költségmentességet indokolatlan késedelem nélkül és legkésőbb az érintett személy rendőrség, más bűnüldöző hatóság vagy igazságügyi hatóság általi kihallgatása előtt, vagy az ezen irányelvben említett konkrét nyomozási vagy bizonyításfelvételi cselekmény elvégzését megelőzően kell engedélyezniük. Ha az illetékes hatóságok ezt nem tudják megvalósítani, akkor az ilyen kihallgatás, vagy az ilyen nyomozási vagy bizonyításfelvételi cselekmény elvégzése előtt legalább sürgősségi vagy ideiglenes költségmentességet kell engedélyezniük.
Tekintettel az európai elfogatóparancshoz kapcsolódó eljárások sajátosságaira, ezen irányelv kizárólag a keresett személyekre vonatkozó rendelkezéseinek értelmezése során figyelembe kell venni e sajátosságokat, és az értelmezés semmiképp sem érintheti az ezen irányelv többi rendelkezésének értelmezését.
A keresett személyeknek a végrehajtó tagállamban joguk van költségmentességre. Ezenfelül azokat a keresett személyeket, akik büntetőeljárás lefolytatása céljából európai elfogatóparancshoz kapcsolódó eljárás hatálya alatt állnak, és akik a 2013/48/EU irányelvnek megfelelően élnek a kibocsátó tagállamban az ügyvéd megbízásához való jogukkal, e tagállamban megilleti a költségmentességhez való jog a végrehajtó tagállambeli ilyen eljárás céljából, amennyiben az igazságszolgáltatásnak a Charta 47. cikke szerinti hatékony igénybevételéhez erre szükség van. Ez a helyzet akkor, ha a végrehajtó tagállambeli ügyvéd egy kibocsátó tagállambeli ügyvéd segítsége nélkül nem tudja az európai elfogatóparancs végrehajtásával kapcsolatos feladatait hatékonyan és eredményesen ellátni. A kibocsátó tagállamban a költségmentesség engedélyezésére vonatkozó határozatot az abban a tagállamban az ilyen határozatok meghozatalára hatáskörrel rendelkező hatóságnak kell meghoznia, olyan kritériumok alapján, amelyeket az említett tagállam ezen irányelv végrehajtásakor megállapított.
Az ügyvédi segítség keresett személyek általi hatékony igénybevételének biztosítása érdekében a tagállamoknak biztosítaniuk kell a költségmentességhez való jogot a keresett személyek számára az átadásukig, vagy az át nem adásukra vonatkozó határozat jogerőre emelkedéséig.
Ezen irányelv végrehajtása során a tagállamoknak biztosítaniuk kell a Charta és az EJEE által előírt költségmentességhez való alapvető jog tiszteletben tartását. Ennek során tiszteletben kell tartaniuk a büntető igazságszolgáltatási rendszerekben a költségmentesség igénybevételére vonatkozó ENSZ-elveket és iránymutatásokat.
A nemzeti jog kötelező ügyvédi jelenlétre vonatkozó rendelkezéseinek sérelme nélkül a költségmentesség engedélyezéséről vagy annak megtagadásáról az illetékes hatóságnak indokolatlan késedelem nélkül kell döntenie. Az illetékes hatóságnak a költségmentesség engedélyezése tárgyában határozatok meghozatalára hatáskörrel rendelkező független hatóságnak, vagy egy bíróságnak – ideértve az egyesbíróként eljáró bírókat is – kell lennie. Sürgős esetekben lehetővé kell tenni azonban a rendőrség és a vádhatóság ideiglenes bevonását, amennyiben ez a költségmentesség kellő időben történő engedélyezéséhez szükséges.
A gyanúsított, a vádlott vagy a keresett személy számára költségmentesség engedélyezése esetén e költségmentesség hatékonysága és minősége biztosításának egyik módja annak elősegítése, hogy az adott személy jogi képviselete folyamatos legyen. E tekintetben a tagállamoknak elő kell segíteniük a jogi képviselet folyamatosságát a büntetőeljárás egésze során, és adott esetben az európai elfogatóparancshoz kapcsolódó eljárások során is.
A büntetőeljárások és az európai elfogatóparancshoz kapcsolódó eljárások során biztosított költségmentességgel kapcsolatos döntéshozatalban résztvevő valamennyi személy számára megfelelő képzést kell biztosítani. A bírói függetlenség és a tagállamok igazságügyi rendszerei eltérő szerveződésének sérelme nélkül a tagállamoknak meg kell követelniük, hogy a bírák képzéséért felelős személyek biztosítsanak ilyen megfelelő képzést a költségmentességről határozatot hozó bíróságok és a bírák számára.
Az uniós jog hatékony érvényesülésének elve megköveteli, hogy a tagállamok megfelelő és hatékony jogorvoslati lehetőségeket alakítsanak ki az uniós jog által az egyénekre ruházott jogok megsértése esetére. Hatékony jogorvoslati lehetőségnek kell rendelkezésre állnia azokban az esetekben, amikor a költségmentességhez való jogot akadályozzák, vagy a költségmentesség nyújtását késleltetik vagy – részben vagy egészben – megtagadják.
Ezen irányelv hatékonysága nyomon követhetőségének és értékelhetőségének érdekében a rendelkezésre álló adatokból ki kell gyűjteni az ezen irányelvben meghatározott jogok végrehajtása szempontjából releváns adatokat. Az ilyen adatok lehetőség szerint magukban foglalják a büntetőeljárások és az európai elfogatóparancshoz kapcsolódó azon eljárások során előterjesztett költségmentesség iránti kérelmek számát, amelyekben az érintett tagállam kibocsátó vagy végrehajtó tagállamként jár el, azon esetek számát, amikor a költségmentességet engedélyezték, valamint azon esetek számát, amikor a költségmentesség iránti kérelmet elutasították. Adatokat kell gyűjteni továbbá lehetőség szerint a gyanúsítottak vagy a vádlottak számára és a keresett személyek számára biztosított költségmentességgel kapcsolatos költségekről.
Ez az irányelv jogállásukra, állampolgárságukra és nemzetiségükre tekintet nélkül alkalmazandó a gyanúsítottakra, a vádlottakra és a keresett személyekre. A tagállamoknak tiszteletben kell tartaniuk és biztosítaniuk kell az ezen irányelvben előírt jogokat, minden megkülönböztetés, így különösen a faj, szín, nem, szexuális irányultság, nyelv, vallás, politikai vagy más vélemény, állampolgárság, etnikai vagy társadalmi származás, vagyoni helyzet, fogyatékosság vagy születés alapján történő megkülönböztetés nélkül. Ez az irányelv tiszteletben tartja a Charta és az EJEE által elismert alapvető jogokat és elveket, köztük a kínzás, az embertelen vagy megalázó bánásmód tilalmát, a szabadsághoz és a személyi biztonsághoz való jogot, a magán- és családi élet tiszteletben tartásához való jogot, a személyi sérthetetlenséghez való jogot, a gyermekek jogait, a fogyatékossággal élő személyek beilleszkedését, a hatékony jogorvoslathoz és a tisztességes eljáráshoz való jogot, az ártatlanság vélelmét, valamint a védelemhez való jogot. Ezt az irányelvet az említett jogokkal és elvekkel összhangban kell végrehajtani.
Ez az irányelv minimumszabályokat állapít meg. A tagállamok számára lehetővé kell tenni, hogy a magasabb szintű védelem nyújtása érdekében kiterjesszék az ezen irányelvben meghatározott jogokat. A védelem magasabb szintje nem akadályozhatja a bírósági határozatok kölcsönös elismerését, amelynek a megkönnyítése az említett minimumszabályok célja. A tagállamok által nyújtott védelem szintje sosem csökkenhet a Charta vagy az EJEE által meghatározott, a Bíróság és az EJEB által értelmezett standardok alá.
Mivel ezen irányelv célját, nevezetesen a gyanúsítottak, a vádlottak és a keresett személyek költségmentességhez való jogára vonatkozó közös minimumszabályok megállapítását a tagállamok nem tudják kielégítően megvalósítani, az Unió szintjén azonban annak terjedelme és hatásai miatt e cél jobban megvalósítható, az Unió intézkedéseket hozhat az Európai Unióról szóló szerződés (EUSZ) 5. cikkében foglalt szubszidiaritás elvének megfelelően. Az említett cikkben foglalt arányosság elvének megfelelően ez az irányelv nem lépi túl az e célok eléréséhez szükséges mértéket.
a büntetőeljárások során a gyanúsítottak és a vádlottak; és
a 2002/584/IB kerethatározat szerinti európai elfogatóparancshoz kapcsolódó eljárás hatálya alatt álló személyek (a továbbiakban: a keresett személyek).
akik szabadságelvonással érintettek;
akiknek a jelenléte valamely nyomozási vagy bizonyításfelvételi cselekményen kötelező vagy megengedett, ideértve legalább a következőket:
amennyiben a tagállam joga úgy rendelkezik, hogy a szankciót egy, a büntetőügyekben hatáskörrel rendelkező bíróságtól eltérő hatóság szabja ki, és az ilyen szankció kiszabása ellen az említett típusú bírósághoz lehet fellebbezni vagy azt az elé lehet terjeszteni, vagy
amennyiben az ezen irányelv hatálya alá tartozó eljárás bármely szakaszában a gyanúsítottat vagy a vádlottat azzal a céllal állítják az illetékes bíróság vagy bíró elé, hogy a fogvatartásáról döntsenek; és
(1) A tagállamok 2021. május 25-ig, majd azt követően háromévente benyújtják a Bizottságnak az ezen irányelvben meghatározott jogok érvényesítésére vonatkozóan rendelkezésre álló adatokat.
(2) 2022. május 25-ig, majd azt követően háromévente, a Bizottság jelentést nyújt be az Európai Parlamentnek és a Tanácsnak ezen irányelv végrehajtásáról. E jelentésében a Bizottság értékeli ezen irányelv végrehajtását a költségmentességhez való jog tekintetében a büntetőeljárások során és az európai elfogatóparancshoz kapcsolódó eljárásokban.
(1) A tagállamok hatályba léptetik azokat a törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezéseket, amelyek szükségesek ahhoz, hogy ennek az irányelvnek 2019. május 25-ig megfeleljenek. Erről haladéktalanul tájékoztatják a Bizottságot.
(2) Az Európai Parlament 2016. október 4-i álláspontja (a Hivatalos Lapban még nem tették közzé) és a Tanács 2016. október 13-i határozata.
(3) Az Európai Parlament és a Tanács 2013/48/EU irányelve (2013. október 22.) a büntetőeljárás során és az európai elfogatóparancshoz kapcsolódó eljárásokban ügyvédi segítség igénybevételéhez való jogról, valamint valamely harmadik félnek a szabadságelvonáskor történő tájékoztatásához való jogról és a szabadságelvonás ideje alatt harmadik felekkel és a konzuli hatóságokkal való kommunikációhoz való jogról (HL L 294., 2013.11.6., 1. o.).
(4) A Tanács 2002/584/IB kerethatározata (2002. június 13.) az európai elfogatóparancsról és a tagállamok közötti átadási eljárásokról (HL L 190., 2002.7.18., 1. o.).
(5) HL C 295., 2009.12.4., 1. o.
(6) HL C 115., 2010.5.4., 1. o.
(7) Az Európai Parlament és a Tanács 2010/64/EU irányelve (2010. október 20.) a büntetőeljárás során igénybe vehető tolmácsoláshoz és fordításhoz való jogról (HL L 280., 2010.10.26., 1. o.).
(8) Az Európai Parlament és a Tanács 2012/13/EU irányelve (2012. május 22.) a büntetőeljárás során a tájékoztatáshoz való jogról (HL L 142., 2012.6.1., 1. o.).
A BIZOTTSÁG (EU) 2016/1920 VÉGREHAJTÁSI RENDELETE
egy elnevezésnek az oltalom alatt álló eredetmegjelölések és földrajzi jelzések nyilvántartásába való bejegyzéséről (Hånnlamb [OEM])
Az 1151/2012/EU rendelet 50. cikke (2) bekezdésének a) pontjával összhangban a Bizottság közzétette az Európai Unió Hivatalos Lapjában Svédország kérelmét (2) a „Hånnlamb” elnevezés bejegyzésére.
A Bizottsághoz nem érkezett az 1151/2012/EU rendelet 51. cikke szerinti felszólalási nyilatkozat, ezért a „Hånnlamb” elnevezést be kell jegyezni,
A „Hånnlamb” (OEM) elnevezés bejegyzésre kerül.
Az első albekezdésben említett elnevezés a 668/2014/EU bizottsági végrehajtási rendelet (3) XI. melléklete szerinti 1.1. osztályba – Friss hús (valamint vágási melléktermék és belsőség) – tartozó terméket jelöl.
(2) HL C 239., 2016.7.1., 22. o.
A BIZOTTSÁG (EU) 2016/1921 VÉGREHAJTÁSI RENDELETE
az oltalom alatt álló eredetmegjelölések és földrajzi jelzések nyilvántartásába bejegyzett egyik elnevezés termékleírását érintő nem kisebb jelentőségű módosítás jóváhagyásáról (Štajersko prekmursko bučno olje [OFJ])
Az 1151/2012/EU rendelet 53. cikke (1) bekezdésének első albekezdésével összhangban a Bizottság megvizsgálta Szlovénia kérelmét, amely a 901/2012/EU bizottsági rendelet (2) alapján bejegyzett „Štajersko prekmursko bučno olje” oltalom alatt álló földrajzi jelzéshez kapcsolódó termékleírás módosításának jóváhagyására irányul.
A „Štajersko prekmursko bučno olje” (OFJ) elnevezéshez kapcsolódó termékleírásnak az Európai Unió Hivatalos Lapjában közzétett módosítása jóváhagyásra kerül.
Kelt Brüsszelben, 2016. október 20-án.
(2) A Bizottság 2012. október 2-i 901/2012/EU végrehajtási rendelete egy elnevezésnek az oltalom alatt álló eredetmegjelölések és földrajzi jelzések nyilvántartásába való bejegyzéséről (Štajersko prekmursko bučno olje [OFJ]) (HL L 268., 2012.10.3., 3. o.).
(3) HL C 225., 2016.6.22., 11. o.
A BIZOTTSÁG (EU) 2016/1922 VÉGREHAJTÁSI RENDELETE
egy elnevezésnek az oltalom alatt álló eredetmegjelölések és földrajzi jelzések nyilvántartásába való bejegyzéséről (Poularde du Périgord [OFJ])
Az 1151/2012/EU rendelet 50. cikke (2) bekezdése a) pontjának megfelelően a Bizottság közzétette az Európai Unió Hivatalos Lapjában Franciaország kérelmét (2) a „Poularde du Périgord” elnevezés bejegyzésére.
A Bizottsághoz nem érkezett az 1151/2012/EU rendelet 51. cikke szerinti felszólalási nyilatkozat, ezért a „Poularde du Périgord” elnevezést be kell jegyezni,
A „Poularde du Périgord” (OFJ) elnevezés bejegyzésre kerül.
(2) HL C 228., 2016.6.24., 3. o.
A BIZOTTSÁG (EU) 2016/1923 VÉGREHAJTÁSI RENDELETE
az oltalom alatt álló eredetmegjelölések és földrajzi jelzések nyilvántartásába bejegyzett egyik elnevezés termékleírását érintő nem kisebb jelentőségű módosítás jóváhagyásáról (Karp zatorski [OEM])
Az 1151/2012/EU rendelet 53. cikke (1) bekezdésének első albekezdésével összhangban a Bizottság megvizsgálta Lengyelország kérelmét, amely a 485/2011/EU bizottsági rendelet (2) alapján bejegyzett „Karp zatorski” oltalom alatt álló eredetmegjelöléshez kapcsolódó termékleírás módosításának jóváhagyására irányul.
A „Karp zatorski” (OEM) elnevezéshez kapcsolódó termékleírásnak az Európai Unió Hivatalos Lapjában közzétett módosítása jóváhagyásra kerül.
Kelt Brüsszelben, 2016. október 24-én.
(2) A Bizottság 2011. május 18-i 485/2011/EU végrehajtási rendelete egy elnevezésnek az oltalom alatt álló eredetmegjelölések és földrajzi jelzések nyilvántartásába való bejegyzéséről (Karp zatorski [OEM]) (HL L 133., 2011.5.20., 6. o.).
(3) HL C 225., 2016.6.22., 6. o.
A BIZOTTSÁG (EU) 2016/1924 VÉGREHAJTÁSI RENDELETE
A BIZOTTSÁG (EU) 2016/1925 VÉGREHAJTÁSI HATÁROZATA
a 2002/53/EK tanácsi irányelv alapján egy, a mezőgazdasági növényfajok közös fajtajegyzékében felsorolt kenderfajta forgalmazásának az Egyesült Királyság által az ország területén történő betiltására való felhatalmazásról szóló (EU) 2016/17 végrehajtási határozat hatályon kívül helyezéséről
(az értesítés a C(2016) 6860. számú dokumentummal történt)
tekintettel a mezőgazdasági növényfajok közös fajtajegyzékéről szóló, 2002. június 13-i 2002/53/EK tanácsi irányelvre (1) és különösen annak 18. cikkére,
Az 1307/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (2) 32. cikkének (6) bekezdése előírja, hogy annak elkerülése érdekében, hogy tiltott növények támogatásban részesüljenek, a kender termelésére használt területek csak abban az esetben támogathatók, ha a felhasznált fajták tetrahidrokannabinol-tartalma (THC) nem haladja meg a 0,2 %-ot.
A 809/2014/EU bizottsági végrehajtási rendelet (3) 45. cikkének (3) bekezdése úgy rendelkezik, hogy amennyiben egy adott kenderfajta összes mintájának átlagos THC-tartalma a második évben is meghaladja az 1307/2013/EU rendelet 32. cikkének (6) bekezdésében megállapított értéket, a tagállamoknak felhatalmazást kell kérniük a Bizottságtól a szóban forgó fajta forgalmazásának a 2002/53/EK tanácsi irányelv 18. cikkével összhangban történő megtiltására.
2015. április 28-án a Bizottság a Finola kenderfajta forgalmazásának megtiltására irányuló felhatalmazás iránti kérelmet kapott az Egyesült Királyságtól, mivel annak THC-tartalma két egymást követő évben meghaladta az engedélyezett 0,2 %-os értéket.
A Bizottság a kérelem folyományaként elfogadta az (EU) 2016/17 bizottsági végrehajtási határozatot (4), amellyel felhatalmazta az Egyesült Királyságot az ország területén a szóban forgó fajta forgalmazásának megtiltására.
Az Egyesült Királyság 2016. március 15-én hivatalosan tájékoztatta a Bizottságot arról, hogy a Finola kenderfajtából vett minták további vizsgálatát követően megállapítást nyert, hogy a kenderfajta THC-tartalma 2014-ben nem haladta meg az 1307/2013/EU rendelet 32. cikkének (6) bekezdésében meghatározott 0,2 %-os küszöbértéket.
Erre tekintettel az Egyesült Királyság kérelmezte az (EU) 2016/17 bizottsági végrehajtási határozat hatályon kívül helyezését.
A szóban forgó a végrehajtási határozatot tehát hatályon kívül kell helyezni.
Az (EU) 2016/17 végrehajtási határozat hatályon kívül helyezése
Az (EU) 2016/17 végrehajtási határozat hatályát veszti.
Kelt Brüsszelben, 2016. október 31-én.
(3) A Bizottság 2014. július 17-i 809/2014/EU végrehajtási rendelete az 1306/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet alkalmazási szabályainak az integrált igazgatási és kontrollrendszer, a vidékfejlesztési intézkedések és a kölcsönös megfeleltetés tekintetében történő megállapításáról (HL L 227., 2014.7.31., 69. o.).
(4) A Bizottság 2016. január 7-i (EU) 2016/17 végrehajtási határozata a 2002/53/EK tanácsi irányelv alapján egy, a mezőgazdasági növényfajok közös fajtajegyzékében felsorolt kenderfajta forgalmazásának az Egyesült Királyság által az ország területén történő betiltására való felhatalmazásról (HL L 5., 2016.1.8., 7. o.).
A BIZOTTSÁG (EU) 2016/1926 VÉGREHAJTÁSI HATÁROZATA
a 443/2009/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet alapján az akkumulátortöltő fotovoltaikus tetőnek a személygépkocsik szén-dioxid-kibocsátásának csökkentésére szolgáló innovatív technológiaként való jóváhagyásáról
tekintettel a könnyű haszongépjárművek szén-dioxid-kibocsátásának csökkentésére irányuló közösségi integrált megközelítés keretében az új személygépkocsikra vonatkozó kibocsátási követelmények meghatározásáról szóló, 2009. április 23-i 443/2009/EK európai parlamenti és tanácsi rendeletre (1) és különösen annak 12. cikke (4) bekezdésére,
tekintettel a 443/2009/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet alapján a személygépkocsik szén-dioxid-kibocsátásának csökkentésére szolgáló innovatív technológiák jóváhagyási és minősítési eljárásának megállapításáról szóló, 2011. július 25-i 725/2011/EU bizottsági végrehajtási rendelete (2) és különösen annak 10. cikke (2) bekezdésére,
A Bizottság a 443/2009/EK rendelet 12. cikke, a 725/2011/EU bizottsági végrehajtási rendelet és az innovatív technológiák jóváhagyásának a 443/2009/EK rendelet alapján történő kérelmezésére vonatkozó technikai iránymutatás (3) alapján értékelte az a2solar Advanced and Automotive Solar Systems GmbH szállító (a továbbiakban: kérelmező) által az akkumulátortöltő fotovoltaikus tető innovatív technológiaként való jóváhagyására irányuló, 2016. február 4-én benyújtott kérelmet.
A kérelemben benyújtott információk igazolják, hogy teljesülnek a 443/2009/EK rendelet 12. cikkében, valamint a 725/2011/EU végrehajtási rendelet 2. és 4. cikkében foglalt feltételek és kritériumok. Ezért a kérelmező által javasolt akkumulátortöltő fotovoltaikus tetőt innovatív technológiaként jóvá kell hagyni.
A 2014/806/EU (4) és az (EU) 2015/279 végrehajtási határozatokkal (5) a Bizottság már jóváhagyott két, akkumulátortöltő fotovoltaikus tetőkre vonatkozó kérelmet. Az említett kérelmek, valamint e kérelem értékeléséből szerzett tapasztalatok alapján kielégítő és következetes igazolást nyert, hogy az akkumulátortöltő fotovoltaikus tető megfelel a 443/2009/EK rendelet 12. cikkében és a 725/2011/EU végrehajtási rendeletben foglalt jogosultsági feltételeknek, és a viszonyítási alapul vett jármű kibocsátásához képest legalább 1 g CO2/km szén-dioxid-csökkentést biztosít. Ezért helyénvaló általánosan elismerni és a 443/2009/EK rendelet 12. cikke (4) bekezdésének megfelelően igazolni, hogy ezen innovatív technológia képes csökkenteni a szén-dioxid-kibocsátást, valamint általános vizsgálati módszert megadni a szén-dioxid-kibocsátáscsökkentés tanúsítására.
A gyártóknak ezért lehetőséget kell biztosítani arra, hogy a fenti feltételeknek eleget tevő akkumulátortöltő fotovoltaikus tetőknek köszönhető szén-dioxid-kibocsátáscsökkentésről minősítést szerezzenek. Annak érdekében, hogy kizárólag a leírt feltételeknek megfelelő akkumulátortöltő fotovoltaikus tetőket lehessen e minősítésre ajánlani, a gyártónak a típusjóváhagyó hatósághoz benyújtott minősítési kérelemhez egy független, tanúsított szervezet által készített, az alkotóelem e határozatban előírt feltéteknek való megfelelését igazoló ellenőrzési jelentést is mellékelnie kell.
Amennyiben a típusjóváhagyó hatóság úgy találja, hogy az akkumulátortöltő fotovoltaikus tető nem felel meg a minősítési feltételeknek, a csökkentett kibocsátásra vonatkozó minősítési kérelmet el kell utasítania.
Az akkumulátortöltő fotovoltaikus tetők szén-dioxid-kibocsátáscsökkentésének meghatározására indokolt vizsgálati módszert elfogadni.
Annak meghatározásához, hogy az akkumulátortöltő fotovoltaikus tető mekkora szén-dioxid-kibocsátáscsökkentést tesz lehetővé, meg kell határozni a viszonyítási alapul vett járművet, amellyel az innovatív technológiával felszerelt jármű hatékonyságát a 725/2011/EU végrehajtási rendelet 5. és 8. cikke szerint össze kell vetni. A Bizottság szerint a viszonyítási alapul vett járműnek egy olyan járműváltozatnak kell lennie, amely – a fotovoltaikus tetőt és adott esetben a kiegészítő akkumulátort, valamint a napenergia villamos energiává alakításához és tárolásához kifejezetten szükséges további berendezéseket kivéve – minden vonatkozásában azonos az ökoinnováció tárgyát képező járművel.
A 725/2011/EU végrehajtási rendelet 2. cikke (2) bekezdése b) pontjának megfelelően bizonyítani kell, hogy az akkumulátortöltő fotovoltaikus tető elválaszthatatlan a jármű hatékony működésétől. Ez azt jelenti, hogy a fotovoltaikus tető által előállított energia nem fordítható például kizárólag egy komfortnövelő berendezésre.
Az akkumulátortöltő fotovoltaikus tetők új járművekben történő, egyre szélesebb körben való alkalmazásának előmozdítása érdekében a gyártók számára biztosítani kell annak a lehetőségét is, hogy egy kérelem keretében több akkumulátortöltő fotovoltaikus tetőrendszer szén-dioxid-kibocsátáscsökkentéséről is minősítést szerezzenek. E lehetőség alkalmazásakor helyénvaló ugyanakkor beépíteni egy olyan mechanizmust, amely csak a leghatékonyabb akkumulátortöltő fotovoltaikus tetőrendszerek alkalmazása számára biztosít ösztönzőket.
A 2007/46/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (6) I., VIII. és IX. melléklete szerinti típus-jóváhagyási dokumentációkban feltüntetendő általános ökoinnovációs kód meghatározása céljából meg kell állapítani az innovatív technológiára alkalmazandó egyedi kódot,
A Bizottság a 443/2009/EK rendelet 12. cikke értelmében vett innovatív technológiaként jóváhagyja az a2solar Advanced and Automotive Solar Systems GmbH kérelmében leírt akkumulátortöltő fotovoltaikus tetőt.
A szén-dioxid-kibocsátáscsökkentés minősítésének kérelmezése
(1) A gyártó a szén-dioxid-kibocsátáscsökkentés minősítését a hagyományos belsőégésű motorral meghajtott M1 kategóriájú járművekben való alkalmazásra szánt olyan akkumulátortöltő fotovoltaikus tetőrendszerre kérelmezheti, amely magában foglalja az alábbi elemek mindegyikét:
egy fotovoltaikus tető;
a napenergia villamos energiává alakításához és tárolásához szükséges berendezés;
kifejezetten erre a célra kialakított tárolókapacitás.
(2) Ezen elemek teljes tömegét független, tanúsított szervezetnek kell ellenőriznie, és jelentésben megerősítenie.
A szén-dioxid-kibocsátáscsökkentés minősítése
(1) A 2. cikk (1) bekezdésében említett akkumulátortöltő fotovoltaikus tetőrendszerek alkalmazásából eredő szén-dioxid-kibocsátáscsökkentést a mellékletben foglalt módszerrel kell megállapítani.
(2) Ha a gyártó egy járműkivitelt tekintve több akkumulátortöltő fotovoltaikus tetőrendszerre kéri a szén-dioxid-kibocsátáscsökkentés minősítését, a típusjóváhagyó hatóság meghatározza, hogy a vizsgált akkumulátortöltő fotovoltaikus tetők közül melyik biztosítja a legkisebb szén-dioxid-kibocsátáscsökkentést, és a legalacsonyabb értéket jegyzi be az adott típus-jóváhagyási dokumentációba. Az értéket a 725/2011/EU végrehajtási rendelet 11. cikke (2) bekezdésének megfelelően kell feltüntetni a megfelelőségi nyilatkozatban.
Ökoinnovációs kód
Ha a 725/2011/EU végrehajtási rendelet 11. cikkének (1) bekezdése szerint e határozatra történik hivatkozás, a típus-jóváhagyási dokumentációban a 21. sz. ökoinnovációs kódot kell megadni.
(2) A Bizottság 725/2011/EU végrehajtási rendelete (2011. július 25.) a 443/2009/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet alapján a személygépkocsik szén-dioxid-kibocsátásának csökkentésére szolgáló innovatív technológiák jóváhagyási és minősítési eljárásának megállapításáról (HL L 194., 2011.7.26., 19. o.).
(4) A Bizottság 2014. november 18-i 2014/806/EU végrehajtási határozata a 443/2009/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet alapján a Webasto akkumulátortöltő napelemtetőnek a személygépkocsik szén-dioxid-kibocsátásának csökkentésére szolgáló innovatív technológiaként való jóváhagyásáról (HL L 332., 2014.11.19., 34. o.).
(5) A Bizottság 2015. február 19 –i (EU) 2015/279 végrehajtási határozata a 443/2009/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet alapján az akkumulátortöltő Asola napelemtetőnek a személygépkocsik szén-dioxid-kibocsátásának csökkentésére szolgáló innovatív technológiaként való jóváhagyásáról (HL L 47., 2015.2.20., 26. o.).
(6) Az Európai Parlament és a Tanács 2007. szeptember 5-i 2007/46/EK irányelve a gépjárművek és pótkocsijaik, valamint az ilyen járművek rendszereinek, alkatrészeinek és önálló műszaki egységeinek jóváhagyásáról (keretirányelv) (HL L 263., 2007.10.9., 1. o.).
MÓDSZERTAN AZ AKKUMULÁTORTÖLTŐ FOTOVOLTAIKUS TETŐK RÉVÉN ELÉRT SZÉN-DIOXID-KIBOCSÁTÁSCSÖKKENÉS MEGÁLLAPÍTÁSÁHOZ
Ahhoz, hogy megállapítható legyen, mekkora szén-dioxid-kibocsátáscsökkenés érhető el egy M1 kategóriájú járművekben való alkalmazásra szánt akkumulátortöltő fotovoltaikus tető használata révén, meg kell határozni a következőket:
a vizsgálati feltételek;
a vizsgálati berendezés;
a csúcsteljesítmény meghatározása;
a szén-dioxid-kibocsátáscsökkenés kiszámítása;
a szén-dioxid-kibocsátáscsökkenés statisztikai hibahatárának kiszámítása.
2. SZIMBÓLUMOK, PARAMÉTEREK ÉS MÉRTÉKEGYSÉGEK
Latin betűs szimbólumok
szén-dioxid-kibocsátáscsökkenés [g CO2/km]
az átváltási tényező (l/100 km) – (g CO2/km) [gCO2/l] a 3. táblázat meghatározása szerint
a futásteljesítmény évi középértéke [km/év] a 4. táblázat meghatározása szerint
a fotovoltaikus napelemtető mért átlagos csúcsteljesítménye [W]
a fotovoltaikus napelemtető csúcsteljesítmény-méréseinek száma, ami legalább 5
napenergia-korrekciós együttható [-] az 1. táblázat meghatározása szerint
a teljes szén-dioxid-kibocsátáscsökkenés [g CO2/km] statisztikai hibahatára
az Európában mért szoláris besugárzás éves középértéke [W/m2], azaz 120 W/m2
szabványos vizsgálati feltételek (Standard Test Conditions, STC) mellett mért globális besugárzás [W/m2], azaz 1 000 W/m2
a fotovoltaikus napelemtető csúcsteljesítménye számtani középértékének szórása [W]
kihasználtsági tényező (árnyékoltsági hatás), azaz 0,51
a tényleges energiafogyasztás [l/kWh] a 2. táblázat meghatározása szerint
a számított szén-dioxid-kibocsátáscsökkenés érzékenysége a fotovoltaikus napelemtető átlagos csúcsteljesítményére
Görög betűs szimbólumok
a napelemrendszer plusztömege miatt alkalmazandó szén-dioxid-korrekciós tényező [g CO2/km] az 5. táblázat meghatározása szerint
a napelemrendszer beszereléséből adódó plusztömeg [kg]
a váltakozó áramú generátor hatásfoka [%], azaz 67 %
a napelemrendszer hatásfoka [%], azaz 76 %
a fotovoltaikus panel hosszanti dőlésszöge [°].
Az (i) alsó index a fotovoltaikus tető csúcsteljesítményének mérésére utal
3. A CSÚCSTELJESÍTMÉNY MÉRÉSEI ÉS MEGHATÁROZÁSA
A fotovoltaikus tető mért átlagos csúcsteljesítményét minden járműváltozat esetében kísérleti úton kell meghatározni. A vizsgált berendezés kezdeti stabilizálását az IEC 61215-2:2016 nemzetközi szabványban (1) meghatározott módszertan szerint kell elvégezni. A csúcsteljesítmény méréseit az IEC/TS 61836:2007 nemzetközi szabványban (2) meghatározott szabványos vizsgálati feltételek mellett kell elvégezni.
Egy teljes, leszerelt fotovoltaikus tetőt kell használni. A panel négy sarkának érintkeznie kell a mérősíkkal.
A csúcsteljesítményt legalább ötször meg kell mérni, és ki kell számolni a kapott értékek számtani középértékét ( ).
4. A SZÉN-DIOXID-KIBOCSÁTÁSCSÖKKENÉS KISZÁMÍTÁSA
A fotovoltaikus tető révén elért szén-dioxid-kibocsátáscsökkenést az 1. képlettel számítható ki (3).
kihasználtsági tényező (árnyékoltsági hatás) [-], azaz 0,51
a fotovoltaikus rendszer hatásfoka [%], azaz 76 %
a fotovoltaikus tető mért átlagos csúcsteljesítménye [W]
napenergia-korrekciós együttható [-] az 1. táblázat meghatározása szerint Az akkumulátorrendszer teljes rendelkezésre álló tárolókapacitását, illetve az SCC értéket a jármű gyártójának kell megadnia.
Napenergia-korrekciós együttható
A (12 V-os) akkumulátorrendszer teljes rendelkezésre álló tárolókapacitása/a fotovoltaikus tető átlagos csúcsteljesítménye [Ah/W] (4)
Napenergia-korrekciós együttható (SCC)
Tényleges energiafogyasztás
Tényleges energiafogyasztás (VPe)
Benzinüzemű turbófeltöltős motor
a váltakozó áramú generátor hatásfoka [%], azaz 67 %.
Tüzelőanyag-átváltási tényező
Átváltási tényező (l/100 km) – (g CO2/km) (CF)
M1 kategóriájú járművek futásteljesítményének évi középértéke
A futásteljesítmény (M) évi középértéke [km/év]
a fotovoltaikus panel hosszanti dőlésszöge [°]. Ezt az értéket a jármű gyártójának kell megadnia.
a napelemtető és adott esetben a kiegészítő akkumulátor, valamint a napenergia villamos energiává alakításához és tárolásához kifejezetten szükséges további berendezések plusztömege miatt alkalmazandó szén-dioxid-korrekciós tényező [g CO2/km] az 5. táblázat meghatározása szerint
A plusztömeg miatt alkalmazandó szén-dioxid-korrekciós tényező
A plusztömeg miatt alkalmazandó szén-dioxid-korrekciós tényező (ΔCO2m)
Az 5. táblázatban a Δm a napelemtetőből és adott esetben a kiegészítő akkumulátorból, valamint a napenergia villamos energiává alakításához és tárolásához kifejezetten szükséges további berendezésekből álló fotovoltaikus rendszer beépítéséből eredő plusztömeg.
A Δm a fotovoltaikus rendszer tömege és a rendes acéltető tömege közötti pozitív különbség. A rendes acéltető becsült tömege 12 kg. Amennyiben a napelemtető tömege 12 kg-nál kisebb, nem kell korrigálni a tömeget.
5. A STATISZTIKAI HIBAHATÁR KISZÁMÍTÁSA
A csúcsteljesítmény számtani középértékének szórását a 2. képlettel kell kiszámítani.
a csúcsteljesítmény számtani középértékének szórása [W]
a csúcsteljesítmény [W] mért értéke
a csúcsteljesítmény [W] számtani középértéke
a csúcsteljesítmény-mérések száma, ami legalább 5
A fotovoltaikus tető csúcsteljesítménye számtani középértékének szórásából adódik a szén-dioxid-kibocsátáscsökkenés statisztikai hibahatára . Ennek értékét a 3. képlettel kell kiszámítani.
6. STATISZTIKAI SZIGNIFIKANCIA
Az akkumulátortöltő fotovoltaikus tetővel felszerelt járműtípusok, -változatok és -kivitelek mindegyike esetében igazolni kell, hogy a szén-dioxid-kibocsátáscsökkenés a 725/2011/EU végrehajtási rendelet 9. cikkének (1) bekezdésében előírtaknak megfelelően, statisztikailag szignifikáns módon meghaladja az 1 gCO2/km alsó küszöbértéket. Következésképpen a 4. képletet kell alkalmazni.
alsó küszöbérték [g CO2/km], azaz 1 g CO2/km
Ha a szén-dioxid-kibocsátás 4. képlettel kiszámított csökkenése a 725/2011/EU végrehajtási rendelet 9. cikkének (1) bekezdésében meghatározott küszöbérték alatt van, akkor a rendelet 11. cikke (2) bekezdésének második albekezdését kell alkalmazni.
(1) A Nemzetközi Elektrotechnikai Bizottság (IEC), IEC 61215-2:2016 szabványa: „Földfelszíni alkalmazású fotovoltaikus modulok. A szerkezeti felépítés minősítése és típusjóváhagyás.”
(2) A Nemzetközi Elektrotechnikai Bizottság (IEC), IEC 61836-2007 szabványa „Fotovoltaikus napenergia-rendszerek. Fogalmak, fogalommeghatározások és szimbólumok.”
(3) Műszaki iránymutatás az innovatív technológiáknak a 443/2009/EK rendelet és az 510/2011/EU rendelet alapján történő jóváhagyására irányuló kérelmek elkészítéséről https://circabc.europa.eu/sd/a/bbf05038-a907-4298-83ee-3d6cce3b4231/Technical%20Guidelines%20October%202015.pdf
(4) A teljes tárolókapacitás magában foglalja a (12 V-os) indítóakkumulátor 10 Ah-s közepes hasznos tárolókapacitását. Minden érték a szoláris besugárzás 120 W/m2-es éves középértéke, 0,49-os árnyékoltsági arány és napi 1 óra 750 W villamosenergia-szükségletű gépjárművezetés mellett értendő.

matches: bíróság bíróság bíróság Bíróság Bíróság bíróság


text:
Miért fontos a joghatóság kérdése határon átnyúló vásárlás esetén?
A belső határok nélküli egységes uniós belső piac kialakulása, és ehhez kapcsolódóan az internethasználat és az online kereskedelem elterjedése kapcsán felmerülhet a kérdés, hogy ha egy magyar fogyasztó egy másik tagállamban székhellyel rendelkező vállalkozástól rendel meg egy terméket, illetve vesz szolgáltatást igénybe, és ezen szerződés kapcsán jogvita keletkezik a felek között, melyik ország bírósága rendelkezik majd joghatósággal a jogvita eldöntésére. Erre vonatkozóan ad választ a polgári és kereskedelmi ügyekben a joghatóságról, valamint a határozatok elismeréséről és végrehajtásáról szóló 1215/2012/EU rendelet.
Hogyan alakul a joghatóság a fogyasztói szerződések esetében?
Fogyasztói szerződések esetében a fogyasztó a másik szerződő féllel szemben akár azon tagállam bíróságai előtt, ahol a másik fél (vállalkozás) lakóhellyel vagy székhellyel rendelkezik, akár a fogyasztó saját lakóhelyének bíróságai előtt indíthat peres eljárást. Ezzel a jogszabály lehetőséget biztosít a fogyasztó számára, hogy több állam bírósága között az általa fontosnak vélt szempontok (így például célszerűségi, kényelmi és nyelvi szempontok) alapján válasszon.
Ezen joghatósági szabályoknak az az előfeltétele, ha
a szerződés tárgya ingó dolgok részletfizetésre történő értékesítése (részletvétele például egy elektronikai cikknek), vagy
a szerződés tárgya olyan részletekben visszafizetendő kölcsön vagy bármely egyéb hitel, amelyet áruk vételének finanszírozására nyújtanak (ilyen például az áruvásárláshoz kapcsoló hitel vagy a fogyasztói hitel)
vagy minden más esetben, ha a szerződést olyan személlyel kötötték, aki a fogyasztó lakóhelyének tagállamában kereskedelmi vagy szakmai tevékenységet folytat (olyan külföldi vállalkozás, amelynek Magyarországon is van üzlete), vagy ilyen tevékenysége bármilyen módon az említett tagállamra, illetve több állam között az említett tagállamra is irányul, és a szerződés az ilyen tevékenység körébe tartozik. Ez az utóbbi a leggyakrabban előforduló eset, tipikusan ilyenek a webáruházat működtető vállalkozások, akik több ország fogyasztói részére is értékesítenek termékeket.
Példa: Amennyiben egy magyar fogyasztó egy webáruházon keresztül másik tagállamból rendel egy terméket és a megrendelés teljesítésével kapcsolatban jogvita merül fel, a fogyasztó választhat, hogy saját lakóhelye szerinti bíróság előtt vagy a vállalkozás székhelye szerinti bíróság előtt kezdeményez peres eljárást.
A vállalkozás melyik tagállamban indíthat pert a fogyasztó ellen?
A fogyasztó ellen a vele szerződő vállalkozás kizárólag a fogyasztó lakóhelyének bíróságai előtt indíthat eljárást. A jogszabály ezen rendelkezése a fogyasztó érdekét, illetve védelmét szolgálja, mivel így a fogyasztó nem kerül kiszolgáltatott helyzetbe egy általa esetlegesen ismeretlen ország bíróság előtt, valamint a költségek, az időfordítás nem jelent majd visszatartó erőt a fogyasztó számára, hogy jogait bíróság előtt védje meg.
Példa: Amennyiben egy magyar fogyasztó egy webáruházon keresztül másik tagállamból rendel egy terméket és a megrendelés teljesítésével kapcsolatban jogvita merül fel, és, amennyiben a vállalkozás kíván peres eljárást kezdeményezni a fogyasztó ellen, akkor ezt csak a fogyasztó lakóhelye szerinti bíróság előtt teheti meg.
Mi határozza meg a bíróság joghatóságát, ha a fogyasztó a tagállamban lakóhellyel vagy székhellyel nem rendelkező, azonban valamely másik tagállamban fiókteleppel, képviselettel vagy más telephellyel rendelkező féllel köt szerződést, és ennek kapcsán jogvita keletkezik?
Amennyiben a fogyasztó a tagállamban lakóhellyel vagy székhellyel nem rendelkező, azonban valamely másik tagállamban fiókteleppel, képviselettel vagy más telephellyel rendelkező féllel köt szerződést, a fióktelep, a képviselet vagy más telephely működéséből származó jogvitában a felet (a vállalkozást) úgy kell tekinteni, mintha a lakóhelye vagy székhelye a fogyasztó tagállamában lenne. Ez a rendelkezés is szélesíti a fogyasztó perindítási lehetőségeit, hiszen egy vélelem útján lehetővé teszi a fogyasztó számára, hogy a fogyasztó az érintett vállalkozással szemben – például célszerűségi okból – a vállalkozás székhelye szerint tagállam helyett adott esetben a vállalkozás telephelye, fióktelepe szerinti tagállamban indítson pert.
Van-e lehetőségük a feleknek a rendelet által meghatározott joghatósági szabályoktól eltérni
A rendeletben megfogalmazott joghatósági szabályoktól a szerződő felek közös megállapodással eltérhetnek, azonban a megállapodásnak az alábbi kritériumoknak kell megfelelnie:
vagya jogvita keletkezését követően jött létre (így a fogyasztónak lehetősége van a kérdést átgondolni); vagy
lehetővé teszi a fogyasztó számára az e szakaszban megjelölttől eltérő bíróságok előtti perindítást (ezáltal szélesíti a fogyasztó jogi és perindítási lehetőségét, az igénybe vehető fórumok számát); vagy
a szerződés megkötésének időpontjában azonos tagállam területén lakóhellyel vagy szokásos tartózkodási hellyel rendelkező fogyasztó és a másik fél között jött létre, az említett állam bíróságainak joghatóságát köti ki, amennyiben az ilyen megállapodás az említett állam jogával nem ellentétes.
A vállalkozások az Általános Szerződési Feltételekben (ÁSZF) a szerződés teljesítése kapcsán felmerülő jogvitákra vonatkozóan gyakran kikötik azon állam bíróságának joghatóságát, mely rájuk nézve kedvezőbb (jellemzően a székhelyük szerinti bíróságok joghatóságát). Tekintettel azonban a fentiekben rögzítettekre, a vállalkozás nem jogosult előre joghatósági kikötéssel élni, illetve ennek alkalmazása esetén az ÁSZF erre vonatkozó rendelkezése érvénytelennek minősül.
Hogyan alakul a joghatóság a személyszállítási szerződés teljesítése során felmerülő kártalanítási jogvitákban?
A légi személyszállítás körében felmerülő kártalanítási perekre vonatkozóan az Európai Közösségek Bírósága a C-204/08. számú ügyben kimondta, hogy a kártérítési kérelem elbírálására a felperes választása szerint azon bíróságnak van joghatósága, amelynek az illetékességi területén a repülőgépnek a szerződésben megállapított indulási vagy érkezési helye található.

matches: bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság


text:
2008. évi XXVI. törvény - 1.oldal - Törvények és országgyűlési határozatok
Időállapot: közlönyállapot (2008.VI.10.)
a jogi személlyel szemben alkalmazható büntetőjogi intézkedésekről szóló 2001. évi CIV. törvény módosításáról *
1. § A jogi személlyel szemben alkalmazható büntetőjogi intézkedésekről szóló 2001. évi CIV. törvény (a továbbiakban: Jszbt.) 1. §-a (1) bekezdésének 2. pontja helyébe a következő rendelkezés lép:
„2. előnyön bármely dolgot, vagyoni értékű jogot, követelést, kedvezményt - függetlenül attól, hogy a számvitelről szóló törvény szerint nyilvántartásba vették-e - is érteni kell, úgyszintén azt is, ha a jogi személy valamely jogszabályból vagy szerződésből eredő kötelezettség vagy az ésszerű gazdálkodás szabályai szerint szükséges ráfordítás alól mentesül.”
2. § A Jszbt. 2. §-ának helyébe a következő rendelkezés lép:
„2. § (1) Jogi személlyel szemben az e törvényben meghatározott intézkedések a Büntető Törvénykönyvről szóló 1978. évi IV. törvényben (Btk.) meghatározott szándékos bűncselekmény elkövetése esetén alkalmazhatók, ha a bűncselekmény elkövetése a jogi személy javára előny szerzését célozta vagy eredményezte, és a bűncselekményt a jogi személy
a) vezető tisztségviselője, vagy a képviseletre feljogosított tagja, alkalmazottja, illetőleg tisztségviselője, cégvezetője, valamint felügyelő bizottságának tagja, illetőleg ezek megbízottja a jogi személy tevékenységi körében követte el,
b) tagja vagy alkalmazottja a jogi személy tevékenységi körében követte el, és a vezető tisztségviselő, a cégvezető, illetőleg a felügyelő bizottság irányítási vagy ellenőrzési kötelezettségének teljesítése a bűncselekmény elkövetését megakadályozhatta volna.
(2) Az (1) bekezdésben meghatározott eseteken kívül az e törvényben meghatározott intézkedések alkalmazhatók akkor is, ha a bűncselekmény elkövetése a jogi személy javára előny szerzését eredményezte, és a jogi személy vezető tisztségviselője, vagy a képviseletre feljogosított tagja, alkalmazottja, illetőleg tisztségviselője, cégvezetője, valamint felügyelő bizottságának tagja a bűncselekmény elkövetéséről tudott.”
3. § A Jszbt. 3. §-ának (1) és (2) bekezdése helyébe a következő rendelkezés lép:
„(1) Ha a bíróság a 2. §-ban meghatározott bűncselekmény elkövetőjével szemben büntetést szab ki, megrovást vagy próbára bocsátást alkalmaz, a jogi személlyel szemben a következő intézkedéseket alkalmazhatja:
(2) Az (1) bekezdés szerinti intézkedések alkalmazhatók abban az esetben is, ha az elkövető a halála vagy a kóros elmeállapota miatt nem büntethető, illetve ha vele szemben a büntetőeljárást a bűncselekmény elkövetése után bekövetkezett elmebetegsége miatt felfüggesztették.”
4. § A Jszbt. 6. §-a a következő (3) bekezdéssel egészül ki, és a jelenlegi (3) bekezdés számozása (4) bekezdésre módosul:
„(3) Ha a bűncselekménnyel elért vagy elérni kívánt előny nem vagyoni jellegű, a bíróság a jogi személy vagyoni helyzetére tekintettel állapítja meg a pénzbírságot, amelynek legkisebb mértéke ötszázezer forint.”
5. § A Jszbt. 7. §-ának (3) bekezdése helyébe a következő rendelkezés lép:
„(3) Ha büntetőeljárás azért nem indult, vagy a büntetőeljárást azért szüntették meg, mert az elkövető meghalt, vagy a kóros elmeállapota miatt nem büntethető, illetve vele szemben a bűncselekmény elkövetése után bekövetkezett elmebetegsége miatt a büntetőeljárást felfüggesztették, a jogi személlyel szemben a büntetőeljárást e törvény rendelkezései szerint le kell folytatni.”
6. § A Jszbt. 12. §-a helyébe a következő rendelkezés lép:
„12. § (1) Ha a nyomozás során adat merül fel arra, hogy a büntetőeljárás során jogi személlyel szemben intézkedés alkalmazásának lehet helye, a nyomozó hatóság a nyomozást kiterjeszti az eljárás alapjául szolgáló bűncselekmény és a jogi személy kapcsolatának felderítésére. A nyomozó hatóság erről haladéktalanul tájékoztatja az ügyészt.
(4) Az ügyész teszi meg az (1)-(3) bekezdés szerinti intézkedéseket, ha a nyomozást az ügyész végzi, illetve a (2) vagy a (3) bekezdés szerinti intézkedéseket, ha azokat a nyomozó hatóság elmulasztotta megtenni.
(6) A nyomozás elvégzése után az iratok megismerésének határnapjáról a jogi személy 9. § (1) bekezdés szerinti képviselőjét értesíteni kell. A nyomozás iratainak megismerésére a Be. 193. §-át kell megfelelően alkalmazni.”
7. § A Jszbt. a következő 12/A. §-sal és az azt megelőző alcímmel egészül ki:
„A nyomozás felfüggesztése
12/A. § Ha a nyomozást a Be. 188. §-a (1) bekezdésének b) pontja alapján a gyanúsítottnak a bűncselekmény elkövetése után bekövetkezett elmebetegsége miatt függesztik fel, de a nyomozás során adat merült fel arra, hogy a büntetőeljárás során jogi személlyel szemben intézkedés alkalmazásának lehet helye, az eljárást az annak alapjául szolgáló bűncselekmény és a jogi személy kapcsolatának felderítése vonatkozásában folytatni kell.”
8. § A Jszbt. 13. §-a a következő (3) bekezdéssel egészül ki, és a jelenlegi (3) bekezdés számozása (4) bekezdésre módosul:
„(3) Ha a jogi személlyel szemben az eljárást a 7. § (3) bekezdése alapján folytatják, akkor a vádiratnak
a) a vádlott Be. 217. §-a (3) bekezdésének a) pontjában meghatározott személyi adatai helyett a meghalt, kóros elmeállapotú, vagy a bűncselekmény elkövetése után elmebeteggé vált elkövető személyi adatait,
b) a Be. 217. §-a (3) bekezdésének d) pontjában meghatározottak szerint, az eljárás megindításához szükséges külön törvényi feltételként a Jszbt. 7. §-ának (3) bekezdésére történő utalást
kell tartalmaznia.”
9. § A Jszbt. 15. §-a (2) bekezdésének b) pontja helyébe a következő rendelkezés lép:
[(2) Az ítélet és az ügydöntő végzés rendelkező része tartalmazza]
„b) a jogi személlyel szemben alkalmazott intézkedést, az erre irányuló indítvány elutasítását, vagy az intézkedés alkalmazásának mellőzését.”
10. § A Jszbt. a következő 21/A. §-sal és az azt megelőző alcímmel egészül ki:
„A harmadfokú bírósági eljárás
21/A. § (1) Ha a másodfokú bíróság ítélete ellen a Be. 386. §-ának (1) bekezdése szerint fellebbeztek, a harmadfokú bíróság a megtámadott másodfokú ítéletnek a jogi személyre vonatkozó rendelkezését hivatalból felülbírálja.
(2) A harmadfokú bírósági eljárásban a jogi személlyel szemben intézkedést alkalmazni, illetőleg az alkalmazott intézkedést súlyosítani, vagy a másodfokú eljárás során alkalmazott intézkedés mellett más intézkedést alkalmazni csak akkor lehet, ha az ügyész a jogi személy terhére fellebbezést jelentett be. A jogi személy terhére bejelentett fellebbezésnek azt kell tekinteni, ami a jogi személlyel szemben intézkedés vagy súlyosabb intézkedés alkalmazására irányul.”
11. § A Jszbt. a következő 21/B. §-sal és az azt megelőző alcímmel egészül ki:
„A harmadfokú bíróság határozatai
21/B. § (1) Ha a másodfokú bíróság az ítélet jogi személyre vonatkozó rendelkezését megváltoztatja, a harmadfokú bíróság a jogi személlyel szemben - ha ilyen rendelkezés nem volt - intézkedést, illetőleg több vagy más intézkedést is alkalmazhat, továbbá az intézkedés alkalmazását mellőzheti.
(5) Ha a harmadfokú bíróság azt a vádlottat, akire tekintettel a másodfokú bíróság a jogi személlyel szemben intézkedést alkalmazott, felmenti, vagy a másodfokú bíróság ítéletének reá vonatkozó részét hatályon kívül helyezi, és vele szemben az eljárást megszünteti, illetőleg a másodfokú bíróságot új eljárásra utasítja, a harmadfokú bíróság az ítéletnek a jogi személlyel szemben alkalmazott intézkedésre vonatkozó rendelkezését is hatályon kívül helyezi, és szükség esetén a másodfokú bíróságot új eljárásra utasítja.
(6) Az (5) bekezdés esetén az ítéletnek a jogi személyre vonatkozó rendelkezését nem kell hatályon kívül helyezni akkor, ha a felmentés oka a vádlott kóros elmeállapota, vagy az eljárás megszüntetésére a vádlott halála miatt került sor. Ebben az esetben a harmadfokú bíróság a másodfokú bíróság ítéletének jogi személyre vonatkozó rendelkezését hatályában tarthatja vagy megváltoztathatja.
(7) A másodfokú ítélet jogi személlyel szemben alkalmazott intézkedésre vonatkozó rendelkezésének hatályon kívül helyezése és a másodfokú bíróság új eljárásra utasítása esetén a zár alá vétel elrendeléséről, fenntartásáról vagy megszüntetéséről a harmadfokú bíróság határoz. A harmadfokú bíróság által elrendelt vagy fenntartott zár alá vétel a megismételt eljárás során hozott ügydöntő határozat kihirdetéséig tart. Ugyanígy jár el a harmadfokú bíróság, ha az első fokú ítélet jogi személlyel szemben alkalmazott intézkedésre vonatkozó rendelkezését is hatályon kívül helyezi.”
12. § A Jszbt. 22. §-ának (2) bekezdése helyébe a következő rendelkezés lép:
„(2) Az (1) bekezdés nem alkalmazható, ha
e) az első fokú, illetőleg a másodfokú bíróság ítéletének hatályon kívül helyezésére a felülvizsgálati eljárásban a terhelt terhére bejelentett felülvizsgálati indítvány folytán került sor, és a jogi személlyel szemben ezért kell intézkedést alkalmazni.”
13. § A Jszbt. 24. §-a a következő (7) bekezdéssel egészül ki:
„(7) Nincs helye felülvizsgálatnak az (1) bekezdés esetén, ha az ügyben harmadfokú bíróság hozott ügydöntő határozatot.”
14. § A Jszbt. a következő 25/A. §-sal és az azt megelőző alcímmel egészül ki:
„A bíróság elé állítás
25/A. § Az ügyész a terheltet nem állíthatja bíróság elé, ha a rendelkezésre álló bizonyítékok alapján adat merült fel arra, hogy a büntetőeljárás során jogi személlyel szemben intézkedés alkalmazásának lehet helye.”
15. § A Jszbt. a következő 25/B. §-sal és az azt megelőző alcímmel egészül ki:
„Eljárás a távollévő terhelttel szemben
25/B. § (1) Távollévő terhelttel szembeni eljárás esetén is a 12. § rendelkezéseit kell alkalmazni.
(2) Ha a nyomozás adatai alapján a jogi személlyel szemben e törvény szerint intézkedés alkalmazásának lehet helye, az ügyész a vádiratban a jogi személlyel szemben intézkedés alkalmazását is indítványozza.”
16. § A Jszbt. a következő 25/C. §-sal és az azt megelőző alcímmel egészül ki:
„Lemondás a tárgyalásról
25/C. § Az ügyész nem indítványozhatja, hogy a büntetőeljárást a tárgyalásról lemondás szabályai alapján folytassák le, ha a rendelkezésre álló bizonyítékok alapján adat merült fel arra, hogy a büntetőeljárás során jogi személlyel szemben intézkedés alkalmazásának lehet helye.”
17. § A Jszbt. a következő 25/D. §-sal és az azt megelőző alcímmel egészül ki:
„A tárgyalás mellőzése
25/D. § Az ügyész nem indítványozhatja a tárgyalás mellőzését, ha a rendelkezésre álló bizonyítékok alapján adat merült fel arra, hogy a büntetőeljárás során jogi személlyel szemben intézkedés alkalmazásának lehet helye.”
18. § A Jszbt. 26. §-ának (3) bekezdése helyébe a következő rendelkezés lép:
„(3) A jogi személy vagyonát érintően végrehajtott vagyonelkobzás esetén is irányadó a Polgári Törvénykönyvnek az állam határozattal, kártalanítás nélküli tulajdonszerzésére vonatkozó felelősségi szabálya.”
19. § A büntetések és intézkedések végrehajtásáról szóló 1979. évi 11. törvényerejű rendelet 83. §-ának (1) bekezdése helyébe a következő rendelkezés lép:
„(1) A kényszergyógykezelést és az ideiglenes kényszergyógykezelést az igazságügyi megfigyelő és elmegyógyító intézetben kell végrehajtani. A kényszergyógykezelés, valamint az ideiglenes kényszergyógykezelés költségei az államot terhelik.”
20. § (1) A büntetőeljárásról szóló 1998. évi XIX. törvény (a továbbiakban: Be.) 586. §-ának (1) bekezdése helyébe a következő rendelkezés lép:
„(1) Ha a terhelt külföldön él, kérelmére nyolc évi szabadságvesztésnél nem súlyosabban büntetendő bűncselekmény esetén, a vádirat benyújtásáig az ügyész, azt követően a bíróság engedélyezheti biztosíték letétbe helyezését. Ebben az esetben az eljárás a terhelt távollétében lefolytatható. Nem engedélyezhető biztosíték letétbe helyezése, ha a bűncselekmény halált okozott.”
(2) A Be. 586. §-ának (3) bekezdése helyébe a következő rendelkezés lép:
„(3) A terheltnek a biztosíték letétbe helyezésének engedélyezése iránti kérelmében a védőt kell felhatalmaznia arra, hogy a részére szóló hivatalos iratokat átvegye (kézbesítési megbízott), a kérelemben továbbá nyilatkoznia kell arról, hogy - ha az a büntetés-végrehajtás érdekében szükséges - a Magyar Köztársaság területére visszatér.”
21. § (1) A szabálysértésekről szóló 1999. évi LXIX. törvény (a továbbiakban: Sztv.) 92. §-ának (1) bekezdése helyébe a következő rendelkezés lép:
„(1) A bíróság a szabálysértési ügyben egyesbíróként jár el. A szabálysértési ügyben a helyi bíróság feladatait a 92/A. §-ban meghatározott jogkörében a bírósági titkár is elláthatja.”
(2) Az Sztv. a következő 92/A. §-sal egészül ki:
„92/A. § A bírósági titkár jogosult
a) szakértőt kirendelni,
b) az eljárást felfüggeszteni,
c) a bíróság eljárási cselekményére idézni, értesíteni,
d) a mulasztást igazoló kérelemről határozni,
e) a kézbesítési vélelem megdöntésére irányuló kérelemről határozni,
f) a rendbírságot kiszabni,
g) az ügy elbírálását követően a szabálysértési ügy iratait határozatának kiadmányaival együtt visszaküldeni a szabálysértési hatóságnak,
h) a kifogás elbírálása során
ha) az ügyet áttenni,
hb) az eljárást felfüggeszteni,
hc) az eljárást megszüntetni,
hd) a szabálysértési hatóság határozatát hatályon kívül helyezni,
he) a szabálysértési hatóság határozatát hatályban tartani,
hf) a szabálysértési hatóság határozatát megváltoztatni,
hg) az eljárási költség viseléséről rendelkezni,
i) határozni - az elzárással is sújtható szabálysértésekre vonatkozóan - az ügy áttételéről, az eljárás felfüggesztéséről, továbbá ha a feljelentés adatai, illetőleg az iratok tartalma alapján nem lehetséges a feljelentés érdemi elbírálása, a tényállás tisztázása érdekében felhívni a feljelentőt további adatok közlésére, iratokat, tárgyi bizonyítási eszközöket beszerezni és más szerveket - külön jogszabályban meghatározott feltételek alapján - adatok közlésére felhívni.”
(3) Az Sztv. a következő 102/A. §-sal és az azt megelőző alcímmel egészül ki:
„Tárgyalás elzárásra átváltoztatás esetén
102/A. § (1) A bíróság a meg nem fizetett pénzbírság elzárásra átváltoztatásáról az iratok bíróságra érkezésétől számított harminc napon belül tárgyaláson dönt.
(2) A tárgyalásra a 95-100. § rendelkezéseit az alábbi eltérésekkel kell alkalmazni:
a) a bíróság az eljárás alá vont személyt és védőjét a tárgyalásról értesíti, ha az értesítettek szabályszerű értesítés ellenére nem jelentek meg, a tárgyalást távollétükben is meg kell tartani, erre az érintetteket az értesítésben figyelmeztetni kell,
b) a tárgyalás elmulasztása esetén az igazolási kérelmet az elmulasztott tárgyalási naptól számított nyolc napon belül lehet előterjeszteni, e határidő elmulasztása jogvesztő,
c) a bíró a tárgyaláson az iratokat a szükséges mértékben ismerteti, az iratok ismertetésétől az eljárás alá vont személy és a védő kérelmére eltekinthet,
d) a bíróság megvizsgálja a végrehajtási eljárás törvényességét, ha a törvénysértés a végrehajtás során merült fel, a bíróság a végrehajtó szervet a végrehajtási eljárás folytatására utasítja,
e) ha a bíróság a végrehajtási eljárás törvényességének vizsgálata során azt észleli, hogy a törvénysértés az alapeljárásban merült fel, a bíróság a szabálysértési hatóság által az alapügyben hozott határozatot hatályon kívül helyezi és a szabálysértési hatóságot új eljárásra, illetőleg új határozat meghozatalára kötelezi,
f) a bíróság meghallgatja az eljárás alá vont személyt a pénzbírság meg nem fizetésének körülményeiről, és a pénzbírság végrehajtásának törvényességét érintő körülményekről,
g) az elzárásra átváltoztatás tárgyában hozott határozattal szemben nincs helye jogorvoslatnak,
h) a bíróság az ügy elbírálását követően az ügy iratait és indokolt határozatának egy kiadmányát visszaküldi a szabálysértési hatóságnak, illetve megküldi az illetékes rendőri szervnek.
(3) Az elzárás büntetés-végrehajtási intézetben hajtható végre.”
(4) Az Sztv. 111. §-ának (4) bekezdése helyébe a következő rendelkezés lép:
„(4) A pénzbírságot - az elkövető beleegyezése esetén - közérdekű munkára kell átváltoztatni, ha az adók módjára történő behajtás nem vezetett eredményre.”
22. § (1) A gazdasági társaságokról szóló 2006. évi IV. törvény 69. §-ának (2) bekezdése helyébe a következő rendelkezés lép:
„(2) Nem alakulhat át más gazdasági társasággá az a gazdasági társaság, amely felszámolás vagy végelszámolás alatt áll, vagy ha a büntetőügyben eljáró bíróság vagy ügyész a céget, illetve a cégbíróságot arról értesíti, hogy a céggel szemben büntetőjogi intézkedés alkalmazására kerülhet sor.”
(2) A cégnyilvánosságról, a bírósági cégeljárásról és a végelszámolásról szóló 2006. évi V. törvény 57. §-a a következő (5) bekezdéssel egészül ki:
„(5) A cégbíróság az átalakulás iránti kérelmet elutasítja, ha a büntetőügyben a jogi személlyel szemben intézkedés alkalmazásának lehet helye, és erről a büntetőügyben eljáró bíróság vagy ügyész a bíróságot értesítette.”
23. § (1) Ez a törvény - a (2) bekezdésben foglalt kivétellel - 2008. szeptember 1-jén lép hatályba.
(2) E törvény 19. és 21. §-a 2008. július 1-jén lép hatályba.
(3) E törvény hatálybalépésével egyidejűleg a Btk. 262. §-a (1) bekezdésében az „a jármű ellenőrzését” szövegrész a hatályát veszti.
(4) 2008. július 1-jével hatályát veszti az Sztv. 111. §-ának (15) bekezdése és a 112. §-a.
a) a Btk. 88. §-ában a „háromévi” szövegrész helyébe a „három évi” szöveg,
b) a Btk. 122/A. §-a (1) bekezdésében a „Fejezet” szövegrész helyébe a „fejezet” szöveg,
c) a Btk. 160. §-a b) pontjában „helyiség” szövegrész helyébe a „helység” szöveg,
d) a Btk. 277. §-ának (1) bekezdésében a „Javítónevelő munkával” szövegrész helyébe a „közérdekű munkával” szöveg,
e) a Btk. 298. §-ában az „importál” szövegrész helyébe az „importál,” szöveg
(6) E törvény hatálybalépésével egyidejűleg a Jszbt. 23. §-ának (1) bekezdésében a „Be. 392. §-a (1) bekezdésének c)-e) pontjában” szövegrész helyébe a „Be. 408. §-a (1) bekezdésének c)-e) pontjában” szövegrész; a 24. §-ának (1) bekezdésében a „Be. 405. §-ának c) pontjában” szövegrész helyébe a „Be. 416. §-a (1) bekezdésének c) pontjában” szövegrész, a 24. §-ának (6) bekezdésében a „Be. 426. § (1) bekezdése” szövegrész helyébe a „Be. 427. §-ának (1) bekezdése” szövegrész lép.
(7) E törvény 2008. szeptember 2-án a hatályát veszti.

matches: bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság


[acton.hu] - Kisadózó vállalkozások tételes adójának választása
Utolsó módosítás: 2018. január 09.
Megjelenítve: 21300 alkalommal
A kis- és közepes vállalkozások adózási feltételeinek jelentős javítása érdekében bevezetett kedvezményes adózási forma jogszerű választása esetén az adófizetési kötelezettségek jelentős része az előírt bevételi értékhatár eléréséig egyösszegű tételes adó megfizetésével teljesíthető. ➙
☛ A kisadózó vállalkozások tételes adója (kata) az egyéni vállalkozó, az egyéni cég, a kizárólag magánszemély taggal működő betéti társaság és közkereseti társaság, továbbá az ügyvédi iroda számára kínál rendkívül kedvezményes adózási lehetőséget az adminisztrációs kötelezettségek nagymértékű csökkentésével, ha az adóévben nem szereztek bevételt saját tulajdonú, bérelt ingatlan bérbeadása, üzemeltetése besorolású tevékenységből és a törvényben előírt további követelményeknek maradéktalanul megfelelnek.
A kisadózó vállalkozások tételes adója szerinti adóalanyiság az időarányosan számított évi 12 millió forintos bevételi értékhatár túllépése esetén nem szűnik meg, viszont ilyen esetben a tételes adó megfizetésén kívül a bevételi értékhatárt meghaladó bevétel rész alapulvételével további százalékos mértékű adófizetési kötelezettséget kell teljesíteni.
☛ A kisadózó vállalkozás az adóévet követő év február 25-éig köteles az állami adóhatóság által rendszeresített nyomtatványon papír alapon vagy elektronikus úton benyújtott nyilatkozatot tenni az adóévben adóalanyként megszerzett bevételéről, illetve ha az adóalanyiság év közben szűnik meg, a nyilatkozatot a megszűnést követő 30 napon belül kell megtenni. [Katv. 11. § (1)-(2) bekezdés]
A kisadózó vállalkozás által a kisadózóként bejelentett tagja részére a társaság nyereségéből való részesedésként fizetett összeg (osztalék) után sem a kisadózóként bejelentett tagnak, sem a kisadózó vállalkozásnak alapesetben nem keletkezik külön teljesítendő adókötelezettsége. [Katv. 9. § (1) bekezdés]
☛ A kisadózó vállalkozás kisadózóként be nem jelentett tagja részére a társaság nyereségéből való részesedésként fizetett összeg esetében az osztalékjövedelemre vonatkozó általános rendelkezéseket kell alkalmazni. [Szja. tv. 66. § (1) bekezdés af) pont]
A jogszabály 2018. január 1-jétől hatályos módosítása következtében a kisadózó vállalkozások tételes adójának hatálya alá a továbbiakban már bejelentkezhetnek az ügyvédi irodák is, ha a jogszabályban előírt általános feltételeknek maradéktalanul megfelelnek. [Katv. 3. § e) pont]
☛ Az ügyvédi iroda a kisadózó vállalkozások tételes adója szerinti adóalanyiság választását 2017. december 1-jétől kezdődően jelentheti be. [Katv. 31. § (13) bekezdés]
A jogszabály 2018. január 1-jétől hatályos módosítása következtében a továbbiakban már nem minősül főállású kisadózónak a kisadózó vállalkozás által kisadózóként bejelentett magánszemély, ha közép- vagy felsőoktatási intézményben nappali rendszerű oktatás keretében folytat tanulmányokat. [Katv. 2. § 8. pont i) alpont]
A kisadózó vállalkozás helyi iparűzési adóval kapcsolatos adókötelezettségeinek teljesítéséről másik cikkünkben olvashat tájékoztatást: A kisadózó vállalkozások helyi iparűzési adó kötelezettsége
A kisadózó vállalkozások tételes adójának hatálya alá áttérés adókötelezettségeiről másik cikkünkben olvashat tájékoztatást: A kisadózó vállalkozások tételes adójának hatálya alá kerülés adókötelezettségei
A kisadózó vállalkozásban közreműködő tagok bejelentése
A kisadózó vállalkozásban személyes közreműködésre köteles tagokat, a vezető tisztségviselői feladatokat nem munkaviszony keretében ellátó tagokat, valamint a kisadózó vállalkozással megbízási jogviszonyban álló tagokat a kisadózó vállalkozás köteles kisadózóként bejelenteni. [Katv. 7. § (2) bekezdés] ➙
☛ A kisadózó vállalkozások tételes adója szerinti adóalanyiság ideje alatt a bejelentett főállású kisadózó biztosítottnak minősül, azonban a társadalombiztosítási ellátások és az álláskeresési járadék számításának alapja a főállású kisadózó esetében 2017. január 1-jétől 90 000 forint, 2018. január 1-jétől 94 000 forint, illetve a magasabb összegű tételes adó megfizetése esetén 2017. január 1-jétől 150 000 forint, 2018. január 1-jétől 158 400 forint, azonban az általános mértékű adó esetén ez a minimálbér összegénél alacsonyabb és emiatt a nyugdíj összegének számítását kedvezőtlenül befolyásolja. [Katv. 10. § (1) bekezdés]
☛ A legalacsonyabb összegű tételes adót fizető nem főállású kisadózók a kisadózó jogviszonyuk alapján nem minősülnek biztosítottnak és a kisadózó jogviszonyuk alapján társadalombiztosítási ellátásra, valamint álláskeresési ellátásra nem szereznek külön jogosultságot, azonban ők egyéb jogviszonyuk, illetve jogállásuk alapján általában már biztosítottnak minősülnek.
☛ A jövedelemigazolás kiállításának szempontjából a kisadózó jövedelmének a kisadózó vállalkozás utolsó, a megszerzett bevételről tett nyilatkozatában feltüntetett bevételének 60 százaléka (több tag esetén annak fejenként egyenlő része), de legalább a tételes adófizetési kötelezettséggel érintett hónapok és a havi minimálbér szorzata minősül. [Katv. 10. § (3) bekezdés]
A kisadózó vállalkozás tevékenységében a betéti társaság, közkereseti társaság kisadózóként be nem jelentett tagja kizárólag munkaviszony keretében működhet közre, ennek a szabálynak a megsértésével a kisadózó vállalkozás tevékenységében részt vevő tag közreműködését be nem jelentett alkalmazott foglalkoztatásának kell tekinteni. [Katv. 7. § (2) bekezdés] ➙
☛ Ha a kisadózó vállalkozás terhére az adó- vagy vámhatóság be nem jelentett alkalmazott foglalkoztatása miatt mulasztási bírságot állapít meg, akkor a kisadózó vállalkozások tételes adója szerinti adóalanyiság a mulasztási bírságot megállapító határozat véglegessé válása hónapjának utolsó napjával megszűnik, ilyenkor az adóalanyiság a megszűnésének évére és az azt követő 12 hónapra ismételten nem választható. [Katv. 5. § (1) bekezdés h) pont és 6. §]
☛ A kisadózó vállalkozás által kisadózóként kizárólag a kisadózó vállalkozás tevékenységében (nem munkaviszony keretében) közreműködő tag(ok) bejelentésére van lehetőség, így a kisadózó vállalkozásban tagi jogviszonnyal nem rendelkező alkalmazottak kisadózóként történő bejelentése nem lehetséges a jelenleg hatályos jogszabályi rendelkezések szerint. [Katv. 2. § 11. pont]
Az egyéni vállalkozó a kisadózó vállalkozások tételes adójának választása esetén kizárólag saját magát, mint magánszemélyt jelenti be kisadózóként a bejelentkezéskor. [Katv. 7. § (1) bekezdés]
A tételes adó megfizetése
A kisadózó vállalkozás a kisadózóként bejelentett tag(ok) után tételes adó fizetésére köteles.
A kisadózó vállalkozások tételes adóját a kisadózóként bejelentkezett tagok után a kisadózó vállalkozás a tárgyhónapot követő hónap 12. napjáig köteles megfizetni. [Katv. 8. § (5) bekezdés]
A kisadózó vállalkozás a főállású kisadózó után havi 50 ezer forint tételes adót fizet. [Katv. 8. § (1) bekezdés]
A kisadózó vállalkozás választhatja, hogy a főállású kisadózó után magasabb összegű tételes adót fizet, az e választás alapján fizetendő adó minden megkezdett naptári hónapra 75 ezer forint. [Katv. 8. § (4a) bekezdés]
A kisadózó vállalkozás a főállásúnak nem minősülő kisadózó után havi 25 ezer forint tételes adót fizet, esetükben a magasabb összegű tételes adó fizetése nem választható. [Katv. 8. § (2) bekezdés]
Amennyiben a kisadózó vállalkozás több kisadózót jelent be, abban az esetben a tételes adót minden kisadózóként bejelentett személy után külön-külön kell megfizetnie. [Katv. 8. § (3) bekezdés]
A bejelentett kisadózók után a bejelentés hatálya alatt megkezdett minden egyes naptári hónapra a tételes adó egészét meg kell fizetni. [Katv. 8. § (4) bekezdés]
A főállású kisadózó
A kisadózóként bejelentett magánszemély főállású kisadózónak minősül, kivéve, ha a tárgyhónap minden egyes napján megfelel a főállásúnak nem minősülő kisadózóra vonatkozó feltételek bármelyikének.
☛ A kisadózó magánszemély 2014. január 1-jétől nem minősülhet főállású kisadózónak, ha a kisadózó vállalkozáson kívül más vállalkozásban nem kiegészítő tevékenységet folytató egyéni vállalkozónak vagy társas vállalkozónak is minősül (mint például a korlátolt felelősségű társaság ügyvezetését nem munkaviszony keretében ellátó magánszemély tag), ideértve a más kisadózó vállalkozásban fennálló főállású kisadózó jogállást is. [Katv. 2. § 8. pont g) alpont]
☛ A kisadózó magánszemély 2017. január 1-jétől nem minősül főállású kisadózónak, ha a gyermekek védelméről és a gyámügyi igazgatásról szóló 1997. évi XXXI. törvény szerinti nevelőszülői foglalkoztatási jogviszonyban áll. [Katv. 2. § 8. pont h) alpont]
☛ A kisadózó magánszemély 2018. január 1-jétől nem minősül főállású kisadózónak, ha a nemzeti köznevelésről szóló törvény, valamint a nemzeti felsőoktatásról szóló törvény szerinti közép- vagy felsőfokú oktatási intézményben, az EGT tagállamában vagy Svájcban közép- vagy felsőoktatási intézményben nappali rendszerű oktatás keretében folytat tanulmányokat, vagy az előzőekben nem említett államokban folytat ez előbbieknek megfelelő tanulmányokat. [Katv. 2. § 8. pont i) alpont]
Ha a kisadózó magánszemély a tárgyhónap bármelyik napján főállású kisadózónak minősül, abban az esetben az adott hónap egészére a fizetendő tételes adó mértéke 50 ezer forint, illetve a magasabb összegű tételes adó választása esetén 75 ezer forint. [Katv. 8. § (4) bekezdés]
☛ Ha a legalább heti 36 órás foglalkoztatással járó munkaviszonya mellett a tételes adó hatálya alá bejelentett kisadózó magánszemély munkaviszonya megszűnik és az adott hónapban akár egyetlen napon nem rendelkezik legalább heti 36 órás foglalkoztatással járó munkaviszonnyal és a nem főállású kisadózóra vonatkozó egyéb feltételek sem teljesülnek, akkor az adott hónapra vonatkozóan 25 ezer forint helyett 50 ezer forint, illetve a magasabb összegű tételes adó választása esetén 75 ezer forint tételes adó fizetésére köteles, ha a munkaviszonya megszűnését követő napon a kisadózó vállalkozások tételes adója szerinti adóalanyisága még továbbra is fennáll és egyébként nem mentesül a tételes adó megfizetése alól.
A főállásúnak nem minősülő kisadózó
A kisadózóként bejelentett magánszemély a tárgyhónapban nem minősül főállású kisadózónak, ha a tárgyhónap minden egyes napján megfelel a következő feltételek bármelyikének:
✔ legalább heti 36 órás foglalkoztatással járó munkaviszony(ok)ban áll (az egyidejűleg fennálló munkaviszonyokban előírt munkaidőt össze kell számítani);
✔ Tbj. szerint kiegészítő tevékenységet folytatónak minősül, külföldön biztosított személynek minősül, vagy más államban biztosítottnak minősül;
✔ 2011. december 31-én I., II. vagy III. csoportos rokkantsági, baleseti rokkantsági nyugdíjra volt jogosult és rokkantsági vagy rehabilitációs ellátásban részesül, vagy rokkantsági ellátásban részesül és egészségi állapota a rehabilitációs hatóság komplex minősítése alapján 50 százalékos vagy kisebb mértékű;
✔ más vállalkozásban nem kiegészítő tevékenységet folytató egyéni vállalkozónak vagy nem kiegészítő tevékenységet folytató társas vállalkozónak minősül, ideértve más kisadózó vállalkozásban fennálló főállású kisadózó jogállást is (2014. január 1-jétől hatályos);
✔ nevelőszülői foglalkoztatási jogviszonyban áll (2017. január 1-jétől hatályos);
✔ közép- vagy felsőoktatási intézményben nappali rendszerű oktatás keretében folytat tanulmányokat (2018. január 1-jétől hatályos).
A kisadózó magánszemély 2018. január 1-jétől a továbbiakban nem minősül főállású kisadózónak, ha a nemzeti köznevelésről szóló törvény, valamint a nemzeti felsőoktatásról szóló törvény szerinti közép- vagy felsőfokú oktatási intézményben, az EGT tagállamában vagy Svájcban közép- vagy felsőoktatási intézményben nappali rendszerű oktatás keretében folytat tanulmányokat, vagy az előzőekben nem említett államokban folytat ez előbbieknek megfelelő tanulmányokat. [Katv. 2. § 8. pont i) alpont]
☛ A kisadózó magánszemély 2017. december 31-éig attól még főállású kisadózónak minősült, ha közép- vagy felsőfokú oktatási intézményben nappali rendszerű oktatás keretében folytatott tanulmányokat, és a tárgyhónap minden egyes napján nem minősült más lehetséges kritérium alapján nem főállású kisadózónak.
A kisadózó magánszemély 2014. január 1-jétől nem minősül főállású kisadózónak, ha a kisadózó vállalkozáson kívül más vállalkozásban nem kiegészítő tevékenységet folytató egyéni vállalkozónak vagy társas vállalkozónak is minősül (mint például korlátolt felelősségű társaság ügyvezetését nem munkaviszony keretében ellátó társas vállalkozó magánszemély tag), ideértve a más kisadózó vállalkozásban fennálló főállású kisadózó jogállást is. [Katv. 2. § 8. pont g) alpont]
☛ Ha a kisadózóként szabályosan bejelentkezett egyéni vállalkozó egy nem kisadózó társas vállalkozás tagjaként egyben társas vállalkozónak is minősül, például, ha a társaság ügyvezetési feladatait nem munkaviszony keretében látja el, abban az esetben az egyéni vállalkozásában kizárólag nem főállású kisadózónak minősülhet, így az egyéni vállalkozásában nem főállású kisadózóként már nem lesz biztosított, vagyis társas vállalkozóként alapesetben legalább a járulékfizetési alsó határ összege után keletkezik járulékfizetési kötelezettsége, és a kisadózó egyéni vállalkozásában az alacsonyabb összegű tételes adó fizetésére köteles.
Mentesülés a tételes adó megfizetése alól
A kisadózó vállalkozásnak nem kell megfizetnie a tételes adót a kisadózó után azokra a hónapokra vonatkozóan, amelyek egészében a kisadózó táppénzben, baleseti táppénzben, csecsemőgondozási díjban, gyermekgondozási díjban, gyermekgondozást segítő ellátásban, gyermeknevelési támogatásban vagy ápolási díjban részesül, vagy katonai szolgálatot teljesítő önkéntes tartalékos katona, vagy fogvatartott, vagy egyéni vállalkozói tevékenységét szüneteltette, kivéve, ha a kisadózóként folytatott tevékenységébe tartozó munkát végez. [Katv. 8. § (9) bekezdés]
☛ A kisadózó vállalkozás nem mentesül a tételes adó megfizetése alól abban az esetben, ha a bejelentett kisadózó az adott hónapban a kisadózóként folytatott tevékenységébe tartozó bármilyen munkát végez.
A kisadózó vállalkozásnak nem kell megfizetnie a tételes adót a kisadózó után azokra a hónapokra vonatkozóan sem, amelyben a kisadózó számára a táppénz, baleseti táppénz, csecsemőgondozási díj, gyermekgondozási díj, gyermekgondozást segítő ellátás, gyermeknevelési támogatás vagy ápolási díj folyósítása, továbbá katonai szolgálatot teljesítő önkéntes tartalékos katona vagy fogvatartott státusza megszűnik, feltéve, hogy ez az állapot a mentesülés egész hónapjain kívül még legalább másik 30 napon fennállt, kivéve azonban, ha annak megszűnése előtt az adott hónapban a kisadózó a kisadózóként folytatott tevékenységébe tartozó munkát végzett. [Katv. 8. § (10) bekezdés]
☛ A tevékenységét szüneteltető egyéni vállalkozó kizárólag abban a hónapban mentesül a tételes adó megfizetése alól, amelynek egészében az egyéni vállalkozói tevékenységét szüneteltette.
A százalékos mértékű adó megfizetése
A kisadózó vállalkozások tételes adója szerinti adóalanyiság az időarányosan számított évi 12 millió forintos bevételi értékhatár túllépése esetén nem szűnik meg, hanem a tételes adó megfizetésén kívül az értékhatárt meghaladó bevétel rész után ekkor további százalékos mértékű adófizetési kötelezettséget kell teljesíteni.
A kisadózó vállalkozás a naptári évben elért bevételének összegéből alapesetben a 12 millió forintot meghaladó rész után köteles 40 százalékos mértékű adót fizetni. [Katv. 8. § (6) bekezdés]
Ha a kisadózó vállalkozás nem köteles a naptári év minden hónapjára tételes adót fizetni, abban az esetben az éves bevételének összegéből az adófizetési kötelezettséggel érintett hónapok számának és 1 millió forintnak a szorzatát meghaladó rész után köteles 40 százalékos mértékű adót fizetni. [Katv. 8. § (6) bekezdés]
A százalékos mértékű adót az adóévet követő év február 25. napjáig kell megfizetni.
Amennyiben a kisadózó vállalkozások tételes adója szerinti adóalanyiság év közben szűnik meg, abban az esetben a százalékos mértékű adó megfizetését a kisadózó vállalkozások tételes adója szerinti adóalanyiság megszűnését követő 30 napon belül kell teljesíteni. [Katv. 11. § (3) bekezdés]
Az osztalék utáni adót kiváltó adó megfizetése
A közkereseti társaság, a betéti társaság és az egyéni cég az üzleti évre vonatkozó beszámoló alapján, a beszámoló letétbe helyezésére előírt határidőig köteles megállapítani az osztalék utáni adó alapját, ha az üzleti évben először tesz bejelentést a kisadózó vállalkozások tételes adója szerinti adóalanyiság választásáról. [Katv. 26. § (1) bekezdés]
☛ Az osztalék utáni adót kiváltó adót a felhalmozott vagyonnak a tárgyi eszközök és immateriális javak összesített értékét meghaladó része után kell megfizetni az egyszerűsített bevételi nyilvántartás alkalmazására való áttérés miatt.
Az osztalék utáni adót kiváltó adó mértéke jelenleg tizenöt százalék, amelynek összegét három egyenlő részletben, az üzleti évre, majd az üzleti évet követő két adóévre, de legkésőbb a kisadózó vállalkozások tételes adója szerinti adóalanyiság megszűnésének adóévére, vonatkozó társasági adóról szóló, vagy egyszerűsített vállalkozói adóról szóló, vagy kisvállalati adóról szóló adóbevallás benyújtására előírt határidőig kell megfizetni. [Katv. 26. § (3) bekezdés]
☛ Az osztalék utáni adót kiváltó adót három év alatt, egyenlő részletekben kell megfizetni, az első részlet az áttérés kapcsán benyújtott bevallással egyidejűleg esedékes, majd a további részletek megfizetése alapesetben a következő két adóévben benyújtott bevallással egyidejűleg esedékes, azonban ha előbb megszűnik a kisadózó vállalkozások tételes adója szerinti adóalanyiság, akkor legkésőbb a kisadózó vállalkozások tételes adója szerinti adóalanyiság megszűnésének adóévére benyújtandó bevallással egyidejűleg kell egy összegben megfizetni a még fennmaradó részt.
A pénzforgalmi számlanyitásra kötelezett adózó az adófizetési kötelezettségét belföldi pénzforgalmi számlájáról történő átutalással köteles teljesíteni. [2017. évi CL. tv. 114. §]
☛ Az adózás rendjéről szóló törvény rendelkezése alapján a belföldi jogi személy és az általános forgalmi adó fizetésére kötelezett magánszemély (ideértve az egyéni vállalkozót is) pénzforgalmi számla nyitására kötelezett adózónak minősülnek és legalább egy belföldi pénzforgalmi számlával kell rendelkezniük, amelyet adószámuk közlésétől számított 15 napon belül kell megnyissanak, továbbá figyelemmel kell lenniük a készpénzfizetés korlátozására vonatkozó rendelkezésekre is. [2017. évi CL. tv. 114. §]
☛ Az új Polgári Törvénykönyvben a gazdasági társaságok jogi személyiség szerinti megkülönböztetése megszűnt, ennek megfelelően minden gazdasági társaság jogi személyiséggel rendelkező vállalkozásnak minősül. [Ptk. 3:88. § (1) bekezdés]
☛ A pénzforgalmi számlanyitásra kötelezett adózó a helyi iparáűzési adó és az előleg megfizetését készpénz-átutalási megbízással és készpénz-helyettesítő fizetési eszköz vagyis bankkártya használatával nem teljesítheti.
☛ Az általános forgalmi adó fizetésére például alanyi adómentesség választása következtében nem köteles egyéni vállalkozó pénzforgalmi számlanyitásra nem kötelezett adózónak minősül, aki külön vállalkozói számla nyitására nem köteles és adófizetési kötelezettségét a magánszemélyként nyitott saját belföldi fizetési számlájáról átutalással vagy készpénz-átutalási megbízással (sárga csekkel), illetve az adóhatóság kijelölt ügyfélszolgálatainak bármelyikén bankkártya használatával teljesíti.
☛ Így például ha a kisadózó vállalkozások tételes adójának megfizetési határideje április 12. szombati napra esik, akkor a határidő csak a legközelebbi munkanap végén jár le, ezért a megfizetés tényleges határideje április 14. (hétfő) 24 óra lesz.
Az adó megfizetésének időpontja az a nap, amikor az adózó belföldi fizetési számláját az azt vezető pénzforgalmi szolgáltató megterhelte. [2017. évi CL. tv. 63. §]
☛ A bankszámláról átutalással történő fizetés esetén tehát nem az adóztatási számlára történő megérkezés időpontja, hanem a bankszámla megterhelésének napja minősül a megfizetés időpontjának, amely a határidők betartása szempontjából lényeges lehet.
A határidőben meg nem fizetett adó után az adóévet követő év második felében késedelmi pótlék kerül felszámításra, amelynek általános mértéke minden egyes naptári nap után a felszámítás időpontjában érvényes jegybanki alapkamat kétszeresének 365-öd része. [2017. évi CL. tv. 209. § (1) bekezdés]
☛ A késedelmi pótlék alapját csökkenti az ugyanazon adóhatóságnál nyilvántartott, az esedékesség időpontjában más adóval kapcsolatban fennálló túlfizetés összege (nettó pótlékszámítás), ez a rendelkezés azonban nem alkalmazható az adóbírság után felszámított késedelmi pótlék esetében. [2017. évi CL. tv. 208. § (2) bekezdés]
☛ A késedelmi pótlék késedelmes megfizetése esetén késedelmi pótlékot nem kell fizetni. [2017. évi CL. tv. 209. § (1) bekezdés]
Az állami adó- és vámhatóság 2017. december 31-éig a 2000 forintot, illetve 2018. január 1-jétől pedig már az 5000 forintot el nem érő (jelentéktelen összegű) késedelmi pótlékot nem írja elő, azt az adózónak nem is kell megfizetnie. [Art. 165. § (2) bekezdés, 2017. évi CL. tv. 207. § (2) bekezdés]
A kisadózó vállalkozások tételes adója szerinti adóalanyiság megszűnik, ha a kisadózó vállalkozás állami adó- és vámhatóságnál nyilvántartott, végrehajtható, nettó módon számított adótartozása a naptári év utolsó napján meghaladja a 100 ezer forintot. [Katv. 5. § (1) bekezdés j) pont]
☛ Ha az állami adó- és vámhatóságnál nyilvántartott, végrehajtható, nettó módon számított adótartozás a naptári év utolsó napján meghaladja a 100 ezer forintot, abban az esetben a kisadózó vállalkozások tételes adója szerinti adóalanyiság az adóalanyiság megszűnéséről rendelkező határozat jogerőre emelkedésének napját magában foglaló hónap utolsó napjával szűnik meg, azzal, hogy az állami adóhatóság visszavonja az adóalanyiság megszűnéséről rendelkező határozatát, ha a kisadózó vállalkozás az adótartozását az adóalanyiság megszűnéséről rendelkező határozat véglegessé válásáig megfizeti és a tartozás megfizetését igazolja. [Katv. 5. § (1) bekezdés j) pont]
☛ A kisadózó vállalkozások tételes adójáról szóló jogszabály 2015. január 1-jétől hatályos módosítása következtében az állami adóhatóság a kisadózó vállalkozásoknál a végrehajtható, nettó módon nyilvántartott adótartozás fennállását és annak összegét már nem negyedévenként, hanem csak minden naptári év végén vizsgálja.
A kisadózó vállalkozások tételes adója szerinti adóalanyiság az adóalanyiság megszűnésének évére és az azt követő 12 hónapra ismételten nem választható. [Katv. 6. §]
Nem kell késedelmi pótlékot fizetni arra az időszakra, amelyre az adózó a késedelmét igazolta, azonban igazolásnak csak akkor van helye, ha a késedelmet elháríthatatlan külső ok idézte elő. [Art. 206. § (3) bekezdés]
Az adóhatóság kizárólag a magánszemélyt terhelő adótartozás összegét mérsékelheti vagy engedheti el a magánszemély kérelme alapján, ha annak megfizetése a magánszemély adózó és a vele együtt élő közeli hozzátartozók megélhetését súlyosan veszélyezteti. [2017. évi CL. tv. 201. § (1) és (2) bekezdés]
☛ A megélhetés súlyos veszélyeztetettségének vizsgálata az adózó és a vele közös háztartásban élő közeli hozzátartozók vagyoni, jövedelmi és szociális helyzetének együttes mérlegelésével történik, tekintettel a mindennapi megélhetés (élelmezés) költségeire, rezsiköltségekre, lakást terhelő havi törlesztő részletre, egyéb támogatásokra és ellátásokra.
Az adóhatóság a jogi személyek és egyéb szervezetek adóját nem engedheti el és nem mérsékelheti.
Az adóhatóság a pótlék- és bírságtartozást azonban bármely adózó esetében kivételes méltányosságból mérsékelheti, illetve elengedheti, különösen akkor, ha annak megfizetése a vállalkozási tevékenységet folytató természetes személy, jogi személy vagy egyéb szervezet gazdálkodási tevékenységét ellehetetlenítené. [2017. évi CL. tv. 201. § (3) bekezdés]
☛ A gazdasági tevékenység ellehetetlenülésének feltétele komplex vizsgálatot igényel és mivel az ellehetetlenülés törvény szerinti következménye a tevékenység megszüntetése, ezért a tartozás mérséklését csak abban az esetben indokolt alkalmazni, ha annak következtében a gazdálkodás még helyreállítható vagy elősegíthető, tehát amennyiben a gazdálkodás már teljesen ellehetetlenült, abban az esetben nincs helye a mérséklés engedélyezésnek.
Az adóhatóságnál nyilvántartott adóra az adózó, illetve az adó megfizetésére kötelezett személy, kérelmére fizetési halasztás és részletfizetés (fizetési könnyítés) engedélyezhető abban az esetben, ha a fizetési nehézség a kérelmezőnek nem róható fel vagy elkerülése érdekében úgy járt el, ahogy az adott helyzetben az tőle elvárható, továbbá megállapítható, hogy a fizetési nehézség átmeneti jellegű, tehát az adó későbbi megfizetése valószínűsíthető. [2017. évi CL. tv. 198. § (1) bekezdés]
☛ Természetes személy esetében a fizetési könnyítés a fentiek figyelmen kívül hagyásával akkor is engedélyezhető, ha a kérelmező igazolja vagy valószínűsíti, hogy az adó azonnali vagy egyösszegű megfizetése a családi, jövedelmi, vagyoni és szociális körülményeire is tekintettel súlyos megterhelést jelent. [2017. évi CL. tv. 198. § (4) bekezdés]
☛ Természetes személy vagy egyéni vállalkozó esetében a fizetési könnyítés fentiek figyelmen kívül hagyásával is engedélyezhető, ha a pénzügyi intézménnyel szemben fennálló hitelszerződés, kölcsönszerződés vagy pénzügyi lízingszerződés alapján fennálló kötelezettségei törlesztő részleteinek megemelkedése vagy az ezzel érintett hitelszerződés felmondása aránytalanul súlyos megterhelést jelent, továbbá az adósságrendezési eljárás során. [2017. évi CL. tv. 198. § (5) bekezdés]