text:
JELENTÉS a tagállami versenyhatóságok helyzetének a hatékonyabb jogalkalmazás és a belső piac megfelelő működésének biztosítása céljából történő megerősítéséről szóló európai parlamenti és tanácsi irányelvre irányuló javaslatról
Eljárás : 2017/0063(COD)
Válasszon egy dokumentumot : A8-0057/2018
958k 121k
a tagállami versenyhatóságok helyzetének a hatékonyabb jogalkalmazás és a belső piac megfelelő működésének biztosítása céljából történő megerősítéséről szóló európai parlamenti és tanácsi irányelvre irányuló javaslatról
– tekintettel a Bizottság Parlamenthez és Tanácshoz intézett javaslatára (COM(2017)0142),
– tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződés 294. cikkének (2) bekezdésére és 103. és 114. cikkére, amelyek alapján a Bizottság javaslatát benyújtotta a Parlamenthez (C8-0119/2017),
– tekintettel a cseh szenátus, a spanyol képviselőház, a portugál nemzetgyűlés és a román szenátus, által a szubszidiaritás és az arányosság elvének alkalmazásáról szóló 2. Jegyzőkönyv alapján előterjesztett indokolt véleményekre, melyek szerint a jogalkotási aktus tervezete nem egyeztethető össze a szubszidiaritás elvével,
– tekintettel a Gazdasági és Monetáris Bizottság jelentésére és a Belső Piaci és Fogyasztóvédelmi Bizottság véleményére (A8-0057/2018),
AZ EURÓPAI PARLAMENT MÓDOSÍTÁSAI(1)*
a tagállami versenyhatóságok helyzetének a hatékonyabb jogalkalmazás és a belső piac megfelelő működésének biztosítása céljából történő megerősítéséről
tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen 103. és 114. cikkére,
(1) Az Európai Unió működéséről szóló szerződés (EUMSZ) 101. és 102. cikke közrendet érintő rendelkezéseket tartalmaz, amelyeket az egész Unióban hatékonyan kell alkalmazni a torzulásoktól mentes belső piaci verseny biztosítása érdekében. Az EUMSZ 101. és 102. cikkének hatékony végrehajtására van szükség a nyitottabb és tisztességesebb európai versenypiacok kialakításához, ahol a vállalkozások érdemeik alapján, vállalkozások által állított, piacra lépést gátló akadályoktól mentesen versenyeznek, gyarapítva a jólétet, és új munkahelyeket hozva létre. A versenyszabályok hatékony végrehajtása védi a fogyasztókat és a belső piacon tevékenykedő vállalkozásokat azoktól az üzleti gyakorlatoktól, amelyek mesterségesen magasan tartják az áruk és szolgáltatások árát, és növeli az innovatív áruk és szolgáltatások választékát.
(2) Az EUMSZ 101. és 102. cikkének közjogi érvényesítését a tagállamok nemzeti versenyhatóságai végzik a Bizottsággal párhuzamosan az 1/2003/EK tanácsi rendelet(3) alapján. A nemzeti versenyhatóságok és a Bizottság együttesen alkotják az uniós versenyszabályokat szoros együttműködésben alkalmazó hatóságok hálózatát (az Európai Versenyhatóságok Hálózatát).
(2a) Annak elkerülése érdekében, hogy a tagállamokban szükségtelen, új eljárásjogi rendelkezéseket kelljen bevezetni, ezen irányelv nem veszélyezteti a döntéshozatali és vizsgálati hatáskörök adott tagállamon belül működő különböző nemzeti versenyhatóságok közötti bevált felosztását.
(3) Az 1/2003/EK rendelet 3. cikkének (1) bekezdése arra kötelezi a nemzeti versenyhatóságokat és bíróságokat, hogy alkalmazzák az EUMSZ 101. és 102. cikkét azon megállapodásokra vagy magatartásokra, amelyek befolyásolhatják a tagállamok közötti kereskedelmet. A gyakorlatban a legtöbb nemzeti versenyhatóság az EUMSZ 101. és 102. cikkével párhuzamosan alkalmazza a nemzeti versenyjogi rendelkezéseket. Ezért ez az irányelv, amelynek célja annak biztosítása, hogy a nemzeti versenyhatóságok rendelkezzenek az EUMSZ 101. és 102. cikkének hatékony alkalmazásához szükséges függetlenségi garanciákkal és végrehajtási és bírságolási hatáskörökkel, elkerülhetetlenül hatással lesz a nemzeti versenyhatóságok által párhuzamosan alkalmazott nemzeti versenyjogi rendelkezésekre.
(4) A vizsgálat alá vont vállalkozásokkal kapcsolatos valamennyi információnak az adathordozótól függetlenül digitális formában való beszerzésére vonatkozó hatáskör nemzeti versenyhatóságok számára történő biztosítása ugyancsak hatással van a nemzeti versenyhatóságok hatásköreire, amikor az eljárás korai szakaszában a vonatkozó vizsgálati intézkedést az EUMSZ 101. és 102. cikkével párhuzamosan alkalmazott nemzeti versenyjogi rendelkezések alapján teszik meg. A belső piacon a versenyjog érvényesítésének hatékonyságát akadályozná, ha a nemzeti versenyhatóságoknak különböző hatályú vizsgálati jogkörök állnának rendelkezésükre attól függően, hogy végül csak a nemzeti versenyjogi rendelkezéseket vagy az EUMSZ 101. és 102. cikkét is alkalmazzák. Ennek megfelelően az irányelv hatályának ki kell terjednie az EUMSZ 101. és 102. cikkének önálló alkalmazására, valamint az ezekkel párhuzamosan ugyanazon ügyben alkalmazott nemzeti versenyjogi szabályok alkalmazására. Kivételt képez ez alól az engedékenységi nyilatkozatok és az egyezségi beadványok védelme, amelynek hatálya az önmagában alkalmazott nemzeti versenyjogra is kiterjed.
(5) A nemzeti jog számos esetben megakadályozza, hogy a nemzeti versenyhatóságok rendelkezzenek az e szabályok hatékony végrehajtásához szükséges függetlenségi garanciákkal, továbbá végrehajtási és bírságolási hatáskörökkel. Ez aláássa azon képességüket, hogy hatékonyan alkalmazzák az EUMSZ 101. és 102. cikkét, valamint adott esetben az EUMSZ 101. és 102. cikkével párhuzamosan a nemzeti versenyjogi rendelkezéseket. A nemzeti jog például számos nemzeti versenyhatóság számára nem biztosít hatékony eszközöket ahhoz, hogy feltárják az EUMSZ 101. és 102. cikkének megsértését alátámasztó bizonyítékokat, hogy megbírságolják a jogsértő vállalkozásokat, továbbá nem biztosítja azokat a megfelelő humán erőforrásokat és pénzügyi forrásokat, valamint költségvetési függetlenséget sem, amelyek az EUMSZ 101. és 102. cikkének hatékony alkalmazásához szükségesek. Ez megakadályozhatja a versenyhatóságokat abban, hogy egyáltalán fellépjenek, vagy azt eredményezi, hogy végrehajtási intézkedéseik korlátozottak lesznek. Az EUMSZ 101. és 102. cikkének hatékony alkalmazásához szükséges operatív versenyhatósági eszközök és garanciák vonatkozásában tapasztalható hiányosságok miatt a versenyellenes gyakorlatokat folytató vállalkozások rendkívül különböző eljárási eredményekre számíthatnak attól függően, hogy melyik tagállamban működnek: előfordulhat, hogy elmarad vagy hatástalan lesz az EUMSZ 101. vagy 102. cikke szerinti végrehajtás. Néhány tagállamban például a vállalkozások szerkezetátalakítással könnyen kibújhatnak a bírság megfizetésének kötelezettsége alól. Az EUMSZ 101. és 102. cikkének, valamint az EUMSZ 101. és 102. cikkével párhuzamosan alkalmazott nemzeti versenyjogi rendelkezéseknek az egyenlőtlen érvényesítése azt eredményezi, hogy nem minden esetben válik lehetővé a piacra lépés előtt álló akadályok felszámolása és a tisztességesebb versenypiacok létrehozása az ▌Unió egész területén, ahol a vállalkozások érdemeik alapján versenyeznek egymással. A vállalkozások és a fogyasztók helyzete e tekintetben különösen azokban a tagállamokban kedvezőtlen, amelyekben a nemzeti versenyhatóságok kevesebb eszközzel rendelkeznek a hatékony jogalkalmazás megvalósítására. A vállalkozások nem versenyezhetnek érdemeik alapján, ha vannak olyan „biztonságos menedékek”, ahol büntetlenül folytathatók versenyellenes gyakorlatok, például azért, mert nem gyűjthetők bizonyítékok versenyellenes gyakorlatokról, vagy mert a vállalkozások elkerülhetik a bírságolást. E tényezők így visszatarthatják a vállalkozásokat attól, hogy az ilyen piacokra belépjenek, ott letelepedési jogukat gyakorolják, és árukat/szolgáltatásokat értékesítsenek. Azok a fogyasztók, akik olyan tagállamokban élnek, ahol kevésbé hatékony a végrehajtás, nem élvezhetik a versenyszabályok hatékony alkalmazásából fakadó előnyöket. Az EUMSZ 101. és 102. cikkének, valamint az EUMSZ 101. és 102. cikkével párhuzamosan alkalmazott nemzeti versenyjogi rendelkezéseknek Unió szerte egyenetlen alkalmazása így torzítja a belső piacon folyó versenyt, és aláássa a belső piac megfelelő működését.
(6) A nemzeti versenyhatóságok eszközei és garanciái vonatkozásában tapasztalható hiányosságok és korlátok ugyancsak aláássák az EUMSZ 101. és 102. cikkének végrehajtására vonatkozó párhuzamos hatáskörök rendszerét, amelynek az Európai Versenyhatóságok Hálózata keretében folytatott szoros együttműködésen alapuló koherens egységként kellene működnie. E rendszer egyik alapeleme, hogy a hatóságok a tagállami együttműködés és kölcsönös segítségnyújtás elősegítése érdekében támaszkodhatnak a másik hatóság által a nevükben elvégzett tényfeltáró intézkedésekre. Ez azonban nem működik jól akkor, ha a nemzeti versenyhatóságoknak nincsenek megfelelő tényfeltáró eszközei. Más fontos vonatkozásokban a nemzeti versenyhatóságok nem képesek kölcsönösen segítséget nyújtani egymásnak. A tagállamok többségében például a határon átnyúló tevékenységet folytató vállalkozások egyszerűen kibújhatnak a bírság megfizetése alól, ha nem rendelkeznek jogi jelenléttel egyes olyan tagállamokban, ahol tevékenykednek. Így a vállalkozások kevésbé vannak ösztönözve arra, hogy megfeleljenek az EUMSZ 101. és 102. cikkének. Az ebből eredő rossz hatékonyságú végrehajtás torzítja a versenyt a jogkövető vállalkozások kárára, és aláássa a belső piacba vetett fogyasztói bizalmat, különösen a digitális környezetben.
(7) A belső piacon működő vállalkozások számára egyenlőbb versenyfeltételeket biztosító és a fogyasztók számára az egyenlőtlen feltételeket csökkentő, valóban közös európai versenyjog-alkalmazási térség kialakítása érdekében meg kell határozni azokat a legszükségesebb függetlenségi garanciákat, megfelelő pénzügyi forrásokat, humán és technológiai erőforrásokat, valamint alapvető végrehajtási és bírságolási hatásköröket, amelyeket a nemzeti versenyhatóságok lehető leghatékonyabb működése érdekében biztosítani kell a versenyhatóságok számára az EUMSZ 101. és 102. cikkének, valamint a nemzeti versenyszabályoknak az EUMSZ 101. és 102. cikkével párhuzamos alkalmazásakor.
(8) Ezt az irányelvet helyénvaló az EUMSZ 103. cikke és 114. cikke alkotta kettős jogalapra helyezni. Ennek oka, hogy ez az irányelv nemcsak az EUMSZ 101. és 102. cikkének alkalmazására és a nemzeti versenyszabályok e cikkekkel párhuzamos alkalmazására terjed ki, hanem a nemzeti versenyhatóságok az EUMSZ 101. és 102. cikkének alkalmazását célzó eszközeinek és a számukra biztosított garanciáknak a hiányosságaira és korlátaira is, amelyek károsan hatnak úgy a versenyre, mint a belső piac megfelelő működésére.
(9) Az EUMSZ 101. és 102. cikkének egységes és hatékony nemzeti versenyhatósági alkalmazását biztosító legszükségesebb garanciák meghatározása nem érinti a tagállamok azon lehetőségét, hogy a nemzeti versenyhatóságok függetlenségét szavatoló szélesebb körű garanciákat és az e hatóságok végrehajtási és bírságolási hatáskörére vonatkozó részletesebb szabályokat tartsanak fenn vagy vezessenek be, valamint számukra több erőforrást biztosítsanak. A tagállamoknak különösen lehetőségük van arra, hogy az irányelvben előírt alapvető hatáskörökön túlmenően további hatásköröket biztosíthatnak a nemzeti versenyhatóságok számára azok hatékonyságának további fokozása érdekében.
(10) Ezzel szemben részletes szabályokra van szükség a titkos kartellek esetében az engedékenység megadásának feltételeivel kapcsolatban. A vállalkozások csak akkor fognak információkat szolgáltatni a titkos kartellekről, amelyekben részt vettek, ha kellő jogi garanciákkal rendelkeznek arra vonatkozóan, hogy mentesülnek a bírság alól. A tagállamokban alkalmazandó engedékenységi programok közötti jelentős különbségek jogi bizonytalanságot eredményeznek az esetleges engedékenységet kérelmezők számára, ami gyengítheti arra való hajlandóságukat, hogy kérelmezzék az engedékenységi eljárást. A jelentős különbségek azt is eredményezhetik, hogy valamely titkos kartell több tagja különböző tagállamok engedékenységi programjait próbálja kihasználni. Ha a tagállamok az ezen irányelv hatálya alá tartozó területen egyértelműbb és harmonizált engedékenységi szabályokat írhatnak elő vagy alkalmazhatnak, az nemcsak azt a célt szolgálja, hogy a kérelmezők számára ösztönzőket tartsunk fenn annak érdekében, hogy az Unióban a versenyjog érvényesítése a lehető leghatékonyabb legyen, hanem a belső piacon működő vállalkozások számára egyenlő versenyfeltételeket is garantál. Ez nem akadályozza meg a tagállamokat abban, hogy olyan engedékenységi programokat alkalmazzanak, amelyek nemcsak a titkos kartellekre vonatkoznak, hanem az EUMSZ 101. és 102. cikkébe, valamint az ezekkel egyenértékű nemzeti rendelkezésekbe ütköző egyéb jogsértésekre is.
(11) Ez az irányelv nem alkalmazandó a nemzeti jogszabályokra, amennyiben azok természetes személyekkel szemben büntetőjogi szankciók alkalmazását írják elő, kivéve az engedékenységi programoknak a természetes személyekkel szembeni szankciókkal való kölcsönhatására vonatkozó szabályokat.
(12) A nemzeti versenyhatóságra ruházott hatáskörök gyakorlása tekintetében megfelelő biztosítékoknak kell érvényesülniük, amelyeknek összhangban kell lenniük legalább az uniós jog általános elveivel és az Európai Unió Alapjogi Chartájával, az Európai Unió Bíróságának ítélkezési gyakorlatával összhangban, különösen az olyan eljárásokkal összefüggésben, amelyek szankciók kiszabását állapíthatják meg. Ezek a biztosítékok magukban foglalják a megfelelő ügyintézéshez való jogot és a vállalkozások védelemhez való jogának tiszteletben tartását, amelynek lényeges eleme a meghallgatáshoz való jog. Idetartozik különösen, hogy a nemzeti versenyhatóságnak a felek érdekeiket hátrányosan érintő határozat meghozatala előtt tájékoztatnia kell a feleket a velük szemben az EUMSZ 101. cikke vagy 102. cikke alapján felhozott előzetes kifogásokról, és a feleknek lehetőséget kell biztosítani arra, hogy az ilyen határozat meghozatala előtt ténylegesen kifejtsék álláspontjukat a kifogásokról. Következésképp elengedhetetlen, hogy a vizsgálat alatt álló felek legalább egy olyan kifogásközlést kapjanak, amely tartalmazza mindazokat a kifogásokat, amelyekre a nemzeti versenyhatóság a kötelezettségszegési eljárásra vonatkozó, az érintett vállalkozás érdekeit hátrányosan érintő végleges határozatát alapozni kívánja. Az EUMSZ 101. cikkének vagy 102. cikkének állítólagos megsértésével kapcsolatos előzetes kifogásról értesített felek számára biztosítani kell a jogot arra, hogy betekinthessenek a nemzeti versenyhatóság vonatkozó ügyirataiba annak érdekében, hogy hatékonyan gyakorolhassák védelemhez való jogukat. Ez nem sértheti a vállalkozások üzleti titkaik védeleméhez fűződő jogos érdekét, és nem terjedhet ki a nemzeti versenyhatóságok és a Bizottság bizalmas információira, belső dokumentumaira és egymás közti levelezésére. Továbbá az EUMSZ 101. és 102. cikkét érintő jogsértést megállapító, korrekciós intézkedést vagy bírságot előíró, illetve kötelezettségvállalásokat kötelezővé tevő, a nemzeti versenyhatóságok által hozott ▌határozatok címzettjei számára biztosítani kell a jogot az e határozatok bíróság előtti megtámadása révén érvényesíthető hatékony jogorvoslathoz, az Európai Unió Alapjogi Chartája 47. cikkének és az emberi jogok és alapvető szabadságok védelméről szóló európai egyezmény 6. cikkének megfelelően. A nemzeti versenyhatóság e végleges határozatait meg kell indokolni annak érdekében, hogy az ilyen határozatok címzettjei számára lehetővé tegyék a határozat indokainak megállapítását és a hatékony jogorvoslathoz való joguk gyakorlását. Továbbá a tagállamok – a megfelelő ügyintézéshez való joggal összhangban – biztosítják, hogy az EUMSZ 101. és 102. cikkének alkalmazása során a nemzeti versenyhatóságok az eljárásokat észszerű időkereten belül folytassák le. E biztosítékok kialakítása során egyensúlyt kell teremteni a vállalkozások alapvető jogainak tiszteletben tartása és az EUMSZ 101. és 102. cikke hatékony végrehajtásának biztosítására vonatkozó kötelezettség között.
(13) A nemzeti versenyhatóságok felhatalmazása arra, hogy pártatlanul és az európai versenyszabályok hatékony érvényesítésének közös érdekét szem előtt tartva alkalmazzák az EUMSZ 101. és 102. cikkét, lényeges eleme e szabályok hatékony és egységes alkalmazásának.
(14) Az EUMSZ 101. és 102. cikke hatékony és egységes alkalmazásának biztosítása érdekében meg kell erősíteni a nemzeti versenyhatóságok függetlenségét. Ennek érdekében a nemzeti jogban kifejezetten rendelkezni kell annak biztosítása céljából, hogy az EUMSZ 101. és 102. cikkének alkalmazása során a nemzeti versenyhatóság védve legyen a külső beavatkozással vagy a politikai nyomással szemben, amely veszélyeztetheti az elé kerülő ügyek független értékelését. Ebből a célból előre meg kell határozni a nemzeti versenyhatóság döntéshozó testületét alkotó tagok kinevezésére és felmentésének indokaira vonatkozó egyértelmű és átlátható szabályokat és eljárásokat, hogy ne merülhessen fel észszerű kétség az említett testület pártatlanságára és külső tényezőktől való befolyásolhatatlanságára vonatkozóan. Továbbá a nemzeti versenyhatóságok által kiszabott bírságokat e hatóságok pártatlanságát biztosítandó nem szabad közvetlenül e hatóságok finanszírozására felhasználni.
(15) A nemzeti versenyhatóság függetlenségének biztosítása érdekében a nemzeti versenyhatóság vezetőinek, döntéshozó testülete és személyzete tagjainak feddhetetleneknek kell lenniük, és tartózkodniuk kell a feladataik ellátásával összeegyeztethetetlen tevékenységektől. Ebből a célból a személyzet és a döntéshozó testület tagjainak alkalmazásuk és megbízatásuk időtartama alatt és ezt követően észszerű időtartamon belül tartózkodniuk kell bármely nem összeegyeztethető tevékenységtől, amely valamely konkrét ügyet illetően összeférhetetlenséghez vezethet. Ez továbbá azt is jelenti, hogy alkalmazásuk és megbízatásuk időtartama alatt feladataik ellátása során nem tarthatnak fenn érdekeltséget olyan vállalkozásokban vagy szervezetekben, amelyek az EUMSZ 101. vagy 102. cikkének alkalmazására irányuló, részvételükkel zajló eljárások alatt állnak, amennyiben ez veszélyeztetheti függetlenségüket az érintett ügy kezelése során. A személyzet és a döntéshozó testület tagjainak nyilatkozniuk kell minden olyan érdekeltségről vagy vagyoni eszközről, amely összeférhetetlenséghez vezethet feladataik ellátása során. Kötelezni kell őket arra, hogy a döntéshozó testületet, annak többi tagját, vagy – azon nemzeti versenyhatóságok esetében, ahol a döntéshozói hatáskörrel egyetlen személyt bíznak meg – a kinevezésre jogosult hatóságot tájékoztassák, amennyiben feladataik ellátása során olyan ügyben kell döntést hozniuk, amelyben pártatlanságukat potenciálisan csorbító érdekeltséggel rendelkeznek.
(15a) Minden nemzeti versenyhatóságnak magatartási kódexet kell közzétennie, amely – a szigorúbb nemzeti szabályok alkalmazásának sérelme nélkül – kiterjed legalább az összeférhetetlenség elkerülését célzó szabályokra, ezen belül a visszavonulási időszakra és a felkérések elfogadására vonatkozó szabályokra, valamint a személyes minőségben végzett tevékenységekre vonatkozó szabályokra.
(16) A nemzeti versenyhatóságok függetlensége nem zárja ki sem a bírósági felülvizsgálat, sem a parlamenti felügyelet lehetőségét, a tagállamok jogszabályaival összhangban. Az elszámoltathatósági követelmények szintén hozzájárulnak a nemzeti versenyhatóságok tevékenysége hitelességének és legitimitásának biztosításához. Az arányos elszámoltathatósági követelmények közé tartozik a nemzeti versenyhatóság tevékenységéről szóló időszakos jelentés nemzeti versenyhatóság általi közzététele valamely kormányzati vagy parlamenti szerv számára. Lehetőség van pénzügyi kiadásaik ellenőrzésére vagy nyomon követésére is, amennyiben ez nem befolyásolja függetlenségüket.
(17) A nemzeti versenyhatóságok számára lehetővé kell tenni, hogy meghatározzák az EUMSZ 101. és 102. cikkének érvényesítésével kapcsolatos eljárásaik prioritási sorrendjét abból a célból, hogy hatékonyan használhassák fel erőforrásaikat, és hogy a belső piaci versenyt torzító versenyellenes magatartás megelőzésére és megszüntetésére összpontosíthassanak. Ennek érdekében lehetővé kell tenni számukra a panaszok elutasítását azon az alapon, hogy azok nem képeznek prioritást, kivéve az érintett nemzeti hatóságoktól származó panaszok esetében, amennyiben mindez nem érinti a nemzeti versenyhatóságok erőforrásait. Ez nem érinti a nemzeti versenyhatóságok arra vonatkozó hatáskörét, hogy egyéb indokokkal, például a hatáskör hiányára való hivatkozással utasítsanak el panaszokat, vagy úgy határozzanak, hogy nincs alapja a részükről történő intézkedésnek. Elutasítás esetén a panaszosokat kellő időben, indokolás kíséretében tájékoztatni kell. Továbbá a hivatalosan benyújtott panaszok esetében az ilyen elutasítást hatékony jogorvoslathoz kell kötni. A nemzeti versenyhatóságoknak a végrehajtási eljárásaik prioritási sorrendjének meghatározására vonatkozó hatásköre nem érinti a tagállamok kormányainak azon jogát, hogy az EUMSZ 101. és 102. cikkének végrehajtására irányuló konkrét eljárásokhoz nem kapcsolódó általános politikai vagy prioritási iránymutatásokat bocsássanak ki a nemzeti versenyhatóságok számára.
(18) A nemzeti versenyhatóságoknak elegendő erőforrással kell rendelkezniük a szakképzett személyzet, a jogi és gazdasági szakértelem, a pénzügyi eszközök, valamint a technikai és technológiai felszerelés tekintetében annak biztosítása érdekében, hogy hatékonyan el tudják látni feladataikat az EUMSZ 101. és 102. cikkének alkalmazása során. Amennyiben a nemzeti jog szerinti kötelezettségeiket és hatásköreiket kiterjesztik, a forrásoknak továbbra is elegendőnek kell lenniük e feladatok ellátásához. A nemzeti versenyhatóságok függetlenségét fokozni kell, lehetővé téve számukra, hogy feladataik ellátása céljából önállóan döntsenek a költségvetési előirányzatok felhasználásáról, a nemzeti költségvetési szabályok és eljárások sérelme nélkül.
(18a) Ezen irányelv végrehajtása hatékony nyomon követésének biztosítása érdekében a tagállamok biztosítják, hogy a nemzeti versenyhatóságok nyilvánosan hozzáférhető időszakos jelentéseket nyújtsanak be tevékenységükről és erőforrásaikról valamely kormányzati vagy parlamenti szerv számára. Ezeknek a jelentéseknek információkat kell tartalmazniuk a döntéshozó testület tagjainak kinevezéséről és felmentéséről, az adott évben előirányzott források összegéről, valamint az ezen összegben az előző évekhez képest bekövetkező bármely változásról. A jelentéseket uniós szintre kell megküldeni.
(19) A nemzeti versenyhatóságok számára az EUMSZ 101. és 102. cikkének hatékony végrehajtása érdekében elő kell írni a közös vizsgálati és döntéshozatali hatáskörök minimális halmazát.
(20) A nemzeti versenyhatóságokat fel kell hatalmazni arra, hogy hatékony vizsgálati hatáskörrel rendelkezzenek az EUMSZ 101. cikke által tiltott bármilyen megállapodás, döntés vagy összehangolt magatartás felderítésére vagy az EUMSZ 102. cikke által tiltott erőfölénnyel való visszaélés felderítésére az eljárás bármely szakaszában.
(21) A nemzeti közigazgatási versenyhatóságok vizsgálati hatásköreinek alkalmasnak kell lenniük a digitális környezet jelentette végrehajtási kihívások kezelésére, és lehetővé kell tenniük a nemzeti versenyhatóságok számára, hogy a vállalkozásra vagy a vizsgálati intézkedés hatálya alá tartozó vállalkozások társulására vonatkozó minden információt digitális formában szerezzenek be, beleértve a forenzikus eszközökkel megszerzett adatokat is, függetlenül attól, hogy azokat milyen adathordozón (laptop, mobiltelefon és egyéb mobil eszközök és felhőalapú tárhelyek stb.) tárolják.
(22) A nemzeti közigazgatási versenyhatóságokat fel kell hatalmazni az EUMSZ 101. és 102. cikkének alkalmazására irányuló eljárás tárgyát képező vállalkozások és vállalkozások társulásai, valamint az ilyen eljárások szempontjából jelentőséggel bíró információkat esetleg birtokló más piaci szereplők helyiségeinek helyszíni vizsgálatára. A nemzeti közigazgatási versenyhatóságoknak képesnek kell lenniük ilyen helyszíni vizsgálatok elvégzésére, amennyiben az EUMSZ 101. vagy 102. cikke megsértése legalább észszerűen gyanítható. Ez az irányelv nem akadályozza meg a tagállamokat abban, hogy az ilyen vizsgálatokhoz nemzeti igazságügyi hatóság előzetes engedélyét kérjék.
(23) A hatékonyság érdekében a nemzeti közigazgatási versenyhatóságok helyszíni vizsgálat végzésére vonatkozó hatáskörének lehetővé kell tennie számukra az olyan információkhoz való hozzáférést, amelyek a vizsgálat hatálya alá tartozó vállalkozás, vállalkozások társulása vagy személy számára hozzáférhetők, és amelyek a vizsgálat hatálya alá tartozó vállalkozással kapcsolatosak.
(24) Az ellenőrzések szükségtelen elhúzódásának minimalizálása érdekében a nemzeti közigazgatási versenyhatóságoknak hatáskörrel kell rendelkezniük arra, hogy a hatóság telephelyén vagy más kijelölt helyszínen folytassák a vizsgált vállalkozás vagy vállalkozások társulása üzleti tevékenységével kapcsolatos könyvek és nyilvántartások másolatainak vagy kivonatainak átvizsgálását.
(25) A tapasztalatok azt mutatják, hogy – különösen a rugalmas munkafeltételek térnyerése közepette – a vállalkozások nyilvántartásait esetenként a vállalkozás igazgatóinak vagy a vállalkozás egyéb alkalmazottainak otthonában tartják. A helyszíni vizsgálatok hatékonyságának biztosítása érdekében a nemzeti közigazgatási versenyhatóságoknak hatáskörrel kell rendelkezniük arra, hogy belépjenek bármely helyiségbe, beleértve a magánlakásokat is, amennyiben észszerű gyanú merül fel arra vonatkozóan, hogy ott olyan üzleti nyilvántartásokat tartanak, amelyek lényeges szerepet játszhatnak az EUMSZ 101. vagy 102. cikke ▌megsértésének bizonyításában. E jogkör gyakorlásához igazságügyi hatóság előzetes engedélye szükséges. Ez nem érinti a tagállamok azon lehetőségét, hogy kivételesen sürgős esetben a nemzeti igazságügyi hatóság feladatkörét igazságügyi hatóságként eljáró nemzeti közigazgatási versenyhatóságra ruházzák át.
(26) A nemzeti versenyhatóságoknak hatékony hatáskörökkel kell rendelkezniük arra, hogy az EUMSZ 101. cikke által tiltott bármely megállapodás, döntés vagy összehangolt magatartás vagy az EUMSZ 102. cikke által tiltott bármely visszaélés felderítéséhez szükséges információ kiszolgáltatását előírják. Ennek magában kell foglalnia a digitális formában tárolt információk – beleértve az e-maileket és az azonnali üzenetküldési rendszerek üzeneteit is – lekéréséhez való jogot, amely független attól, hogy az információt hol – felhőben vagy szervereken – tárolják, feltéve, hogy az az információkérés címzettje számára hozzáférhető. Ez a jog nem eredményezhet olyan kötelezettséget a vállalkozás számára, amely a vizsgálat követelményeihez képest aránytalan, például nem eredményez indokolatlan költségeket vagy erőfeszítéseket a vállalkozás részéről. Habár a jogsértések felderítése szempontjából alapvető fontosságú az információkérés joga, ezeknek a kéréseknek az információk megfelelő körére kell kiterjedniük. Ezek az információkérések nem kötelezhetik a vállalkozást arra, hogy beismerje a jogsértést, ezt a nemzeti versenyhatóságoknak kell bizonyítaniuk. A tapasztalatok azt mutatják, hogy a harmadik felek, például a piacon jelen lévő versenytársak, vevők és fogyasztók által önkéntes alapon benyújtott információk szintén a jól tájékozott és határozott végrehajtást elősegítő, értékes információforrást jelenthetnek, amit a nemzeti versenyhatóságoknak ösztönözniük kell.
(27) A nemzeti versenyhatóságoknak hatékony eszközökkel – amelyek arányosak az elkövetett jogsértéssel és szükségesek a jogsértés megszüntetéséhez – kell rendelkezniük ahhoz, hogy arányos szerkezeti és magatartási jogorvoslati intézkedések bevezetésével helyreállíthassák a piaci versenyt.
(27a) Az ideiglenes intézkedés fontos eszköz lehet annak biztosításában, hogy folyamatban lévő vizsgálat során a vizsgált kötelezettségszegés ne okozzon súlyos és helyrehozhatatlan károkat a versenyben, és vezessen ezáltal olyan piaci fejleményekhez, amelyeket nagyon nehezen lehet visszafordítani az eljárások végén a nemzeti versenyhatóságok által hozott bármilyen határozattal. A versenyt érintő helyrehozhatatlan károk megelőzése érdekében lehetővé kell tenni a nemzeti versenyhatóságok számára, hogy ideiglenes intézkedéseket hozzanak. Ez az irányelv nem akadályozza meg azonban a nemzeti versenyhatóságokat abban, hogy egyéb megfelelő esetben ideiglenes intézkedéseket hozzanak. Az ideiglenes intézkedéseket elrendelő határozat csak egy meghatározott időszakra érvényes, vagy a nemzeti versenyhatóság által indított eljárás befejezéséig, vagy olyan rögzített időtartamra, amely meghosszabbítható, amennyiben szükséges és helyénvaló. A tagállamok biztosítják, hogy az ilyen intézkedések megfelelőségét gyorsított fellebbezési eljárások keretében felül lehessen vizsgálni. Annak érdekében, hogy a versenyhatóságok reagálni tudjanak a gyorsan változó piacok fejleményeire, a Bizottságnak fel kell térképeznie a 101. és 102. cikk alkalmazására irányuló, a versenyhatóságok előtt folyó eljárások felgyorsítására vagy az ideiglenes intézkedések elfogadásának egyszerűsítésére vonatkozóan rendelkezésre álló lehetőségeket. A Bizottságnak tanulmányt kell készítenie, és az eredményeket 2020 végéig ismertetnie kell az Európai Parlamenttel és a Tanáccsal, és adott esetben erre vonatkozóan jogalkotási javaslatot kell benyújtania. Ezenkívül a tagállamoknak biztosítaniuk kell az ahhoz szükséges feltételeket, hogy a nemzeti versenyhatóságok a gyakorlatban is hozhassanak ideiglenes intézkedéseket.
(28) Lehetővé kell tenni, hogy amennyiben esetlegesen valamely megállapodás vagy gyakorlat tiltásához vezető eljárás során a vállalkozások vagy vállalkozások társulásai olyan kötelezettségvállalásokat tesznek a nemzeti versenyhatóság felé, amelyek e hatóságok aggályait eloszlatják, akkor a nemzeti versenyhatóságok olyan határozatokat fogadjanak el, amelyek e kötelezettségvállalásokat az érintett vállalkozásokra nézve kötelező erővel bíró és az érintett vállalkozásokkal szemben érvényesíthető kötelezettségvállalásokká teszik. Elvileg az ilyen kötelezettségvállalási határozatok nem megfelelőek a titkos kartellek esetén, amelyek tekintetében a nemzeti versenyhatóságoknak bírságot kell kiszabniuk. A kötelezettségvállalási határozatoknak meg kell állapítaniuk, hogy a nemzeti versenyhatóságoknak a továbbiakban nincs okuk intézkedést hozni, ugyanakkor nem tartalmazhatnak következtetést arra vonatkozóan, hogy megsértették-e az EUMSZ 101. vagy az EUMSZ 102. cikkét. A kötelezettségvállalási határozatok nem érintik a tagállamok versenyhatóságainak és bíróságainak arra vonatkozó hatásköreit, hogy valamely ügyben megállapítsák a jogsértés elkövetését, és határozatot hozzanak. Ezenkívül a kötelezettségvállalások vállalkozások általi teljesítésének nyomon követésére és a teljesítés elmulasztása esetén szankciók kiszabására irányuló hatékony módszerek eredményes eszköznek bizonyultak a versenyhatóságok számára. Azokban az esetekben, amikor lényeges változás történt a kötelezettségvállalási határozat alapjául szolgáló tényekben, vagy egy vállalkozás a kötelezettségvállalásaival ellentétes módon jár el, vagy a kötelezettségvállalási határozat a felek által benyújtott hiányos, helytelen vagy félrevezető információkon alapult, a nemzeti versenyhatóságoknak hatékony eszközökkel kell rendelkezniük az eljárások újbóli megnyitására.
(29) Az EUMSZ 101. és 102. cikke hatékony és egységes végrehajtásának biztosítása érdekében a nemzeti versenyhatóságoknak hatáskörrel kell rendelkezniük arra, hogy hatékony, arányos és visszatartó erejű bírságokat szabjanak ki vállalkozásokra vagy vállalkozások társulásaira a 101. vagy 102. cikk megsértése esetén, akár közvetlenül maguk közigazgatási eljárásban, akár a bírság nem büntetőjogi bírósági eljárásban történő kiszabását kérve. Ez nem érinti a tagállamok azon nemzeti jogszabályait, amelyek az EUMSZ 101. és az 102. cikk megsértése esetére a szankciók bíróság által lefolytatott büntetőeljárás keretében történő kiszabásáról rendelkeznek.
(30) Annak biztosítása érdekében, hogy a vállalkozások és a vállalkozások társulásai betartsák a nemzeti versenyhatóságok vizsgálati és döntéshozatali hatáskörében elrendelt intézkedéseket, a nemzeti közigazgatási versenyhatóságok számára lehetővé kell tenni, hogy a szabályok betartása és az intézkedések betartásának kikényszerítése érdekében hatékony bírságokat és kényszerítő bírságokat szabjanak ki akár közvetlenül maguk közigazgatási eljárásban, akár a bírság nem büntetőjogi bírósági eljárásban történő kiszabását kérve. Ez nem érinti a tagállamok azon nemzeti jogszabályait, amelyek az ilyen bírságok bíróság által lefolytatott büntetőeljárás keretében történő kiszabásáról rendelkeznek. Ezenkívül ez az irányelv nem érinti sem a bizonyítékok minőségére vonatkozó nemzeti szabályokat, sem a nemzeti versenyhatóságoknak az adott ügy tényállásának meghatározására vonatkozó kötelezettségeit, feltéve, hogy az ilyen szabályok és kötelezettségek összeegyeztethetők az uniós jog általános elveivel. A bírságokat és a kényszerítő bírságokat az érintett vállalkozások és vállalkozások társulásai teljes forgalmának arányában kell meghatározni.
(31) Az EUMSZ 101. és 102. cikke hatékony és egységes alkalmazásának biztosítása érdekében az EUMSZ 101. és 102. cikkében foglalt vállalkozás fogalmát az Európai Unió Bíróságának ítélkezési gyakorlatával összhangban olyan gazdasági egységet jelölő fogalomként kell alkalmazni, amely akár több jogi vagy természetes személyt is magában foglalhat. Ennek megfelelően a nemzeti versenyhatóságoknak képesnek kell lenniük arra, hogy a vállalkozás fogalmának alkalmazásával egy leányvállalat magatartásáért anyavállalatának felelősségét állapítsák meg, és az anyavállalattal szemben szabjanak ki bírságot, amennyiben az anyavállalat és leányvállalata egyetlen gazdasági egységet alkot. Annak megakadályozása érdekében, hogy a vállalkozások jogi vagy szervezeti változtatás révén bújjanak ki az EUMSZ 101. és 102. cikkének megsértése esetén kiszabott bírságok alól, a nemzeti versenyhatóságok számára lehetővé kell tenni, hogy az Európai Unió Bíróságának ítélkezési gyakorlatával összhangban az EUMSZ 101. és 102. cikkének megsértéséért a vállalkozás jogutódjainak vagy gazdasági utódjainak felelősségét állapítsák meg, és ezekre szabjanak ki bírságot.
(32) Annak biztosítása érdekében, hogy az EUMSZ 101. és 102. cikkének megsértése miatt kiszabott bírságok a jogsértés gazdasági jelentőségét tükrözzék, a nemzeti versenyhatóságoknak figyelembe kell venniük a jogsértés súlyát. A nemzeti versenyhatóságok számára lehetővé kell tenni azt is, hogy a jogsértés időtartamával arányos bírságokat határozzanak meg. Ezeket a tényezőket az Európai Unió Bíróságának ítélkezési gyakorlatával összhangban kell értékelni. A jogsértés súlyának értékelését illetően az Európai Unió Bírósága megállapította, hogy figyelembe kell venni az ügy körülményeit, a jogsértés kontextusát és a bírságok visszatartó erejét. Az értékelés részét képezheti a jogsértés tárgyát képező áruk és szolgáltatások forgalma, valamint a vállalkozás mérete és gazdasági ereje – például ha korlátozott termékportfólióval rendelkező kis- és középvállalkozásról van szó –, mivel ezek tükrözik a vállalkozás piaci befolyását. Az továbbá, hogy ugyanaz az elkövető ismételt jogsértést követett el, bizonyítja az ilyen jogsértések elkövetésére való hajlandóságát, és így rendkívül fontos jele a szóban forgó magatartás súlyának és ennek megfelelően annak, hogy a hatékony visszatartó erő érdekében szigorúbb büntetést kell alkalmazni. A kiszabandó bírság meghatározásakor a nemzeti versenyhatóságnak figyelembe kell vennie a vállalkozás által eladott azon áruk és szolgáltatások értékét, amelyeket a jogsértés közvetlenül vagy közvetve érint. Hasonlóképpen, a nemzeti versenyhatóságnak jogosultnak kell lennie arra, hogy növelje a bírság összegét olyan vállalkozás vagy vállalkozások társulása esetében, amely ugyanazt a jogsértést folytatja, illetve hasonló jogsértést követ el azt követően, hogy a Bizottság vagy valamely nemzeti versenyhatóság határozatot hozott arról, hogy a vállalkozás vagy a vállalkozások társulása megsértette az EUMSZ 101. vagy 102. cikkét. Továbbá a nemzeti versenyhatóságoknak figyelembe kell venniük az érintett vállalkozás gazdasági életképességét és a 2014/104/EU európai parlamenti és tanácsi irányelv(4) 18. cikkének (3) bekezdésével összhangban a konszenzusos vitarendezés eredményeképpen fizetett kártérítést.
(33) A tapasztalat azt mutatja, hogy a vállalkozások társulásai rendszeresen szerepet játszanak a versenyjog megsértésében, és a nemzeti versenyhatóságok számára lehetővé kell tenni, hogy az ilyen társulásokat hatékonyan bírságolják. Vállalkozások társulásaival szemben indított olyan eljárásban, amelyben a jogsértés a társulás tagjainak tevékenységére vonatkozik, a jogsértés súlyának a bírság összegének megállapítása céljából történő értékelése során a jogsértés által közvetlenül vagy közvetve érintett azon áruk és szolgáltatások összértékét kell figyelembe venni, amelyet a társulást alkotó vállalkozások értékesítettek. A vállalkozások társulásaira az általuk elkövetett jogsértésekért kiszabott bírságok hatékony beszedésének biztosítása érdekében meg kell határozni azokat a feltételeket, amelyek mellett a nemzeti versenyhatóság követelheti a bírság megfizetését a társulás tagjaitól, amennyiben a társulás nem fizetőképes. Ennek során a nemzeti versenyhatóságnak tekintetbe kell vennie a társuláshoz tartozó vállalkozások viszonylagos méretét és különösen a kis- és középvállalkozások helyzetét. A bírságnak a társulás egy vagy több tagja által történő megfizetése nem sérti a nemzeti jogszabályoknak azokat a szabályait, amelyek lehetővé teszik, hogy a megfizetett összeget a társulás többi tagjával megtéríttessék.
(34) A bírságok visszatartó ereje Európa-szerte jelentősen eltér, és egyes tagállamokban a kiszabható bírság maximális összege nagyon alacsony. Annak érdekében, hogy a nemzeti versenyhatóságok visszatartó erejű bírságokat határozzanak meg, a bírság maximális összegét az érintett vállalkozás teljes világméretű forgalmának legalább 10 %-ában kell megállapítani. Ez nem akadályozhatja meg a tagállamokat abban, hogy ennél magasabb maximális bírságot tartsanak fenn vagy vezessenek be.
(35) Az engedékenységi programok a titkos kartellek felderítésének kulcsfontosságú eszközei, így hozzájárulnak a legsúlyosabb versenyjogi jogsértések hatékony büntetőeljárás alá vonásához és szankcionálásához. Jelenleg azonban jelentős eltérések mutatkoznak a tagállamokban alkalmazandó engedékenységi programok között. Ezek az eltérések jogbizonytalanságot teremtenek a jogsértő vállalkozások számára azon feltételek tekintetében, amelyek alapján engedékenységért folyamodhatnak, valamint a vonatkozó engedékenységi program(ok) szerinti mentességi státuszukkal kapcsolatban. Ez a bizonytalanság gyengítheti azokat a tényezőket, amelyek az engedékenység iránti kérelem lehetséges benyújtóit a kérelem benyújtására ösztönöznék. Ez pedig a versenyjogi szabályok kevésbé hatékony érvényesítését eredményezheti az Unióban, mivel kevesebb titkos kartellra derül fény.
(36) A tagállami szintű engedékenységi programok közötti eltérések emellett veszélyeztetik a belső piacon működő vállalkozások egyenlő versenyfeltételeit is. Ezért helyénvaló a jogbiztonság növelése ezen különbségek azáltal történő csökkentése révén, hogy valamennyi nemzeti versenyhatóságnak biztosítják azt, hogy azonos feltételek mellett legyen módja mentesség nyújtására vagy a bírságok csökkentésére és nem végleges előzetes kérelmek befogadására. A vállalkozások még magasabb fokú belső piaci jogbiztonságának biztosítása és az engedékenységi programok vonzerejének Unión belüli fokozása érdekében, a tagállamoknak további erőfeszítéseket kell tenniük engedékenységi feltételeik összehangolására.
(37) A nemzeti versenyhatóságoknak bizonyos feltételek teljesülése esetén bírságok alóli mentességet kell biztosítaniuk a vállalkozások számára, illetve csökkenteniük kell a bírságok összegét. Akkor tekinthető úgy, hogy a vállalkozások valamely titkos kartell tekintetében olyan bizonyítékot bocsátottak a nemzeti versenyhatóság rendelkezésére, amely lehetővé teszi az EUMSZ 101. cikk megsértésének megállapítását, ha a nemzeti versenyhatóságnak – az említett bizonyítéknak a vállalkozás által történő benyújtása idején – nem állt rendelkezésére elegendő bizonyíték az EUMSZ 101. cikk megsértésének megállapításához.
(38) A kérelmezők számára lehetővé kell tenni, hogy az engedékenység iránti kérelmet írásban, vagy indokolt esetben más olyan formában nyújtsák be, amely nem eredményezi a kérelmező birtokában, megőrzése vagy ellenőrzése alatt lévő dokumentumok, információk vagy egyéb anyagok előállítását. Ennek érdekében a nemzeti versenyhatóságoknak olyan rendszerekkel kell rendelkezniük, amelyek lehetővé teszik számukra a szóban tett, vagy más módon, például digitálisan benyújtott engedékenységi nyilatkozatok elfogadását is. Ezenkívül az adminisztratív terhek és a több kérelem kapcsán az idő tekintetében fennálló egyéb jelentős terhek csökkentése érdekében lehetővé kell tenni a kérelmezők számára, hogy az engedékenység iránti kérelmeket nemcsak az érintett nemzeti versenyhatóság hivatalos nyelvén, hanem az Unió bármely egyéb munkanyelvén is benyújthassák.
(39) A Bizottság és a nemzeti versenyhatóságok által az EUMSZ 101. és 102. cikkének végrehajtása tekintetében gyakorolt megosztott hatáskörökre tekintettel kulcsfontosságú egy zökkenőmentesen működő nem végleges előzetes kérelmi rendszer megléte. Azon kérelmezők számára, akik egy állítólagos titkos kartellal kapcsolatban engedékenységért folyamodtak az Európai Bizottsághoz, lehetővé kell tenni, hogy ugyanazon kartellal kapcsolatban nem végleges előzetes kérelmeket nyújtsanak be az általuk megfelelőnek ítélt nemzeti versenyhatóságokhoz. A nemzeti versenyhatóságoknak be kell fogadniuk azokat a nem végleges előzetes kérelmeket, amelyek tartalmazzák az állítólagos kartellal kapcsolatos alapvetőbb információkat, és csak azt követően kérhetnek további információt ezen a minimális szinten felül, miután úgy határoztak, hogy intézkedni kívánnak az ügyben. A kérelmező kötelessége azonban, hogy a Bizottsághoz benyújtott engedékenység iránti kérelem hatókörének változása esetén tájékoztassa azt a nemzeti versenyhatóságot, amelyhez a nem végleges előzetes kérelmet benyújtotta. A nemzeti versenyhatóságoknak az átvétel dátumát és időpontját tartalmazó elismervényt kell kiadniuk a kérelmezők számára, továbbá tájékoztatniuk kell a kérelmezőt arról, hogy ugyanazon kartell tekintetében kaptak-e már korábban nem végleges előzetes kérelmet vagy teljes körű engedékenység iránti kérelmet, kivéve, ha ez hátrányosan érintené a vizsgálat integritását. Miután a Bizottság úgy határozott, hogy az ügyben sem teljeskörűen, sem pedig részlegesen nem kíván eljárni, lehetőséget kell biztosítani a kérelmezők számára, hogy teljes körű engedékenység iránti kérelmet nyújtsanak be ahhoz a nemzeti versenyhatóságokhoz, amelyhez nem végleges előzetes kérelmet nyújtottak be.
(40) Az azt illető jogbizonytalanság, hogy a vállalkozás alkalmazottai védve vannak-e az egyéni szankciókkal szemben, meggátolhatja, hogy a potenciális kérelmezők engedékenység iránti kérelmet nyújtsanak be. A versenyhatóságokhoz a bírságok alóli mentesség iránti kérelmet benyújtó vállalkozások jelenlegi és volt alkalmazottai, valamint vezetői számára ezért védelmet kell biztosítani az olyan szankciókkal szemben, amelyeket a hatóságok a kérelem tárgyát képező titkos kartellban való részvételük miatt állapítanak meg. Az ilyen védelmet attól kell függővé tenni, hogy a szóban forgó alkalmazottak és vezetők ▌együttműködnek-e aktívan az érintett nemzeti versenyhatóságokkal, valamint attól, hogy a mentességi kérelem benyújtására a büntetőeljárás megindítását megelőzően került-e sor.
(41) Az EUMSZ 101. és 102. cikkének alkalmazására vonatkozó párhuzamos hatáskörök rendszerében a nemzeti versenyhatóságok egymás közötti és a Bizottsággal való szoros együttműködésére van szükség. Különösen amikor egy nemzeti versenyhatóság egy másik nemzeti versenyhatóság nevében végez vizsgálatot az 1/2003/EK tanácsi rendelet 22. cikkének (1) bekezdése értelmében, lehetővé kell tenni a megkereső hatóság tisztviselőinek jelenlétét és közreműködését, hogy a további források, ismeretek és technikai szakértelem biztosításával növelhető legyen az ilyen vizsgálatok hatékonysága.
(42) Hasonlóképpen meg kell állapodni arról, hogy a nemzeti versenyhatóságok kölcsönös segítségnyújtás iránti kérelmet nyújthassanak be az előzetes kifogásokról és határozatokról szóló értesítés, valamint a bírságokat vagy kényszerítő bírságokat megállapító határozatok végrehajtása vonatkozásában, amennyiben az érintett vállalkozás nem rendelkezik jogi jelenléttel az adott nemzeti versenyhatóság területén. Ez biztosítaná az EUMSZ 101. és 102. cikkének hatékony érvényesítését, és hozzájárulna a belső piac megfelelő működéséhez. Annak biztosítására, hogy a nemzeti versenyhatóságok a kölcsönös segítségnyújtás iránti kérelem benyújtása előtt észszerű módon kísérletet tegyenek a bírságokat vagy kényszerítő bírságokat megállapító határozatok végrehajtására, a megkeresett hatóságok számára elő kell írni, hogy az ilyen határozatokat akkor kell végrehajtani, amennyiben az érintett vállalkozás nem rendelkezik jogi jelenléttel vagy szemmel láthatóan nincs megfelelő eszközfedezete a kölcsönös segítségnyújtást kérelmező nemzeti versenyhatóság székhelye szerinti tagállamban. Annak érdekében, hogy a nemzeti versenyhatóságok elegendő forrást szenteljenek a kölcsönös segítségnyújtás iránti kérelmekre és az ilyen segítségnyújtás ösztönzésben részesüljön, a felkért hatóságok számára lehetőséget kell biztosítani a felmerült költségek megtérítésére.
(43) Az EUMSZ 101. és 102. cikke nemzeti versenyhatóságok által történő hatékony érvényesítésének biztosításához működőképes szabályokat kell meghatározni az elévülési idők felfüggesztésére. Biztosítani kell különösen azt, hogy az Európai Versenyhatóságok Hálózatán belüli párhuzamos hatáskörök rendszerében a nemzeti elévülési idők felfüggesztésre kerüljenek arra az időtartamra, ameddig egy másik tagállam nemzeti versenyhatósága vagy a Bizottság előtt eljárás van folyamatban. Ez nem akadályozhatja meg a tagállamokat abszolút elévülési idők fenntartásában vagy bevezetésében, feltéve, hogy az ilyen abszolút időtartamok nem lehetetlenítik el vagy teszik rendkívül nehézzé az EUMSZ 101. és 102. cikkének hatékony végrehajtását.
(44) Annak biztosítása érdekében, hogy az eseteket hatékonyan és eredményesen bírálják el az Európai Versenyhatóságok Hálózatán belül, azon tagállamokban, amelyekben az EUMSZ 101. vagy 102. cikkének megsértésével kapcsolatos ügyek kivizsgálására a nemzeti közigazgatási versenyhatóság, míg a jogsértést megállapító és/vagy a bírságot megállapító határozat elfogadására a nemzeti igazságügyi versenyhatóság rendelkezik illetékességgel, a nemzeti közigazgatási versenyhatóságoknak képesnek kell lenniük arra, hogy közvetlenül forduljanak a keresettel a nemzeti igazságügyi versenyhatóság elé. Ezen túlmenően, amennyiben a nemzeti bíróságok az EUMSZ 101. vagy 102. cikkét alkalmazó nemzeti versenyhatóságok végrehajtási határozatai ellen indított eljárásokban felülvizsgálati bíróságként járnak el, a nemzeti közigazgatási versenyhatóságoknak jogukban kell állnia, hogy az eljárásban ügyészként vagy alperesként részt vehessenek, és az eljárásban részt vevő ilyen féllel azonos jogok illessék meg őket.
(45) Annak a kockázata, hogy az önvádat tartalmazó anyagokat azon vizsgálat keretén kívül hozzák nyilvánosságra, amelynek céljára rendelkezésre bocsátották, gyengítheti azokat az ösztönzőket, amelyek alapján a potenciális engedékenységi kérelmezők együttműködnének a versenyhatóságokkal. Következésképpen – függetlenül attól, hogy milyen formában nyújtják be az engedékenységi nyilatkozatokat – az engedékenységi nyilatkozatokban szereplő és az iratbetekintés révén szerzett információk csak akkor használhatók fel, ha ez szükséges a tagállamok bíróságai előtt folyó eljárásokban a védelemhez való jog gyakorlásához bizonyos, ahhoz az esethez közvetlenül kapcsolódó, nagyon korlátozott esetekben, amelyben az iratbetekintést biztosították. Ez nem akadályozhatja meg a versenyhatóságokat abban, hogy határozataikat – az alkalmazandó uniós vagy nemzeti joggal összhangban – közzétegyék.
(46) A bizonyítékok fontos szerepet játszanak az EUMSZ 101. és 102. cikkének érvényesítésében. A nemzeti versenyhatóságoknak képeseknek kell lenniük arra, hogy figyelembe vegyék a releváns ellenőrzési bizonyítékokat, függetlenül attól, hogy azok írásban, szóban vagy kép- vagy hangfelvétel formájában készültek el, ideértve a jogi vagy természetes személyek által készített rejtett felvételeket is, amennyiben ezek nem egyedüli bizonyítékok. Mindez nem érinti a meghallgatáshoz való jogot.
(47) Az Európai Versenyhatóságok Hálózatán belüli szoros együttműködés megerősítése érdekében a Bizottságnak a vonatkozó titoktartási, adatvédelmi és adatbiztonsági előírásoknak megfelelően központi információs rendszert (Európai Versenyhatóságok Információs Rendszere) kell fenntartania, fejlesztenie, működtetnie és támogatnia, illetve a rendszer számára tárhelyet kell szolgáltatnia. Az Európai Versenyhatóságok Hálózata a hatékony és eredményes működés érdekében az interoperabilitáson alapul, Az Unió általános költségvetésének tartalmaznia kell a központi információs rendszer karbantartásának, fejlesztésének, tárhelyszolgáltatásának, felhasználói támogatásának és működtetésének költségeit, valamint az Európai Versenyhatóságok Hálózatának működésével kapcsolatos egyéb igazgatási költségeket, különösen az ülések megszervezésével kapcsolatos költségeket. g az Európai Versenyhatóságok Információs Rendszerére vonatkozó költségeket a tervek szerint az európai közigazgatások közötti átjárhatósági megoldásokról és közös keretekről szóló program (ISA2 program) fedezi, figyelemmel a program rendelkezésére álló erőforrásokra, valamint a program támogathatósági és rangsorolási kritériumaira.
(48) Mivel ezen irányelv céljait – nevezetesen annak biztosítását, hogy a nemzeti versenyhatóságok rendelkezzenek a függetlenséghez szükséges garanciákkal, az EUMSZ 101. és 102. cikkének, és ezzel párhuzamosan a nemzeti versenyjognak a hatékony érvényesítéséhez szükséges erőforrásokkal, végrehajtási és bírságolási hatáskörökkel, továbbá a belső piac és az Európai Versenyhatóságok Hálózata hatékony működésének biztosítását – a tagállamok önmagukban nem tudják kielégítően megvalósítani, és ez a célkitűzés – az EUMSZ 101. és 102. cikke érvényesítésének szükséges hatékonysága és egységessége miatt – önmagában az Unió által – különösen a területi hatályra tekintettel – jobban megvalósítható, az Unió intézkedéseket hozhat az Európai Unióról szóló szerződés 5. cikkében foglalt szubszidiaritás elvének megfelelően. Az említett cikkben foglalt arányosság elvének megfelelően ez az irányelv nem lépi túl a cél eléréséhez szükséges mértéket.
(49) A tagállamoknak és a Bizottságnak a magyarázó dokumentumokról szóló, 2011. szeptember 28-i együttes politikai nyilatkozatával(5) összhangban a tagállamok vállalták, hogy az átültető intézkedéseikről szóló értesítéshez indokolt esetben egy vagy több olyan dokumentumot mellékelnek, amely megmagyarázza az irányelv elemei és az azt átültető nemzeti jogi eszközök megfelelő részei közötti kapcsolatot. Ezen irányelv tekintetében a jogalkotó az ilyen dokumentumok megküldését indokoltnak tekinti,
(1) Ez az irányelv szabályokat határoz meg annak biztosítása érdekében, hogy a nemzeti versenyhatóságok rendelkezzenek a függetlenséghez szükséges garanciákkal, az EUMSZ 101. és 102. cikkének hatékony érvényesítéséhez szükséges erőforrásokkal, végrehajtási és bírságolási hatáskörökkel annak érdekében, hogy ne torzuljon a belső piaci verseny, a fogyasztók és vállalkozások, különösen a kis- és középvállalkozások, pedig ne szenvedjenek hátrányt olyan nemzeti jogszabályok és intézkedések miatt, amelyek megakadályozzák a nemzeti versenyhatóságokat a hatékony jogalkalmazásban. Az irányelv hatálya az EUMSZ 101. és 102. cikkének, valamint az EUMSZ 101. és 102. cikkével párhuzamosan alkalmazott nemzeti versenyjogi rendelkezéseknek egyazon ügyre történő alkalmazására terjed ki, a 29. cikk (2) bekezdésének kivételével, amely a nemzeti versenyjog kizárólagos alkalmazására is kiterjed.
(2) Ez az irányelv szabályokat vezet be a kölcsönös segítségnyújtás tekintetében annak érdekében, hogy biztosítsa a belső piac és az Európai Versenyhatóságok Hálózatán belüli szoros együttműködés rendszerének zavartalan működését.
1. „nemzeti versenyhatóság”: az EUMSZ 101. és 102. cikkének alkalmazásáért felelős, az 1/2003/EK rendelet 35. cikkének megfelelően valamely tagállam által kijelölt hatóság. A tagállamok kijelölhetnek egy vagy több közigazgatási hatóságot („nemzeti közigazgatási versenyhatóság”), valamint igazságügyi hatóságot („nemzeti igazságügyi versenyhatóság”) e feladatok ellátására;
2. „versenyhatóság”: a nemzeti versenyhatóság vagy a Bizottság, vagy – a szövegkörnyezettől függően – mindkettő;
3. „Európai Versenyhatóságok Hálózata”: a közigazgatási szerveknek a nemzeti versenyhatóságok és a Bizottság alkotta hálózata, amely fórumot biztosít az EUMSZ 101. és 102. cikkének alkalmazásával és érvényesítésével kapcsolatos vitához és együttműködéshez;
4. „nemzeti versenyjogi rendelkezések”: a nemzeti jog azon rendelkezései, amelyek döntően ugyanazt a célt szolgálják, mint az EUMSZ 101. és 102. cikke, és amelyeket az 1/2003/EK rendelet 3. cikkének (1) bekezdése értelmében az uniós trösztellenes joggal párhuzamosan ugyanazon ügyre alkalmaznak, kivéve a 29. cikk (2) bekezdésében említett engedékenységi nyilatkozatokból és egyezségi beadványokból származó információk felhasználását és azokat a nemzeti jogi rendelkezéseket, amelyek természetes személyekkel szemben büntetőjogi szankciókat írnak elő;
5. „nemzeti bíróság”: az EUMSZ 267. cikke szerinti nemzeti bíróság;
6. „felülvizsgálati bíróság”: olyan nemzeti bíróság, amely hatáskörrel rendelkezik a nemzeti versenyhatóság határozatainak vagy az e határozatokról rendelkező ítéleteknek a rendes jogorvoslati eszközök útján történő felülvizsgálatára, függetlenül attól, hogy ez a bíróság rendelkezik-e hatáskörrel versenyjogi jogsértés megállapítására;
7. „eljárás”: az EUMSZ 101. vagy 102. cikkét alkalmazó, a nemzeti versenyhatóság előtti eljárás mindaddig, amíg az említett hatóság a 9. cikkben vagy a 11. cikkben említett határozat meghozatalával le nem zárja az eljárást, vagy ki nem mondja, hogy részéről semmilyen további intézkedés nem indokolható; a Bizottság esetében az EUMSZ 101. vagy 102. cikkét alkalmazó, a Bizottság előtti eljárás mindaddig, amíg a Bizottság az 1/2003/EK rendelet 7., 9. vagy 10. cikke szerinti határozat meghozatalával le nem zárja az eljárást, vagy ki nem mondja, hogy részéről semmilyen további intézkedés nem indokolható;
8. „vállalkozás”: az EUMSZ és 101. és 102. cikkében meghatározottak szerinti, gazdasági tevékenységet folytató jogalany, függetlenül annak jogállásától és finanszírozásának módjától, összhangban az Európai Unió Bíróságának ítélkezési gyakorlatával;
9. „titkos kartell”: két vagy több versenytárs közötti olyan megállapodás és/vagy összehangolt magatartás, amelynek célja a versenytársak piaci versenyben követett magatartásának összehangolása vagy a verseny releváns tényezőinek befolyásolása többek között olyan magatartás útján, mint a vételi vagy eladási árak vagy egyéb kereskedelmi feltételek rögzítése, a termelési vagy értékesítési kvóták felosztása, a piac felosztása, ideértve az ajánlattételben való összejátszást, az import- vagy exportkorlátozásokat és/vagy más versenytársak elleni versenyellenes tevékenységeket, és amely részben vagy egészben csak az abban részt vevők számára ismert;
10. „bírság alóli mentesség”: a vállalkozásra – az engedékenységi program keretében a versenyhatósággal való együttműködése fejében – nem szabnak ki bírságot a titkos kartellban való részvételéért;
11. „a bírság csökkentése”: a vállalkozásra – az engedékenységi program keretében a versenyhatósággal való együttműködése fejében – csökkentett bírságot állapítanak meg összevetve azzal a bírsággal, amit egy vállalkozásra a titkos kartellban való részvételéért máskülönben megállapítanának;
12. „engedékenység”: a bírság alóli mentesség és a bírság csökkentése;
13. „engedékenységi program”: az EUMSZ 101. cikkének vagy a megfelelő nemzeti jogi rendelkezésnek az alkalmazásával kapcsolatos olyan program, amely alapján valamely titkos kartell résztvevője a kartellben részt vevő többi vállalkozástól függetlenül együttműködik a versenyhatósági vizsgálatban oly módon, hogy önként nyilatkozik a kartellről való tudomásáról és az abban játszott szerepéről, és ezért cserébe – határozattal vagy az eljárás megszüntetése útján – mentesül a kartellben való részvétele miatt megállapítandó bírság alól, vagy az ilyen bírságot vele szemben csökkentik;
14. „engedékenységi nyilatkozat”: egy vállalkozás vagy egy természetes személy által vagy nevében a versenyhatóság előtt önkéntesen tett szóbeli vagy írásbeli nyilatkozat vagy annak rögzített változata, amelyben az adott vállalkozás vagy természetes személy ismerteti, hogy tudomása van egy kartellről, és ismerteti az abban játszott szerepét, és amely nyilatkozat kifejezetten a versenyhatóság elé terjesztése érdekében készül azzal a céllal, hogy az engedékenységi program keretében a nyilatkozattevő a kartell miatt megállapítandó bírságok alól mentesüljön vagy az ilyen bírságokat vele szemben csökkentsék; ide nem értve az előzetesen létező információt;
15. „előzetesen létező információ”: olyan bizonyíték, amely a versenyhatóság eljárásától függetlenül létezik, akár a versenyhatóság ügyiratában, akár azon kívül lelhető fel;
16. „egyezségi beadvány”: valamely vállalkozás által vagy nevében a versenyhatóság elé terjesztett, kifejezetten az egyszerűsített vagy gyorsított eljárás alkalmazásának lehetővé tétele céljából a versenyhatóság számára készített, a vállalkozásnak az EUMSZ 101. cikkének vagy a nemzeti versenyjog megsértésében való részvételének és az ezen jogsértésért fennálló felelősségének elismerésére vonatkozó vagy az ezen jogsértésben való részvételének vitatásáról lemondó önkéntes nyilatkozat;
17. „kérelmező”: az engedékenységi program keretében a bírságok alóli mentességért vagy a bírságok csökkentésért folyamodó vállalkozás;
18. „megkereső hatóság”: a 23., 24. vagy 25. cikkben említett kölcsönös segítségnyújtás iránti kérelmet benyújtó nemzeti versenyhatóság;
19. „megkeresett hatóság”: az a nemzeti versenyhatóság, amely kölcsönös segítségnyújtás iránti megkeresést kap, és a 24. és 25. cikkben említett segítségnyújtás iránti megkeresés esetén a hatáskörrel rendelkező közhivatal, hatóság vagy szervezeti egység, amely elsődlegesen felelős az ilyen határozatoknak a nemzeti törvények, rendeletek és közigazgatási gyakorlat alapján történő végrehajtásáért.
Az EUMSZ 101. és 102. cikkének alkalmazására és megsértésére való hivatkozásokat úgy kell értelmezni, hogy azok a nemzeti versenyjog rendelkezéseinek ugyanarra az esetre történő párhuzamos alkalmazását is magukban foglalják.
(1) Az ezen irányelvben említett hatáskörök nemzeti versenyhatóságok általi gyakorlása során ▌tiszteletben kell tartani az uniós jog általános elveit és az Európai Unió Alapjogi Chartáját.
(2) A tagállamoknak biztosítaniuk kell, hogy e hatáskörök gyakorlására megfelelő biztosítékokat alkalmazzanak a vállalkozások védelemhez való jogának – többek között a meghallgatáshoz való jog és a bíróság előtti hatékony jogorvoslathoz való jog – tekintetében.
(3) A tagállamok biztosítják, hogy az EUMSZ 101. és 102. cikkének alkalmazásával kapcsolatos nemzeti versenyhatósági eljárásokat észszerű időkereten belül folytassák le. A tagállamok biztosítják, hogy a nemzeti versenyhatóságok kifogásközlést fogadjanak el azt megelőzően, hogy a jelen irányelv 9. cikkének megfelelően határozatot hoznának.
FÜGGETLENSÉG ÉS ERŐFORRÁSOK
(1) A nemzeti közigazgatási versenyhatóságok függetlenségének biztosítása érdekében az EUMSZ 101. és 102. cikkének alkalmazása során a tagállamok biztosítják, hogy a nemzeti közigazgatási versenyhatóságok feladataikat pártatlanul és az e rendelkezések hatékony és egységes végrehajtása érdekében az arányos elszámoltathatósági követelményeknek megfelelően és az Európai Versenyhatóságok Hálózatába tartozó versenyhatóságok közötti szoros együttműködés sérelme nélkül látják el.
(2) A tagállamoknak különösen a következőket kell biztosítaniuk:
a) a nemzeti közigazgatási versenyhatóság személyzetének és döntéshozó testületének tagjai a politikai és egyéb külső befolyástól függetlenül képesek legyenek ellátni feladataikat és gyakorolni az EUMSZ 101. és 102. cikkének alkalmazására vonatkozó hatásköreiket;
b) a nemzeti közigazgatási versenyhatóságok személyzetének és döntéshozó testületének tagjai az EUMSZ 101. és 102. cikkének alkalmazására vonatkozó feladataik ellátása és hatásköreik gyakorlása során egyetlen kormánytól vagy más köz- vagy magánjogi jogalanytól se kérhessenek, illetve fogadhassanak el utasításokat;
c) a nemzeti közigazgatási versenyhatóságok személyzetének és döntéshozó testületének tagjai tartózkodnak minden olyan intézkedéstől, amely összeegyeztethetetlen feladataik ellátásával és hatásköreik gyakorlásával az EUMSZ 101. és 102. cikkének alkalmazása tekintetében. A nemzeti versenyhatóságok eljárásokat vezetnek be, amelyek biztosítják, hogy személyzetük és a döntéshozó testületek tagjai hivataluk megszűnését követően észszerű ideig tartózkodjanak olyan foglalkozások betöltésétől, amelyek összeférhetetlenséget eredményezhetnek egy olyan üggyel kapcsolatban, amelyben a nemzeti versenyhatóságnál végzett feladataik során részt vettek;
d) a nemzeti közigazgatási versenyhatóságok döntéshozó testületének tagjai csak akkor menthetők fel, ha már nem teljesítik a feladataik ellátásához szükséges feltételeket, vagy ha a nemzeti jog értelmében súlyos kötelességszegést követnek el. A felmentés indokait előre meg kell határozni a nemzeti jogban. A nemzeti közigazgatási versenyhatóságok döntéshozó testületének tagjai az 5. cikk (2) bekezdésében meghatározott, az EUMSZ 101. és 102. cikkének alkalmazása során fennálló feladataik megfelelő ellátásával és hatásköreik gyakorlásával kapcsolatos indokok alapján nem menthetők fel;
e) a nemzeti közigazgatási versenyhatóságok hatáskörrel rendelkeznek arra, hogy az 5. cikk (2) bekezdésében meghatározott, az EUMSZ 101. és 102. cikkének alkalmazásával kapcsolatos feladataik elvégzése során saját prioritásokat határozzanak meg. Amennyiben a nemzeti közigazgatási versenyhatóságok kötelesek a hivatalosan benyújtott panaszok elbírálására, úgy ez magában foglalja az említett hatóságok azon jogát is, hogy az ilyen panaszokat olyan indokkal utasítsák el, hogy azokat nem tekintik prioritásnak, kivéve – amennyiben ez a nemzeti jog szerint alkalmazandó – a megfelelő nemzeti hatóságoktól származó panaszokat. Ez nem érinti a nemzeti versenyhatóságok azon hatáskörét, hogy a nemzeti jog által meghatározott egyéb okokból utasítsák el a panaszokat. A hivatalosan benyújtott panasz visszautasítása a nemzeti jog szerinti hatékony jogorvoslathoz kötött;
ea) A nemzeti versenyhatóságok döntéshozó szerveinek tagjait előre meghatározott egyértelmű és átlátható kiválasztási és felvételi eljárások alapján kell kinevezni.
(1) A tagállamok biztosítják, hogy a nemzeti versenyhatóságok rendelkezzenek az EUMSZ 101. és 102. cikkének alkalmazásához kapcsolódó, az e cikk (2) bekezdésében meghatározott feladataik és hatásköreik gyakorlásához szükséges megfelelő számú képzett alkalmazottal és elegendő pénzügyi, technikai és technológiai erőforrásokkal.
(2) Az EUMSZ 101. és 102. cikkének a nemzeti versenyhatóságok általi alkalmazása a következőket foglalja magában: az EUMSZ 101. és 102. cikkének alkalmazására irányuló vizsgálatok lefolytatása; az e rendelkezéseket alkalmazó határozatok meghozatala az 1/2003/EK rendelet 5. cikke alapján; tanácsadás; és az EUMSZ 101. és 102. cikke hatékony és egységes alkalmazásának biztosítása érdekében szoros együttműködés az Európai Versenyhatóságok Hálózatával.
(2a) A tagállamok a nemzeti költségvetési szabályok és eljárások sérelme nélkül biztosítják, hogy a nemzeti versenyhatóságok a (2) bekezdésben meghatározott feladataik ellátása céljából önállóságot kapjanak a kiutalt költségvetés felhasználását illetően.
(2b) A tagállamok biztosítják, hogy a nemzeti közigazgatási versenyhatóságok nyilvánosan hozzáférhető időszakos jelentéseket nyújtsanak be tevékenységükről és erőforrásaikról valamely kormányzati vagy parlamenti szerv számára. A tagállamok biztosítják, hogy e jelentések információkat tartalmazzanak a döntéshozó testület tagjainak kinevezéséről és felmentéséről, az adott évben kiutalt források összegéről, valamint az ezen összegben az előző évekhez képest bekövetkező bármely változásról, és hogy ezeket az információkat uniós szinten megosszák.
Az üzlethelyiségek helyszíni vizsgálatára vonatkozó hatáskör
(1) A tagállamok biztosítják, hogy a nemzeti közigazgatási versenyhatóságok a vállalkozásoknál és a vállalkozások társulásainál elvégezhessék az összes, az EUMSZ 101. és 102. cikkének alkalmazásához szükséges, előre be nem jelentett helyszíni vizsgálatot. A tagállamok az ilyen vizsgálatokhoz kérhetik az igazságügyi hatóság előzetes engedélyét. A tagállamok biztosítják, hogy a nemzeti versenyhatóságok által a helyszíni vizsgálatok elvégzésére felhatalmazott tisztviselők és más kísérő személyek legalább az alábbi jogosultságokkal rendelkezzenek:
a) a vállalkozások és a vállalkozások társulásainak bármely helyiségébe, területére és szállítóeszközére történő belépés;
b) az üzleti tevékenységhez kapcsolódó üzleti könyvek és egyéb nyilvántartások ellenőrzése, függetlenül attól, hogy azokat milyen adathordozón tárolják, ideértve az azon információkhoz való hozzáférést, amelyek a helyszíni vizsgálat tárgyát képező szervezet számára hozzáférhetők;
c) az ilyen üzleti könyvekből vagy nyilvántartásokból származó, bármilyen formátumú másolatok vagy kivonatok készítése vagy megszerzése, és amennyiben szükségesnek tűnik, az ilyen másolatok vagy kivonatok további átvizsgálása a nemzeti közigazgatási versenyhatóságok helyiségeiben vagy más kijelölt helyiségekben;
d) a helyszíni vizsgálat idejére és az ahhoz szükséges mértékben bármely üzlethelység, üzleti könyv vagy nyilvántartás zár alá helyezése;
e) a vállalkozásnak vagy vállalkozások társulásának bármely képviselőjétől vagy személyzetének bármely tagjától a vizsgálat tárgyára és céljára vonatkozó tényekkel és dokumentumokkal kapcsolatos magyarázat kérése, és az adott válasz rögzítése.
(2) A tagállamok biztosítják, hogy a vállalkozások és a vállalkozások társulásai kötelesek legyenek alávetni magukat a nemzeti közigazgatási versenyhatóságok által elvégzendő helyszíni vizsgálatoknak. Amennyiben egy vállalkozás vagy vállalkozások társulása akadályozza a nemzeti közigazgatási versenyhatóság által elrendelt vagy a nemzeti igazságügyi hatóság által engedélyezett helyszíni vizsgálatot, a nemzeti versenyhatóságok a vizsgálat elvégzésének lehetővé tétele érdekében igénybe vehetik a rendőrség vagy egy azzal egyenértékű rendészeti szerv szükséges mértékű segítségét. Az ilyen segítség biztosítási intézkedésként is igénybe vehető.
Más helyiségek helyszíni vizsgálatára vonatkozó hatáskör
(1) A tagállamok biztosítják, hogy amennyiben megalapozott gyanú áll fenn arra vonatkozóan, hogy a 6. cikkben említetteken kívüli egyéb helyiségekben, területen vagy szállítóeszközön, beleértve a vállalkozások vagy vállalkozások társulásai igazgatóinak, vezetőinek és személyzete egyéb tagjainak otthonait, az EUMSZ 101. cikke vagy 102. cikke ▌megsértésének bizonyítása szempontjából releváns üzleti könyveket vagy más, a vizsgálat tárgyát képező nyilvántartásokat tartanak, a nemzeti közigazgatási versenyhatóságok az ilyen helyiségekben, területen és szállítóeszközökön előre be nem jelentett helyszíni vizsgálatokat végezhessenek.
(2) Az ilyen vizsgálatok nem végezhetők el a nemzeti igazságügyi hatóságok előzetes engedélye nélkül, amely egyértelműen megállapítja az (1) bekezdésben említett megalapozott gyanú bizonyítékait.
(3) A tagállamok biztosítják, hogy a nemzeti bíróságok által az e cikk (1) bekezdése szerinti vizsgálat elvégzésére felhatalmazott tisztviselők és más kísérő személyek legalább a 6. cikk (1) bekezdésének a), b) és c) pontjában, valamint a 6. cikk (2) bekezdésében meghatározott hatáskörökkel rendelkezzenek.
A tagállamok biztosítják, hogy a nemzeti közigazgatási versenyhatóságok ▌előírhassák a vállalkozások és a vállalkozások társulásai számára az EUMSZ 101. és 102. cikkének alkalmazásához szükséges valamennyi információ meghatározott és észszerű határidőn belül történő rendelkezésre bocsátását. Az ilyen információkéréseknek konkrétnak és megfelelő hatókörűnek kell lenniük, és nem kötelezik önvádra az információkérés címzettjét az EUMSZ 101. és 102. cikkének megsértése tekintetében. Ez a kötelezettség a vállalkozás és a vállalkozások társulásai számára hozzáférhető információkra terjed ki.
A jogsértés megállapítása és megszüntetése
(1) A tagállamok biztosítják, hogy amennyiben a nemzeti versenyhatóságok megállapítják az EUMSZ 101. vagy 102. cikkének megsértését, úgy határozat útján kötelezhessék az érintett vállalkozásokat és vállalkozások társulásait a ▌jogsértés megszüntetésére. E célból az elkövetett jogsértéssel arányos, a jogsértés tényleges megszüntetéséhez szükséges mértékű, magatartásra vonatkozó vagy szerkezeti korrekciós intézkedéseket írhatnak elő. Amennyiben két korrekciós intézkedés ugyanolyan hatékonyságú, a nemzeti versenyhatóságoknak a vállalkozás számára kevesebb teherrel járó intézkedést kell előnyben részesíteni. Amennyiben jogos érdekükben áll, azt is megállapíthatják, hogy a jogsértést a múltban követték el.
(1a) Amennyiben a nemzeti versenyhatóságok úgy határoznak, hogy nem megalapozott az EUMSZ 101. és 102. cikkének alkalmazására irányuló eljárás folytatása, és ennek eredményeképpen lezárják az eljárást, a tagállamok biztosítják, hogy a nemzeti hatóságok erről értesítsék a Bizottságot.
(1) A tagállamok biztosítják, hogy a nemzeti közigazgatási versenyhatóságok legalább azokban a sürgős esetekben, amikor fennáll a versenyt veszélyeztető komoly és helyrehozhatatlan károk kockázata, valamint az EUMSZ 101. vagy 102. cikkét érintő, prima facie megállapított jogsértés alapján saját kezdeményezésre, határozat útján a vállalkozásokra vonatkozó ideiglenes intézkedésekről rendelkezhessenek. Az ilyen határozatnak arányosnak kell lennie, és vagy meghatározott időre kell hogy szóljon, amely időtartam – amennyiben szükséges és helyénvaló – meghosszabbítható, vagy a végső határozat meghozataláig kell azt alkalmazni. Az Európai Versenyhatóságok Hálózatát tájékoztatják az ilyen intézkedésekről és azok végrehajtásáról.
(1a) A tagállamok biztosítják, az (1) bekezdésben említett ideiglenes intézkedéseket gyorsított fellebbezési eljárások keretében felül lehessen vizsgálni.
(1) A tagállamok biztosítják, hogy a nemzeti versenyhatóságok az EUMSZ 101. vagy 102. cikke megsértésének megszüntetését elrendelő határozat meghozatalára irányuló eljárások során, a piaci szereplők véleményének kikérése után határozat útján kötelező erejűvé tehessék a vállalkozások által az említett hatóságok aggályainak eloszlatására tett kötelezettségvállalásokat. Az ilyen határozat határozott időre fogadható el, és azt mondja ki, hogy az érintett nemzeti versenyhatóság részéről semmilyen további intézkedés nem indokolható.
(1a) A tagállamok biztosítják, hogy a nemzeti versenyhatóságok rendelkezzenek az (1) bekezdésben említett kötelezettségvállalások végrehajtásának ellenőrzéséhez szükséges hatékony hatáskörökkel.
(1b) Amennyiben az érintett vállalkozás a határozattal ellentétesen jár el, a nemzeti versenyhatóságok újraindíthatják az eljárásokat.
BÍRSÁGOK ÉS KÉNYSZERÍTŐ BÍRSÁGOK
A vállalkozások társulásaira kiszabott bírságok
(1) A tagállamok – azon nemzeti jogszabályok sérelme nélkül, amelyek büntetőjogi bírósági eljárásban megállapítandó szankciókról rendelkeznek – biztosítják vagy azt, hogy a nemzeti közigazgatási versenyhatóságok közigazgatási eljárás keretében hozott határozattal hatékony, arányos és visszatartó erejű bírságokat szabhassanak ki a vállalkozásokra és a vállalkozások társulásaira, vagy pedig azt, hogy a nemzeti közigazgatási versenyhatóságoknak lehetőségük legyen nem büntetőjogi bírósági eljárás keretében ilyen bírságok kiszabását kérni, amennyiben a vállalkozások vagy a vállalkozások társulásai szándékosan vagy gondatlanságból megsértik az EUMSZ 101. vagy 102. cikkét.
(2) A tagállamok – azon nemzeti jogszabályok sérelme nélkül, amelyek büntetőjogi bírósági eljárásban megállapítandó szankciókról rendelkeznek – biztosítják vagy azt, hogy a nemzeti közigazgatási versenyhatóságok közigazgatási eljárás keretében hozott határozattal hatékony, arányos és visszatartó erejű bírságokat szabhassanak ki a vállalkozásokra és a vállalkozások társulásaira, vagy pedig azt, hogy a nemzeti közigazgatási versenyhatóságoknak lehetőségük legyen nem büntetőjogi bírósági eljárás keretében ilyen bírságok kiszabását kérni, amelyek mértéke a vállalkozások vagy vállalkozások társulásai által elért teljes globális forgalom arányában kerül meghatározásra, amennyiben a vállalkozások vagy a vállalkozások társulásai szándékosan vagy gondatlanságból:
a) nem vetik alá magukat a 6. cikk (2) bekezdésében említett vizsgálatnak;
b) feltörték a nemzeti versenyhatóságok által meghatalmazott tisztviselők vagy kísérő személyek által a 6. cikk (1) bekezdése d) pontjának megfelelően felhelyezett zárakat;
c) a 6. cikk (1) bekezdésének e) pontjában említett kérdésre téves, félrevezető választ adnak, elmulasztják vagy elutasítják a teljes válasz megadását, vagy a nemzeti versenyhatóság által meghatározott határidőn belül nem helyesbítik a személyzet egy tagja által adott nem megfelelő, félrevezető vagy hiányos választ;
d) a 8. cikkben említett ▌kérésre adott válaszban helytelen, hiányos vagy félrevezető információt szolgáltatnak, vagy a meghatározott határidőn belül nem szolgáltatnak információt;
e) nem tesznek eleget a 9., 10. és a 11. cikkben említett határozatnak.
(3) A tagállamok biztosítják, hogy az anyavállalatokra, valamint a vállalkozások jogutódaira és gazdasági utódaira vonatkozó bírság megállapítása céljából a vállalkozás fogalmát alkalmazzák.
A bírság összegének kiszámítása
(1) A tagállamok biztosítják, hogy a nemzeti versenyhatóságok az EUMSZ 101. cikkének vagy 102. cikkének megsértéséért megállapítandó bírság összegének megállapítása során figyelembe veszik a jogsértés súlyát és időtartamát. Ez olyan tényezőket is magában foglalhat, mint például a vállalkozás mérete és piaci ereje, illetve hogy a jogsértés ismétlődő jellegű-e.
(1a) Az EUMSZ 101. cikkének vagy 102. cikkének megsértéséért kiszabandó bírság összegének megállapításakor a nemzeti versenyhatóságok a 2014/104/EU irányelv 18. cikkének (3) bekezdésével összhangban figyelembe vehetik az önkéntes vitarendezés keretében kötött egyezség eredményeképpen fizetett kártérítést.
(2) A tagállamoknak biztosítaniuk kell, hogy amennyiben a vállalkozások társulására kirovandó bírság a tagok forgalmának figyelembevételével kerül megállapításra, és a társulás nem fizetőképes, a társulás köteles a bírság összegének fedezése érdekében tagjaitól hozzájárulást kérni.
Amennyiben a bírság teljes kifizetésének biztosítása érdekében szükséges, a tagállamok biztosítják, hogy a nemzeti versenyhatóságok jogosultak legyenek a bírság fennmaradó összegének megfizetését bármelyik olyan vállalkozástól követelni, amelynek képviselői a társulás döntéshozó testületeinek tagjai voltak. Amennyiben továbbra is szükséges, a nemzeti versenyhatóságok a bírság fennmaradó összegének megfizetését a társulás bármelyik olyan tagjától is követelhetik, amely a jogsértés által érintett piacon folytatott tevékenységet. Az e bekezdés szerinti kifizetés azonban nem követelhető azon vállalkozásoktól, amelyek bizonyítják, hogy nem hajtották végre a társulás jogsértő határozatát, illetve vagy nem voltak tudatában annak, vagy a vizsgálat megkezdése előtt tevőlegesen elhatárolódtak attól.
A bírság maximális összege
(1) A tagállamok biztosítják, hogy a nemzeti versenyhatóság által az EUMSZ 101. vagy 102. cikkének megsértésében részt vevő egyes vállalkozásokra vagy vállalkozások társulásaira kiróható bírság maximális összegét legalább a vállalkozás vagy a vállalkozás társulása által a határozatot megelőző üzleti évben elért globális árbevétel 10%-ában állapítsák meg.
(2) Amennyiben a vállalkozások társulásai által elkövetett jogsértés a tagok tevékenységéhez kapcsolódik, a bírság maximális összegét legalább a társulás jogsértése által érintett piacon tevékenységet folytató egyes tagok összesített globális árbevétele 10%-ában kell megállapítani. Az egyes vállalkozásoknak a bírság megfizetése tekintetében fennálló pénzügyi felelőssége azonban nem haladhatja meg az (1) bekezdéssel összhangban meghatározott maximális összeget.
A tagállamok biztosítják, hogy a nemzeti közigazgatási versenyhatóság határozat útján hatékony, arányos és visszatartó erejű, napi teljes forgalmuk arányában meghatározandó kényszerítő bírságokat szabhasson ki a vállalkozásokra és a vállalkozások társulásaira annak kikényszerítése érdekében, hogy:
a) vessék alá magukat a 6. cikk (2) bekezdésében említett helyszíni vizsgálatnak;
b) szolgáltassanak teljes körű és pontos információkat a 8. cikkben említettek szerint;
c) tegyenek eleget a 9., 10. és 11. cikkben említett határozatnak.
Bírság alóli mentesség
(1) A tagállamok biztosítják, hogy a nemzeti versenyhatóságok olyan engedékenységi programokat vezessenek be, amelyek lehetővé teszik számukra, hogy a titkos kartellekre kiszabandó bírság alóli mentességet ítéljenek meg a vállalkozások számára.
(2) A tagállamok biztosítják, hogy a mentességet a titkos kartellekre vonatkozóan csak abban az esetben lehet megítélni, ha a vállalkozás
a) teljesíti a 18. cikkben előírt feltételeket;
b) felfedi részvételét egy titkos kartellben; és
c) elsőként nyújt be olyan bizonyítékot, amely:
i. abban az időpontban, amikor a nemzeti versenyhatóság megkapja a kérelmet, lehetővé teszi a nemzeti versenyhatóság számára, hogy a titkos kartellal kapcsolatban célzott vizsgálatot végezzen, feltéve, hogy még nem állt rendelkezésére a titkos kartellal kapcsolatos vizsgálat elvégzéséhez szüksége bizonyíték, vagy nem került korábban sor ilyen vizsgálat elvégzésére; vagy
ii. a nemzeti versenyhatóság álláspontja szerint lehetővé teszi a versenyjog megsértésének megállapítását, feltéve, hogy a nemzeti versenyhatóságnak még nem állt rendelkezésére az ilyen jogsértés megállapításához szükséges bizonyíték, valamint hogy korábban egy másik vállalkozás sem vált jogosulttá a (2) bekezdés c) pontjának i. alpontja szerinti mentességre ugyanazon kartell tekintetében.
(3) A tagállamok biztosítják, hogy valamennyi vállalkozás jogosult legyen bírság alóli mentességre, kivéve azokat, amelyek lépéseket tettek más vállalkozásoknak a titkos kartellban való részvételre kényszerítésére.
(3a) A tagállamok biztosítják, hogy a nemzeti versenyhatóságok értesítsék a mentességet kérelmezőket, hogy megkapták-e a feltételes mentességet. A mentességet kérelmezők kérhetik, hogy a nemzeti versenyhatóságok írásban értesítsék őket a kérelmük eredményéről. Elutasítás esetén az érintett kérelmező kérheti a nemzeti versenyhatóságokat, hogy vizsgálják meg a bírság csökkentésére irányuló kérelmét.
(1) A tagállamok biztosítják, hogy a nemzeti versenyhatóságok olyan engedékenységi programokat vezessenek be, amelyek lehetővé teszik számukra az olyan vállalkozásokra kiszabott bírság csökkentését, amelyek nem teljesítik a bírság alóli mentességhez szükséges feltételeket.
(2) A tagállamok biztosítják, hogy a bírság csökkentésére csak akkor kerüljön sor, ha teljesülnek az 18. cikkben meghatározott feltételek, a kérelmező felfedi a titkos kartellban való részvételét, és olyan, az állítólagos titkos kartellra vonatkozó bizonyítékokat bocsát a nemzeti versenyhatóság rendelkezésére, amelyek – a kérelem benyújtásának időpontjában már a nemzeti versenyhatóság rendelkezésére álló bizonyítékokhoz képest – jelentős hozzáadott értéket képviselnek az EUMSZ 101. cikke vagy a nemzeti jog megfelelő rendelkezése megsértésének bizonyítása céljából.
(3) A tagállamok biztosítják, hogy a nemzeti versenyhatóságoknak lehetőségük legyen a bírság további csökkentésére, amennyiben a kérelmező olyan bizonyítékokat terjeszt elő, amelyeket a nemzeti versenyhatóság – a további megerősítés szükségessége nélkül – olyan további tények alátámasztására használ fel, amelyek a bírságok összegének növekedéséhez vezetnek azon bírságokhoz képest, amelyeket a titkos kartell résztvevőivel szemben egyébként megállapítottak volna. A kérelmezőre vonatkozó bírság csökkentésének arányban kell állnia a bírságok összegének említett növekedésével.
Az engedékenység általános feltételei
A tagállamok biztosítják, hogy a kérelmezőnek az alábbi feltételeket kelljen teljesítenie ahhoz, hogy jogosulttá váljon az engedékenységre:
a) az állítólagos titkos kartellban való részvételét az engedékenység iránti kérelem benyújtását követően azonnal megszüntette, kivéve azt a tevékenységet, amely az illetékes nemzeti versenyhatóság véleménye szerint a vizsgálat integritásának megőrzéséhez észszerűen szükséges;
b) a kérelem benyújtásának időpontjától kezdve őszintén, teljes mértékben, folyamatosan és gyorsan együttműködik a nemzeti versenyhatósággal mindaddig, amíg a hatóság az eljárását az összes érintett féllel szemben határozat elfogadásával vagy egyéb módon le nem zárta. Ez a következőket foglalja magában:
i. haladéktalanul ellátja a nemzeti versenyhatóságot az állítólagos titkos kartellal kapcsolatos minden lényeges információval és bizonyítékkal, amely a birtokába kerül vagy számára hozzáférhető, nevezetesen:
– a mentességi kérelmet benyújtó jogi személy neve és címe,
– az állítólagos titkos kartellben részt vevő vagy korábban részt vett összes egyéb vállalkozás neve,
– a feltételezett titkos kartell részletes leírása az érintett termékek, az érintett területek, a feltételezett titkos kartelltevékenység időtartamának és jellegének megadásával;
– a feltételezett titkos kartellre vonatkozó, a kérelmező számára hozzáférhető bizonyítékok,
– bármely más nemzeti versenyhatósághoz vagy a Bizottsághoz a feltételezett titkos kartellre vonatkozóan benyújtott vagy esetlegesen benyújtandó bármilyen, engedékenység iránti kérelemre vonatkozó információ.
ii. továbbra is a nemzeti versenyhatóság rendelkezésére áll bármely olyan kérdés megválaszolása céljából, amely hozzájárulhat a tényállás megállapításához;
iii. biztosítja a jelenlegi (és amennyire lehetséges, a korábbi) alkalmazottak és igazgatók rendelkezésre állását a nemzeti versenyhatósággal történő megbeszélések céljára;
iv. tartózkodik a vonatkozó információk vagy bizonyítékok megsemmisítésétől, meghamisításától vagy elrejtésétől; és
v. eltérő megállapodás hiányában nem hozza nyilvánosságra kérelmének tényét vagy annak tartalmát azt megelőzően, hogy a nemzeti versenyhatóság közölte volna kifogásait az eljárásban; és
c) a nemzeti versenyhatósághoz történő kérelembenyújtás fontolóra vételének időpontjáig nem tette meg a következőket:
i. nem semmisítette és nem hamisította meg, továbbá nem rejtette el az állítólagos kartellra vonatkozó bizonyítékokat; vagy
ii. nem hozta nyilvánosságra a fontolóra vett kérelmezés tényét vagy a kérelem tartalmát, kivéve, ha ezt más versenyhatóságok felé tette meg.
Az engedékenység iránti kérelem formája
(1) A tagállamok biztosítják, hogy a kérelmezők az engedékenység iránti kérelmet benyújthassák írásban, és hogy a nemzeti versenyhatóságok rendelkezzenek olyan rendszerrel, amely lehetővé teszi számukra, hogy az engedékenységi nyilatkozatokat szóban vagy más olyan formában is elfogadhassák, amely nem eredményezi a kérelmező birtokában, megőrzése vagy ellenőrzése alatt lévő dokumentumok, információk vagy egyéb anyagok előállítását. A kérelmező kérésére a nemzeti versenyhatóságok írásban elismerik az engedékenység iránti kérelem kézhez vételét.
(1a) A tagállamoknak biztosítaniuk kell, hogy az engedékenység iránti kérelmeket az illetékes nemzeti versenyhatóság egyik hivatalos nyelvén vagy az Unió egyik munkanyelvén nyújthassák be.
A hivatalos mentességi kérelemre kiadott marker
(1) A tagállamok biztosítják, hogy az a vállalkozás, amely mentesség iránti kérelmet tervez benyújtani, először markert igényelhessen a nemzeti versenyhatóságnál. A marker a kérelmezőnek a bírságelengedésért folyamodó vállalkozások rangsorában elfoglalt helyzetét jelző visszaigazolás, amelyet a nemzeti versenyhatóság meghatározott időszakra eseti alapon biztosít. Ez lehetővé teszi a kérelmező számára, hogy összegyűjthesse a mentességi kérelem benyújtásához előírt, releváns ellenőrzési bizonyítékokra vonatkozó követelmények teljesítéséhez szükséges információkat és bizonyítékokat.
A tagállamoknak biztosítaniuk kell, hogy a marker iránti kérelmeket az illetékes nemzeti versenyhatóság egyik hivatalos nyelvén vagy az Unió egyik munkanyelvén nyújthassák be.
(2) A tagállamok biztosítják, hogy a marker kiadása a nemzeti versenyhatóságok mérlegelési jogkörébe tartozik. Marker kiadása csak abban az esetben lehetséges, ha a vállalkozás a nemzeti versenyhatóság rendelkezésére bocsátja az alábbi információkat:
b) az engedékenység iránti kérelem alapját képező probléma;
c) az állítólagos titkos kartellben részt vevő vagy korábban részt vett összes egyéb vállalkozás neve;
d) az érintett termékek és területek;
e) a feltételezett titkos kartelltevékenység időtartama és jellege;
f) a feltételezett titkos kartellre vonatkozóan bármely más versenyhatósághoz benyújtott vagy esetlegesen benyújtandó bármilyen, engedékenység iránti kérelemre vonatkozó információ.
(3) A tagállamok biztosítják, hogy amennyiben a kérelmező az adott időszakon belül kiegészíti kérelmét, a rendelkezésre bocsátott információkat és bizonyítékokat úgy tekintik, mint amelyeket a marker kiadásának időpontjában nyújtottak be.
(3a) A tagállamok biztosítják, hogy az a vállalkozás, amely a bírság csökkentésére irányuló kérelmet tervez benyújtani, először markert igényelhessen a nemzeti versenyhatóságnál. Az ilyen markerekre értelemszerűen az (1)–(3) bekezdések vonatkoznak.
Nem végleges előzetes kérelmek
(1) A tagállamok biztosítják, hogy azon kérelmezők, akik egy feltételezett titkos kartellal kapcsolatban marker iránti kérelem vagy teljes kérelem benyújtása révén engedékenységért folyamodtak a Bizottsághoz, ugyanazon kartellal kapcsolatban nem végleges előzetes kérelmet nyújthassanak be a kérelmező által az ügy kezelésére megfelelőnek ítélt nemzeti versenyhatósághoz.
A tagállamok biztosítják, hogy a nem végleges előzetes kérelmeket az illetékes nemzeti versenyhatóság egyik hivatalos nyelvén vagy az Unió egyik munkanyelvén nyújthassák be.
(2) A tagállamok biztosítják, hogy a nemzeti versenyhatóságok befogadják a nem végleges előzetes kérelmeket, amennyiben azokat a 19. cikkben meghatározott valamelyik formában nyújtják be, és amennyiben azok az érintett termékek, földrajzi terület és időtartam vonatkozásában megegyeznek a Bizottsághoz benyújtott engedékenység iránti kérelemmel, valamint tartalmazzák a 20. cikk (2) bekezdésének a), c) és f) pontjában meghatározott, valamint arra a tagállamra vonatkozó információk rövid ismertetését, ahol a bizonyíték valószínűleg fellelhető, amennyiben ezek a benyújtás időpontjában a kérelmező előtt ismertek▌.
(3) A tagállamok biztosítják, hogy a nemzeti versenyhatóságok tartózkodjanak attól, hogy a kérelmezőtől ▌információkat kérjenek azt megelőzően, hogy felszólítják a kérelmezőt a (6) bekezdés szerinti teljes körű kérelem benyújtására.
(4) A tagállamok biztosítják, hogy azok a nemzeti versenyhatóságok, amelyekhez egy nem végleges előzetes kérelem beérkezik, az átvétel dátumát és időpontját tartalmazó elismervényt adjanak ki a kérelmező részére. A kérelmező kérésére a nemzeti versenyhatóságok írásban elismerik a nem végleges előzetes kérelem kézhez vételét.
(5) A tagállamok biztosítják, hogy azok a nemzeti versenyhatóságok, amelyekhez egy nem végleges előzetes kérelem beérkezik, az átvétel időpontjában ellenőrizzék, hogy ugyanazon állítólagos titkos kartellal kapcsolatban kaptak-e már korábban nem végleges előzetes kérelmet vagy teljes körű kérelmet, és erről tájékoztassák a kérelmezőt, kivéve amennyiben az hátrányosan érintené a vizsgálat integritását.
(6) A tagállamok biztosítják, hogy a kérelmezők lehetőséget kapjanak arra, hogy az (1) bekezdésben említett nem végleges előzetes kérelmeket pontosító teljes körű engedékenység iránti kérelmeket nyújtsanak be az érintett nemzeti versenyhatóságokhoz kizárólag azt követően, hogy a Bizottság tájékoztatta e hatóságokat arról, hogy az ügyben sem részben sem egészben nem kíván eljárni. A Bizottság rendszeresen tájékoztatja az érintett nemzeti versenyhatóságokat a helyzetről, és indokolatlan késedelem nélkül meghozza erre vonatkozó határozatot. A tagállamok biztosítják, hogy a nemzeti versenyhatóságok hatáskörébe tartozzon azon észszerű határidő meghatározása, ameddig a kérelmezőnek a megfelelő bizonyítékokat és információkat tartalmazó teljes körű kérelmet be kell nyújtania.
(7) A tagállamok biztosítják, hogy amennyiben a kérelmező a nemzeti versenyhatóság által meghatározott határidőn belül benyújtja a (6) bekezdés szerinti teljes körű kérelmet, akkor az abban foglalt információkat úgy kelljen tekinteni, mint amelyeket a nem végleges előzetes kérelem előterjesztésének napján és időpontjában nyújtottak be. Amennyiben a kérelmező a nem végleges előzetes kérelmet az engedékenység iránti kérelem Bizottsághoz történő benyújtását követő 5 munkanapon belül nyújtotta be, úgy kell tekinteni, hogy a nem végleges előzetes kérelmet a Bizottsághoz benyújtott engedékenység iránti kérelem előterjesztésének napján és időpontjában nyújtották be.
Az engedékenységi programok és a természetes személyekkel szembeni szankciók kölcsönhatása
A tagállamok biztosítják, hogy a kérelmek tárgyát képező titkos kartellban való részvételük tekintetében a bírság alóli mentességért a versenyhatóságokhoz folyamodó kérelmezők jelenlegi és volt alkalmazottai és igazgatói teljes körű és azonnali védelmet élvezzenek a büntetőjogi és közigazgatási szankciók alól, valamint a kérelem által érintett titkos kartellban való részvételük miatt nem büntetőjogi bírósági eljárásban kiszabott szankciók alól, ideértve a határokon átnyúló eseteket is, azzal a kizárólagos feltétellel, hogy ezek az alkalmazottak és igazgatók aktívan együttműködnek az érintett versenyhatósággal, és a mentesség iránti kérelem megelőzi azt a dátumot, amelyen a tagállam illetékes hatóságai az alkalmazottak és az igazgatók tudomására hozták a büntetőeljárást.
A nemzeti versenyhatóságok közötti együttműködés
Amikor a nemzeti közigazgatási versenyhatóságok más nemzeti versenyhatóságok nevében és költségére vizsgálatot végeznek az 1/2003/EK tanácsi rendelet 22. cikke alapján, a tagállamok biztosítják, hogy a megkereső nemzeti versenyhatóság által felhatalmazott tisztviselők és egyéb kísérő személyek a 6. és 7. cikkben meghatározott hatáskörök érvényesítése révén részt vehetnek a vizsgálatban, és a megkeresett nemzeti versenyhatóságot aktívan segíthetik a helyszíni vizsgálat során.
Az előzetes kifogásokról és a határozatokról szóló értesítések
(1) A megkereső tagállam nemzeti versenyhatósága által az adott tagállamban hatályban lévő előírásokkal összhangban küldött bármely egyéb értesítés sérelme nélkül a tagállamok biztosítják, hogy a megkereső hatóság kérésére a megkeresett hatóság a megkereső hatóság nevében értesítse a címzettet az EUMSZ 101. és 102. cikkének állítólagos megsértésére vonatkozó előzetes kifogásokról és az e cikkeket alkalmazó határozatokról, valamint a bírságokat vagy kényszerítő bírságokat megállapító határozatok végrehajtására vonatkozó dokumentumokról.
(2) A megkeresett hatóság biztosítja, hogy az ilyen értesítésre a megkeresett tagállamban az adott tagállam hatályos törvényeinek, rendeleteinek és közigazgatási gyakorlatainak megfelelően kerüljön sor.
Bírságokat vagy kényszerítő bírságokat megállapító határozatok végrehajtására irányuló megkeresések
(1) A tagállamok biztosítják, hogy a megkereső hatóság kérésére a megkeresett hatóság végrehajtsa a megkereső hatóság által a 12. és a 15. cikkel összhangban elfogadott, bírságokat vagy kényszerítő bírságokat megállapító határozatokat. Ez csak abban az esetben alkalmazandó, ha:
a) az a vállalkozás, amellyel szemben a bírság vagy kényszerítő bírság végrehajtható, nem rendelkezik a megkereső hatóság tagállamában jogi jelenléttel; vagy
b) nyilvánvaló, hogy az a vállalkozás, amellyel szemben a bírság vagy kényszerítő bírság végrehajtható, nem rendelkezik elegendő vagyonnal a megkereső hatóság tagállamában.
(2) A megkeresett hatóság gondoskodik arról, hogy a végrehajtásra a megkeresett tagállamban az adott tagállamban hatályban lévő törvényeknek, rendeleteknek és közigazgatási gyakorlatnak megfelelően kerüljön sor.
(3) A megkereső hatóság csak akkor nyújthat be végrehajtásra irányuló kérelmet, ha a végrehajtást a megkereső tagállamban engedélyező határozat végleges, és a továbbiakban nem lehet ellene a szokásos módon fellebbezést benyújtani, illetve ha észszerű módon saját területükön megpróbálták végrehajtani a határozatot.
(4) Az elévülési időt érintő kérdésekre vonatkozóan a megkereső tagállamban hatályos jogszabályok az irányadók.
(5) A megkeresett hatóság nem köteles az (1) bekezdés szerinti határozatok végrehajtására, amennyiben észszerű indokokkal bizonyítani tudja a megkereső hatóság felé, hogy ez nyilvánvalóan ellentétes lenne a végrehajtó tagállam közrendjével.
Az értesítésekre és a bírságokat vagy kényszerítő bírságokat megállapító határozatok végrehajtására vonatkozó kérelmekkel kapcsolatos viták
(1) Az értesítés tárgyát képező intézkedés jogszerűségével vagy a megkereső hatóság által hozott, a 12. és a 15. cikk szerinti bírságokat vagy kényszerítő bírságokat megállapító határozatok jogszerűségével kapcsolatos viták a megkereső tagállam illetékes szerveinek illetékességi körébe és az adott állam nemzeti szabályainak hatálya alá tartoznak.
(2) A megkeresett tagállamban hozott végrehajtási intézkedésekkel vagy a megkeresett hatóság által tett értesítés érvényességével kapcsolatos viták a megkeresett tagállam illetékes szerveinek illetékességi körébe és az adott állam hatályos előírásainak hatálya alá tartoznak.
A költségek nemzeti versenyhatóságok közötti megosztása
A tagállamok biztosítják, hogy a segítséget kérő nemzeti közigazgatási versenyhatóságok a megkeresett hatóság kérésére:
a) a 23. és a 24. cikk alapján hozott intézkedések tekintetében viseljék az összes indokolt pótlólagos költséget, köztük a fordítási és ügyintézési költségeket;
b) a 25. cikk alapján hozott intézkedések tekintetében lehetővé tegyék a megkeresett hatóság számára, hogy a beszedett bírság és kényszerítő bírság összegéből valamennyi indokolt ügyintézési költségét megtéríttessék.
A szankciók megállapítására vonatkozó elévülési idők felfüggesztése
(1) A tagállamok biztosítják, hogy a nemzeti versenyhatóságok által a 12. és a 15. cikk alapján megállapított bírságok vagy időszakos kényszerítő bírságok kivetésére vonatkozó elévülési időket felfüggesztik a többi tagállam nemzeti versenyhatósága vagy a Bizottság előtt ugyanazon megállapodás, vállalkozások társulása által hozott döntés vagy összehangolt magatartás révén elkövetett jogsértés tekintetében folytatott eljárások időtartamára. A felfüggesztés az első hivatalos vizsgálati intézkedésről szóló, az eljárás hatálya alá tartozó vállalkozás részére kiküldött értesítéstől kezdődik, és azon a napon ér véget, amikor az érintett hatóság lezárta az eljárást, és erről tájékoztatta a vállalkozást. E felfüggesztő időszak időtartama nem érinti a nemzeti jogban előírt abszolút elévülési időt.
(2) A bírságok vagy kényszerítő bírságok megállapítására vonatkozó elévülés mindaddig nyugszik, amíg a versenyhatóság határozata a felülvizsgálati bíróság előtt folyamatban lévő eljárás tárgyát képezi.
(2a) A Bizottság biztosítja, hogy a nemzeti versenyhatóságok által az első hivatalos vizsgálati intézkedésről küldött, az 1/2003/EK rendelet 11. cikkének (3) bekezdése szerinti értesítés elérhető legyen a többi tagállam nemzeti versenyhatóságai számára az Európai Versenyhatóságok Hálózata keretében.
A nemzeti közigazgatási versenyhatóságok szerepe a nemzeti bíróságok előtt
(1) Azok a tagállamok, amelyek az EUMSZ 101. vagy 102. cikkének megsértésével kapcsolatos ügyek kivizsgálására illetékességgel rendelkező nemzeti közigazgatási versenyhatóságot, valamint a jogsértést megállapító és/vagy bírságot megállapító határozat elfogadására illetékességgel rendelkező nemzeti igazságügyi versenyhatóságot is kijelölnek, biztosítják, hogy a nemzeti közigazgatási versenyhatóság keresetét közvetlenül benyújthatja a nemzeti igazságügyi versenyhatóságnál.
(2) Amennyiben a nemzeti bíróságok járnak el az EUMSZ 101. vagy 102. cikkét alkalmazó nemzeti versenyhatóságok végrehajtási határozatai ellen indított eljárásokban, a tagállamok biztosítják, hogy a nemzeti közigazgatási versenyhatóságoknak korlátozások nélkül részt vehessen az eljárásban ügyészként vagy alperesként, és az eljárásban részt vevő ilyen közjogi felekkel azonos jogok illessék meg őket.
Az információk felhasználására vonatkozó korlátozások
(1) Az ezen irányelvben említett rendelkezések alapján összegyűjtött információk csak beszerzésük céljára használhatók fel. Az információk nem használhatók fel bizonyítékként a természetes személyekkel szembeni szankciók megállapításának céljára. A bekezdés nem érinti a nemzeti büntetőjog szerinti kötelezettségeket.
(1a) A tagállamok biztosítják, hogy a nemzeti versenyhatóságok, azok tisztviselői, alkalmazottai és az e hatóságok felügyelete alatt dolgozó egyéb személyek nem teszik közzé az ezen irányelv alapján megszerzett és a szakmai titoktartási kötelezettség alá eső információkat.
(2) A tagállamok biztosítják, hogy az engedékenységi nyilatkozatokhoz vagy az egyezségi beadványokhoz csak a védelemhez való jognak a nemzeti versenyhatóság előtti eljárásban való gyakorlása céljából biztosítsanak hozzáférést. A tagállamok biztosítják, hogy az ilyen engedékenységi nyilatkozatokból és egyezségi beadványokból származó információkat az a fél, amely számára engedélyezik az iratbetekintést, csak abban az esetben használhassa, ha az a tagállamok bíróságai előtt folyamatban lévő eljárásokban a védelemhez való jogának gyakorlásához szükséges olyan esetekben, amelyek közvetlenül kapcsolódnak ahhoz az esethez, amelyben biztosították a betekintést, és amelyek a következőket érintik:
a) a nemzeti versenyhatóság által a kartell résztvevőivel szemben egyetemlegesen megállapított bírság összegének a kartell résztvevői közötti elosztása; vagy
b) azon határozat felülvizsgálata, amellyel a nemzeti versenyhatóság az EUMSZ 101. cikkének vagy a nemzeti versenyjogi rendelkezéseknek a megsértését állapította meg.
(3) A tagállamok biztosítják, hogy a nemzeti versenyhatóság előtt folyó eljárások során szerzett következő típusú információkat ne használják fel a nemzeti bíróságok előtt folyó eljárásokban mindaddig, amíg a nemzeti versenyhatóság a 9. vagy 11. cikkben említett határozat elfogadásával, vagy egyéb módon le nem zárja az eljárást a vizsgálat alatt álló felekkel szemben:
a) olyan információ, amelyet más természetes vagy jogi személyek kifejezetten a nemzeti versenyhatóság eljárásához készítettek; és
b) a nemzeti versenyhatóság által a saját eljárása során összeállított és a feleknek megküldött információk.
(4) A tagállamok biztosítják, hogy az engedékenységi nyilatkozatoknak a nemzeti versenyhatóságok közötti cseréjére az 1/2003/EK rendelet 12. cikke alapján kizárólag akkor kerüljön sor, ha:
a) a kérelmező hozzájárul; vagy
b) a továbbító hatóság mellett az átvevő hatóság is kapott ugyanazon kérelmezőtől egy ugyanazon jogsértéssel kapcsolatos engedékenység iránti kérelmet, feltéve, hogy az információ továbbításának időpontjában a kérelmezőnek nem áll módjában az általa az átvevő hatósághoz benyújtott információk visszavonása; vagy
c) ha az átvevő hatóság írott kötelezettségvállalást állít ki arról, hogy sem a részére biztosított információt, sem a továbbításnak a továbbító hatóság által megjelölt dátumát és idejét követően megszerzett bármely egyéb információt nem használ fel ahhoz, hogy akár ő maga, akár bármely más olyan hatóság, amelyhez ezt az információt a későbbiekben eljuttatják, szankciókat alkalmazzon a kérelmezővel szemben, illetve bármely más olyan jogi vagy természetes személlyel szemben – ideértve e személyek alkalmazottait vagy volt alkalmazottait –, akinek a továbbító hatóság azért ajánlott fel kedvezményes bánásmódot, mert a kérelmező annak engedékenységi programja keretében kérelmet nyújtott be;
és feltéve, hogy az átvevő nemzeti versenyhatóság által biztosított, a közzététel elleni védelem egyenértékű a továbbító nemzeti versenyhatóság által biztosított védelemmel.
(5) Amennyiben egy versenyhatóság a kérelmező beleegyezése nélkül továbbítja a kérelmező által az 1/2003/EK rendelet 12. cikke alapján önként rendelkezésre bocsátott információkat, a tagállamok biztosítják, hogy az átvevő nemzeti versenyhatóságoknak lehetőségében álljon a (4) bekezdés c) pontjában meghatározott feltételek teljesítése.
(6) A (2)–(5) bekezdés attól függetlenül alkalmazandó, hogy az engedékenységi nyilatkozatot milyen formában nyújtják be a 19. cikknek megfelelően.
A bizonyítékok elfogadhatósága a nemzeti versenyhatóságok részéről
A tagállamok biztosítják, hogy a dokumentumok, szóbeli nyilatkozatok, kép- vagy hangfelvételek és bármely egyéb, információt tartalmazó tárgy a nemzeti versenyhatóság részéről elfogadható bizonyítéknak minősüljön, függetlenül az információt tároló adathordozó típusától.
Az Európai Versenyhatóságok Információs Rendszere▌
(1) Az Európai Versenyhatóságok Információs Rendszerének karbantartásával és fejlesztésével, valamint az Európai Versenyhatóságok Hálózatán belüli együttműködéssel kapcsolatban a Bizottságnál felmerülő költségeket a rendelkezésre álló előirányzatok erejéig az Unió általános költségvetése viseli.
(2) Az Európai Versenyhatóságok Hálózata a szükséges gyakorisággal közzéteszi a függetlenséggel, az erőforrásokkal, a hatáskörökkel, a bírságokkal és a kölcsönös segítségnyújtással kapcsolatos, különböző nemzeti hatóságoktól származó hasznos ajánlásokat és bevált gyakorlatokat.
(1) A tagállamok hatályba léptetik azokat a törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezéseket, amelyek szükségesek ahhoz, hogy ennek az irányelvnek legkésőbb [kétéves átültetési időszak]-ig megfeleljenek. E rendelkezések szövegét haladéktalanul megküldik a Bizottságnak.
[Az irányelv elfogadásának dátumától számított hét éven belül] a Bizottság jelentést nyújt be az Európai Parlamentnek és a Tanácsnak e rendelet végrehajtásáról, és szükség esetén mellékeli a megfelelő jogalkotási javaslatot.
HL C ., ., . o.
A Tanács 1/2003/EK rendelete (2002. december 16.) a Szerződés 81. és 82. cikkében meghatározott versenyszabályok végrehajtásáról (HL L 1., 2003.1.4., 1. o.).
Az Európai Parlament és a Tanács 2014/104/EU irányelve (2014. november 26.) a tagállamok és az Európai Unió versenyjogi rendelkezéseinek megsértésén alapuló, nemzeti jog szerinti kártérítési keresetekre irányadó egyes szabályokról (HL L 349., 2014.12.5., 1. o.).
VÉLEMÉNY a Belső Piaci és Fogyasztóvédelmi Bizottság részéről (21.11.2017)
a tagállami versenyhatóságok helyzetének a hatékonyabb jogalkalmazás és a belső piac megfelelő működésének biztosítása céljából történő megerősítéséről szóló európai parlamenti a tanácsi rendeletre irányuló javaslatról
(COM(2017)0142 – C8-0119/2017 – (2017)0063(COD))
A nemzeti versenyhatóságok – az Európai Bizottsággal együtt – meghatározó szerepet játszanak az uniós versenyjog érvényesítésében (az EUMSZ 101. és 102. cikke), és ezzel jelentős mértékben hozzájárulnak a belső piac megfelelő működéséhez, versenyképességéhez és ahhoz, hogy az fogyasztóorientált legyen. Az előadó tudatában van, hogy a nemzeti versenyhatóságok e feladatainak fenntartása és megerősítése érdekében az 1/2003 rendeletben létrehozott végrehajtási jogköröket megfelelő eszközöknek, forrásoknak és eljárásoknak kell alátámasztaniuk minden nemzeti versenyhatóság esetében. A nemzeti versenyhatóságok munkáját szolgáló ilyen eszközök és iránymutatások biztosítani fogják a versenyszabályok egységes, hatékony és következetes érvényesítését az EU egész területén. Az előadó tudatában van annak, hogy a Bizottság javaslata gyakorlati haszonnal járna a verseny torzulásának megakadályozását illetően, és fontos lépést jelentene az EU belső piacának kiteljesítése tekintetében.
Az előadó hangsúlyozni kívánja, hogy mivel bizonyos nemzeti versenyhatóságok nem rendelkeznek elegendő pénzügyi forrással, az eljárások prioritási sorrendjének megállapítása, és következésképpen a nemzeti versenyhatóságok jogérvényesítési kapacitása csorbát szenvedhet. Bár nem határozható meg, hogy mi minősül elegendő forrásnak az összes tagállam nemzeti versenyhatósága szempontjából, a javaslatba be lehetne venni, hogy a nemzeti versenyhatóságok kapjanak nagyobb költségvetési önállóságot az előirányzott költségvetés elköltésekor. Egy ilyen rendelkezés lehetővé tenné a nemzeti versenyhatóságok számára, hogy az ügyeket fontossági sorrendben kezeljék, hogy egyidejűleg több ellenőrzést végezzenek és hogy növeljék függetlenségük mértékét. Ezért az előadó a nemzeti versenyhatóságok nagyobb költségvetési autonómiáját javasolja, betartva az összes nemzeti költségvetési szabályt.
Az előadó úgy véli, hogy a nemzeti versenyhatóságok pártatlansága, illetve a politikai és az üzleti szféra befolyásától való mentessége alapvetően fontos, különösen mivel számukra újabb eszközöket, forrásokat, és néhány esetben új feladatköröket kívánunk adni. Ezért a javaslatban szólni kell az összeférhetetlenség elleni garanciákról, valamint a nemzeti versenyhatóságok és vezetőségük kiválasztására és elbocsátására vonatkozó átláthatóság szükségességéről. Ezek a rendelkezések hasznosak lehetnek a tudatosság növelése és a polgárok a nemzeti versenyhatóságokba vetett bizalmának fokozása szempontjából is.
A nemzeti versenyhatóságok által kirótt bírságok mértékét illetően az előadó tudatában van, hogy jelenleg a vállalkozásokra hasonló jogsértések miatt nagyon eltérő bírságokat szabnak ki a különböző tagállamokban. Ez a helyzet megnehezíti a versenyjog egységes alkalmazását. Az előadó üdvözli, hogy a javaslat foglalkozik ezzel a kérdéskörrel, és úgy véli, hogy a bírságok tekintetében megállapított közös felső határérték megfelelő ösztönző lehet a helyzet javításához.
Az előadó továbbá azon a véleményen van, hogy a bizonyítékok gyűjtésére vonatkozó nemzeti versenyhatósági hatásköröket javítani lehetne azáltal, hogy minimálisra csökkentünk egyes adminisztratív eljárásokat, és a vizsgálati hatásköröket jobban hozzáigazítjuk napjaink vállalkozásainak digitális valóságához. Az előadó ezért e tekintetben kiegészíti a javaslatot.
A Belső Piaci és Fogyasztóvédelmi Bizottság felkéri a Gazdasági és Monetáris Bizottságot mint illetékes bizottságot, hogy vegye figyelembe az alábbi módosításokat:
(1) Az Európai Unió működéséről szóló szerződés (EUMSZ) 101. és 102. cikke közrendet érintő rendelkezéseket tartalmaz, amelyeket az egész Unióban hatékonyan kell alkalmazni a torzulásoktól mentes belső piaci verseny biztosítása érdekében. Az EUMSZ 101. és 102. cikkének hatékony végrehajtására van szükség a nyitottabb európai versenypiacok kialakításához, ahol a vállalkozások érdemeik alapján, vállalkozások által állított, piacra lépést gátló akadályoktól mentesen versenyeznek, gyarapítva a jólétet, és új munkahelyeket hozva létre. A versenyszabályok hatékony végrehajtása védi a fogyasztókat azoktól az üzleti gyakorlatoktól, amelyek mesterségesen magasan tartják az áruk és szolgáltatások árát, és növeli az innovatív áruk és szolgáltatások választékát.
(1) Az Európai Unió működéséről szóló szerződés (EUMSZ) 101. és 102. cikke közrendet érintő rendelkezéseket tartalmaz, amelyeket az egész Unióban hatékonyan kell alkalmazni a torzulásoktól mentes belső piaci verseny biztosítása érdekében. Az EUMSZ 101. és 102. cikkének hatékony végrehajtására van szükség a piacra lépést gátló akadályoktól mentes nyitottabb és versenyképes európai piac kialakításához, lehetővé téve a vállalkozások számára az érdemi versenyt, gyarapítva a jólétet, és új munkahelyeket hozva létre. A versenyszabályok hatékony végrehajtása védi a fogyasztókat azoktól az üzleti gyakorlatoktól, amelyek mesterségesen magasan tartják az áruk és szolgáltatások árát, és növeli az innovatív áruk és szolgáltatások választékát.
E módosítás célja, hogy a szöveg egyértelműbbé és tömörebbé váljon.
(5) A nemzeti jog számos esetben megakadályozza, hogy a nemzeti versenyhatóságok rendelkezzenek az e szabályok hatékony végrehajtásához szükséges függetlenségi garanciákkal, továbbá végrehajtási és bírságolási hatáskörökkel. Ez aláássa azon képességüket, hogy hatékonyan alkalmazzák az EUMSZ 101. és 102. cikkét, valamint adott esetben az EUMSZ 101. és 102. cikkével párhuzamosan a nemzeti versenyjogi rendelkezéseket. A nemzeti jog például számos nemzeti versenyhatóság számára nem biztosít hatékony eszközöket ahhoz, hogy feltárják az EUMSZ 101. és 102. cikkének megsértését alátámasztó bizonyítékokat, hogy megbírságolják a jogsértő vállalkozásokat, továbbá nem biztosítja azokat az erőforrásokat sem, amelyek az EUMSZ 101. és 102. cikkének hatékony alkalmazásához szükségesek. Ez megakadályozhatja a versenyhatóságokat abban, hogy egyáltalán fellépjenek, vagy azt eredményezi, hogy végrehajtási intézkedéseik korlátozottak lesznek. Az EUMSZ 101. és 102. cikkének hatékony alkalmazásához szükséges operatív versenyhatósági eszközök és garanciák vonatkozásában tapasztalható hiányosságok miatt a versenyellenes gyakorlatokat folytató vállalkozások rendkívül különböző eljárási eredményekre számíthatnak attól függően, hogy melyik tagállamban működnek: előfordulhat, hogy elmarad vagy hatástalan lesz az EUMSZ 101. vagy 102. cikke szerinti végrehajtás. Néhány tagállamban például a vállalkozások szerkezetátalakítással könnyen kibújhatnak a bírság megfizetésének kötelezettsége alól. Az EUMSZ 101. és 102. cikkének, valamint az EUMSZ 101. és 102. cikkével párhuzamosan alkalmazott nemzeti versenyjogi rendelkezéseknek az egyenlőtlen érvényesítése azt eredményezi, hogy nem minden esetben válik lehetővé a piacra lépés előtt álló akadályok felszámolása és a nyitottabb, versenyképesebb piacok létrehozása az Európai Unió egész területén, ahol a vállalkozások érdemeik alapján versenyeznek egymással. A vállalkozások és a fogyasztók helyzete e tekintetben különösen azokban a tagállamokban kedvezőtlen, amelyekben a nemzeti versenyhatóságok kevesebb eszközzel rendelkeznek a hatékony jogalkalmazás megvalósítására. A vállalkozások nem versenyezhetnek érdemeik alapján, ha vannak olyan „biztonságos menedékek”, ahol büntetlenül folytathatók versenyellenes gyakorlatok, például azért, mert nem gyűjthetők bizonyítékok versenyellenes gyakorlatokról, vagy mert a vállalkozások elkerülhetik a bírságolást. E tényezők így visszatarthatják a vállalkozásokat attól, hogy az ilyen piacokra belépjenek, ott letelepedési jogukat gyakorolják, és árukat/szolgáltatásokat értékesítsenek. Azok a fogyasztók, akik olyan tagállamokban élnek, ahol kevésbé hatékony a végrehajtás, nem élvezhetik a versenyszabályok hatékony alkalmazásából fakadó előnyöket. Az EUMSZ 101. és 102. cikkének, valamint az EUMSZ 101. és 102. cikkével párhuzamosan alkalmazott nemzeti versenyjogi rendelkezéseknek Európa-szerte egyenetlen alkalmazása így torzítja a belső piacon folyó versenyt, és aláássa a belső piac megfelelő működését.
(5) A nemzeti jog számos esetben megakadályozza, hogy a nemzeti versenyhatóságok rendelkezzenek az EUMSZ 101. és 102. cikkének, valamint ezzel párhuzamosan a nemzeti versenyjogszabályok hatékony végrehajtásához szükséges függetlenségi garanciákkal, továbbá végrehajtási és bírságolási hatáskörökkel. A nemzeti jog például számos nemzeti versenyhatóság számára nem biztosít hatékony eszközöket ahhoz, hogy feltárják az EUMSZ 101. és 102. cikkének megsértését alátámasztó bizonyítékokat, hogy megbírságolják a jogsértő vállalkozásokat, továbbá nem biztosítja azokat az erőforrásokat sem, amelyek az EUMSZ 101. és 102. cikkének hatékony alkalmazásához szükségesek. Ez megakadályozhatja a versenyhatóságokat abban, hogy egyáltalán fellépjenek, vagy azt eredményezi, hogy végrehajtási intézkedéseik korlátozottak lesznek. Az EUMSZ 101. és 102. cikkének hatékony alkalmazásához szükséges operatív versenyhatósági eszközök és garanciák vonatkozásában tapasztalható hiányosságok miatt a versenyellenes gyakorlatokat folytató vállalkozások rendkívül különböző eljárási eredményekre számíthatnak attól függően, hogy melyik tagállamban működnek vagy vannak bejegyezve: előfordulhat, hogy elmarad vagy hatástalan lesz az EUMSZ 101. vagy 102. cikke szerinti végrehajtás. Néhány tagállamban például a vállalkozások szerkezetátalakítással könnyen kibújhatnak a bírság megfizetésének kötelezettsége alól. Az EUMSZ 101. és 102. cikkének, valamint az EUMSZ 101. és 102. cikkével párhuzamosan alkalmazott nemzeti versenyjogi rendelkezéseknek az egyenlőtlen érvényesítése azt eredményezi, hogy nem minden esetben válik lehetővé a piacra lépés előtt álló akadályok felszámolása és a nyitottabb, versenyképesebb piacok létrehozása az Európai Unió egész területén, ahol a vállalkozások érdemeik alapján versenyeznek egymással. A vállalkozások és a fogyasztók helyzete e tekintetben különösen azokban a tagállamokban kedvezőtlen, amelyekben a nemzeti versenyhatóságok kevesebb eszközzel rendelkeznek a hatékony jogalkalmazás megvalósítására. A vállalkozások nem versenyezhetnek érdemeik alapján, ha vannak olyan „biztonságos menedékek”, ahol büntetlenül folytathatók versenyellenes gyakorlatok, például azért, mert nem gyűjthetők bizonyítékok versenyellenes gyakorlatokról, vagy mert a vállalkozások elkerülhetik a bírságolást. E tényezők így visszatarthatják a vállalkozásokat attól, hogy az ilyen piacokra belépjenek, ott letelepedési jogukat gyakorolják, és árukat/szolgáltatásokat értékesítsenek. Azok a fogyasztók, akik olyan tagállamokban élnek, ahol kevésbé hatékony a végrehajtás, nem élvezhetik a versenyszabályok hatékony alkalmazásából fakadó előnyöket. Az EUMSZ 101. és 102. cikkének, valamint az EUMSZ 101. és 102. cikkével párhuzamosan alkalmazott nemzeti versenyjogi rendelkezéseknek Európa-szerte egyenetlen alkalmazása így torzítja a belső piacon folyó versenyt, és aláássa a belső piac megfelelő működését.
E módosítás célja, hogy a szöveg egyértelműbbé és egységesebbé váljon. A vállalkozások tevékenykedhetnek több uniós tagállamban is, azonban az eljárások eltérő kimenetele attól is függhet, hogy melyik a bejegyzés szerinti ország, azaz melyik az az illetékes nemzeti versenyhatóság, amelyik az ügyet kezeli.
(6) A nemzeti versenyhatóságok eszközei és garanciái vonatkozásában tapasztalható hiányosságok és korlátok ugyancsak aláássák az EUMSZ 101. és 102. cikkének végrehajtására vonatkozó párhuzamos hatáskörök rendszerét, amelynek az Európai Versenyhatóságok Hálózata keretében folytatott szoros együttműködésen alapuló koherens egységként kellene működnie. E rendszer egyik alapeleme, hogy a hatóságok támaszkodhatnak a másik hatóság által a nevükben elvégzett tényfeltáró intézkedésekre. Ez azonban nem működik jól akkor, ha a nemzeti versenyhatóságoknak nincsenek megfelelő tényfeltáró eszközei. Más fontos vonatkozásokban a nemzeti versenyhatóságok nem képesek kölcsönösen segítséget nyújtani egymásnak. A tagállamok többségében például a határon átnyúló tevékenységet folytató vállalkozások egyszerűen kibújhatnak a bírság megfizetése alól, ha nem rendelkeznek jogi jelenléttel egyes olyan tagállamokban, ahol tevékenykednek. Így a vállalkozások kevésbé vannak ösztönözve arra, hogy megfeleljenek az EUMSZ 101. és 102. cikkének. Az ebből eredő rossz hatékonyságú végrehajtás torzítja a versenyt a jogkövető vállalkozások kárára, és aláássa a belső piacba vetett fogyasztói bizalmat, különösen a digitális környezetben.
(6) A nemzeti versenyhatóságok eszközei és garanciái vonatkozásában tapasztalható hiányosságok és korlátok ugyancsak aláássák az EUMSZ 101. és 102. cikkének végrehajtására vonatkozó párhuzamos hatáskörök rendszerét, amelynek az Európai Versenyhatóságok Hálózata keretében folytatott szoros együttműködésen alapuló koherens egységként kellene működnie. E rendszer egyik alapeleme, hogy a hatóságok támaszkodhatnak a másik hatóság által a kérésükre elvégzett tényfeltáró intézkedésekre. Ez azonban nem működik jól akkor, ha a nemzeti versenyhatóságoknak nincsenek megfelelő tényfeltáró eszközei. Más fontos vonatkozásokban a nemzeti versenyhatóságok nem képesek kölcsönösen segítséget nyújtani egymásnak. A tagállamok többségében például a határon átnyúló tevékenységet folytató vállalkozások egyszerűen kibújhatnak a bírság megfizetése alól, ha nem rendelkeznek jogi jelenléttel egyes olyan tagállamokban, ahol tevékenykednek. Így a vállalkozások kevésbé vannak ösztönözve arra, hogy megfeleljenek az EUMSZ 101. és 102. cikkének. Az ebből eredő rossz hatékonyságú végrehajtás torzítja a versenyt a jogkövető vállalkozások kárára, és aláássa a belső piacba vetett fogyasztói bizalmat, különösen a digitális környezetben.
E módosítás célja, hogy a szövegben egységesek legyenek a meghatározások: „megkereső hatóság” és „megkeresett hatóság”. A tagállami versenyhatóságok egy másik tagállam nemzeti versenyhatóságának kérésére tényfeltárást végezhetnek.
(9) Az EUMSZ 101. és 102. cikkének hatékony nemzeti versenyhatósági alkalmazását biztosító legszükségesebb garanciák meghatározása nem érinti a tagállamok azon lehetőségét, hogy a nemzeti versenyhatóságok függetlenségét szavatoló szélesebb körű garanciákat és az e hatóságok végrehajtási és bírságolási hatáskörére vonatkozó részletesebb szabályokat tartsanak fenn vagy vezessenek be, valamint számukra több erőforrást biztosítsanak. A tagállamoknak különösen lehetőségük van arra, hogy az irányelvben előírt alapvető hatáskörökön túlmenően további hatásköröket biztosíthatnak a nemzeti versenyhatóságok számára azok hatékonyságának további fokozása érdekében.
(10) Ezzel szemben részletes szabályokra van szükség a titkos kartellek esetében az engedékenység megadásának feltételeivel kapcsolatban. A vállalkozások csak akkor fognak információkat szolgáltatni a titkos kartellekről, amelyekben részt vettek, ha kellő jogi garanciákkal rendelkeznek arra vonatkozóan, hogy mentesülnek a bírság alól. A tagállamokban alkalmazandó engedékenységi programok közötti jelentős különbségek jogi bizonytalanságot eredményeznek az esetleges engedékenységet kérelmezők számára, ami gyengítheti arra való hajlandóságukat, hogy kérelmezzék az engedékenységi eljárást. Ha a tagállamok az ezen irányelv hatálya alá tartozó területen eltérő szigorúságú engedékenységi szabályokat írhatnak elő vagy alkalmazhatnak, az nemcsak azt a célt ássa alá, hogy a kérelmezők számára ösztönzőket tartsunk fenn annak érdekében, hogy az Unióban a versenyjog érvényesítése a lehető leghatékonyabb legyen, hanem a belső piacon működő vállalkozások számára biztosított egyenlő versenyfeltételeket is veszélyezteti. Ez nem akadályozza meg a tagállamokat abban, hogy olyan engedékenységi programokat alkalmazzanak, amelyek nemcsak a titkos kartellekre vonatkoznak, hanem az EUMSZ 101. és 102. cikkébe, valamint az ezekkel egyenértékű nemzeti rendelkezésekbe ütköző egyéb jogsértésekre is.
(10) Ezzel szemben részletes szabályokra van szükség a kartellek felfedése esetében az engedékenység feltételeivel kapcsolatban. A vállalkozások csak akkor fognak információkat szolgáltatni a kartellekről, amelyekben részt vettek, ha kellő jogi garanciákkal rendelkeznek arra vonatkozóan, hogy mentesülnek a bírság alól. A tagállamokban alkalmazandó engedékenységi programok közötti jelentős különbségek jogi bizonytalanságot eredményeznek az esetleges engedékenységet kérelmezők számára, ami gyengítheti arra való hajlandóságukat, hogy kérelmezzék az engedékenységi eljárást. Ha a tagállamok az ezen irányelv hatálya alá tartozó területen eltérő szigorúságú engedékenységi szabályokat írhatnak elő vagy alkalmazhatnak, az nemcsak azt a célt ássa alá, hogy a kérelmezők számára ösztönzőket tartsunk fenn annak érdekében, hogy az Unióban a versenyjog érvényesítése a lehető leghatékonyabb legyen, hanem a belső piacon működő vállalkozások számára biztosított egyenlő versenyfeltételeket is veszélyezteti. Ez nem akadályozza meg a tagállamokat abban, hogy olyan engedékenységi programokat alkalmazzanak, amelyek nemcsak a kartellekre vonatkoznak, hanem az EUMSZ 101. és 102. cikkébe, valamint az ezekkel egyenértékű nemzeti rendelkezésekbe ütköző egyéb jogsértésekre is.
Engedményeket a gyakorlatban annak lehet nyújtani, aki a kartellről elsőként információkat szolgáltat, nem pedig az egész kartellnek. A kartellek jellegüknél fogva titkosak, ezért a „titkos” szó felesleges a szövegben végig. A „titkos” kifejezés törlése összhangba hozza a szöveget a 2014/104 irányelvben alkalmazott szóhasználattal. Lásd még a 10. módosítást.
(14) Az EUMSZ 101. és 102. cikke hatékony és egységes alkalmazásának biztosítása érdekében meg kell erősíteni a nemzeti versenyhatóságok függetlenségét. Ennek érdekében a nemzeti jogban kifejezetten rendelkezni kell annak biztosítása céljából, hogy az EUMSZ 101. és 102. cikkének alkalmazása során a nemzeti versenyhatóság védve legyen a külső beavatkozással vagy a politikai nyomással szemben, amely veszélyeztetheti az elé kerülő ügyek független értékelését. Ebből a célból előre meg kell határozni a nemzeti versenyhatóság döntéshozó testületét alkotó tagok felmentésének indokaira vonatkozó szabályokat, hogy ne merülhessen fel észszerű kétség az említett testület pártatlanságára és külső tényezőktől való befolyásolhatatlanságára vonatkozóan.
(14) Az EUMSZ 101. és 102. cikke hatékony és egységes alkalmazásának biztosítása érdekében meg kell erősíteni a nemzeti versenyhatóságok függetlenségét. Ennek érdekében a nemzeti jogban kifejezetten rendelkezni kell annak biztosítása céljából, hogy az EUMSZ 101. és 102. cikkének alkalmazása során a nemzeti versenyhatóság védve legyen a külső beavatkozással vagy a politikai nyomással szemben, amely veszélyeztetheti az elé kerülő ügyek független értékelését. Ebből a célból előre meg kell határozni a nemzeti versenyhatóság döntéshozó testületét alkotó tagok kinevezésének és felmentésének indokaira vonatkozó egyértelmű és átlátható szabályokat és eljárásokat, hogy ne merülhessen fel észszerű kétség az említett testület pártatlanságára és külső tényezőktől való befolyásolhatatlanságára vonatkozóan.
Az előadó e tekintetben úgy érvel, hogy mivel a javaslat növelné a nemzeti versenyhatóságok hatásköreit és feladatait, ezzel párhuzamosan növelni kell munkatársaik függetlenségét és szakértelmét. Az érdemeken alapuló és átlátható kinevezések és az objektív tényeken alapuló elbocsátások előmozdítanák a döntéshozatali függetlenséget, és növelnék a nemzeti versenyhatóságokba vetett általános bizalmat.
(15) A nemzeti versenyhatóság függetlenségének biztosítása érdekében a nemzeti versenyhatóság személyzete és döntéshozó testülete tagjainak feddhetetleneknek kell lenniük, és tartózkodniuk kell a feladataik ellátásával összeegyeztethetetlen tevékenységektől. Elkerülendő, hogy a személyzet vagy a döntéshozó testület tagjai által végzett értékelés függetlensége veszélybe kerüljön, a személyzet és a döntéshozó testület tagjainak alkalmazásuk és megbízatásuk időtartama alatt és ezt követően észszerű időtartamon belül tartózkodniuk kell bármely nem összeegyeztethető – akár kereső, akár egyéb – tevékenységtől. Ez továbbá azt is jelenti, hogy alkalmazásuk és megbízatásuk időtartama alatt nem tarthatnak fenn érdekeltséget olyan vállalkozásokban vagy szervezetekben, amelyek az adott nemzeti versenyhatósággal kapcsolatban állnak, amennyiben ez veszélyeztetheti függetlenségüket. A személyzet és a döntéshozó testület tagjainak nyilatkozniuk kell minden olyan érdekeltségről vagy vagyoni eszközről, amely összeférhetetlenséghez vezethet feladataik ellátása során. Kötelezni kell őket arra, hogy a döntéshozó testületet, annak többi tagját, vagy – azon nemzeti versenyhatóságok esetében, ahol a döntéshozói hatáskörrel egyetlen személyt bíznak meg – a kinevezésre jogosult hatóságot tájékoztassák, amennyiben feladataik ellátása során olyan ügyben kell döntést hozniuk, amelyben pártatlanságukat potenciálisan csorbító érdekeltséggel rendelkeznek.
(15) A nemzeti versenyhatóság függetlenségének biztosítása érdekében a nemzeti versenyhatóság személyzete és döntéshozó testülete, illetve vezetése tagjainak feddhetetleneknek kell lenniük, és tartózkodniuk kell a feladataik ellátásával összeegyeztethetetlen tevékenységektől. Elkerülendő, hogy a nemzeti versenyhatóságok személyzete, döntéshozó testülete vagy vezetése által végzett értékelés függetlensége veszélybe kerüljön, a személyzet és a döntéshozó testület tagjainak alkalmazásuk és megbízatásuk időtartama alatt és ezt követően észszerű időtartamon belül tartózkodniuk kell bármely, összeférhetetlenséget eredményező vagy egyéb módon nem összeegyeztethető – akár kereső, akár egyéb – tevékenységtől. Ez továbbá azt is jelenti, hogy alkalmazásuk és megbízatásuk időtartama alatt nem tarthatnak fenn érdekeltséget olyan vállalkozásokban vagy szervezetekben, amelyek az adott nemzeti versenyhatósággal kapcsolatban állnak, amennyiben ez veszélyeztetheti függetlenségüket. A nemzeti versenyhatóságok személyzetének, döntéshozó testületének és vezetésének nyilatkoznia kell minden olyan érdekeltségről vagy vagyoni eszközről, amely összeférhetetlenséghez vezethet feladataik ellátása során. E célból a nemzeti versenyhatóságok személyzete, döntéshozó testülete és vezetése évente kötelezettségvállalási nyilatkozatot és érdekeltségi nyilatkozatot tesz, amelyben feltünteti azokat a közvetlen és közvetett érdekeltségeit, amelyek sérthetik függetlenségét, és befolyásolhatják bármely feladata teljesítését. Kötelezni kell őket arra, hogy a döntéshozó testületet, annak többi tagját, vagy – azon nemzeti versenyhatóságok esetében, ahol a döntéshozói hatáskörrel egyetlen személyt bíznak meg – a kinevezésre jogosult hatóságot tájékoztassák, amennyiben feladataik ellátása során olyan ügyben kell döntést hozniuk, amelyben pártatlanságukat potenciálisan csorbító érdekeltséggel rendelkeznek.
(18a) A nemzeti versenyhatóságok függetlenségét erősítené, ha autonómiával rendelkeznének a számukra előirányzott költségvetések végrehajtását illetően. A költségvetés kezelésének e szabadságát a nemzeti költségvetési szabályok és eljárások tiszteletben tartása mellett kell gyakorolni.
(21) A nemzeti közigazgatási versenyhatóságok vizsgálati hatásköreinek alkalmasnak kell lenniük a digitális környezet jelentette végrehajtási kihívások kezelésére, és lehetővé kell tenniük a nemzeti versenyhatóságok számára, hogy a vállalkozásra vagy a vizsgálati intézkedés hatálya alá tartozó vállalkozások társulására vonatkozó minden információt digitális formában szerezzenek be, beleértve a forenzikus eszközökkel megszerzett adatokat is, függetlenül attól, hogy azokat milyen adathordozón (laptop, mobiltelefon és egyéb mobil eszközök stb.) tárolják.
(21) A nemzeti közigazgatási versenyhatóságok vizsgálati hatásköreinek alkalmasnak kell lenniük a digitális környezet jelentette végrehajtási kihívások kezelésére, és lehetővé kell tenniük a nemzeti versenyhatóságok számára, hogy a vállalkozásra vagy a vizsgálati intézkedés hatálya alá tartozó vállalkozások társulására vonatkozó minden információt digitális formában szerezzenek be, beleértve a forenzikus eszközökkel megszerzett adatokat is, függetlenül attól, hogy azokat milyen adathordozón (laptop, mobiltelefon, egyéb mobil eszközök és felhőalapú tárolás stb.) tárolják.
2 cikk – 1 bekezdés – 9 pont
9. „kartell” két vagy több versenytárs közötti olyan megállapodás vagy összehangolt magatartás, amelynek célja a versenytársak piaci versenyben követett magatartásának összehangolása vagy a verseny releváns tényezőinek befolyásolása többek között, de nem kizárólag olyan magatartás útján, mint a vételi vagy eladási árak vagy egyéb kereskedelmi feltételek – a szellemi tulajdonhoz fűződő jogokra vonatkozókat is ideértve – rögzítése vagy összehangolása, a termelési vagy értékesítési kvóták felosztása, a piac és a vevők felosztása, ideértve az ajánlattételben való összejátszást, az import- vagy exportkorlátozásokat vagy más versenytársak elleni versenyellenes tevékenységeket;
(A meghatározás módosítását a szöveg egészében át kell vezetni.)
Az uniós jog általános elveivel és az Európai Unió Alapjogi Chartájával összhangban a nemzeti versenyhatóságok által az ezen irányelvben említett hatáskörök gyakorlására megfelelő biztosítékokat kell alkalmazni, beleértve a vállalkozások védelemhez való jogát és a bíróság előtti hatékony jogorvoslathoz való jogot.
Az uniós jog általános elveivel és az Európai Unió Alapjogi Chartájával összhangban a nemzeti versenyhatóságok által az ezen irányelvben említett hatáskörök gyakorlására megfelelő biztosítékokat kell alkalmazni, beleértve a vállalkozások védelemhez, megfelelő ügyintézéshez és tisztességes eljáráshoz való jogát, valamint a bíróság előtti hatékony jogorvoslathoz való jogot.
a) a nemzeti közigazgatási versenyhatóság személyzetének és döntéshozó testületének tagjai a politikai és egyéb külső befolyástól függetlenül képesek ellátni feladataikat és gyakorolni az EUMSZ 101. és 102. cikkének alkalmazására vonatkozó hatásköreiket;
a) a nemzeti közigazgatási versenyhatóság igazgatója, valamint személyzetének és döntéshozó testületének tagjai a politikai és egyéb külső befolyástól függetlenül képesek ellátni feladataikat és gyakorolni az EUMSZ 101. és 102. cikkének alkalmazására vonatkozó hatásköreiket;
b) a nemzeti közigazgatási versenyhatóságok személyzetének és döntéshozó testületének tagjai az EUMSZ 101. és 102. cikkének alkalmazására vonatkozó feladataik ellátása és hatásköreik gyakorlása során egyetlen kormánytól vagy más köz- vagy magánjogi jogalanytól sem kérhetnek, illetve fogadhatnak el utasításokat;
b) a nemzeti közigazgatási versenyhatóságok igazgatója, valamint személyzetének és döntéshozó testületének tagjai az EUMSZ 101. és 102. cikkének alkalmazására vonatkozó feladataik ellátása és hatásköreik gyakorlása során egyetlen kormánytól vagy más köz- vagy magánjogi jogalanytól sem kérhetnek, illetve fogadhatnak el utasításokat;
c) a nemzeti közigazgatási versenyhatóságok személyzetének és döntéshozó testületének tagjai tartózkodnak minden olyan intézkedéstől, amely összeegyeztethetetlen feladataik ellátásával és hatásköreik gyakorlásával az EUMSZ 101. és 102. cikkének alkalmazása tekintetében;
c) a nemzeti közigazgatási versenyhatóságok igazgatója, valamint személyzetének és döntéshozó testületének tagjai, továbbá vezetése tartózkodnak minden olyan intézkedéstől, amely összeegyeztethetetlen feladataik ellátásával és hatásköreik gyakorlásával az EUMSZ 101. és 102. cikkének alkalmazása tekintetében; ez különösen azt jelenti, hogy alkalmazásuk és megbízatásuk időtartama alatt nem tarthatnak fenn érdekeltséget olyan vállalkozásokban vagy szervezetekben, amelyek az adott nemzeti versenyhatósággal kapcsolatban állnak, amennyiben ez veszélyeztetheti függetlenségüket;
Az előadó szándéka az, hogy megerősítse a nemzeti versenyhatóságok személyzetének és tagjainak pártatlanságát.
ca) A nemzeti versenyhatóságok személyzetének, döntéshozó testületének és vezetésének nyilatkoznia kell minden olyan érdekeltségről vagy vagyoni eszközről, amely összeférhetetlenséghez vezethet feladataik ellátása során. E célból a nemzeti versenyhatóságok személyzete, döntéshozó testülete és vezetése évente kötelezettségvállalási nyilatkozatot és érdekeltségi nyilatkozatot tesz, amelyben feltünteti azokat a közvetlen és közvetett érdekeltségeit, amelyek sérthetik függetlenségét, és befolyásolhatják bármely feladata teljesítését.
Az előadó szándéka az, hogy fokozza a nemzeti versenyhatóságok függetlenségét a politikai vagy üzleti befolyástól. Hasonló rendelkezések már léteznek az ágazati jogszabályokban, például a vasúti ágazat szabályozó testületeire vonatkozóan (a 2012/34 irányelv 55. cikke).
d) A nemzeti közigazgatási versenyhatóságok igazgatója és döntéshozó testületének tagjai csak akkor menthetők fel, ha már nem teljesítik a feladataik ellátásához szükséges feltételeket, vagy ha a nemzeti jog értelmében súlyos kötelességszegést követnek el. A felmentés indokait előre meg kell határozni a nemzeti jogban. A nemzeti közigazgatási versenyhatóságok döntéshozó testületének tagjai az ezen irányelv 5. cikkének (2) bekezdésében meghatározott, az EUMSZ 101. és 102. cikkének alkalmazása során fennálló feladataik megfelelő ellátásával és hatásköreik gyakorlásával kapcsolatos indokok alapján nem menthetők fel;
4 cikk – 2 bekezdés – e a pont (új)
ea) A nemzeti versenyhatóságok döntéshozó szerveinek tagjait előre meghatározott egyértelmű és átlátható szabályok és eljárások alapján kell kinevezni.
(1) A tagállamok biztosítják, hogy a nemzeti versenyhatóságok rendelkezzenek az EUMSZ 101. és 102. cikkének alkalmazásához kapcsolódó, a (2) bekezdésben meghatározott feladataik és hatásköreik gyakorlásához szükséges emberi, pénzügyi és technikai erőforrásokkal.
(1) A tagállamok biztosítják, hogy a nemzeti versenyhatóságok rendelkezzenek az EUMSZ 101. és 102. cikkének alkalmazásához kapcsolódó, a (2) bekezdésben meghatározott feladataik és hatásköreik pártatlan és hatékony gyakorlásához szükséges emberi, pénzügyi és technikai erőforrásokkal.
(1a) A tagállamok biztosítják, hogy a nemzeti versenyhatóságok külön éves költségvetéssel rendelkezzenek, és hogy a nemzeti költségvetési előírások tiszteletben tartása mellett önállóságot élvezzenek forrásaik felhasználása és a kivizsgálások rangsorolása terén.
Ha a nemzeti versenyhatóságok maguk dönthetnek arról, hogy hogyan osszák el pénzügyi forrásaikat a különböző esetek között, ez rugalmasságot és függetlenséget biztosít számukra prioritási sorrend meghatározásában. Egyes nemzeti versenyhatóságok számára ez a függetlenség szempontjából jelentős előrelépést jelentene.
b) az üzleti tevékenységhez kapcsolódó üzleti könyvek és egyéb nyilvántartások ellenőrzése, függetlenül attól, hogy azokat milyen adathordozón (pl. laptop, mobil eszközök és felhőalapú tárolás) tárolják, ideértve az azon információkhoz való hozzáférést, amelyek a helyszíni vizsgálat tárgyát képező szervezet számára hozzáférhetők;
Az előadó szándéka az, hogy a javaslatot hozzáigazítsa a digitális kor követelményeihez, és lehetővé tegye a nemzeti versenyhatóságok számára, hogy könnyebben hozzáférjenek a médiákhoz. A kartellekre vonatkozó információkat ritkán foglalják írásba, ezeket sokkal inkább elektronikus levelezés formájában lehet fellelni.
A tagállamok biztosítják, hogy a nemzeti közigazgatási versenyhatóságok határozat útján előírhassák a vállalkozások és a vállalkozások társulásai számára az EUMSZ 101. és 102. cikkének alkalmazásához szükséges valamennyi információ meghatározott határidőn belül történő rendelkezésre bocsátását. Ez a kötelezettség a vállalkozás és a vállalkozások társulásai számára hozzáférhető információkra terjed ki.
A tagállamok biztosítják, hogy a nemzeti közigazgatási versenyhatóságok előírhassák a vállalkozások és a vállalkozások társulásai számára az EUMSZ 101. és 102. cikkének alkalmazásához szükséges valamennyi információ meghatározott határidőn belül történő rendelkezésre bocsátását. Ez a kötelezettség a vállalkozás és a vállalkozások társulásai számára hozzáférhető információkra terjed ki.
Az előadó szándéka az, hogy elősegítse a nemzeti versenyhatóságok számára az információkérést, hogy nagyobb rugalmasságot biztosítson számukra, és hogy felgyorsítsa az eljárásokat.
12 cikk – 2 bekezdés – d pont
d) a 8. cikkben említett határozat szerinti kérésre adott válaszban helytelen, hiányos vagy félrevezető információt szolgáltatnak, vagy a meghatározott határidőn belül nem szolgáltatnak információt;
d) a 8. cikkben említett kérésre adott válaszban helytelen, hiányos vagy félrevezető információt szolgáltatnak, vagy a meghatározott határidőn belül nem szolgáltatnak információt;
(1) A tagállamok biztosítják, hogy a nemzeti versenyhatóság által az EUMSZ 101. vagy 102. cikkének megsértésében részt vevő egyes vállalkozásokra vagy vállalkozások társulásaira kiróható bírság maximális összegét legalább a vállalkozás vagy a vállalkozás társulása által a határozatot megelőző üzleti évben elért globális árbevétel 10 %-ában állapítsák meg.
(1) A tagállamok biztosítják, hogy a nemzeti versenyhatóság által az EUMSZ 101. vagy 102. cikkének megsértésében részt vevő egyes vállalkozásokra vagy vállalkozások társulásaira kiróható bírság maximális összegét a vállalkozás vagy a vállalkozás társulása által a határozatot megelőző üzleti évben elért globális árbevétel legalább 10%-ában állapítsák meg.
A bel- és igazságügyekre vonatkozó uniós jogszabályokban egységesek a maximális kiszabható bírságok. A megfogalmazás a terrorizmus elleni küzdelemről szóló 2002. június 13-i tanácsi kerethatározat 5. cikkét tükrözi.
(2) Amennyiben a vállalkozások társulásai által elkövetett jogsértés a tagok tevékenységéhez kapcsolódik, a bírság maximális összegét legalább a társulás jogsértése által érintett piacon tevékenységet folytató egyes tagok összesített globális árbevétele 10 %-ában kell megállapítani. Az egyes vállalkozásoknak a bírság megfizetése tekintetében fennálló pénzügyi felelőssége azonban nem haladhatja meg az (1) bekezdéssel összhangban meghatározott maximális összeget.
(2) Amennyiben a vállalkozások társulásai által elkövetett jogsértés a tagok tevékenységéhez kapcsolódik, a bírság maximális összege nem lehet kevesebb, mint a társulás jogsértése által érintett piacon tevékenységet folytató egyes tagok összesített globális árbevételének 10%-a. Az egyes vállalkozásoknak a bírság megfizetése tekintetében fennálló pénzügyi felelőssége azonban nem haladhatja meg az (1) bekezdéssel összhangban meghatározott maximális összeget.
A tagállamok biztosítják, hogy a kérelmezők az engedékenység iránti kérelmet benyújthatják írásban, és hogy a nemzeti versenyhatóságok rendelkeznek olyan rendszerrel, amely lehetővé teszi számukra, hogy az engedékenységi nyilatkozatokat szóban vagy más olyan formában is elfogadhassák, amely nem eredményezi a kérelmező birtokában, megőrzése vagy ellenőrzése alatt lévő dokumentumok, információk vagy egyéb anyagok előállítását.
A tagállamok biztosítják, hogy a kérelmezők az engedékenység iránti kérelmet benyújthatják írásban, és hogy a nemzeti versenyhatóságok rendelkeznek olyan rendszerrel, amely lehetővé teszi számukra, hogy az engedékenységi nyilatkozatokat szóban vagy más olyan formában is elfogadhassák, amely nem eredményezi a kérelmező birtokában, megőrzése vagy ellenőrzése alatt lévő dokumentumok, információk vagy egyéb anyagok előállítását. A tagállamok lehetővé teszik a nemzeti versenyhatóságok számára, hogy az engedékenység iránti kérelmeket és az előzetes kérelmeket teljes egészében a nemzeti versenyhatóság hivatalos nyelvétől/nyelveitől eltérő másik uniós nyelven fogadják el.
Az előadó szándéka az, hogy további ösztönzést nyújtson a vállalkozásoknak az engedékenység iránti kérelmek benyújtásához azáltal, hogy – lehetőség szerint – így csökkennek az engedékenységi kérelmek fordítási költségei.
(1) A tagállamok biztosítják, hogy azon kérelmezők, akik egy feltételezett kartellal kapcsolatban marker iránti kérelem vagy teljes kérelem benyújtása révén engedékenységért folyamodtak a Bizottsághoz, ugyanazon kartellal kapcsolatban nem végleges előzetes kérelmet nyújthassanak be a kérelmező által az ügy kezelésére megfelelőnek ítélt nemzeti versenyhatósághoz.
A tagállamok biztosítják, hogy a kérelmek tárgyát képező titkos kartellban való részvételük tekintetében a bírság alóli mentességért a versenyhatóságokhoz folyamodó kérelmezők jelenlegi és volt alkalmazottai és igazgatói védelmet élveznek a büntetőjogi és közigazgatási szankciók alól, valamint a kérelem által érintett titkos kartellban való részvételük miatt nem büntetőjogi bírósági eljárásban kiszabott szankciók alól, amennyiben ezek az alkalmazottak és igazgatók aktívan együttműködnek az érintett versenyhatósággal, és a mentesség iránti kérelem megelőzi a büntetőeljárás kezdetét.
A tagállamok biztosítják, hogy a kérelmek tárgyát képező titkos kartellban való részvételük tekintetében a bírság alóli mentességért a versenyhatóságokhoz folyamodó kérelmezők jelenlegi és volt alkalmazottai és igazgatói védelmet élveznek a büntetőjogi és közigazgatási szankciók alól, valamint a kérelem által érintett titkos kartellban való részvételük miatt nem büntetőjogi bírósági eljárásban kiszabott szankciók alól, amennyiben ezek az alkalmazottak és igazgatók aktívan együttműködnek az érintett versenyhatósággal, és a mentesség iránti kérelem megelőzi azt a dátumot, amelyen a tagállam illetékes hatóságai az alkalmazottak és az igazgatók tudomására hozták a büntetőeljárást.
Amennyiben az irányelv túl tág rendelkezést határoz meg az engedékenység tekintetében, megszűnhet a szankciók visszatartó hatása.
25 cikk – 5 bekezdés
(5) A megkeresett hatóság nem köteles az (1) bekezdés szerinti határozatok végrehajtására, amennyiben ez nyilvánvalóan ellentétes lenne a végrehajtó tagállam közrendjével.
(5) A megkeresett hatóság végrehajtja az (1) bekezdés szerinti határozatokat, kivéve amennyiben észszerű indokokkal bizonyítani tudja a megkereső hatóság felé, hogy ez nyilvánvalóan ellentétes lenne a végrehajtó tagállam közrendjével.
A tagállamok biztosítják, hogy a megkeresett hatóság kérésére a megkereső hatóság:
a) a 23. és a 24. cikk alapján hozott intézkedések tekintetében viselje az összes indokolt pótlólagos költséget, köztük a fordítási és ügyintézési költségeket;
b) a 25. cikk alapján hozott intézkedések tekintetében lehetővé tegye a megkeresett hatóság számára, hogy a beszedett bírság és kényszerítő bírság összegéből valamennyi indokolt ügyintézési költségét megtéríttesse.
27 cikk – 2 a bekezdés (új)
(2a) A Bizottság biztosítja, hogy a nemzeti versenyhatóságok által az első hivatalos vizsgálat megkezdéséről küldött, az 1/2003/EK rendelet 11. cikkének (3) bekezdése szerinti értesítés elérhető legyen a többi tagállam nemzeti versenyhatóságai számára az Európai Versenyhatóságok Hálózata keretében.
(1) Az ezen irányelvben említett rendelkezések alapján összegyűjtött információk csak beszerzésük céljára használhatók fel. Az információk nem használhatók fel bizonyítékként a természetes személyekkel szembeni szankciók megállapításának céljára.
(1) Az ezen irányelvben említett rendelkezések alapján összegyűjtött információk csak beszerzésük céljára használhatók fel. Az információk nem használhatók fel bizonyítékként a természetes személyekkel szembeni szankciók megállapításának céljára. Amennyiben személyes büntetőjogi felelősség esete merül fel, a versenyhatóság adatokat adhat ki az eljáró bíróság vagy ügyészség számára.
Javaslat a tagállami versenyhatóságok helyzetének a hatékonyabb jogalkalmazás és a belső piac megfelelő működésének biztosítása céljából történő megerősítéséről szóló európai parlamenti és tanácsi irányelvre
Utolsó frissítés: 2018. március 21. Jogi nyilatkozat - Adatvédelmi szabályzat

matches: bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság