text:
HU MNL OL E 156 - a. - Fasc. 042. - No. 011. | Urbaria et conscriptiones | Hungaricana
HU MNL OL E 156 - a. - Fasc. 042. - No. 011.
144 old. magyar, egyszerű másolat, az évszám a szövegben
„Bona Confiscata”
Összeírás: birtokosonként: subditusok név szerint, állataik, úrbéres szolgáltatásaik, kúriák és gazdasági épületeik, allódiális javak.
földesúri kúria gazdasági épületekkel – majorház – földesúri szántók vetésterületek – rétek szénahozama – erdők makktermése – lakosok név szerint – officialis – fiúk – ökör, tehén, sertés, méh – sessiók – cesnsus az ökrök száma szerint 6–4-2 – karácsony tyúk – termény tizedek v. készpénz megváltás – sertés tized v. készpénz megváltás
Balasir:
3 kerekes malom
Kászony:
földesúri kúria – pincék kapacitása – sütőház, majorház – gyümölcsös: szilva, alma, dió – veteményes kert – 3 nyomásos szántók – rétek szénahozama – szőlők terméshozama – lakosok név szerint, fiúk – ökör, tehén, sertés – sessiók – társtulajdonosok – Csomaközi-részben: allódium – gyümölcsös: dió, alma, szilva – káposztáskert – pelyvatároló – szőlők hely szerint – jobbágyszőlők – robot heti 3 nap aratáskor minden nap
Tiszaszalka:
nagy makkerdő, kapacitása – sertéseknél csak az első 10 után jár tized
Kerepecz:
földesúri allódium – kúria gazdasági épületek – 2 nyomásos gazdálkodás
Kalnik:
szabad szőlők
Patkanocz:
sessiók után készpénz – méz, olaj szolgáltatás – tyúk ajándék – sertés tized
földesúri kúria – malom – állattartás megváltása készpénzzel
nemesi kúria – allódium – 3 nyomásos gazdálkodás – szántók kapacitása – rétek szénahozama – erdők makktermése – 2 köves malom terményhozama – 1 köves szárazmalom az iskola mellett – szőlők hely szerint – sem census, sem kilenced – sertések után pázsit tized – napi robot igás és gyalog, egy heti robot után meghatározott mennyiségű napon saját munkájukat végezhetik – cséplés után cséplőrész tizedik köböl + kenyérgabona 20 köböl után 1 – a földesúri szőlők művelése – aratás, kaszálás, hordás
meghatározott mennyiségű borszolgáltatás
készpénz census az ökrök száma szerint 6–4-2 + káposzta, vaj – makkoltatás – robot kívánság szerint
Salank:
földesúri kúria – 3 nyomásos szántók, rétek – szőlők – halászat – malom
Tiszaujhely:
földesúri kúria, szántók, rétek – vízimalom, 1 kerék, csónak
nemesi kúria gazdasági épületekkel
Csapoczka:
sessiók után: készpénz – hárskötél, heveder szolgáltatás – tyúk-ajándék – sertés tized
Patkanyoc:
szolgáltatások: boroshordók – hárskötél, heveder – tyúk – sertés és juh tized – bor tized nincs, de helyette szőlőművelés, karókészítés, kaszálás, aratás, de nincs szántás és trágyahordás
allódium – istállók kapacitása – gyümölcsösök – 2 nyomásos szántók – rétek – makkerdők – lakosok név szerint, fiúgyermekek, tehenek, sertések, sessiók
allódium, szántók és szőlők, présház, sziklába vájt pince, a pince kapacitása – szabad szőlők
heti 3 nap robot, készpénz census + zab + tyúk – bíróság után készpénz szolgáltatás
Mokra:
rutének „Vichod”-nak nevezett közös készpénz census – bárányok után dézsma, de csak 20-ig, felette bármennyi lehet
kúriák gazdasági épületekkel és pincékkel – allódiumok – szántók két forgóban – rétek és szőlők – malmok
szolgáltatások: készpénz + tyúk + olaj – sem termény tized, sem kilenced – sertés 10-es makkterméskor – robot egy hét a földesúré, egy hét saját, aratás és kaszálás idején mindennap
városi házak pincékkel – sütőház – a város szélén allódiális ház – szőlők
Vroczo:
készpénz megváltás: bárányért, rókabőrért, nyestbőrért – „Vichud”-pénz közösen – 20 juh után egy juh bárányostól, felette bármennyi lehet
Vajkócz:
allódium – kocsiszín, veteményeskert – szántók 2 forgóban – rétek – census nincs, de robot kívánság szerint
Pinkocz:
tizedért kiadott földesúri földek
Nagyszeretva:
kúria, gazdasági épületek – szántók két nyomásban
Palócz:
kúria, szántók 3 nyomásban
nincs census, „sed propria virtute” (sajátélelmezés és felszerelés?) kell dolgozniok heti 3 napot
Budaháza:
kúria – szántók két nyomásban
Palágykomorocz:
termény-készlet: (kazlakban), búza, árpa, zab, lencse, széna – állatállomány: sertés, liba, pulyka, tyúk – vermelt zab – hagymáskert – az officilis előre felvett előlegeket az szolgáltatásokért
scultétiák és sessiók utáni szolgáltatás: készpénz – juhok után is készpénz + nyúl, károlymadár, sajt, vaj, gyapjú, méz, viasz, zab, téli lótartás, tyúk, liba, lenvászon, heveder, istráng, rókabőr, „pasztovnik” kerítés – pópák szolgáltatás: készpénz, méz v. készpénz, vaj, zab, rókabőr v. készpénz, juhtartás, üszőborjú megváltás
Általános szempontok az összeírásoknál: officialisoknak vajda-pénz és vajda-zab – méh tized – juh huszad, de a bírók mentesek – kötelező vetések a földesúr számára, továbbá szántás, kaszálás, hordás, szőlőművelés kívánság szerint – igásrobot rendje, négyen adnak ökröt, ketten kísérnek, így összesen hat teljesíti a robotot. – gyalogrobot rendje: két gyalogrobotra köteles személy helyett egy is elvégezheti a kettőre kötelező robotot, addig a másik otthon dolgozhat – jövedelem az allódiális földek terményeiből – termények felhasználása
Bonis Ferenc konfiskált portioi.
(Beregh m.): Surány – Papi – Fejercse – Csaroda – Balasir – Aszte – Kis Musai – Halmy – Turzc – Kökönyesd
Konfiskált Kemény-portiok: Kászony – Aszte – Som – Zapszom – Ujfalu – Szernye – Barrabás – Hettye
Horváth János portioi: Kaszony – Ujfalu – Szernye
Fábián Farkas portioi: Ballabás
Miskolczi István portioja: Kaszony
Borsai Ferenc portioja: Kaszony
Guti György portioja: (Szabolcs m.): Tiszaszalka – Adony – Mada
Csernel Pál portoója: Mocsola
Nagy László portioja: Tisza Adony
Gyöngyösi János portioja: Ballabás
Rákóczi György portioja: Attya
Bárcziné, Hanyi Klára portioi: Nagy Begány – Nagy Almás – Maszarfalva – Kovaszo – Kaszony – Barnabás – Gergeli – Kis Almás
Begány Zsigmond portioi: Nagy Begán – Nagy Almás – Maszárfalva – Barrabás – Ugornya
Balkó Pál portioja: Ugornya
Mezző Gábor portioi: Nagy Begán – Maszarfalva és Bora
Csömaközi-portiok: Kászony mezőváros – Szernye – Ujfalu – Balasir – Nagy Almás – Kis Almás – Kovaszo
Kebde Márton portioi: Kerepecz – Kis Almás
Lővei János portioi: Munkács – Kalnak – Benedik – Paczkánocz – Klecseno
Szkarossy Márton portioja: Klecseno
Ilosvai Péter portioja: Ilosva – Iloncza – Szajkofalva – Bogarovicza
özv. Ilosvai Gáborné portioja: Ilosva – Iloncza
Egeresi János portioja: Bene – Fancsika – Rakocz
Forgach Miklós portioi: Barrabás – Som – Barkaszó – Hettyén – Badaló – Kelecsen – Adony – Attya
Barkóczi Borbála, Forgách Miklós feleségének javai: Pali – Dobos – Varsány – Tiszaszalka – Vid – Salank – Kigyós – Pal – Tiszaujhely – Szőlős Végh Ardó – Karaczfalva
Ujhelyi Ferenc portioi: Darno – Magyfalva – Keresztur – Rakasz – Macsolya – Oroszi – Bene
Dobroni István portioja: Kis Dobrony
Bocskai István portioi: Benedikocz – Csapoczka – Patkanyocz – Medvebocz – Sziko – Bistra – Balasocz
Ecsedhez tartozó javak: (Szabolcs m.): Vásárosnamény – Varsány – Kapocs Apáthy – Tiszaszalka – Vámos Attya – Kelecsen – Deda
Szatmárhoz tartoznak: Kyss Namény – Adony – Ilke
Ung megyei konfiskált birtokok és portiok.
Tarnóczi Csenel Pál: Tarnócz
Serédi Benedek portioi: Szenna – Solymos – Rebrin – Tassolya – Szeregnye – Lehocz – Horlyo – Köblér – Iglenocz – Andrasocz – Orlova – Baczva – Ignécz – Dubroka –
Forgách Miklós portioi: Szerednye – Andrasócz – Orlova – Igléncz – Kőblér – Horló – Kalna
Görgei Pál portioi: Szerednye – Csepel – Vajan – Mokra
Orlai Miklós portioi: Szerednye – Dubroka – Lehocz – Nagy Csehocz – (Bereg m.): Telek – Csomonya – Eszeny (Szabolcs m.): Hettyén
Majos Ferenc portioi: Patkanocz – Nagy Tarkany
Raski István portioja: Gajdos
Pallagi István portioi: Pallágy – Darma
Gyulaffy László birtokai és portioi: Kis Zalacska – Nagy Zalacska – Vajnatina – Láz – Revicse – Zavatka – Lucska – Huszin – Németh Poruba – Remete – Ribnicske – Jeszenő – Hunkócz – Gsercsér – Ördög Poruba – Koromlya – Tiba – Szobrancz
Monai Gáspár birtokai (portioi): Vajnatina – Kolibabocz – Ördög Porubka – Precopa – Csircses – Hunkocz – Jeszenő
Miskolczi István birtokai (portioi): Vajnatina – Kormomyla – Ördög Porubka – Prikopa – Konyuszo
Szini Gábor portioja: Zavatka
Baksai-javak: Ungvár – Vroczo – Csaszlocz – Nagy Gőcz
Ráskai-portiok: Vajkocz – Tegenye – Prikocz
Fáy László portioja: Ungvár
Rákóczi György szőlője: Ungvár
Dobai Gábor portioi: Darma – Eőr – Kis Szeretva
Ubrisi Pál portioi: Nagy Szeretva – Pálócz
Tokai István portioja: Tarnócz
Keczer András portioja: Botfalva
Somogy Lukács és János portio és Görögh Demeter portioja: Csepel
Budaházi István portioi: Veskocz – Tegenye
Daróczi István portioi: Csicser – Homok
Semsey Pál portioi: Palágy Komorócz – Eőrdarma
Szinnyei András özvegyének portioi (javai): Vajna – Benete – Praekopa – Porubka

matches: kúria kúria kúria kúria kúria kúria kúria bíróság kúria


text:
Mikor jár a megbízottnak szolgáltatással arányos díj? - Jogászvilág - Jogászvilág
Mikor jár a megbízottnak szolgáltatással arányos díj? - Jogászvilág
Kezdőlap » Mikor jár a megbízottnak szolgáltatással arányos díj?
Ami a tényállást illeti a B.-i 6295/4., 6302., 6303., 6310/1., 6304., 6305., 6306., 6307., 6308., 6309., 6299., 6301/1., 6301/2. hrsz.-ú, összesen 41 710 m2 alapterületű ingatlanok az I., a II. és a III. rendű alperesek, a IV. és az V. rendű alperesek jogelődje, valamint a VI. rendű alperes osztatlan közös tulajdonát képezték. Telekalakítás eredményeként az ingatlanokból a B.-i 6299/1., 6299/2., 6299/3. és 6299/4. hrsz.-ú ingatlanok kerültek kialakításra.
A 6299/1. hrsz.-ú ingatlanból az I. rendű alperest 4703/56212, a II. rendű alperest 4703/56212, a III. rendű alperest 1182/56212, a IV. és az V. rendű alperesek jogelődjét 3854/56212, a VI. rendű alperest 41770/56212 hányad illette meg.
A felperes ügyvezetője, B. B., a Magyarországon élelmiszerüzlet-hálózatot működtető ALDI Magyarország Élelmiszer Bt. expanziós igazgatója volt 2006-ig. Munkakörénél fogva információkkal rendelkezett a cég Békés megyei ingatlanfejlesztési lehetőségeiről, arról, hogy munkáltatója hol, milyen jellemzőkkel rendelkező ingatlanokat keres, milyen áron, milyen paramétereket vár el az üzlethálózat fejlesztése érdekében. Munkaviszonyának megszűnését követően is kapcsolatot tartott korábbi munkatársaival, így értesülhetett a cég általános ingatlanbeszerzési politikájáról.
Az I., a II. és a III. rendű alperesek, a IV-V. rendű alperesek jogelődje, valamint a VI. rendű alperes a 2007. december 21. napján kelt okiratban rögzített nyilatkozatukkal meghatalmazták a VI. rendű alperes gyermekét, K. K.-t, hogy a B.-i 6299/1., a 6299/2. és a 6299/3. hrsz.-ú ingatlanok eladásával kapcsolatos okiratokat helyettük és a nevükben aláírja, helyettük és nevükben nyilatkozatot tegyen és őket teljes jogkörrel képviselje.
Az ingatlanokat tulajdonosaik már korábban is értékesíteni kívánták, ennek keretében H. Cs.-vel tárgyaltak, akinek a javára vételi jogot is alapítottak, ez azonban utóbb megszűnt. Viszont már ekkor felmerült annak a lehetősége, hogy az ingatlanokat az ALDI részére értékesítsék. Ilyen előzmények után K. K. kapcsolatba került B. B.-vel 2007 végén, 2008 elején. Tárgyalásaik eredményeként a 2008. január 28-i keltezéssel ellátott okiratban K. K., mint a perbeli ingatlanok tulajdonosainak meghatalmazottja megállapodást kötött a felperessel a fenti – a telekalakítást megelőző állapot szerint feltüntetett – ingatlanok értékesítésének közvetítésére. A legkisebb eladási árat m2-enként 80 euróban, a felperest, mint megbízottat megillető közvetítői jutalék összegét pedig a vételár 2%-ában határozták meg. Kikötötték, a jutalék kizárólag az ALDI részére történő értékesítés esetén jár a felperesnek. Megállapodtak, hogy a kikötött összegnél magasabb eladási ár esetén a megbízott és a megbízók a különbséget megfelezik. A szerződéstervezetet 2008. március 19. napján dr. F. G. ügyvéd küldte meg e-mail-ben a felperesnek akként, hogy abból hiányzott a megbízott feltüntetése, valamint a megbízó és a megbízott aláírása.
B. B. az általa regisztrált e-mail címről K. K. nevében 2008. február 2. napján az ALDI expanziós osztálya részére, a H. Kft.-nek címezve ajánlatot tett az ingatlanokból 1 hektár 5404 m2 terület eladására nettó 110 euró/m2 áron. A levélben tájékoztatta a címzettet az üzlet létesítéséhez szükséges infrastruktúra kialakításának a lehetőségeiről, annak költségeiről, és azok viseléséről. Az ajánlatra S. P. hálózatfejlesztési vezető válaszolt, aki a 2008. február 11-én küldött e-mail-ben azt a tájékoztatást adta, hogy a projektinformációt az ingatlan-tanácsadó irodához juttatta el. Ezt követően a felperes 2008. április 23-án újabb levelet küldött S. P. részére, amelyben tájékoztatta nevezettet az ingatlan-tanácsadó I. Kft.-vel való kapcsolatfelvételről és tárgyalásokról. S. P. hálózatfejlesztési vezető a 2008. április 24-i, e-mail-en küldött válaszában jelezte, hogy a részletekben történő megállapodás esetén a telek tulajdonjogának megszerzése szerepel a cég céljai között. Ezt követően az ingatlanok értékesítésével kapcsolatos tárgyalásokat K. K. és dr. F. G. bonyolította az ALDI képviselőivel. A tárgyalások eredményeként a H. Kft. és az alperesek 2008. december 28-án adásvételi előszerződést kötöttek, melyet utóbb többször módosítottak arra figyelemmel, hogy a projekt további résztvevőjének visszalépése miatt a költségek megosztására nem volt lehetőség, ezért a közművek, valamint az útcsatlakozás kiépítésének költségeit az alpereseknek kellett vállalniuk.
Az adásvételi szerződést 2010. szeptember 28. napján kötötték meg a dr. F. G. ügyvéd által képviselt alperesek a H. Kft.-vel, amely alapján a nevezett társaság 108 euró/m2 egységáron vásárolta meg a B.-i 6299/1. hrsz.-ú, beépítetlen terület megnevezésű, 14 053 m2 területű ingatlant, összesen 1 517 724 euróért. A vételárból az I. rendű alperest 126 981 euró, a II. rendű alperest ugyancsak 126 981 euró, a III. rendű alperest 31 914 euró, a IV. és az V. rendű alperesek jogelődjét 104 058 euró, a VI. rendű alperest 1 127 790 euró illette meg.
A felperes keresetében kérte, a bíróság kötelezze az I. és a II. rendű alpereseket külön-külön 17 257 euró, a III. és a IV. rendű alpereseket külön-külön 7 071 euró, az V. rendű alperest 4337 euró, a VI. rendű alperest 153 275 euró és annak 2011. február 26. napjától járó késedelmi kamata megfizetésére az alperesek képviselőjével 2008. január 28. napján kötött megállapodás alapján.
Az alperesi ellenkérelmek
Az alperesek érdemi ellenkérelmükben a kereset elutasítását kérték. Előadták, K. K. meghatalmazása kizárólag az adásvételi szerződés, illetve az ezzel kapcsolatos okiratok aláírására vonatkozott, a megbízási szerződés megkötésére nem terjedt ki. Vitatták a felperes kereshetőségi jogát, állításuk szerint ugyanis K. K. nem a felperessel, hanem B. B.-vel, mint magánszeméllyel kötötte meg a megbízási szerződést. Állították, a megbízási szerződésen feltüntetett dátum nem felel meg a valóságnak, az ugyanis már akkor jött létre, amikor a H. Kft.-vel a szerződés aláírásra került, másrészt a megbízott feladata a teljes 41 710 m2 alapterületű ingatlan értékesítésére vonatkozott. Hangsúlyozták, az előszerződés többször módosításra került a vevő megtartása érekében, ennek során egyre nagyobb költségeket kellett vállalniuk, és az így felmerült kiadás a teljes vételárat felemésztette.
Az elsőfokú bíróság ítéletével az I. rendű alperest 188 euró, a II. rendű alperest 188 euró, a III. rendű alperest 77 euró, a IV. rendű alperest 77 euró, az V. rendű alperest 47 euró, a VI. rendű alperest 1670 euró és annak 2011. február 11. napjától járó, az ítéletében részletezettek szerinti késedelmi kamatai megfizetésére kötelezte, ezt meghaladóan a keresetet elutasította. Határozatának indokolása szerint K. K. az alperesektől kapott meghatalmazás alapján jogosultsággal rendelkezett az eladással kapcsolatos valamennyi okirat aláírására, nyilatkozat megtételére, így a megbízási szerződés megkötésére is. Rámutatott, K. K. tanúvallomásában ugyan állította, hogy a 2008. évben nem állt B. B.-vel kapcsolatban, ezt azonban cáfolja, hogy a megbízási szerződést nem vitásan ő írta alá, és a képviseletében eljárva dr. F. G. ügyvéd többször írt e-mail-t nevezettnek. Annak, hogy a tanú állítása szerint a megbízási szerződés első oldalán szereplő aláírás nem tőle származik, nem tulajdonított jelentőséget, utalva arra, hogy a megbízási szerződés érvényességét a Polgári Törvénykönyvről szóló 1959. évi IV. törvény (a továbbiakban: 1959-es Ptk.) nem köti írásbeli alakhoz. Ezért mellőzte az alperesek által indítványozott írásszakértő kirendelését. Az a tény, hogy dr. F. G. a felperes e-mail-címére küldte a leveleit, illetve a B. B.-től származó levelek automatikus aláírása a felperes nevét tartalmazta, álláspontja szerint igazolja, hogy a felperes volt a megbízott, nem pedig B. B. Nem tulajdonított jelentőséget annak a felperesi ügyvezető által elismert ténynek sem, hogy a megbízási szerződés visszadátumozásra került. K. K. tanúvallomását és B. B. nyilatkozatát értékelve azt állapította meg, a megbízás arra irányult, hogy a felperes képviselője lobbizzon az ALDI-nál annak érdekében, hogy az a terület egészét megvásárolja az alperesek által meghatározott vételár és feltételek mellett, illetve hogy információval szolgáljon az ALDI ingatlanbeszerzési politikájáról. Utalt arra, hogy a megbízás gondossági kötelem ugyan, azonban jelen esetben a felek megállapodása eredményelemet is tartalmaz, hiszen külön díjmegállapodást rögzít a 80 euró/m2 fölötti ár elérése esetére. Megítélése szerint a felperes megbízás teljesítése körében kifejtett tevékenysége kimerült az ingatlanok felajánlását tartalmazó, 2008 februárjában írt e-mail-ek elküldésében. Mindezek alapján a felperes szerepét a szerződéskötés kezdeményezésében, előkészítésében találta megállapíthatónak, ezért megítélése szerint a 80 euró/m2 vételár után kikötött megbízási díj 10%-ára tarthat igényt. Kiemelte, a végleges ár kialakításában a felperes egyáltalán nem játszott szerepet, így a 80 euró/m2-t meghaladó vételárrész utáni díjigénye teljes egészében megalapozatlan. A jutalék alapját 1 124 240 euróban (14 052 m2 x 80 euró), az ennek alapján a szerződés szerint járó 2% jutalék összegét 22 484 euróban határozta meg azzal, hogy az alpereseket tulajdoni hányadaik arányában ezen összeg 10%-ának megfizetésére kötelezte.
Az ítélet ellen a felperes és az alperesek egyaránt fellebbeztek.
A felperes fellebbezésében az elsőfokú ítélet keresete szerinti megváltoztatását kérte. Álláspontja szerint az elsőfokú bíróság tévesen határozta meg a megbízás tartalmát, mert nem vállalt arra kötelezettséget, hogy a teljes, vagyis a több mint 4 hektár területet értékesíti az ALDI-nak, épp ellenkezőleg, arról tájékoztatta K. K.-t, hogy az ALDI 1 hektár nagyságú területet szokott megvenni. Kiemelte, a megbízási szerződésben azért került kikötésre, hogy a jutalék kizárólag az ALDI részére történő értékesítés esetén jár, mert csak az ALDI felé állt fenn befolyása. Hangsúlyozta, az alperesek a B.-i 6299/1. hrsz.-ú, 14 053 m2 alapterületű ingatlanra kötöttek adásvételi szerződést, amely igazolja, hogy a telekalakítási eljárások befejezését megelőzően megfelelően jelölte meg az eladható teleknagyságot, amikor összesen 15 404 m2 ingatlanegységet ajánlott fel vételre az általa küldött e-mail-ben.
A felperes utalt arra, a megbízási szerződés alapján az volt a feladata, hogy közbenjárjon az adásvételi szerződés megkötése érdekében, nem pedig a felek „összeismertetése”, összehozása, amit az is igazol, hogy a visszadátumozott megállapodást az alperesek megbízottja aláírta és a későbbiekben sem mondta fel azt. A szerződés konkrétan rögzíti, hogy a jutalék nem lehet kevesebb a 80 euró/m2 vételár 2%-ánál, ugyanakkor nem tartalmaz utalást sem arra, hogy a teljes területet kellene értékesíteni, sem arra, hogy a leendő vevő nem támaszthat igényeket az eladókkal szemben, így e körülmények a megbízási díjat nem csökkenthetik. Állította, a 80 euró/m2 fölötti vételár az ő tevékenységének az eredményeként került meghatározásra, amit igazol, hogy a K. K. nevében írt e-mail 110 euró/m2 ajánlati árat tartalmaz, és a 2008. július 23-i dátummal készült német nyelvű irat szintén 108 euró vételárat jelöl meg, következésképp 176 716,48 euró sikerdíjra is igényt tarthat.
Az alperesek csatlakozó fellebbezése
Az alperesek fellebbezésükben az elsőfokú ítélet részbeni megváltoztatásával a kereset teljes egészében történő elutasítását kérték. Álláspontjuk szerint téves az az ítéleti megállapítás, hogy a K. K. részére adott meghatalmazás korlátozás nélküli volt, ami feljogosította nevezettet a megbízási szerződés megkötésére. Előadták, a „Megállapodás” elnevezésű okiratról nem tudtak, annak tartalmát nem ismerték. Tévesnek minősítették azt az ítéleti megállapítást, miszerint a megbízás K. K. és a felperesi társaság között jött létre, hiszen a meghallgatott tanúk mindvégig azt állították, hogy B. B.-vel vették fel a kapcsolatot, és vele, mint magánszeméllyel tárgyaltak.
A felperes és az alperesek fellebbezése egyaránt alaptalan.
Az 1959-es Ptk. 219. § (1) bekezdése lehetővé teszi a szerződés más személy útján történő megkötését. Ebben az esetben a képviselő cselekménye által a képviselt válik jogosítottá, illetve kötelezetté [1959-es Ptk. 219. § (2) bekezdés]. A jelen esetben az alperesek meghatalmazással (1959-es Ptk. 222. §) létesítettek ügyleti képviseleti jogot K. K. részére.
Egyetért az ítélőtábla az elsőfokú bíróság azon álláspontjával, miszerint az erre vonatkozó alperesi jognyilatkozatot az eset körülményei és a szavak általánosan elfogadott jelentése alapján [1959-es Ptk. 207. § (1) bekezdés] úgy kell értelmezni, hogy K. K. az adásvétellel kapcsolatosan bármilyen jognyilatkozatot teljeskörűen megtehetett, az semmilyen korlátozást nem tartalmazott, következésképpen – ahogyan azt az elsőfokú bíróság helytállóan megállapította – jogosult volt a „Megállapodás” elnevezésű megbízási szerződés megkötésére is. Ez egyúttal azt is jelenti, nincs jelentősége annak a fellebbezési előadásnak, miszerint a megbízási szerződés megkötéséről az alperesek nem tudtak, annak tartalmát nem ismerték.
Az 1959-es Ptk. 474. § (1) bekezdése szerint a megbízási szerződés alapján a megbízott köteles a rábízott ügyet ellátni. A perben vitatott volt a megbízás tárgya, azaz, hogy a szerződés alapján a felperesnek milyen tevékenységet kellett kifejtenie. Egyetért az ítélőtábla az elsőfokú ítélet azon megállapításával, hogy a felperes az alperesi ingatlanok értékesítése érdekében történő lobbitevékenység kifejtésére vállalt kötelezettséget, vagyis arra, közbenjár annak érdekében, hogy az ALDI az alperesi ingatlanokat vásárolja meg üzlethálózatának fejlesztése során az alperesek által elérni kívánt eladási áron.
Annyiban elfogadható a felperes fellebbezési előadása, hogy a megbízási szerződés nem az összes, 41 710 m2 alapterületű ingatlan értékesítésében való közreműködésre vonatkozott. A peradatokból kitűnik, hogy az alperesek a földterület egy részét a Baumaxnak kívánták értékesíteni, amely cég utóbb a gazdasági válság miatt lépett vissza az ügylettől. Ebből következően a teljes terület ALDI részére történő értékesítése nem lehetett a megbízás tárgya. A felperes észszerű magyarázatát adta annak, hogy miért az alperesek tulajdonában álló teljes ingatlanterület került feltüntetésre a szerződésben: a telekalakítás ekkor még nem történt meg, és nem lehetett tudni, melyik az a körülbelül 1,5 hektár terület, amelyre az ALDI igényt tarthat. Mindezen túl nem merült fel a perben olyan adat, hogy maguk az alperesek a 41 710 m2 terület értékesítését kezdeményezték volna az ALDI részére.
Egyetért az ítélőtábla az elsőfokú bíróság azon álláspontjával is, miszerint a felperes a megbízási szerződés teljesítése körében a 2008. év közepétől már nem végzett tevékenységet. A felperes képviselője, B. B. meghallgatása során maga adta elő, hogy az alperesek a 2008. év közepétől már nem igényelték a közreműködését. Nincs olyan peradat, amely azt támasztaná alá, hogy a felperes ezt követően az ALDI-nál vagy az azt képviselő H. Kft.-nél, illetve az I. Kft.-nél az alperesekkel való adásvételi szerződés megkötése érdekében bármilyen tevékenységet kifejtett. Mindez pedig úgy értékelhető, hogy a peres felek 2008 nyarán ráutaló magatartással, közös megegyezéssel megszüntették a szerződést [1959-es Ptk. 319. § (1) bekezdés]. Az pedig tény, hogy az előszerződés megkötésére, annak többszöri módosítására és az adásvételi szerződés megkötésére is csak ezt követő időpontban került sor. Lényeges, hogy az előszerződéstől a vevő el akart állni, és abban, hogy ez nem történt meg, a felperes által sem vitatottan meghatározó jelentősége volt az alperesek anyagi kötelezettségvállalásának. Az adásvételi szerződés megkötésében tehát a felperesnek már nem volt szerepe. Az ugyan megállapítható, hogy a felperes és az alperesek képviselői (K. K. és dr. F. G.) között az ingatlanértékesítéssel kapcsolatban történt elektronikus formában levélváltás, az azonban nem kapcsolódik a megbízási szerződés tárgyát képező felperesi szolgáltatáshoz, a lobbitevékenységhez. Mindezekre tekintettel a felperes az 1959-es Ptk. 478. § (3) bekezdése alapján a megbízási díj tevékenységével arányos részére tarthat igényt.
A felperes kiemelten hivatkozott a másodfokú eljárásban a 2008. július 23. napján kelt, az elsőfokú eljárásban csatolt német nyelvű okiratra, amely álláspontja szerint alátámasztja, hogy az ő közreműködésének eredményeként történt meg a 14 053 m2 alapterületű földingatlan 108 euró/m2 áron történő megvásárlásának a jóváhagyása. Az okirat magyar nyelvű fordítását nem csatolta, így annak pontos tartalma nem ismert a bíróság számára. Ennek azonban azért nincs jelentősége, mert a felperes által állított tartalom sem alkalmas követelésének alátámasztására. Tény ugyanis, hogy a 108 euró/m2 áron kötött előszerződést többször módosították a felek, és az alperesek infrastruktúra kiépítésében, közműfejlesztésben való anyagi kötelezettségvállalása miatt nem állt el az ALDI az ügylettől. Mindezek alapján a megbízási szerződés teljesítése keretében a felperes által a 2008. év első felében S. P.-nek küldött e-mail-ek értékelhetők. Ezt meghaladó lobbitevékenységet a perben meghallgatott tanúvallomások sem igazoltak.
A felperes által kifejtett tevékenységgel arányos az elsőfokú bíróság által megítélt megbízási díj, ezért az ítélőtábla az elsőfokú bíróság ítéletét a polgári perrendtartásról szóló 1952. évi III. törvény 253. § (2) bekezdése alapján helybenhagyta.
Az ismertetett döntés (Szegedi Ítélőtábla Pf.II.21.285/2015.) a Bírósági Döntések Tára folyóirat 2017/7-8. számában 113. szám alatt jelent meg.

matches: bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság


text:
9/2019. számú büntető elvi határozat
Címlap > 9/2019. számú büntető elvi határozat
I. A hatályos büntetőeljárási törvény csak a teljes – a másodfokú eljárásban helyre nem hozható – megalapozatlanság okából engedi meg a hatályon kívül helyezést, míg az ítélet részleges megalapozatlanságának kiküszöbölését a másodfokú bíróság kategorikus – mérlegelést nem tűrő – kötelezettségévé teszi. A részleges megalapozatlanság ezért hatályon kívül helyezés alapjául nem szolgálhat.
E törvényi tilalom nem játszható ki olyan módon, hogy a másodfokú bíróság a részleges megalapozatlansághoz egy önmagában hatályon kívül helyezési okot meg nem valósító eljárási szabálysértést (indokolási kötelezettség megsértése) társít.
Az indokolási kötelezettség teljesítése csak a megalapozott vagy megalapozottá tett tényállás tekintetében vizsgálható, amennyiben ugyanis a tények megállapítása hiányzik, úgy az azokra vonatkozó indokolás sem kérhető számon. Ezért a részleges megalapozatlanságban szenvedő ítélet indokolásának megsértését eljárási szabálysértésként értékelni fogalmilag kizárt [Be. 592. § (1)-(2) bek., 593. §; EBH 2018.B.8.III.].
II. A részleges megalapozatlanság kiküszöbölésének másodfokon igénybe vehető eszközei változatlanok és teljes körűek. A bizonyítékok felülmérlegelésének tilalma nem a megalapozatlanság kiküszöbölését korlátozza, hanem az első fokon lefolytatott bizonyítást védi. A tényállás hiányosságának pótlása, felderítetlenségének megszüntetése, az iratellenesség kiküszöbölése, avagy a helyes ténybeli következtetés levonása nem esik a felülmérlegelés tilalma alá, hanem éppen a megalapozatlanság orvoslásának törvényes eszköze, amelyet a Be. 593. §-ának (1) bekezdés c) pontja kifejezetten arra az esetre rendel alkalmazni, ha az így módosult eltérő tényállás a felmentett vádlott bűnösségének megállapításához vezethet.
A bizonyítékok felülmérlegelésének tilalma annyit jelent, hogy a fellebbviteli bíróság nem dönthet másként egy bizonyíték hitelességéről, mint ahogyan azt az elsőfokú bíróság tette [Be. 593. § (1)-(3) bek.].
III. A megalapozatlanság miatti hatályon kívül helyezés ultima ratio, amelyet a hatályos büntetőeljárási törvény részleges megalapozatlanság esetén a másodfokú eljárásban kategorikusan kizár. A törvényes okon alapuló hatályon kívül helyező végzésben azonban a másodfokú bíróság rámutathat az ítélet részleges megalapozatlanságára is, de önmagában ez utóbbi hatályon kívül helyezés alapjául nem szolgálhat.
[1] A törvényszék a 2017. november 6. napján kihirdetett ítéletével az I. r., a II. r., valamint a III. r. vádlottat az ellenük hűtlen kezelés bűntette [2012. évi C. tv. – a továbbiakban: Btk. – 376. § (1) bek. és (5) bek. a) pont] miatt emelt vád alól felmentette.
[2] Az ítélet ellen az ügyészség az I. r., II. r. és III. r. vádlottak terhére, az ítélet hatályon kívül helyezése és az elsőfokú bíróság új eljárásra utasítása érdekében jelentett be fellebbezést. A fellebbviteli főügyészségnek a másodfokú bíróság nyilvános ülésén jelen lévő képviselője – a 2017. évi XC. törvény (a továbbiakban: Be.) hatályba lépését követően – a fellebbezést módosítva tartotta fenn: a tényállás részbeni megalapozatlanságának a bizonyítást érintő ügyiratok tartalma alapján ténybeli következtetés útján való kiküszöbölése mellett a vádlottak bűnösségének megállapítására és velük szemben büntetés kiszabására tett indítványt.
[3] Az ügyészség fellebbezése alapján eljárva az ítélőtábla a 2018. július 3-án kelt végzésével az elsőfokú ítéletet az I. r., a II. r., valamint a III. r. vádlottak tekintetében hatályon kívül helyezte, és az elsőfokú bíróságot új eljárásra utasította.
[4] A hatályon kívül helyező rendelkezés indokául kifejtettek az alábbiak voltak.
[5] A másodfokú bíróság álláspontja szerint az elsőfokú ítéletben megállapított tényállás a Be. 592. § (1) bekezdés d) pontja alapján megalapozatlan, mert az elsőfokú bíróság az általa megállapított tényekből további tényekre helytelenül következtetett, és ezzel összefüggésben indokolási kötelezettségének sem tett eleget, mely a bizonyítékok okszerűtlen, logikátlan, egymásnak ellentmondó mérlegelésére volt visszavezethető.
[6] A másodfokú bíróság utalt a Be. 593. § (2) bekezdés c) pontjára, mely ugyan lehetőséget ad a másodfokú bíróságnak arra, hogy az elsőfokú bíróság által lefolytatott bizonyítást érintő ügyiratok tartalma, ténybeli következtetés vagy az ügyészség által indítványozott bizonyítás alapján az elsőfokú bíróság által megállapított tényállástól eltérő tényállás megállapításával az elsőfokú bíróság által felmentett vádlott bűnösségét állapítsa meg, azonban ennek gátját jelenti a hivatkozott törvényhely (2) bekezdése, miszerint a másodfokú bíróság csak azokkal a tényekkel kapcsolatban értékelheti az elsőfokú bíróságtól eltérően a bizonyítékokat, amelyekre bizonyítást vett fel, kivéve, ha az elsőfokú bíróság által lefolytatott bizonyítást érintő ügyiratok tartalma vagy ténybeli következtetés alapján a vádlottat az (1) bekezdés b) pontja alapján felmenti vagy az eljárást megszünteti.
[7] Álláspontja szerint a két törvényi rendelkezés összevetésből pedig az következik, hogy a felmentett vádlott bűnösségének megállapítására eltérő tényállás alapján kizárólag bizonyítás felvétele után van lehetőség, aminek – a Be. 164. § (1) bekezdésére tekintettel – feltétele az erre irányuló ügyészi indítvány. Ugyanakkor a Be. 594. § (1) bekezdése alapján erre is csak akkor kerülhetett volna sor, ha az ügyészség a fellebbezésében az ügy érdemére vonatkozó új tényt állított, vagy új bizonyítékra hivatkozott volna.
[8] Ennek hiányában azonban a másodfokú bíróság bizonyítás felvétele nélkül csak akkor állapíthatott volna meg eltérő tényállást, ha az az elsőfokú bíróság által nem értékelt bizonyítékokon alapul; minden más eset a bizonyítékok felülmérlegelését eredményezné.
[9] Mivel jelen ügyben ilyen bizonyíték nincs, az ítélőtábla az elsőfokú bíróság ítéletét a Be. 609. § (1) bekezdése, valamint (2) bekezdés d) pontja alapján hatályon kívül helyezte, és az elsőfokú bíróságot új eljárás lefolytatására utasította.
[10] A másodfokú bíróság hatályon kívül helyező végzése ellen az ügyészség, valamint mindhárom vádlott és védőik is fellebbezést jelentettek be.
[11] A vádlottak és védőik fellebbezéseiket nem indokolták.
[12] Az ügyészség fellebbezésének indokai szerint az elsőfokú bíróság által megállapított tényállás az ügy elbírálása szempontjából lényeges tényeket tartalmazza, amiből következtetés vonható le arra, hogy az I. r. és a II. r. vádlottak a vagyonkezelői kötelezettségüket szándékosan megszegték, és annak következtében vagyoni hátrány keletkezett; a III. r. vádlott pedig segítséget nyújtott ehhez. A másodfokú bíróság végzése 8. oldalán e kötelességszegéseket meg is állapította, és levonta azt a következtetést is, miszerint a vádlottak a látszattal ellentétes valóságról tudva, szándékosan és rosszhiszeműen szegték meg vagyonkezelői kötelezettségüket. A Be. 593. § (1) bekezdés c) pontja biztosítja, hogy a másodfokú bíróság – egyebek mellett – helyes ténybeli következtetés útján eltérő tényállást állapítson meg, akkor is, ha az az első fokon felmentett vádlott bűnösségének megállapítását eredményezi.
[13] Ezért eltérő tényállás megállapításának, és annak alapján a vádlottak bűnössége megállapításának van helye. Tévedett tehát a másodfokú bíróság, amikor az elsőfokú ítéletet hatályon kívül helyezte, és az elsőfokú bíróságot új eljárás lefolytatására utasította.
[14] A Legfőbb Ügyészség átiratában az ügyészség fellebbezését annak indokaival együtt fenntartotta, és a másodfokú bíróság végzésének hatályon kívül helyezésére, valamint a másodfokú bíróságnak az eljárás lefolytatására való utasítására tett indítványt.
[15] Indokai szerint a Be. 593. § (1) bekezdés c) pontja kötelezővé teszi a másodfokú bíróság számára, hogy a részbeni megalapozatlanság kiküszöbölése érdekében az elsőfokú bíróság által lefolytatott bizonyítást érintő ügyiratok tartalma, ténybeli következtetés vagy – másodfokon – az ügyészség által indítványozott bizonyítás alapján az elsőfokú bíróság által megállapított tényállástól eltérő tényállást állapítson meg akkor is, ha annak alapján az elsőfokú bíróság által felmentett vádlott bűnösségét kell megállapítani.
[16] Kétségkívül az eltérő tényállás megállapításának gátját képezi a Be. 593. § (2) bekezdésében meghatározott felülmérlegelés tilalma. Az ügyiratok tartalma, vagy helyes ténybeli következtetés alapján eltérő tényállás megállapítása azonban nem azonos az adott bizonyíték elfogadásáról alkotott elsőfokú bírói álláspont felülmérlegelésével. Az eltérő tényállás megállapítása nem szükségszerűen felülmérlegelés eredménye; az ügyiratok tartalma, illetve helyes ténybeli következtetés útján olyan új tény – és nem új bizonyíték – is a tényállás részévé tehető, amellyel kapcsolatban az elsőfokú bíróság bizonyítékot nem értékelt.
[17] A tényállás kiegészítésének és helyesbítésének pedig terjedelmi korlátja nincs, amennyiben a helyes és hiánytalan tényállás az elsőfokú bíróság által valósnak elfogadott bizonyítékok egyező adatai alapján aggálytalanul megállapítható.
[18] Jelen esetben az ítélőtábla a támadott végzésében maga is felsorolta azokat az elsőfokú ítéleti ténymegállapításokat, amelyek alapján a vádlottak bűnösségére lehet következtetést vonni. Az elsőfokú bíróság számos esetben – ítéletszerkesztési hiba folytán – jogi következtetéseit is az ítélet tényállási részében szerepeltette; ezek tekintetében a felülmérlegelés tilalma nem érvényesül; a másodfokú bíróságnak lehetősége van eltérő megállapításokra, amelyeket a hatályon kívül helyező végzésében az ítélőtábla meg is tett. Megjelölte a másodfokú bíróság végzésében az elsőfokú bíróság iratellenes és a hétköznapi logika szabályaival ellentétes megállapításait is, amelyeket a másodfokú bíróságnak – az elsőfokú bíróság által valósnak elfogadott bizonyítékok alapján – ugyancsak helyesbítenie kellett volna.
[19] Az ügyészségi álláspont szerint az eltérő tényállás megállapításának ezen módja nem ütközik a bizonyítékok felülmérlegelésének tilalmába, mert az éppen a bizonyítékok meghatározott részére vonatkozó elmulasztott mérlegelés pótlására szolgál.
[20] A II. r. vádlott védője az ügyészség fellebbezése kapcsán írásbeli észrevételt tett, és kérte az ítélőtábla kizárását a másodfokú eljárásból. Osztotta ugyan az ügyészség álláspontját abban a tekintetben, hogy az elsőfokú ítélet hatályon kívül helyezésére jogellenesen került sor, azonban ennek oka – az ügyészség fellebbezésétől eltérően – az, hogy az elsőfokú felmentő ítélet jogszerű, és ezért helybenhagyásának lett volna helye.
[21] A védő utalt arra, hogy az ítélőtábla harmadízben foglalt állást akként, hogy a vádlottak bűnösségét kell első fokon megállapítani. Valamennyi másodfokú döntésben olyan iratellenes megállapítások szerepeltek, amelyeket a megismételt elsőfokú eljárásokban mindig megcáfoltak. A másodfokú bíróság a sorozatos felmentő ítéleteket rendre hatályon kívül helyezi addig, amíg olyan ítélet nem születik, amely tényállásában megfelel az általa megállapítani kívánt, többszörösen iratellenes tényállásnak.
[22] Az ítélőtáblának az ügyben hozott határozataiból az következik, hogy kizárólag bűnösséget megállapító ítéletet tud másodfokon elfogadni, ami ellen viszont a további fellebbezés már kizárt; így ezzel az eljárás lényegében egyfokúvá válna.
[23] A védő álláspontja szerint az ítélőtáblának minden lehetősége megvolt arra, hogy érdemi döntést hozzon. Így az elsőfokú ítélet megváltoztatásával a vádlottak bűnösségét megállapíthatta volna, de akár helyben is hagyhatta volna az elsőfokú ítéletet. A megismételt elsőfokú eljárástól a tényállás tekintetében már semmiféle változás nem várható. Az elsőfokú bíróság a megismételt eljárásokban minden előírt eljárási cselekményt elvégzett, sőt azokat túl is teljesítette. Jelen végzése indokolása alapján azonban az ítélőtábla már azt is elő kívánja írni az elsőfokú bíróságnak, hogy milyen tényállást állapítson meg, amivel az elsőfokú bíróság mérlegelési jogkörét vonja el, és a saját hatáskörét túllépi.
[24] Ezért a védő a másodfokú végzés hatályon kívül helyezésére tett indítványt, és – arra tekintettel, hogy az ügyben az eljárt ítélőtáblának már három tanácsa is eljárt – az ítélőtábla valamennyi bírájának kizárását is kérte a másodfokú eljárásból.
[25] Az ügyészi fellebbezésre írásbeli észrevételt terjesztett elő az I. r. vádlott is. Álláspontja szerint az ügyben a bizonyítás teljeskörűen lefolytatásra került, a megismételt eljárástól új tény feltárása nem várható. Álláspontja szerint az elsőfokú bíróság a feltárt bizonyítékokból megfelelő ténybeli, és helyes jogi következtetésekre jutott, és részletesen érvelt a másodfokú ítélet indokolásának egyes téves ténybeli következtetéseket megállapító érveivel szemben. Annak alapján a másodfokú bíróság végzésének hatályon kívül helyezésére, és „az elsőfokú bíróság ítéletének elfogadására” tett indítványt.
[26] A Legfőbb Ügyészség átiratában a II. r. vádlott védőjének kizárási indítványát törvényben kizártnak tartotta, mert egyrészt a védő az eljárás korábbi szakaszaiban ilyet nem jelentett be, másrészt a Be. 14. § (2) bekezdése szerint a hivatkozott törvényhely (1) bekezdésében írt kizárási ok kizárólag az ügyben eljáró bíróval szemben jelenthető be. Az indítványban kifejtett indokok alapján a másodfokú eljárás más bíróság általi lefolytatásának elrendelése azért is törvénysértő lenne, mert azt a célt szolgálná, hogy egy másik ítélőtábla mérlegelje eltérően a bizonyítékokat, és az elsőfokú ítéletet hagyja helyben. Ez alkalmas lenne a másodfokú bíróság döntésének befolyásolására is, mert azt a látszatot keltené, miszerint a jelen felülbírálatot elvégző bíróság nem ért egyet a másodfokú döntéssel. A másodfokú bíróságnak ilyen egyértelműen kiolvasható álláspontot megfogalmazni a megismételt eljárásra megengedhetetlen (EBH 2018.B.8.).
[27] Megjegyezte a Legfőbb Ügyészség, hogy ennek irányadónak kell lennie az ítélőtábla számára is az elsőfokú határozat felülbírálata során.
[28] A Kúria a fellebbezéseket a Be. 628. § (1) bekezdés b) pontja alapján tanácsülésen bírálta el.
[29] A fellebbezések alaposak.
[30] A Kúria elöljáróban arra utal, hogy a hatályon kívül helyező végzés elleni fellebbezés lehetőségét a 2018. július 1. napján hatályba lépett Be. vezette be; a Be. 868. § (1) bekezdése szerint e törvény rendelkezéseit az ott meghatározott, jelen ügyben közömbös kivételekkel a folyamatban lévő ügyekben is alkalmazni kell.
[31] A Be. 627. § (1) bekezdés b) pontja szerint a másodfokú bíróságnak az elsőfokú bíróság ítéletét hatályon kívül helyező és az elsőfokú bíróságot új eljárásra utasító végzése ellen fellebbezésnek van helye, ha a hatályon kívül helyezésre a Be. 609. § (1) bekezdésében meghatározott eljárási szabálysértés miatt került sor.
[32] Jelen ügyben a másodfokú bíróság a Be. hatályba lépését követően meghozott végzésében a hatályon kívül helyezés okaként a Be. 609. § (1) bekezdését, és (2) bekezdés d) pontját jelölte meg; ekként a végzés ellen fellebbezésnek helye van, és így a Be. 627. § (3) bekezdése szerinti jogosultak által előterjesztett fellebbezések joghatályosak.
[33] A Be. Tizenhetedik Része szerinti eljárásban a jogorvoslat tárgya kizárólag a másodfokú (vagy a harmadfokú) bíróság hatályon kívül helyező végzése, és a fellebbviteli bíróság ahhoz vezető eljárása. Az eljárás célja pedig annak vizsgálata, hogy a megtámadott végzés törvénysértő-e.
[34] A támadott (hatályon kívül helyező) rendelkezés ugyanis nem az ügy eldöntését, vagy az eljárás lezárását, hanem az eljárás újrakezdését jelenti. Ehhez képest a fellebbezésekkel támadott, hatályon kívül helyező és új eljárásra utasító rendelkezés tartalma nem az, hogy miért jó vagy nem jó ez a döntés, hanem az, hogy miért nem volt hozható érdemi döntés, illetve miért nem eredményezett ilyen (érdemi) döntésre alkalmas helyzetet a lefolyt eljárás. Nyitva hagyja azonban az eljárás tárgyában hozható jövőbeni döntés lehetőségét, mibenlétét (ide nem értve a hatályon kívül helyezés folytán megismételt eljárásban érvényesülő súlyosítási korlátokat). Érdemi döntés esetében a döntés (tehát a jogkövetkeztetés) és annak ténybeli alapja közötti viszony a vizsgálat tárgya; a hatályon kívül helyezés felülbírálata során azonban ez a viszonyítás nem végezhető el. A hatályon kívül helyező végzés elleni fellebbezés elbírálásakor ugyanis éppen azt kell megítélni, hogy az érdemi határozathozatal feltételeinek hiányáról – és ezért a hatályon kívül helyezésről – a másodfokú bíróság helyesen vagy indokolatlanul rendelkezett-e.
[35] Nyilvánvaló, hogy minden felülbírálat a felülbírálat tárgyának – jelen esetben a hatályon kívül helyezés – rendeltetéséhez igazodik. Ehhez képest hatályon kívül helyező végzés elleni fellebbezés elbírálása valójában nem ügy-, nem irat-, hanem túlnyomórészt határozatvizsgálat.
[36] Így, amennyiben a hatályon kívül helyezés indoka a Be. 608. § (1) bekezdésében meghatározott eljárási szabálysértés, úgy vizsgálandó, hogy a megjelölt feltétlen eljárási szabálysértés valóban megvalósult-e; ha pedig a Be. 609. § (1) bekezdésében meghatározott eljárási szabálysértés, akkor az eljárási szabálysértés megvalósulásán túl az is, hogy e szabálysértés lényeges hatással volt-e az eljárás lefolytatására, a bűnösség megállapítására, a bűncselekmény minősítésére, a büntetés kiszabására, illetve az intézkedés alkalmazására, és ha igen, az orvosolható lett volna-e a másodfokú eljárásban.
[37] Amennyiben a hatályon kívül helyezés oka a Be. 592. § (1) bekezdésében meghatározott teljes megalapozatlanság, avagy a Be. 625. § (4) bekezdésében meghatározott ok, úgy vizsgálandó, hogy a fellebbviteli bíróság által hivatkozott megalapozatlanság valóban teljes körű-e, vagy csak a Be. 592. § (2) bekezdése szerinti részleges megalapozatlanság; illetve a másodfokú ítélet megalapozatlansága valóban csak bizonyítás felvételével küszöbölhető-e ki.
[38] A fellebbezés elbírálása során az eldöntendő kérdés tehát nem az, hogy a hatályon kívül helyezett alsóbb fokú ítélet megalapozott volt-e, hanem az, hogy a hatályon kívül helyező döntés alapos volt-e; így volt-e rá törvényes ok, és az eljárási ok megállapításának törvényi feltételei fennálltak-e. Ellenkező esetben a fellebbezést elbíráló bíróság átvenné a másod-, illetve a harmadfokú bíróság jogkörét.
[39] A fentiekből következően megalapozatlanság esetén a vizsgálat tárgya az, hogy a másod- vagy harmadfokú bíróság által észlelt megalapozatlanság a Be. rendelkezései alapján valóban hatályon kívül helyezést von-e maga után jogkövetkezményként, avagy az kiküszöbölhető-e a fellebbviteli eljárásban is.
[40] A Be. 611. § (1) bekezdése szerint a hatályon kívül helyező végzés indokolása tartalmazza a hatályon kívül helyezés okát, továbbá a másodfokú bíróságnak a megismételt eljárásra vonatkozó iránymutatását. A Kúria jelen eljárásában valójában e törvényi előírás, elvárás a felülbírálat szempontja, és kerete.
[41] Emellett természetesen a megtámadott határozatot hozó bíróság eljárásának vizsgálatáról is szó van [Be. 627. § (2) bek., 626. §, 618. § (1) bek. b) pont]. A Kúria már most rögzíti, hogy a megtámadott határozat meghozatala kapcsán nem észlelt feltétlen hatályon kívül helyezési okot képező eljárási szabálysértést.
[42] A fentiek előrebocsátása jelen ügyben azért is indokolt, mert a másodfokú bíróság támadott végzése szerint az elsőfokú ítélet hatályon kívül helyezésének törvényi oka a Be. 609. § (1) bekezdése, valamint (2) bekezdés d) pontja. E törvényi rendelkezés azt határozza meg relatív eljárási szabálysértésként, ha a bűnösség megállapítása, a felmentés, az eljárás megszüntetése, a cselekmény Btk. szerinti minősítése vagy a büntetés kiszabása, illetve az intézkedés alkalmazása tekintetében az elsőfokú bíróság az indokolási kötelezettségének nem vagy csak részben tesz eleget.
[43] Ezt megelőzően azonban az ítélőtábla kizárólag az elsőfokú bíróság által megállapított tényállást vizsgálta, és a Be. 592. § (2) bekezdés d) pontját megjelölve, kizárólag ténybeli elégtelenséget állított, majd ezt követően egy relatív eljárási szabálysértést megjelölő törvényhelyre hivatkozással helyezte hatályon kívül az elsőfokú ítéletet.
[44] Az indokolási kötelezettség hatályon kívül helyezést eredményező megszegését azonban határozottan el kell különíteni a megalapozatlanságtól, ami a hatályon kívül helyezés önálló törvényi oka, feltéve, hogy az a Be. 592. § (1) bekezdése szerint teljes körű, és csak ebben az esetben hatályon kívül helyezési ok (Be. 610. §). A Be. 592. § (2) bekezdése szerinti részleges megalapozatlanság azonban minden esetben a másodfokú, illetve – a Be. 625. § (4) bekezdésében írt esetet kivéve – a harmadfokú eljárásban küszöbölendő ki. Ki kell emelni azt is, hogy az indokolási kötelezettség teljesítése csak megalapozott, illetve megalapozottá tett tényállás tekintetében vizsgálható; amennyiben ugyanis tények megállapítása hiányzik, úgy az azokra vonatkozó indokolás sem kérhető számon (EBH 2018.B.8.III.).
[45] Következésképp a másodfokú ítélet második oldal ötödik bekezdésének utolsó, ezzel ellentétes mondata – amellyel az ítélőtábla a részbeni megalapozatlanság és az indokolási kötelezettség megsértése, mint eljárási szabálysértés közötti összefüggést kívánta alátámasztani – téves elméleti alap.
[46] Ehhez képest a fellebbezésekkel támadott határozat alapvető ellentmondása, hogy a másodfokú bíróság – a hatályon kívül helyezés okaként megjelölt törvényhelyből kitűnően – az indokolási kötelezettség megsértése címén hozta meg döntését, azonban kizárólag a megalapozatlanság körébe tartozó hiányosságokat rótt fel az elsőfokú bíróságnak. Tette pedig mindezt azért, mert indokai szerint eljárásjogi lehetősége nem volt az általa szükségesnek talált tényreformáció elvégzésére.
[47] Ez sem lehet azonban törvényes indok arra, hogy a másodfokú bíróság az ítélet ténybeli fogyatékossága miatt egy eljárási szabálysértést meghatározó törvényhelyre alapítva hatályon kívül helyezze az elsőfokú bíróság ítéletét, és az elsőfokú bíróságot új eljárásra utasítsa. Amennyiben az eljárási törvény adott perjogi helyzetben sem ténybeli reformációra, sem – az észlelt ténybeli elégtelenség okán – hatályon kívül helyezésre nem ad lehetőséget, úgy a másodfokú bíróságnak a Be. 591. § (1) bekezdése alapján az elsőfokú ítéletben megállapított tényállás alapulvételével kell a fellebbezéseket elbírálnia.
[48] A bizonyítékok felülmérlegelésének tilalma ilyen helyzetet valóban eredményezhet, jelen ügyben azonban nem erről van szó.
[49] A másodfokú bíróság maga rögzítette, hogy az elsőfokú ítélet megalapozatlansága részleges; az arra vonatkozó okfejtése azonban, miszerint az a Be. 593. § (2) bekezdésére tekintettel nem küszöbölhető ki, az alábbiak szerint téves.
[50] A Be. 592. § (2) bekezdése szerinti részleges megalapozatlanságot a másodfokú eljárásban minden esetben [a harmadfokú eljárásban a Be. 625. § (4) bekezdése szerinti kivétellel] a fellebbviteli eljárásban kell kiküszöbölni. Következik ez már csak abból is, hogy a Be. 607–611. §-ai nem határoznak meg a részleges megalapozatlansághoz kapcsolódó hatályon kívül helyezési okot.
[51] Ezzel párhuzamosan a Be. 592–594. §-ai a részleges megalapozatlanság másodfokon történő kiküszöbölésének lehetőségét teljes körben biztosítják; a bizonyítékok felülmérlegelésének tilalma [Be. 593. § (2) bek.] nem a megalapozatlanság kiküszöbölését korlátozza, hanem az első fokon lefolytatott bizonyítást védi. A tényállás hiányosságának pótlása, felderítetlenségének megszüntetése, az iratellenesség kiküszöbölése, avagy a téves helyett a helyes ténybeli következtetés levonása az elfogadott bizonyítékból nem esik a felülmérlegelés tilalma alá, hanem az éppen a megalapozatlanság orvoslásának törvényes eszköze, amelyet a Be. 593. § (1) bekezdés c) pontja kifejezetten alkalmazni rendel arra az esetre is, ha az így módosított eltérő tényállás a felmentett vádlott bűnösségnek megállapításához vezet. Ez nyilvánvaló összefüggésben áll azzal, hogy ilyen esetben a Be. 615. § (2) bekezdés a) pontja megengedi a másodfokú ítélet elleni fellebbezést is, ellentétben azzal, ha a mindkét fokon egyezően bűnösség, vagy a büntetőjogi felelősség hiánya kerül megállapításra.
[52] A Be. 593. § (1) bekezdés c) pontja a tényállás javításának mindhárom eszközét felsorolja; eszerint az eltérő tényállás megállapítása történhet az elsőfokú bíróság által lefolytatott bizonyítást érintő ügyiratok tartalma, ténybeli következtetés vagy az ügyészség által indítványozott bizonyítás alapján is. Az ítélőtábla ezt törvényi alap nélkül szűkítette le, amikor arra az álláspontra helyezkedett, hogy a tényállás módosítása csak akkor lett volna lehetséges, ha az ügyészség ennek érdekében bizonyítás felvételét indítványozza, és annak is további feltétele lett volna, hogy az ügy érdemére vonatkozó új tényre vagy bizonyítékra hivatkozzon; a másodfokú bíróság pedig bizonyítás nélkül csak akkor állapíthatott volna meg eltérő tényállást, ha az az elsőfokú bíróság által nem értékelt bizonyíték alapján lett volna megállapítható.
[53] A bizonyítékok felülmérlegelésének tilalma annyit jelent, hogy a fellebbviteli bíróság nem dönthet másként egy bizonyíték hitelességéről, mint ahogyan azt az elsőfokú bíróság tette. Így nem mondhatja például azt egy, az elsőfokú bíróság által elfogadott tanúvallomásra, hogy azt nem fogadja el, és az annak alapján megállapított tényeket mellőzi a tényállásból, illetve nem egészítheti ki vagy módosíthatja az elsőfokú bíróság által megállapított tényállást egy általa el nem fogadott tanúvallomás, vagy vallomásrész alapján.
[54] A másodfokú bíróságnak tehát az elsőfokú bíróság által elfogadott bizonyítékokat kell alapul vennie; attól – megalapozott tényállás esetén – akkor sem térhet el, ha saját meggyőződése esetlegesen eltérő. A tényállás módosítása (ide értve: az eltérő tényállás megállapítását is) csak az elsőfokú bíróság által elfogadott bizonyítékok alapján történhet.
[55] Az elsőfokú bíróság által megállapított bizonyítást érintő ügyiratok alapján a tényállás módosítása valójában nem más, mint ugyanazon bizonyíték alapján olyan további, az elsőfokú bíróság által nem megállapított ténynek a megállapítása, amit az elsőfokú bíróság figyelmen kívül hagyott, azonban a vádlott büntetőjogi felelőssége szempontjából releváns (ide nem értve azt, ha az elsőfokú bíróság kifejezetten rögzítette, hogy az adott tény tekintetében a szóban lévő bizonyítékot nem fogadja el). Az iratellenesség kiküszöbölése azt jelenti, hogy az elsőfokú bíróság nem a valós (az ügyiratokban rögzített) tartalma szerint vette figyelembe a bizonyítékot, és ezt javítja ki a fellebbviteli bíróság az ügyiratok szerinti tartalom alapulvételével. Téves ténybeli következtetés esetén pedig az elfogadott bizonyítékból történő, a logika szabályainak meg nem felelő ténykövetkeztetést helyesbít a jogorvoslat tárgyában elbíráló bíróság. Minden esetben azonban a tényállás módosításának alapja az elsőfokú bíróság által elfogadott bizonyíték.
[56] Jelen esetben az ítélőtábla ezt tette, amikor végzésében az elsőfokú ítélet általa észlelt megalapozatlanságát kiküszöbölte. Nem lépett ezen túl F. G. tanú vallomásával kapcsolatban sem, mert nem az elsőfokú bíróság annak elfogadhatóságával kapcsolatos álláspontját kifogásolta, hanem a vallomás egészéből az általa helyesnek tartott ténybeli következtetést vonta le.
[57] A másodfokú bíróság tehát az általa észlelt helytelen ténybeli következtetéseket az elsőfokú bíróság által elfogadott bizonyítékok alapulvételével kiküszöbölte; ítélete 8. oldal második bekezdésében pedig az – álláspontja szerint – azok alapján megállapítható további, büntetőjogilag releváns tényeket pontokba szedve is szerepeltette. Ezzel mindenben a Be. 593. § (1) bekezdés c) pontjának megfelelően járt el, és így érdemi döntése meghozatalának eljárásjogi akadálya nem lett volna.
[58] A másodfokú bíróságnak a számára a törvény alapján nyitva álló tényállásjavítási eszközökkel élnie kell, azokat nem szabhatja feladatként az elsőfokú bíróság számára. Ez két okból is sértené a törvényt; egyrészt a másodfokú bíróság nem végezné el a tényjavító munkáját, másrészt – amint azt a II. r. vádlott védője észrevételében helytállón ki is fejtette – „kézi vezérlésűvé” tenné az elsőfokú bíróságot, hiszen a másodfokú bíróság végzése tartalmazza a másodfokú bíróság álláspontja szerint a rendelkezésre álló bizonyítékok alapján megállapítható tényállást. A hatályon kívül helyező bíróság a bizonyítékok mérlegelésének kimenetelével kapcsolatban elvárást a megismételt eljárást lefolytató alsóbb fokú bíróság felé nem fogalmazhat meg, mert a bírói függetlenséget sértené {Kúria Bt.III.1.311/2017/12., indokolás [67] bekezdés}.
[59] A Kúria rámutat arra, hogy a hatályon kívül helyezés ultima ratio, amit a hatályos büntetőeljárási törvény részleges megalapozatlanság esetén a másodfokú eljárásban immár kategorikusan kizár. Ha van a hatályon kívül helyezésre törvényes indok, akkor amellett a fellebbviteli bíróság rámutathat az ítélet részleges megalapozatlanságára is; önmagában azonban az hatályon kívül helyezés alapjául nem szolgálhat.
[60] E tilalom értelemszerűen nem kerülhető meg olyan módon sem, hogy a bíróság a részleges megalapozatlansághoz kapcsolódó, hiányzó hatályon kívül helyezési okot eljárási szabálysértésre hivatkozással pótolja.
[61] A bíróság alaptevékenysége az ítélkezés, amely büntetőügyekben döntés a vádról. A törvény akkor teszi lehetővé a hatályon kívül helyezést, amikor ennek a döntésnek a feltételei a másod-, vagy a harmadfokú eljárásban hiányoznak. Jelen esetben azonban nem ez volt a helyzet, s ezt a másodfokú bíróság végzésében kifejtettek sem támasztották alá.
[62] Az I. r. vádlott írásbeli észrevétele kapcsán a Kúria utal arra, miszerint a fentiekben már kifejtette, hogy a Be. Tizenhetedik Része szerinti eljárásban a fellebbezést elbíráló bíróság nem bocsátkozhat a támadott végzéssel hatályon kívül helyezett határozat megalapozottságának, és ehhez képest a hatályán kívül helyező bíróság által észlelt megalapozatlanság valóságának a vizsgálatába. Ezért nem vizsgálhatta a jelen ügyben a Kúria az I. r. vádlott írásbeli észrevételében foglalt érveket, és nem is hozhatott – a hatályon kívül helyező végzés hatályon kívül helyezésén túlmenően – az indítványában írtaknak megfelelő döntést sem. Hatályon kívül helyezés címén pedig a tovább folytatandó másodfokú eljárás kimenetelére vonatkozó elvárás megfogalmazása ugyanazt jelentené, mint amit a Kúria jelen ügyben az ítélőtábla végzése kapcsán kifogásolt.
[63] A II. r. vádlott védőjének kizárási indítványa kapcsán a Kúria utal arra, hogy kétségkívül a Be. 626. §-a szerint a másodfokú és a harmadfokú bíróság hatályon kívül helyező végzése elleni fellebbezés elbírálása iránti eljárásban a harmadfokú bírósági eljárásra vonatkozó rendelkezéseket kell – az e Részben foglalt eltérésekkel – értelemszerűen alkalmazni, s ekként – a Be. 617. §-ára tekintettel – felmerülhetne a Be. 611. § (2) bekezdésének alkalmazása is.
[64] A Be. 630. § (1) bekezdése szerinti rendelkezés következménye értelemszerűen a Tizennyolcadik Rész szerinti megismételt eljárás, és ugyanez elmondható a Be. 630. § (3) bekezdése szerinti döntés esetében is. Ugyanakkor a Be. 630. § (2) bekezdése szerinti döntés következménye nem a Tizennyolcadik Rész szerinti megismételt eljárás, hanem a másod-, avagy harmadfokú eljárás továbbfolytatása, ami ezért sem a Be. 611. § (2) bekezdése szerinti más tanács – vagy más bíróság – kijelölésével nem járhat, és nem vezethet a 14. § (3) bekezdés c) pontjának érvényre jutásához sem.
[65] Így a hatályon kívül helyező végzés hatályon kívül helyezése esetén csak akkor rendelkezhet a fellebbezést elbíráló bíróság más tanács vagy bíróság kijelöléséről, ha döntése a Be. 630. § (3) bekezdésén alapszik, azaz a másod- vagy harmadfokú bíróság maga valósított meg az eljárásában feltétlen hatályon kívül helyezést eredményező eljárási szabálysértést.
[66] Jelen esetben azonban nem ez a helyzet, hanem a másodfokú bíróság az eljárási törvény szabályainak megsértésével rendelkezett az elsőfokú ítélet hatályon kívül helyezéséről.
[67] Ekként a Kúria az ítélőtábla másodfokú végzését a Be. 630. § (2) bekezdése alapján hatályon kívül helyezte, és az ítélőtáblát a másodfokú eljárás lefolytatására utasította [Be. 629. § (2) bek. b) pont első ford.].
(Kúria Bhar. III. 1.436/2018.)

matches: bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság Kúria Kúria bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság Kúria bíróság Kúria bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság Kúria bíróság bíróság bíróság bíróság Kúria bíróság bíróság Kúria Kúria Kúria bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság Kúria


text:
Baranya county's gardens - Central European Historic Garden Database '; } if(req.readyState == 4) { if(req.status == 200)	{ if (mit=="megye") { document.getElementById('varosselect').innerHTML = req.responseText; } if (mit=="orszag") { document.getElementById('megyeselect').innerHTML = req.responseText; } } else	{ document.getElementById('varosselect').innerHTML="Hiba: " + req.status + " " + req.statusText; } } }; if (mit=="megye") { req.open("POST", "gyorsmenu.php?megye="+megye_melyik+"&nyelv="+nyelv, true); } if (mit=="orszag") { req.open("POST", "gyorsmenu.php?orszag="+orszag_melyik+"&nyelv="+nyelv, true); } req.setRequestHeader("Content-Type", "application/x-www-form-urlencoded"); req.send(null); } function kuldesablak(url) { popupWindow = window.open(url,'_blank','height=430,width=530,resizable=yes,scrollbars=yes,toolbar=no,menubar=no,location=no,directories=no, status=no'); } function elfelejtettjelszo(url) { popupWindow = window.open(url,'_blank','height=430,width=530,resizable=yes,scrollbars=yes,toolbar=no,menubar=no,location=no,directories=no, status=no'); } function szemelyekablak(urlsz) { popupWindow =window.open(urlsz, '_blank', 'height=430,width=770,resizable=yes,scrollbars=yes,toolbar=no,menubar=no,location=no,directories=no, status=yes' ) } function biblablak(urlb) { popupWindow =window.open(urlb, '_blank', 'height=430,width=770,resizable=yes,scrollbars=yes,toolbar=no,menubar=no,location=no,directories=no, status=yes' ) }
Select!Almamellék, Biedermann nyári rezidencia (Szentmártonpuszta)Almamellék, Biedermann vadászkastély (Sasrét) parkjaAlmáskeresztúr (Elekmajor), Kammerer kúria és kertjeAlsómocsolád, Sztankovánszky- kastélyBakóca, Majláth-kastály és kertjeBár, Mattyasovszky-Zsolnay-kert (Fehér-kastély) és kertjeBár, Sárga-kastély és kertjeBikal, Puchner-kastélyBoldogasszonyfa, Igmándy kúria és kertjeBóly, Batthyány-Montenuovo-kastély parkjaBükkösd, Jeszenszky-kastély és parkja (Megyefa)Csertő, Festetics-parkDencsháza, Péterfapusztai kastély és kertjeDrávafok, Bittó-kastély és kertjeDrávafok, Fodor kúria és kertjeDunaszekcső, Jankovich-Besén kastély és parkjaMohács, KastélyGödre, Biedermayer (Szily)-kúria és kertje (Gödreszentmárton)Görcsöny, Benyovszky-kastélyparkHelesfa, Zsolnay-Mattyasovszky kastélyHidas, Kajdacsy- kastély és kertjeHosszúhetény, Püspöki-kastély parkjaIbafa, KertKirályegyháza-Rigópuszta, Rigópusztai-parkKisasszonyfa, Tyoszics- kastély és kertjeKisvaszar, Esterházy- kastélyKomló, Engel- kastély (Kisbatthyán)Lánycsók, kúria és kertjeLiget, Puch kúria és kertjeSomogyhárságy (Kishárságy), Zichy-kastélyMagyartelek, Országh-kastély és kertjeMecseknádasd, Püspöki nyaraló kertjeMohács, Püspöki-kastély és kertjeMozsgó, Batthyány-Biedermann kastélyNagynyárád, Mohácsi Történelmi EmlékhelyNemeske, Nádossy-Stephaich kúria és kertje (Görösgalpuszta)Pécs (Üszögpuszta), Battyhány-kastélyPécs, István tér és Barbakán parkja (volt Püspöki palota)Pécs, Botanikus kertPécs, Pintér kertPécsvárad, Vár műemléki környezete Pécsvárad, KertPellérd, Benyovszky-Brázay-kastélyRózsafa (Bodorfapuszta), Perczel-kastélySellye, Draskovich-kastély parkSiklós, KastélyparkSomberek, Sauska- kastélySomogyhárságy, Magda-lakSzentegát, Biedermann-kastély és kertjeSzentlőrinc, Esterházy-kastély és kertjeSzentlőrinc, IskolakertSzigetvár, Andrássy-kastély (várkert)Szigetvár (Zsibót), Domolos-puszta Polák-kastélySzigetvár (Turbékpuszta), Perczel-kúria és kertjeVásárosdombó, Margit-majori parkPécs, Tettye parkBükkösd, Petrovszky-(Jeszenszky?) kastélyfertőd, proba
Home -> Baranya county's gardens Map search
Almamellék (11 image)
Almamellék (4 image)
Almáskeresztúr (Elekmajor) (3 image)
Alsómocsolád (18 image)
Bakóca (24 image)
Bár (15 image)
Bár (10 image)
Bikal (25 image)
Boldogasszonyfa (6 image)
Bóly (18 image)
Bükkösd (32 image)
Csertő (55 image)
Dencsháza (1 images)
Drávafok (21 image)
Drávafok (8 image)
Dunaszekcső (10 image)
Mohács (1 images)
Gödre (20 image)
Görcsöny (46 image)
Helesfa (50 image)
Hidas (5 image)
Hosszúhetény (27 image)
Ibafa (8 image)
Királyegyháza-Rigópuszta (0 images)
Kisasszonyfa (11 image)
Kisvaszar (11 image)
Komló (18 image)
Lánycsók (1 images)
Liget (13 image)
Somogyhárságy (Kishárságy) (11 image)
Magyartelek (22 image)
Mecseknádasd (26 image)
Mohács (11 image)
Mozsgó (50 image)
Nagynyárád (0 images)
Nemeske (9 image)
Pécs (Üszögpuszta) (18 image)
Pécs (18 image)
Pécs (1 images)
Pécsvárad (1 images)
Pellérd (6 image)
Rózsafa (Bodorfapuszta) (2 image)
Sellye (36 image)
Siklós (3 image)
Somberek (7 image)
Somogyhárságy (0 images)
Szentegát (34 image)
Szentlőrinc (25 image)
Szentlőrinc (21 image)
Szigetvár (3 image)
Szigetvár (Zsibót) (18 image)
Szigetvár (Turbékpuszta) (0 images)
Vásárosdombó (0 images)
Pécs (0 images)
Bükkösd (3 image)
fertőd (0 images)

matches: kúria kúria kúria kúria kúria kúria


text:
Bolgár György kérdései 2013. február 28-ai műsorban
Mai műsorunkban megbeszéljük, hogy mindenkit felmentettek az úgynevezett tábornokperben, amelyben korrupcióval vádolták meg a Honvédelmi Minisztérium több volt vezetőjét és a hadsereg több tábornokát, illetve főtisztjét. A vád szerint a honvédség beszállítóitól kértek vissza pénzt. Ám a bíróság szerint ez nem volt bizonyítható. Nagy kormányzati blamázs? Vagy teljesen mindegy, menni fog az ügy tovább a végkimerülésig? Még akkor is, ha a bíróság súlyos kritikával illette az ügyészség törvénytelen módszereit?
Ezzel is kapcsolatban, mit gondolnak arról, hogy Orbán Viktor legbensőbb tanácsadójának 2011-es elítéléséről garázdaság miatt a Magyar Narancs mostani leleplező cikkéig nem is lehetett tudni az ég világon semmit. A törvény előtt mindenki egyenlő csak nem mindenkiről derül ki, hogy a törvény elé áll?
Beszéljük meg továbbá, hogy a Medián közvélemény kutatása szerint a Jobbik megelőzte az MSZP-t a biztos pártválasztók körében, a Fidesz pedig toronymagasan vezet. Úgy kell nekünk?
Amiről a köz- és felsőoktatás ügyében már megállapodtak
Bolgár György: - Ön részt vett azon az egyeztetésen, amelyet demokratikus ellenzéki pártok tartottak az oktatáspolitikáról, és ennek eredményeként alá is írtak egy záródokumentumot. Ezek szerint a szocialisták, a DK, Szocdem Párt és nem tudom még ki volt ott.
Szabó Zoltán: - A Szövetségben Együtt Magyarországért. Ha úgy jobban tetszik, akkor az Árnok Kornél-féle párt.
– Igen. Nem összetévesztendő az Együtt-2014-gyel, amely egyenlőre nem vesz részt ezeken a szakpolitikai egyeztetéseken.
– De a dolog lényege mégiscsak az, hogy miben tudtak megegyezni. Hogyan változtatnák meg, legalábbis ezek a pártok, ha kormányra kerülnének az oktatáspolitikát. És itt két alapvető kérdés van, legalábbis szerintem, a közoktatásban a totális államosítás, a felsőoktatásban pedig annak szétverése és a teljes zűrzavar. Szóval mit csinálnának ezek a pártok?
– Rögtön mondom, előre kell azonban bocsátanom, hogy amiben megállapodtunk, az egyenlőre nem az egyeztetések vége, sokkal inkább talán a kezdete volt. Tehát rögzítettük azokat a pontokat, azokat az elveket, amelyekben egyet tudunk érteni, és amelyekre fel lehet majd építeni egy részleteiben is kormányképes oktatáspolitikát.
– Akkor ez a dokumentum nem záródokumentum, ahogy olvasom itt valahol?
– Hát de, ez az.
– Vagy csak ennek a fázisnak a záródokumentuma.
– Igen. Ennek a fázisnak a záródokumentuma, ebben a fázisban ugye nagy vonalakban az elképzeléseket, az elveket, az irányokat egyeztettük és rövidítettük azt, amiben egyet tudunk érteni. És abban állapodtunk meg, hogy szakértőkkel, civil szervezetekkel ezután kezdődik meg az a munka, ami egy részleteiben kimunkált kormányprogramot vetíthet elő vagy hozhat létre, arra az esetre, ha a pártok nyilván más pártokkal együtt bizalmat kapnak 2014-ben, és rájuk hárul az Ön által egyébként helyesen jellemzett módon a Fidesz által teljesen tönkretett köz- és a felsőoktatás.
– Szóval mit csinálnának? Mik ezek az alapelvek amelyeket mindenekelőtt alkalmaznának? Vissza lehet csinálni, kérdezem akkor egész durván az államosítást a közoktatásban?
– Minden valószínűség szerint nemcsak vissza lehet csinálni, hanem vissza is kell csinálni. Nem arról van szó azért, hogy ez a dokumentum a restauráció dokumentuma, tehát hogy minden tekintetben a 2010 előtti állapotokhoz akarunk visszatérni, viszont vissza akarunk térni azokhoz a 2010 előtti elvekhez, amelyekben húsz éven keresztül kormányon vagy ellenzékben valamennyi párt egyet tudott érteni, beleértve a ma kormányzó pártokat is, amelyek aztán 2010-ben ezeket az elveket felrúgták.
– Mínusz a volt fő oktatáspolitikusuk, Pokorni Zoltán. Ő ezzel nem értett egyet, most sem.
– Ő ezzel nem értett ugyan egyet, de hát azért az ő…
– Ő viszont félre lett tolva.
– Azért az az ő pártja, az egyik legalábbis az ő pártja, és az tolta őt félre és valósított meg egy olyan oktatáspolitikát, amivel ő nem ért egyet. Egyébként szeretném jelezni, hogy ha valaki élete fő művét tekintve nem ért egyet a saját pártjával, akkor nem muszáj abban a pártban maradnia.
– Már a függetlenek között ülhetne például.
– Például. De most ezt hagyjuk, mert nem Pokorni Zoltán ekézése a célom, tekintettel arra, hogy én azt gondolom, Pokorni Zoltán az az oktatáspolitikus a jobboldalon, akivel ugyan sok vitánk van meg sok kérdésre más választ adunk, de legalább az általunk feltett kérdések ugyanazok. Nem így van ez az oktatáspolitika mai tényleges irányítóival. Tehát ami az államosítást illeti, úgy gondoljuk, hogy az államosítást mindenképpen vissza kell csinálni. Amiben a dokumentum meg tudott egyezni, az az, hogy valamiféle az önkormányzatokra épülő fenntartási rendszert kívánunk. Nem azt, ami 2010 előtt volt, hogy külön-külön minden egyes önkormányzat, a nyolcvanfős kis falu önkormányzata is iskolafenntartó legyen vagy lehessen, de azt, hogy az iskola az önkormányzati szintre épüljön a helyi politikában kérdés legyen és...
– A helyi közéletnek legyen beleszólása ebbe.
– A helyi közéletnek legyen ebbe beleszólása. Ezt így kell megszervezni. Ebben különbözőek voltak a vélemények, ezért mondtam azt, hogy a későbbiek során ezeket még tisztázni és egyeztetni kell. A Demokratikus Koalíció történetesen azt mondta, hogy nem az önkormányzatoknak, hanem az önkormányzati szférának kell visszaadni a közoktatást úgy, hogy a járások, kistérségek szintjén, bánom is én, minek nevezzük, egy kötelező iskolafenntartó társulás létesül, és ezek tartják fenn az oktatást. Tehát nem külön-külön az egyes önkormányzatok, hanem az önkormányzatoknak egy kötelezően létrejött társulása.
– És így akkor egy kicsit a különbségeket is jobban ki lehet egyenlíteni, meg segíteni tudják egymást azok, akik addig esetleg túlságosan bezárkózva csak a saját érdekeiket nézték.
– Ez is így igaz, és racionalizálni lehet az oktatást. Az oktatás intézményrendszerét. Tehát ugye az semmiképpen nem működik, hogy van két egymás melletti falu két iskolával, mind a két iskola félig van tele, ezért aztán fölöslegesen fűtjük az épületet, fölöslegesen világítjuk, fölöslegesen tartjuk fenn magát az épületet. Miközben ugyanazt a pénzt a gyerekekre is fordíthatnánk.
– De nehogy már mindent, például ilyesmit is, a budapesti központban döntsenek el.
– Hát persze. Tehát ezt tessék eldönteni ott, hogy ha hetvenhárom település együtt tartja fenn az ottani közoktatást, akkor a hetvenhárom közül melyiken kell hogy legyen óvoda, melyiken kell hogy legyen iskola, melyiken kell lennie középiskolának, esetleg szakközépiskolának. Tehát ezek a kérdések dőljenek el helyben, vagy hát ugye szakképzés esetén ez nem feltétlenül kistérségi, hanem esetleg regionális szinten. De mindenképpen egyetértettünk abban, hogy a közoktatásnak ezt az eszeveszett centralizálását, azt, hogy egy budapesti hivatalban döntsenek arról, hogy innen kétszázhúsz kilométerre ki legyen az iskola igazgatója és főként, hogy hány pedagógust alkalmazhasson, ennek az őrületnek véget kell vetni.
– Minek kell véget vetni még? Illetve még egy pillanatra a közoktatásnál maradva, mert láttam ezt a záródokumentumot, hogy levitték tizenhat évre a…
– Igen, kimondtuk, hogy vissza kell állítani a kötelező közoktatás tizennyolc éves korig tartó, tizennyolc éves korhatárát.
– Ezt is csak egy formális lépésnek képzelik, vagy esetleg van abban valami, hogy kezdeni kell valamit azokkal a tizenhat-tizennyolc évesekkel, akik valamiért kilógnak valóban az iskolából, de segítséggel esetleg mégiscsak többre vihetnék, mint ha egyszerűen ki lennének dobva az utcára.
– Nézze. Ezekkel a problémákkal valamit kezdeni kell, de leginkább is azt tudom mondani, hogy azok a tizenhat-tizennyolc évesek, akik valamiért kilógnak az iskolarendszerből, az általában a közoktatási módszereknek vagy a közoktatásnak a hibás működését mutatja. A gyerek önmagában, ha egészséges, akkor érdeklődő, nyitott a világra, és ha ezt az érdeklődést nem sikerül fenntartani és kielégíteni, ez bizony a közoktatás hibája.
– Persze. De ezért talán a közoktatásnak kellene reagálnia, vagy talán változtatni rajta, hogy ne az eddigi módszerekkel csináljanak vagy ne csináljanak velük valamit.
– Így igaz. Éppen ezért szerepel a rögzített elvek között az is, hogy jelentősen és általánosan kell megemelni a közoktatás minőségét, és hogy ennek érdekében a pedagógusoknak az életminőségét, a pedagógusok kiválasztását, a pedagógusok képzését új alapokra kell helyezni. Azt kell elérni, hogy a legtehetségesebb középiskolásokat tudjuk a pedagógus pályára vonzani, és aztán később ott is tartani őket. Tudomásul kéne venni, hogy a pedagógushivatás olyan szakma, amelyik talán a legértékesebbel, a jövőnkkel foglalkozik. Tehát ennek megfelelően kéne bánni azokkal, akik ezt csinálják.
– Felsőoktatás. Ott mit tennének?
– A felsőoktatásban, bármennyire is egyszerűnek és populistának hangzik az a megjegyzés, hogy oda pénz kell, mert ugye ilyenkor mindig azt lehet mondani, én is ezt szoktam mondani, persze, hát mindenre több pénz kéne, de hát ha egyszer ennyi van. A felsőoktatásban ezt sajnos nem lehet mondani. A felsőoktatás nem azért ment tönkre, nem azért van olyan színvonalon, és nem azért van olyan káoszban, mert az ország gazdasági teljesítőképessége ezt nem bírja, mert válság van vagy mert tudom is én, hanem azért, mert a kormánynak egy agymázas rémálom jutott az eszébe, ez az önfenntartó felsőoktatás. Önfenntartó felsőoktatás a világon sehol nem létezik.
– Ez nem a kormánynak jutott eszébe, magának Orbán Viktornak jutott eszébe.
– Orbán Viktornak. Nem akartam személyeskedni, de hát ez Orbán Viktor.
– De hát hozzá lehet kötni, ő többször is vállalta ezt nyíltan.
– Így igaz. Ez egy őrület. Na most ennek a jegyében a felsőoktatásból kivonták az ottani forrásoknak kis híján a felét. Nincs az a felsőoktatási rendszer, amelyik ezt kibírja. A felsőoktatás az utolsó tartalékait is felélte, nincs más megoldás ilyen anyagi kondíciók között, mint lényegét tekintve leépíteni a felsőoktatást. Ugye ez folyik jelen pillanatban az ELTE Btk-n is. Nem akarom az ELTE Btk-t ezért felelőssé tenni, hiszen ők nem tudnak mást tenni. És legyünk nyugodtak, ez az összes többi felsőoktatási intézményben is előbb-utóbb be fog következni. És ennek következtében a felsőoktatás leépítését nem lehet másképp elkerülni, mint ha visszapótoljuk azokat a pénzeket, amiket egy unortodox gazdaságpolitika jegyében onnan elvontak. Lehet azt mondani, hogy nincs pénz, de hát mégiscsak az a helyzet, hogy pénz mindig van, egy évben a költségvetés több mint tízezer milliárdot oszt szét. A kérdés mindig az, hogy ezt a pénzt mire költjük. Lehet a pénzt Mol-részvényekre költeni, meg futball stadionokra, meg a Terrorelhárító Központra és lehet a felsőoktatásra. Mi úgy véljük, és ebben az ellenzéki pártok egyetértettek, hogy az ország jövője szempontjából a felsőoktatás lényegesen fontosabb, mint akár a Mol-részvény, akár a gáztározó, akár a Terrorelhárító Központ.
– És még egy fontosnak látszó elemet hadd emeljek ki. Valóban ilyen fontos-e vagy csak nekem tűnik annak, hogy itt a felsőoktatásban is, de még a közoktatásban is úgy gondolják ezek az ellenzéki pártok, hogy az autonómia visszaállítása fontos lépés volna, ami ugye az államosításnál részben szóba került, de a felsőoktatásnál még nem, ahogy itt az egyetemi autonómiát is szigorúan korlátozni vagy megszüntetni akarják a mostaniak.
– Így igaz, mind a két esetben szóba került, a közoktatás esetében ugye a szakmai autonómiáról van szó, a pedagógus közösségek és intézmények autonómiájáról, ez nem vagy csak részben jelent gazdálkodási autonómiát. Hiszen ehhez az iskola nem elég nagy egység. De szakmai autonómiát mindenképpen.
– Tehát, hogy ne feltétlenül ezt is Budapestről határozzák meg, hogy mindenhol lényegében ugyanazt kell tanítani. Kész.
– Mindenhol november 19-én kell a történelemkönyvet az 52. oldaláról az 53. oldalára fordítani. Az előző húsz évben a közoktatásban konszenzus volt a tekintetben, hogy nem folyamat-, hanem kimenetszabályozást alkalmazunk, magyarán nem azt mondjuk meg, hogy mikor mit kell tanítani és hogyan, hanem azt mondjuk meg, hogy adott időpontban az oktatás eredményeképpen a tanulónak milyen követelményeket kell tudnia teljesíteni. És hogy ezt az iskola hogyan éri el, milyen tankönyvek alkalmazásával, milyen tantervek alkalmazásával, kész tanterveket alkalmaz vagy önmaga fejleszt tantervet, az ottani pedagógusok tankönyveket írnak vagy piacon megvásárolható tankönyveket alkalmaznak, ezt rá kell bízni az iskolára. Egész egyszerűen azért, mert ők ismerik a helyi viszonyokat, ők ismerik a tanulókat, ők ismerik a pedagógusok képességeit. Tehát ők tudják legjobban ezt meghatározni. Az államnak ezzel kapcsolatban annyi feladata van, hogy írja elő azokat a követelményeket, amiknek meg kell felelni, továbbá, hogy ezt ellenőrizze, tehát a minőségellenőrzés és minőségbiztosítás folyamatát lássa el. Ami a felsőoktatást illeti, ott közhely, hogy a tudománynak, a felsőoktatásnak az egyik legfontosabb eleme a tudományos kutatás és oktatás szabadsága. Tehát magyarán az, hogy senki semmilyen körülmények között ne mondja meg annak az egyetemnek, hogy mit kell csinálnia, mit kell tanítania, hogyan kell kutatnia, mit kell kutatnia. Az államnak egyetlen dolgot kell tennie, biztosítani a pénzt és számon kérni, hogy a pénz hasznosuljon. Ami ezen túlvan, az legyen az egyetem dolga, és ne az állam próbálja ráoktrojálni. Van a felsőoktatással kapcsolatban még egy probléma, ez csak érintőlegesen és utalásszerűen szerepel az anyagban, mert ebben a kérdésben nem volt egyetértés. Ez ugye a tandíj kérdése. Itt értelemszerűen nem tudok közös álláspontot mondani. A Demokratikus Koalíció mindenesetre úgy véli, hogy a felsőoktatásban a tandíj és egy méltányos összegű, a szociális helyzet, illetőleg tanulmányi teljesítmény alapján juttatott, a tandíjat kompenzáló ösztöndíj elengedhetetlen. Mégpedig nem is elsősorban azért, hogy a felsőoktatásba több pénz jusson, bár természetesen azért is. Mindenekelőtt azért fontos, mert szociológiai közhely, hogy a szűkösen rendelkezésre álló javakat ingyen osztogatva mindig a jobb helyzetben lévő társadalmi rétegek járnak jobban. Tehát ők tudják elérni, hogy ezekből az ingyen osztogatott javakból a létszámarányoknál lényegesen nagyobb arányban részesüljenek. Nincs vagy legalábbis eddig nem nagyon volt ennek más megoldása, mint hogy az ilyen szűkösen rendelkezésre álló javakat árukon kell árulni, tehát az árát kell megkérni, és a szegényeket, nehezebb sorban élőket az állam segítse abban, hogy ezt az árat meg tudják fizetni. Tehát adja oda azt a pénzt, ha az illető rászorul…
– És nem ezzel a diákhitel konstrukcióval, hanem ösztöndíjjal.
– És nem a diákhitel konstrukcióval. A diákhitel konstrukció egyébként nagyon jó konstrukció arra, hogy a hallgató fenn tudja tartani saját magát az egyetemi évei alatt, ne kelljen vagy ne feltétlenül kelljen dolgoznia az egyetemi tanulmányai mellett. De arra, hogy a felsőoktatást magát finanszírozza belőle, arra nem, hiszen akkor eladósodik egy életre és valószínűleg élete végéig nem tudja visszafizetni azt a diákhitelt. Ha aztán még ugye röghöz is kötik, természetesen az anyagban az érintett pártok azt mondták, hogy a röghözkötést, magyarán a hallgatói szerződések rendszerét hatalomra jutva azonnal megszüntetnék, és lényegében mindenkinek, minden hallgatónak a kezébe adnák a hallgatói szerződését, hogy saját belátása szerint darálja le vagy égesse el.
Tábornokper: egzisztenciák mentek tönkre, családok estek szét
Bolgár György: - A mai hír szerint a kaposvári törvényszék elsőfokon felmentette az úgynevezett tábornokper tizenöt vádlottját, köztük Önt is, a – nem tudom pontosan, hogy hangzott el, de röviden és magyarul és a köznyelv szerint – korrupció vádja alól. Amihez egyrészt gratulálok, mi már többször beszéltünk itt a műsorban például, hogy bármilyen munkát elvállalna és mennyire ellehetetlenítették Önt, másrészt viszont, ahogy a tudósításokból olvasom, nemcsak arról van szó, hogy felmentették Önöket, hanem itt a törvényszék katonai tanácsa nagyon kemény kritikával illette az ügyészséget és annak a módszereit. Hogyan fogadták az ítéletet, kérdezem elsőre? És bár ez lehet, hogy egy üres kérdés, hiszen hogy fogadhatták volna, nyilván megkönnyebbüléssel és örömmel, de abban az értelemben is kérdezem, hogy mit gondolnak arról, ahogy a bíró indokolta a döntést?
Fapál László: - Hát gondolom, a vádlottak többsége örömmel fogadta, engem végtelen szomorúsággal töltött el, ahogy a bíróság ítéletének indokolását hallgattam. Hiszen gyakorlatilag az ötvenes évek szellemének lehelete kísérte ezt az eljárást mindvégig. A jobboldali sajtó kiemelt figyelmével, állandó vádaskodásai közepette, és most a bíróság némi elégtételt adott a vádlottaknak, amikor kihirdette az ítéletét, hogy egyes vádlottaknál bizonyítottság hiányában, nálam például bűncselekmény hiányában felmentett az ügyészség által emelt vád alól. Hogy rövid legyek, a bíróság mindvégig, gyakorlatilag a két és félórás indokolásában semmi másról nem beszélt, mint arról, hogy a Budapesti Katonai Ügyészség ügyészei milyen törvénysértő módon folytatták le a nyomozást, hogyan építették fel egyetlen vallomásra az egész vádiratot, és hogyan nem támasztották alá bizonyítékokkal a saját állításaikat. Én azt gondolom, hogy ez szégyenletes, szörnyű, és én azt gondoltam, hogy a katonai ügyészek a fellebbezés helyett azonnal benyújtják ügyészi hivatásról történő lemondásukat, de nem ez történt, hanem fellebbezést jelentettek be. A vádlottak vonatkozásában a bűncselekmény megállapítása és büntetés kiszabása végett. Hogy röviden fogalmazzak, arról van szó, hogy egy vádlottat, egy tábornokot úgymond megszorítottak, ennek a tábornoknak törvényellenes módon büntetlenséget ígértek, majd miután rájöttek, hogy csalárd módon félrevezették, azt követően egy vádalkuval próbálták meg félrevezetni. És ennek megfelelően a tábornok különböző vallomásokat tett, nagyon sokféle módon, nagyon sokféle emberre.
– A fölötteseire.
– Így van, a fölötteseire is, alatta is, mellette is, mindenkire. Tehát aki a környezetében volt. Hiszen ez volt az egyedüli lehetséges módja annak, hogy az előzetes letartóztatásból szabaduljon. Tendenciózusan visszatért az, hogy az ügyészek ugye védő nélkül hallgatták ki első ütemben a gyanúsítottakat, Oláh Jánosról meg időközben kiderült, hogy kóros elmeállapotban szenved, a bűncselekmény elkövetésekor csekély fokban, a vallomástételi időszakban közepes fokban volt beszámíthatatlan, és jelenleg is személyiségzavarban szenved. Ezeket a vallomásokat az érintett személyek elé tárták azzal, hogy amennyiben ezt elismerik, akkor kiszabadulnak az előzetes letartóztatásból. Vagy volt olyan, akit ugye arra késztettek, hogy akkor tud csak kiszabadulni az előzetes letartóztatásból, amennyiben a feletteseire vallomást tesz.
– Egészen a volt honvédelmi miniszterig bezárólag ugye?
– Így van, egészen a honvédelmi miniszterig, kabinetfőnökig, és nagyon sokféle más személy érintett benne. Körülbelül tizenegy ember ellen, érdekes módon, egyébként nem is emeltek vádat, holott a tábornok úr még egy ilyen személyi körre is különböző, hát, hogy mondjam, valótlan vallomást tett.
– Ha már Oláh Jánost szóba hozta, őt is felmentették ezek szerint?
– Igen, őt meg kívánták tartani, hiszen egy vádalkut próbáltak vele kötni. A bíró hangsúlyozta, hogy az is törvényellenes volt. Tehát semmi, se a legfőbb ügyészi utasítás nem tette lehetővé, hogy vele vádalkut kössenek, se a büntetőeljárási törvény nem tette ezt lehetővé. Ettől függetlenül megkötötték, és azzal hitegették, hogy akkor enyhébb büntetést fog kapni. Hát nézze, amikor az igazságügyi szakértőtől megkérdezte a bíró, hogy ne haragudjon, hogy lehet az, hogy Oláh János látatlanban aláír hat évet úgy, hogy egyébként nem is akar bíró kerülni, akkor azt mondta az igazságügyi elmeszakértő erre, hogy hát nézze, itt van a személyiségzavarnak az alapvető jele, hogy épeszű, normális ember úgy, hogy nem folytatnak le vele szemben semmiféle bizonyítási eljárást, nem ír alá látatlanban hat évet. Tehát volt neki egy állandó menekülési kényszere, és ugye ez a személyiségzavar úgy dekompenzálódott, hogy a stresszhelyzetet úgy próbálta kivédeni, hogy erőteljesen irányították az ő kezét, az ő mondatait és azt, hogy milyen célszemélyekre kell gyakorlatilag vallomást tennie.
– És igazak azok a tudósítások ezek szerint, hogy az ügyészség lényegében az ő különböző módszerekkel kikényszerített vallomásaira alapozta az összes vádat? Semmi más bizonyítékot sehonnan nem gyűjtöttek össze?
– Nem. Nem gyűjtöttek be, semmilyen nyomozást nem folytattak. A bíró külön hangsúlyozta, hogy 99 százalékában a vád egyetlenegy személy bizonyítékán, Oláh János vallomásán alapul. Semmilyen más objektív bizonyítékot nem szereztek be a katonai ügyészek. És így tették tönkre tizenöt embernek gyakorlatilag az életét. Harminc naptól gyakorlatilag egy évet meghaladó előzetes letartóztatásokra került sor, egzisztenciák mentek tönkre, családok estek szét. Egyéni tragédiák sorozata történt ebben az ügyben. És mindezt egy olyan vallomás alapján, amit egy menekülési kényszerben lévő ember tett, és amelyet az ügyészek nem ellenőriztek. Abszolút nem ellenőriztek. Ráadásul politikai szempontjai is vannak, hiszen Juhász Ferencet is vastagon belekeverték ebbe az ügybe, és a jobboldali médiumok a mai napig is fújták azt, hogy ebben az ügyben Juhász Ferenc személye érintett, holott abszolút nem érintett. A katonai ügyészség nem is emelt ellene vádat, semmiféle whiskys dobozban soha Juhász Ferenc nem kapott pénzt. Egyébként velem szemben is hangsúlyozta a bíró, tényszerűen megállapította, hogy én sem közvetlenül, sem közvetett módon semmiféle pénzt nem kaptam. Ebből kifolyólag nyilvánvalóan nem is adhattam tovább senkinek.
– Ki volt az és miben bukott le az illető, aki egy beszállítótól elfogadott valami pénzt? Tehát ahol az egész ügy elindult.
– Történt egy elkülönítés. Tizenhét vádlottas az ügy, ebből két főt elkülönítettek. Az egyik személy az, akire Ön most rákérdezett Bolgár úr, a másik pedig az a közvetlen felettes, akik a HM térképészeti kht-nál, későbbiekben kft-nél dolgoztak. Ennek a két személynek az ügyét a bíróság azért különítette el, mert L. Szilárd akkori gazdasági igazgatónak az elmebeli állapotával kapcsolatban ellentmondó szakértői vélemények vannak, amelyre vonatkozóan újabb szakértő kirendelésére kerül sor. És ennek megfelelően ennek a két személynek a sorsáról a későbbiekben a bíróság egy külön eljárásban fog dönteni.
– De erre fűzték volna fel az összes többi ügyet is? Ez volt, ami elindította?
– Nem, ez teljesen elkülönült ügy. Ezzel indult egyébként.
– Ezzel indult és akkor ezek után szedtek elő egy másikat, amit egyetlenegy...
– Így van pontosan. Tehát ezek nem egymásra épülő ügyek. Nézze, Bolgár úr, a bíró külön is hangsúlyozta, hogy nem lehet bírósági ítéletet alapítani olyan vádbéli bizonytalanságokra, ami a nyomozás során nem volt megállapítható. Mindenhol a vádiratban az szerepel, hogy ismeretlen időpontban, ismeretlen helyen, ismeretlen eredetű pénzt vettek át, és így tovább. Erre vonatkozóan nem lehet… a bírónak nem az a feladata, hogy kibogozzon egyébként ismeretlen eredetű dolgokat, hanem arról kell döntenie, és ezt a katonai ügyésznek pontosan meg kellett volna jelölni, hogy kit, mikor, miért, tehát ki, mikor, miért és milyen cselekményt követett el. Ezt bizonyítékokkal kellett volna alátámasztania.
– Ezt nem tudták konkrétan megnevezni? Hogy X honnan, mennyi pénzt, mikor, miért vett át?
– Nem. Semmi. Nézze Bolgár úr, nálam is az szerepel a vádirati tényállásban, hogy 2006-ban valamikor, egyébként ismeretlen időpontban, ismeretlen eredetű pénzt vettem át Oláh János tábornoktól, akiről azóta tudjuk, hogy elmebetegséggel küszködik és hát egy ilyen menekülési kényszerben a valóság és a fikció ahogy a szakértő fogalmazott, nála vastagon összekeveredett.
– És ezek szerint csak ő mondta azt, hogy Önnek pénzt adott át. Kész.
– Így van. Pontosan. Ezért is mentett fel a bíróság bűncselekmény hiányában, mert egyetlenegy személy bizonyítéka alapján vádolt meg az ügyészség. És tudja, Bolgár úr, az a legfelháborítóbb az egészben, hogy a katonai ügyészek végigülték a tárgyalást. Az egész bizonyítási eljárást. Meghallgattak ötven tanút. Ebből körülbelül négy tett – egyébként ebből három Oláh János egy pedig L. Szilárdra terhelő vallomást. Senki másra nem hangzott el terhelő vallomás. Ettől függetlenül a katonai ügyészek azt csinálták, hogy a vádbeszédben, tehát az ítélethozatal előtti vádbeszédben újra felolvasták a vádiratot. És úgy tettek, mintha a bizonyítási eljárás nem történt volna meg.
– Mintha a tárgyalás le se zajlott volna.
– Mintha a tárgyalás le se zajlott volna, és nem lett volna megfelelő bizonyítási eljárás. Pedig a bíróság mindenkinek lehetőséget adott arra, így a katonai ügyészeknek is, hogy a vádban meghatározottakat, ha kívánják, akkor bizonyítsák, ha eddig ezt nem tették volna meg. Egyébként nem tették meg. Én nem tudom, hogy mire számított a katonai ügyészség, én nem számíthattam másra gyakorlatilag, mint arra, hogy velem szemben felmentő rendelkezést fog hozni a bíróság.
– Na de most viszont arra számíthat, hogy tovább húzódik az ügy, elkerül a Fővárosi Ítélőtáblára, és akkor jó esetben mondjuk egy év múlva születik egy jogerős felmentő ítélet. Addig pedig az Ön élete továbbra sincs rendezve, továbbra is írni fognak a kormánybarát médiumok arról, hogy hát azért nem zörög a haraszt, ha nem fújja a szél. És valószínűleg állást sem fog könnyen találni, amíg nincs jogerős felmentési ítélete, nem?
– Ebben teljes mértékben igaza van, Bolgár úr, de három hónapon belül azért a másodfokon döntést kell hozni.
– Igen? Na. Ez mégiscsak valami.
– De Bolgár úr, a haraszt azért zörög, mert rángatják. Tehát azért hozzáteszem, tipikusan egy koncepciós pert indítottak Juhász Ferenc és ellenem, ahol én felbujtó vagyok azért, mert benyújtottam a miniszternek írásban egy lakáskérelmet, hogy szeretném megvásárolni a szolgálati lakásomat. Innentől kezdve én felbujtó vagyok, ő pedig hűtlen kezelésben tettes. Az ügyészség nagyon jól látta, hogy sikertelen lesz ebben az úgynevezett tábornok perben vagy whiskys doboz-ügyben, ezért már a múlt héten gyanúsítottként hallgattak ki szintén egy lakásügyben, ahol engem már nem a miniszterrel cimborálva, hanem a minisztert megtévesztve egy csalás társtettességével vádoltak meg. Miszerint én felterjesztettem a honvédelmi miniszternek egy bérleti szerződés módosítását, amelynek hatására később egy hivatásos katona megvette a lakását, ezért most csalással vádolnak. További büntetőeljárás.
– Magyarán akkor lehet, hogy ez az ügy le fog zárulni három hónap múlva. De azért Önnek még lesz módja bíróságra járni.
– Így van. Ezenkívül is több nyomozásról van tudomásom, amely kimondottan a személyemet érinti.
– Még több ezen kívül is?
– Ezen kívül is van. Most megyek éppen Pest felé, mert a BRFK-tól is kaptam valami behívó levelet, de valószínűleg nem jutok el ma a postára, úgyhogy nem fogom tudni megmondani, hogy miről van szó. Én azt gondolom, hogy továbbra is fenn akarják tartani a bűnösség látszatát, hiszen ha ők egyszer megmondták, hogy én bűnös vagyok, akkor bűnös vagyok. A végén el fogom érni azt is, hogy az alaptörvényben fogják rögzíteni, hogy Fapál László bűnös, és innentől kezdve már a bíróságok sem fogják tudni hatályon kívül helyezni az ilyen típusú, hát hogy mondjam, kormányzati döntéseket.
– Ezek szerint nem túl boldog és nem túl optimista egy ilyen csont nélküli és kemény, és határozott felmentő ítélet ellenére sem.
– Nézze, Bolgár úr. Én úgy gondolom, hogy ez már háború. Valami oknál fogva a személyem ellen mennek. Tehát én erre már nem tudok mit mondani. Mindig is a személyemre mentek, hiszen az előző Orbán-kormány ciklusában még csak egzisztenciálisan akartak tönkretenni, egyszerre akartak kirúgatni a nemzetvédelmi egyetemről, illetőleg az Ügyvédi Kamarából. Akkor a nemzetvédelmi egyetem rektora, Szabó Miklós megvédett engem, és nem teljesítette Wachsler Tamás utasítását, hogy rúgjon ki az egyetemről. Viszont a Budapesti Ügyvédi Kamara ezt megtette, és ezért tulajdonképpen két évembe került, mire elsőfokon, másodfokon, illetőleg a Legfelsőbb Bíróság előtt is megnyertem a pert, és hatályon kívül helyezte a Magyar Ügyvédi Kamarának a kamari tagjai közül engem eltávolító határozatát. Most már nem az egzisztenciámról van csak szó, hanem a személyes szabadságomról. Nagyon jól tudjuk, hogy ezek a fiúk nem felejtenek.

matches: bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság Bíróság


text:
Közösségi antennák fent és lent – COPY21
Közösségi antennák fent és lent
2011-11-22 SZERZŐ Dr. Mezei Péter	KATEGÓRIA USA
Készülő fájlcsere könyvemben alapvetően amellett érvelek, hogy a fájlcserélés a technológiai fejlődés szükségképpeni következménye volt. Ennek során érveket és példákat sorakoztatok föl amellett, hogy a technológiai fejlődés a korábbi időkben is folyamatos kihívások elé állította a szerzői jog világát. Ma ismerjük meg e példák egyikét közelebbről is.
Nem, nem a Sony v. Universal(más néven Betamax ügyről) lesz szó. A videomagnók világára nézve sorsdöntő ítélet is kardinális példa lesz a könyvemben, viszont az némiképp „lerágott csont”. Most egy hazánkban talán kevésbé ismert jogesetet, a Teleprompter v. CBS ügyet, illetve annak röpke utóéletét foglalom össze röviden.
Az 1960-as években kétség kívül az Egyesült Államok volt a televíziós szórakoztatás Kánaánja. A folyamatosan terjedő csatornák emberek tömegeit ültették a televíziókészülékek elé. Az ország hatalmas kiterjedése folytán a műsorok egy része mégsem, vagy épp rossz minőségben jutott el a közönség otthonaiba. (Nyilvánvaló, hogy elsőként a sűrűbben lakott területeken kerültek kiépítésre a nagy teljesítményű adók, a peremvidékeken pedig lassabban haladtak a beruházások.) Ennek köszönhetően rövid időn belül megjelentek a közösségi antennák („community antenna”), melyek segítségével az azokat üzemeltető cégek a televízió-társaságok által közvetlenül ki nem szolgált területekre mikrohullámok vagy kábel segítségével juttatták el az antenna révén fogott jeleket.
Az Egyesült Államok Szövetségi Legfelsőbb Bírósága több ítéletében is foglalkozott a CATVszolgáltatás szerzői jogi vonatkozásaival. (A kicsit korábbról származó Fortnightlyüggyel ezúttal nem foglalkozok.) Ezek egyikében a legfőbb bírói fórum 1974-ben úgy találta, hogy a Teleprompter cég által nyújtott CATV szolgáltatás legnagyobb előnye, hogy olyan helyeken is foghatóvá teszi a csatornák műsorait, ahová azok maguk nem képesek eljuttatni jeleiket.
A szerzői jogosultak szerint ez a tevékenység sérti az ő nyilvános előadáshoz („perform”) fűződő jogukat, különösen azért, mert ily módon elveszítik jogukat arra, hogy műsoraik másodlagos piacokon történő felhasználását engedélyezzék. A „perform” kifejezés használata nem tévedésen alapul. Az ítélethozatal időpontjában hatályos – eredendően 1909-ben elfogadott – szerzői jogi törvény ugyanis még nem ismerte (nem biztosította) a nyilvános előadás mechanikus változatát takaró „display” jogot.
A Szövetségi Legfelsőbb Bíróság végül elvetette a jogosultak érvelését. Az ítélethozatalkor elsősorban a CATV szolgáltatás azon pozitívumát tartotta szem előtt, hogy az egyébként ki nem szolgált közönséghez juthattak el ily módon a televíziós jelek, amelyet a bíróság szerzői jogilag irreleváns felhasználásként értékelt.
A bíróság egyúttal hangsúlyozta a szerzői jogalkotás kongresszusi primátusát:
„Detailed regulation of these relationships, and any ultimate resolution of the many sinsitive and important problems in this field, must be left to Congress.”
S a Kongresszus úgy tűnik, hogy meghallotta a bíróság hangját. Az ítéletet követően alig több mint két évvel elfogadott – jelenleg is hatályos, 1976-os – szerzői jogi törvény külön nevesíti a szerzői jogosultak műveinek mechanikus előadásához fűződő jogát [USCA §106(5)], illetve a televíziós műsorszolgáltatók közvetítéshez fűződő jogát [USCA §111].
Végső soron ennek a jogszabályi változásnak, illetve a folyamatosan technológiai fejlődésnek köszönhetően az engedély nélküli továbbközvetítést végző CATVszolgáltatások kora leáldozott. Épp ezért az sem véletlen, hogy a Betamax ügyre sokkal többen emlékeznek. Az a történet happy enddel ért véget az adott új technológia fejlesztői számára, a Teleprompter szolgáltatása azonban nem járt ekkora sikerrel. Köszönhetően a szerzői jogok folyamatos szélesítésének, a kezdetben előnyös technológia utóbb világosan jogsértővé vált.
Tagged with: Betamax, technológiai újítások, Teleprompter
4 gondolat “Közösségi antennák fent és lent”
Ismét egy hír, Tisztel tanár úr! Jobb nem is lehetne erre a napra 🙂 http://www.jogiforum.hu/blog/2/35
Igen, ezt már nagyon vártam! Tegnap egy másik kolléga is megküldte a hírt, de ezer hála, a jogi fórumos írásról is említést fogok így tenni!
Köszönöm, de nem szükséges mindig megemlíteni a Névtelen kommentelőt 🙂 (hacsak nem egy másik névtelen kommentelő az)
Na jó… Megpróbálom. De a respekt akkor is kijár!
Riport a köztársasági elnök úrral – téves érvelés Schmitt Pál köztársasági elnök úrral 2012. március 30-án az m1 riportere, Obersovszky […]
Cikkajánló #3.7 – Elemzés a védelmi idő irányelvről A nyári uborkaszezon valójában csak számomra volt az. A nagy pihenésnek - szerencsére - […]
Cikkajánló #3.4 – Az ACTA polgári jogi kérdései Kőhidi Ákos, blogunk egyik szerzője, a magánjogi felelősségtan jeles ismerője, újabb […]
Szakmai fórum az ACTÁ-ról 2012. március 21-én a Hamisítás Elleni Nemzeti Testület (HENT), a Szellemi Tulajdon […]
Apáthy István-díj 2012 A Magyar Szerzői Jogi Fórum Egyesület ismét kiírta az első magyar szerzői jogi törvény […]
Könyv(em)ajánló(ja) A mai postával kaptam kézhez az Infokommunikáció és Jog aktuális, júniusi számát (bár […]

matches: Bíróság bíróság bíróság bíróság §106 §111