text:
2014. szeptember 11.(*)
„Előzetes döntéshozatal iránti kérelem – 2000/31/EK irányelv – Hatály – Rágalmazás miatti jogvita”
A C‑291/13. sz. ügyben,
az EUMSZ 267. cikk alapján benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem tárgyában, amelyet az Eparchiako Dikastirio Lefkosias (Ciprus) a Bírósághoz 2013. május 27‑én érkezett, 2013. március 27‑i határozatával terjesztett elő az előtte
az O Fileleftheros Dimosia Etaireia Ltd,
Takis Kounnafi, valamint
tagjai: J. L. da Cruz Vilaça tanácselnök, J.‑C. Bonichot (előadó) és A. Arabadjiev bírák,
– S. Papasavvas képviseletében Ch. Christaki dikigoros,
– az O Fileleftheros Dimosia Etaireia Ltd képviseletében L. Paschalidis dikigoros,
– a ciprusi kormány képviseletében K. Lykourgos, meghatalmazotti minőségben,
– az Európai Bizottság képviseletében H. Tserepa‑Lacombe és F. Wilman, meghatalmazotti minőségben,
1 Az előzetes döntéshozatal iránti kérelem a belső piacon az információs társadalommal összefüggő szolgáltatások, különösen az elektronikus kereskedelem egyes jogi vonatkozásairól szóló, 2000. június 8‑i 2000/31/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL L 178., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 13. fejezet, 25. kötet, 399. o.) értelmezésére irányul.
2 E kérelmet az egyfelől S. Papasavvas, másfelől az O Fileleftheros Dimosia Etaireia Ltd, valamint T. Kounnafi és G. Sertis között az S. Papasavvas által rágalmazásnak minősülő cselekmények okán elszenvedett kár miatt benyújtott kártérítés iránti kereset tárgyában folyamatban lévő eljárásban terjesztették elő.
3 A 2000/31 irányelv (17) preambulumbekezdése a következőképpen fogalmaz:
„Az információs társadalommal összefüggő szolgáltatások fogalommeghatározása már létezik a közösségi jogban […]; ez a fogalommeghatározás magában foglal minden olyan, szokás szerint díjazás ellenében nyújtott és a szolgáltatás igénybe vevőjének egyedi kérésén alapuló távszolgáltatást, amelyhez adatfeldolgozásra (ideértve a digitális tömörítést) és adattárolásra szolgáló elektronikus berendezést vesznek igénybe […].”
4 Ezen irányelv (18) preambulumbekezdése a következőképpen szól:
„[…] az információs társadalommal összefüggő szolgáltatások […] amennyiben gazdasági tevékenységként jelennek meg […] olyan szolgáltatásokat is magukban foglalnak, amelyekért az igénybevevők nem fizetnek, mint például az online információszolgáltatás vagy online kereskedelmi tájékoztatás, vagy az adatok kereséséhez, az azokhoz való hozzáféréshez vagy azok visszakereséséhez eszközt nyújtó szolgáltatások; az információs társadalommal összefüggő szolgáltatások olyan szolgáltatásokat is magukban foglalnak, amelyek adatok hírközlő hálózaton keresztüli továbbításából, vagy egy hírközlő hálózathoz való hozzáférés biztosításából, vagy a szolgáltatás igénybevevője által rendelkezésre bocsátott adat számára tárhely szolgáltatásából állnak; […]”
5 Az említett irányelv (22) preambulumbekezdése értelmében:
„Az információs társadalommal összefüggő szolgáltatások felügyeletét a tevékenység forrásánál kell ellátni a közérdekű célok hatékony védelmének biztosítása érdekében; […]; ezen túlmenően, a szolgáltatásnyújtás szabadságának hatékony biztosítása érdekében, valamint a szolgáltatások nyújtói és igénybevevői számára a jogbiztonság hatékony biztosítása érdekében, az ilyen információs társadalommal összefüggő szolgáltatásokra elvben annak a tagállamnak a joga vonatkozik, amelyben a szolgáltató letelepedett.”
6 Ugyanezen irányelv (42) preambulumbekezdése kimondja:
„Az ebben az irányelvben megállapított, felelősség alóli mentességek csak azokra az esetekre vonatkoznak, amelyekben az információs társadalommal összefüggő szolgáltatást nyújtó tevékenysége olyan hírközlő hálózat működtetésének és az ahhoz való hozzáférés biztosításának technikai folyamatára korlátozódik, amely hálózaton keresztül harmadik személyek által rendelkezésre bocsátott adatokat továbbítanak és ideiglenesen tárolnak, a továbbítás hatékonyabbá tételének kizárólagos céljával; ez a tevékenység pusztán technikai, automatikus és passzív jellegű, ami azt is jelenti, hogy az információs társadalommal összefüggő szolgáltatást nyújtónak sem tudomása nincs a továbbított, illetve tárolt adatról, se nem kezeli azt az adatot.”
7 A 2000/31 irányelv (43) preambulumbekezdése a következőképpen került megfogalmazásra:
„A szolgáltató akkor részesülhet az »egyszerű továbbítás« és a »gyorsítótárolóban történő rögzítés (caching)« eljárásokra vonatkozó mentességekből [helyesen: mentességekben], ha a továbbított adat őt semmilyen módon nem érinti; ez egyebek között azzal a követelménnyel is jár, hogy ne módosítsa az adatot, amelyet továbbít; ez a követelmény nem vonatkozik az olyan technikai jellegű változtatásokra, amelyekre a továbbítás folyamán kerül sor, mivel azok nem érintik a továbbított adat integritását.”
8 Ezen irányelv 2. cikke előírja:
a) »információs társadalommal összefüggő szolgáltatások«: az [1998. július 20‑i] 98/48/EK [európai parlamenti és tanácsi] irányelvvel [(HL L 217., 18. o.; magyar nyelvű különkiadás 13. fejezet, 21. kötet, 8. o.)] módosított, [a műszaki szabványok és szabályok terén történő információszolgáltatási eljárás és az információs társadalom szolgáltatásaira vonatkozó szabályok megállapításáról szóló, 1998. június 22‑i] 98/34/EK [európai parlamenti és tanácsi] irányelv [(HL L 204., 37. o.; magyar nyelvű különkiadás 13. fejezet, 20. kötet, 337. o.; a továbbiakban: 98/34 irányelv)] 1. cikkének (2) bekezdése szerinti szolgáltatások;
b) »szolgáltató«: minden, információs társadalommal összefüggő szolgáltatást nyújtó természetes vagy jogi személy;
c) »letelepedett szolgáltató«: olyan szolgáltató, aki, illetve amely állandó telephelyen, határozatlan ideig ténylegesen gazdasági tevékenységet végez. A szolgáltatás nyújtásához szükséges technikai eszközök és technológiák jelenléte és használata önmagában nem képezi a szolgáltató telephelyét;
h) »szabályozott terület«: a tagállamok jogrendszereiben meghatározott, az információs társadalommal összefüggő szolgáltatást nyújtókra, illetve az információs társadalommal összefüggő szolgáltatásokra alkalmazandó követelmények, tekintet nélkül arra, hogy általános jellegűek vagy kifejezetten e szolgáltatókra és szolgáltatásokra vonatkoznak.
– információs társadalommal összefüggő szolgáltatási tevékenység folytatása, mint például a szolgáltató magatartásával kapcsolatos követelmények, a szolgáltatás minőségével, illetve tartalmával kapcsolatos követelmények, ideértve a reklámozásra és a szerződésekre alkalmazandókat is, vagy a szolgáltató felelősségével kapcsolatos követelmények;
9 Az említett 2000/31 irányelv „Belső piac” című 3. cikke értelmében:
„(1) Minden tagállam biztosítja, hogy a területén letelepedett szolgáltatók által nyújtott, információs társadalommal összefüggő szolgáltatások megfeleljenek azoknak az adott tagállamban alkalmazandó nemzeti rendelkezéseknek, amelyek beletartoznak a szabályozott területbe.
– közrend, […]
– a fogyasztók védelme, […]
10 Ugyanezen irányelv 12–14. cikke az irányelv „A közvetítő szolgáltatók felelőssége” című 4. szakasza alá tartozik.
11 A 2000/31 irányelv „Egyszerű továbbítás” című 12. cikke az alábbiak szerint rendelkezik:
12 A 2000/31 irányelv „Gyorsítótárolóban történő rögzítés (caching)” című 13. cikke az alábbiakat írja elő:
„(1) Ha az információs társadalommal összefüggő olyan szolgáltatásról van szó, amely a szolgáltatás igénybevevője által küldött információnak hírközlő hálózaton keresztül történő továbbításából áll, a tagállamok biztosítják, hogy a szolgáltatót ne terhelje felelősség az információ automatikus, közbenső és átmeneti tárolásáért, amennyiben ez azzal a kizárólagos céllal történik, hogy az információ későbbi továbbítását a szolgáltatás más igénybe vevői számára azok kérésére hatékonyabbá tegye, azzal a feltétellel, hogy:
(2) Ez a cikk nem érinti a bíróságok vagy közigazgatási hatóságok arra vonatkozó lehetőségét, hogy a tagállamok jogrendszereivel összhangban a szolgáltatót a jogsértés megszüntetésére vagy megelőzésére kötelezzék.”
13 Ezen irányelv „Tárhelyszolgáltatás” címet viselő 14. cikke szerint:
„(1) Ha az információs társadalommal összefüggő olyan szolgáltatásról van szó, amely a szolgáltatás igénybevevője által küldött információ tárolásából áll, a tagállamok biztosítják, hogy a szolgáltatót ne terhelje felelősség a szolgáltatás igénybevevőjének kérésére tárolt információért, azzal a feltétellel, hogy:
14 Az említett irányelv „Bírósági keresetek” című 18. cikkének (1) bekezdése az alábbiak szerint rendelkezik:
„A tagállamok biztosítják, hogy a nemzeti jog alapján indítható, az információs társadalommal összefüggő szolgáltatási tevékenységekkel kapcsolatos bírósági keresetek tegyék lehetővé az olyan intézkedések – így ideiglenes intézkedések – gyors elfogadását, amelyek célja az állítólagos jogsértés megszüntetése és az érintett érdekek minden további sérelmének megelőzése.”
15 A 98/34 irányelv 1. cikke így rendelkezik:
„Ezen irányelv alkalmazásában az következő meghatározásokat kell alkalmazni:
2) »szolgáltatás«: az információs társadalom bármely szolgáltatása, azaz bármely, általában térítés ellenében, távolról, elektronikus úton és a szolgáltatást igénybe vevő egyéni kérelmére nyújtott szolgáltatás.
– »távolról« azt jelenti, hogy a szolgáltatást a felek egyidejű jelenléte nélkül nyújtják,
– »elektronikus úton« azt jelenti, hogy a szolgáltatás kezdőpontjától való elküldése és célállomásán való fogadása adatok feldolgozására (beleértve a digitális tömörítést is) és tárolására szolgáló elektronikus berendezés útján történik, valamint annak elküldése, továbbítása és vétele teljes egészében vezetéken, rádión, optikai vagy egyéb elektromágneses eszköz útján történik,
– »a szolgáltatást igénybe vevő egyéni kérelmére« azt jelenti, hogy az adatok továbbításával nyújtott szolgáltatás egyéni kérelemre történik.
A ciprusi jog
16 A polgári jogi jogsértésekről szóló törvény 148. fejezetének 17–25. cikke szabályozza a rágalmazással okozott jogsértést.
17 2010. november 11‑én S. Papasavvas keresetet indított az Eparchiako Dikastirio Lefkosias előtt az O Fileleftheros Dimosia Etaireia Ltd, sajtóipari társaság, valamint T. Kounnafi, az O Fileleftheros újság főszerkesztője, illetve újságírója és G. Sertis, ugyanezen újság újságírója ellen, állítása szerint rágalmazásnak minősülő cselekmények miatt.
18 S. Papasavvas kártérítést követel az országos terjesztésű Ο Fileleftheros napilap 2010. november 7‑i számában megjelent cikkek által neki okozott kárért, amelyeket két weboldalon tettek közzé (http://www.philenews.com és http://www.phileftheros.com). S. Papasavvas továbbá azt kéri a nemzeti bíróságtól, hogy fogadjon el ideiglenes intézkedéseket a jogvita tárgyát képező cikkek közzétételének megtiltására.
19 Az Eparchiako Dikastirio Lefkosias úgy ítéli meg, hogy az előtte folyamatban lévő jogvita megoldása részben a 2000/31 irányelv értelmezésétől függ.
20 E körülmények között az Eparchiako Dikastirio Lefkosias felfüggesztette az eljárást, és előzetes döntéshozatal céljából a következő kérdéseket terjesztette a Bíróság elé:
„1) Figyelemmel arra, hogy a tagállamok rágalmazásra vonatkozó szabályozása mind nemzeti szinten, mind az Európai Unión belül érinti az információs szolgáltatások elektronikus úton történő nyújtására irányuló képességet, a [2000/31] irányelv végrehajtása szempontjából minősülhet‑e ez a szabályozás az információs szolgáltatás nyújtása korlátozásának?
2) Igenlő válasz esetén, a [2000/31] irányelv 12–14. cikkének a felelősséggel kapcsolatos rendelkezései alkalmazhatók‑e a rágalmazás esetén fennálló polgári jogi felelősségre vonatkozókhoz hasonló, magánszemélyek közötti polgári jogi jogvitákra is, vagy azok a kereskedelmi tevékenységgel, valamint a fogyasztókkal kötött szerződésekkel összefüggő polgári jogi felelősségre korlátozódnak?
3) A [2000/31] irányelvnek az információs társadalommal összefüggő szolgáltatásokat nyújtók felelősségére vonatkozó 12–14. cikke szerinti célra tekintettel, és figyelemmel arra, hogy a határozathozatalig valamely magatartástól való tartózkodásra irányuló kötelezettséget előíró ideiglenes intézkedések elrendeléséhez számos tagállamban először keresetet kell indítani, e cikkek milyen mértékben biztosítanak olyan egyéni jogokat, amelyekre a rágalmazás miatt indított polgári jogi kereset esetén a védelem érdekében hivatkozni lehet, vagy azok az ilyen kereset megindításának jogi akadályait képezik?
4) A [2000/31] irányelv 2. cikkében és a [98/34] irányelv 1. cikkének (2) bekezdésében foglalt »információs társadalommal összefüggő szolgáltatások«, valamint »[információs társadalommal összefüggő szolgáltatásokat nyújtó] szolgáltató« fogalommeghatározásainak mennyiben tartoznak a hatálya alá az olyan online információs szolgáltatások, amelyek díját nem közvetlenül a szolgáltatások igénybevevői fizetik meg, hanem amelyre a weboldalon megjelenő kereskedelmi reklámok révén, közvetetten kerül sor?
5) Figyelemmel az »[információs társadalommal összefüggő szolgáltatásokat nyújtó] szolgáltatónak« a [2000/31] irányelv 2. cikkében és a [98/34] irányelv 1. cikkének (2) bekezdésében foglalt fogalommeghatározására, a [2000/31] irányelv 12–14. cikke szempontjából az alábbi esetek mennyiben tekinthetők úgy, hogy »egyszerű továbbításnak« vagy »gyorsítótárolóban történő rögzítésnek (caching)«, illetve »tárhelyszolgáltatásnak« minősülnek:
a) olyan ingyenesen hozzáférhető weboldallal rendelkező újság, amelyen pdf vagy hasonló elektronikus formátumban közzéteszik a nyomtatott újság elektronikus kiadását annak valamennyi cikkével és az abban szereplő reklámokkal együtt;
b) olyan szabadon hozzáférhető online újság, amely esetében a szolgáltatójának díjazását a weboldalon megjelenő kereskedelmi reklámok biztosítják. Az online újságban közzétett információk az újság alkalmazottjaitól és/vagy független újságíróktól származnak;
c) fizetős weboldal, amely a fenti a) vagy b) pont szerinti szolgáltatások egyikét nyújtja?”
21 S. Papasavvas azt állítja, hogy az előzetes döntéshozatal iránti kérelem elfogadhatatlan.
22 Többek között arra hivatkozik, hogy e kérelmet a kérdést előterjesztő bíróság „idő előtt” terjesztette elő, amennyiben az alapügy alperesei még nem nyújtottak be ellenkérelmet, és a tényállás még nem került megállapításra. Ekképpen a kérdést előterjesztő bíróság még nem ismerhette meg teljes mértékben az előtte folyamatban lévő jogvita által felvetett jogi problémákat, és a feltett kérdések hipotetikusak.
23 S. Papasavvas úgy véli továbbá, hogy a 2000/31 irányelv nem függ össze az alapüggyel, amennyiben az csupán a szolgáltatást nyújtókra vonatkozik és nem az azt igénybe vevőkre, és hogy a kérdést előterjesztő bíróság által feltett kérdésekre adott válaszok nem szükségesek e jogvita eldöntéséhez.
24 Mindazonáltal az előzetes döntéshozatalra utaló határozatban a jogvita jogi és ténybeli hátteréről található ismertetés elegendőnek tűnik ahhoz, hogy a Bíróság határozatot tudjon hozni, és a negyedik kérdésnek pontosan az a tárgya, hogy az alapügy a 2000/31 irányelv hatálya alá tartozik‑e, vagy sem.
25 Ebből következik, hogy az előzetes döntéshozatal iránti kérelem elfogadható.
26 A kérdést előterjesztő bíróság az elsőként vizsgálandó negyedik kérdésével lényegében arra keresi a választ, hogy a 2000/31 irányelv 2. cikkének a) pontját úgy kell‑e értelmezni, hogy az e rendelkezés szerinti „információs társadalommal összefüggő szolgáltatások” fogalom magában foglalja az olyan online információt nyújtó szolgáltatásokat, amelyek esetén a szolgáltatónak nem a szolgáltatás igénybe vevője fizet díjat, hanem a weboldalon közvetített reklámokból származó bevételek biztosítják a díjazását.
27 E tekintetben meg kell állapítani, hogy a 2000/31 irányelv 2. cikkének a) pontja az „információs társadalommal összefüggő szolgáltatások” kifejezést úgy határozza meg, hogy a 98/34 irányelv 1. cikkének (2) bekezdésére utal vissza, amely bármely „általában térítés ellenében”, távolról, elektronikus úton és a szolgáltatást igénybe vevő egyéni kérelmére nyújtott szolgáltatásra irányul.
28 Azon kérdést illetően, hogy ezt a térítést szükségszerűen magának a szolgáltatás igénybe vevőjének kell‑e megfizetnie, meg kell jegyezni, hogy az ilyen feltétel kifejezetten kizárt a 2000/31 irányelv (18) preambulumbekezdése szerint, amelynek fényében a 2000/31 irányelv 2. cikkének a) pontját értelmezni kell, és amely úgy rendelkezik, hogy az információs társadalommal összefüggő szolgáltatások, amennyiben gazdasági tevékenységként jelennek meg, olyan szolgáltatásokat is magukban foglalnak, „amelyekért az igénybevevők nem fizetnek, mint például az online információszolgáltatás vagy online kereskedelmi tájékoztatás”.
29 Ez az értelmezés megfelel az EUMSZ 57. cikk szerinti „szolgáltatások” fogalmának is, amely szintén nem írja elő, hogy a szolgáltatást igénybe vevőknek kell fizetniük a szolgáltatásért (lásd különösen: Bond van Adverteerders és társai ítélet, 352/85, EU:C:1988:196, 16. pont).
30 A fentiekre tekintettel azt kell válaszolni a negyedik kérdésre, hogy a 2000/31 irányelv 2. cikkének a) pontját úgy kell értelmezni, hogy az e rendelkezés szerinti „információs társadalommal összefüggő szolgáltatások” fogalom magában foglalja az olyan online információt nyújtó szolgáltatásokat, amelyek esetén a szolgáltatónak nem a szolgáltatás igénybevevője fizet díjat, hanem a weboldalon közvetített reklámokból származó bevételek biztosítják a díjazását.
31 Első kérdésével a kérdést előterjesztő bíróság lényegében arra keresi a választ, hogy a 2000/31 irányelvvel ellentétes‑e, ha a rágalmazás esetén fennálló polgári jogi felelősség rendszerét alkalmazzák az információs társadalommal összefüggő szolgáltatást nyújtókra.
32 Ezen irányelv 3. cikke szerint minden tagállam biztosítja, hogy a területén letelepedett szolgáltatók által nyújtott, információs társadalommal összefüggő szolgáltatások megfeleljenek azoknak az adott tagállamban alkalmazandó nemzeti rendelkezéseknek, amelyek beletartoznak a szabályozott területbe, amely területhez tartozik többek között a szolgáltató polgári jogi felelősségi rendszere, amint azt ezen irányelv 2. cikkének h) pontja előírja.
33 Ebből következően a 2000/31 irányelvvel nem ellentétes az, ha valamely tagállam létrehozza a rágalmazás esetén fennálló polgári jogi felelősség rendszerét, amely alkalmazandó a területén letelepedett információs társadalommal összefüggő szolgáltatást nyújtókra.
34 Ellenben a 2000/31 irányelv 3. cikkének (2) bekezdése úgy rendelkezik, hogy a tagállamok nem korlátozhatják a szabályozott területtel összefüggő okokból az információs társadalommal összefüggő szolgáltatások másik tagállamból történő nyújtásának szabadságát.
35 A jelen esetben az előzetes döntéshozatalra utaló határozatból valószínűsíthetően kitűnik, hogy az alapügyben szóban forgó szolgáltatások nem valamely Ciprustól eltérő tagállamból származnak, hanem azokat egy Cipruson letelepedett szolgáltató nyújtja. Ilyen esetben, mivel ezen irányelv 3. cikkének (2) bekezdése nem alkalmazható, annak esetleges hatását nem kell megvizsgálni.
36 Ebből következően a kérdést előterjesztő bíróság kiegészítő pontosításának hiányában azt kell válaszolni az első kérdésre, hogy a 2000/31 irányelvvel nem ellentétes, ha a rágalmazás esetén fennálló polgári jogi felelősség rendszerét alkalmazzák egy olyan ügyben, mint amelyről az alapeljárásban is szó van.
37 A kérdést előterjesztő bíróság ötödik kérdésével lényegében arra keresi a választ, hogy a 2000/31 irányelv 12–14. cikkében szereplő polgári jogi felelősségkorlátozások alkalmazandók‑e annak a sajtókiadó társaságnak az esetében, amely olyan weboldallal rendelkezik, amelyen elektronikus formátumban közzéteszik az alkalmazásában álló vagy független újságírók által írt újságot, és amely társaság díjazását egyébiránt az ezen a weboldalon közvetített kereskedelmi reklámokból származó bevételek biztosítják. A kérdést előterjesztő bíróság azt is szeretné megtudni, hogy az erre a kérdésre adott válasz ugyanaz‑e, függetlenül attól, hogy az említett weboldalhoz való hozzáférés ingyenes vagy fizetős.
38 A 2000/31 irányelv 12–14. cikke olyan helyzetekre vonatkozik, amelyekben az információs társadalommal összefüggő szolgáltatást nyújtó egyszerű továbbítási („mere conduit”), vagy gyorsítótárolóban történő rögzítési, azaz „caching”, illetve tárhely‑szolgáltatási tevékenységet végez.
39 Amint az ezen irányelv 4. szakaszának a címéből következik, az e cikkek szerinti szolgáltató magatartása a „közvetítő szolgáltató” magatartására kell, hogy korlátozódjon.
40 Egyébiránt a 2000/31 irányelv (42) preambulumbekezdéséből következik, hogy az ezen irányelvben szabályozott felelősség alóli mentességek kizárólag azon esetekre vonatkoznak, amelyekben az információs társadalommal összefüggő szolgáltatás nyújtójának tevékenysége pusztán technikai, automatikus és passzív jellegű, ami azt is jelenti, hogy nincs tudomása a továbbított, illetve tárolt adatról, és nem is kezeli azt az adatot (lásd: Google France és Google ítélet, C‑236/08–C‑238/08, EU:C:2010:159, 113. pont).
41 A Bíróság ebből arra következtetett, hogy annak ellenőrzése céljából, hogy a szolgáltatás nyújtójának felelőssége korlátozható‑e a 2000/31 irányelv 14. cikke alapján, meg kell vizsgálni, hogy az említett szolgáltató által játszott szerep semleges‑e, amennyiben tevékenysége pusztán technikai, automatikus és passzív jellegű, ami azt is jelenti, hogy nincs tudomása a tárolt adatról, és nem is kezeli azt az adatot (lásd ebben az értelemben Google France és Google ítélet, EU:C:2010:159, 114. pont; L’Oréal és társai ítélet, C‑324/09, EU:C:2011:474, 113. pont).
42 A Bíróság ekképpen megállapította, hogy azon egyedüli körülmény, hogy a reklámszolgáltatást ellenérték fejében nyújtják, hogy a fizetés feltételeit a szolgáltató rögzíti, vagy akár hogy általános tájékoztatást nyújt ügyfelei részére, nem eredményezheti azt, hogy e szolgáltatót megfossza a 2000/31 irányelvben szabályozott felelősségkorlátozások előnyétől (lásd: Google France és Google ítélet, EU:C:2010:159, 116. pont; L’Oréal és társai ítélet, EU:C:2011:474, 115. pont).
43 Relevanciával bír azonban a szolgáltatónak a promóciós linket kísérő reklámüzenet megszövegezésében, illetve a kulcsszavak létrehozásában és kiválasztásában betöltött szerepe (lásd: Google France és Google ítélet, EU:C:2010:159, 118. pont).
44 Ugyanígy, ha a szolgáltató olyan segítséget nyújt, amely különösen a szóban forgó eladásra való felkínálások megjelenítésének optimalizálásában vagy azok elősegítésében áll, nem foglal el semleges pozíciót az érintett eladóként tevékenykedő ügyfél és a lehetséges vásárlók között, hanem olyan tevőleges szerepet játszik, amelynek révén ismeri vagy kezeli az ilyen felkínálásokkal kapcsolatos adatokat (L’Oréal és társai ítélet, EU:C:2011:474, 116. pont).
45 Következésképpen, mivel az olyan sajtókiadó társaságnak, amely elektronikus formátumban tesz közzé valamely újságot weboldalán, főszabály szerint tudomása van az általa közzétett információkról, és kezeli azokat, e társaság nem minősülhet a 2000/31 irányelv 12–14. cikke értelmében vett „közvetítő szolgáltatónak”, függetlenül attól, hogy a weboldalhoz való hozzáférés fizetős vagy ingyenes.
46 A fenti megfontolásokra tekintettel azt kell válaszolni az ötödik kérdésre, hogy a 2000/31 irányelv 12–14. cikkében szereplő polgári jogi felelősségkorlátozások nem vonatkoznak a sajtókiadó társaságnak az esetére, amely olyan weboldallal rendelkezik, amelyen elektronikus formátumban tesznek közzé valamely újságot, és amely társaság díjazását egyébiránt az ezen a weboldalon közvetített kereskedelmi reklámokból származó bevételek biztosítják, mivel e társaságnak tudomása van a közzétett információkról, és kezeli azokat, függetlenül attól, hogy az említett weboldalhoz való hozzáférés ingyenes vagy fizetős.
47 A kérdést előterjesztő bíróság második kérdésével lényegében arra keresi a választ, hogy a 2000/31 irányelv 12–14. cikkében szereplő felelősségkorlátozások alkalmazhatók‑e rágalmazás esetén fennálló polgári jogi felelősségre vonatkozó, magánszemélyek közötti jogvitákra, annak érdekében, hogy a nemzeti szabályozását ennek megfelelően tudja értelmezni.
48 Figyelembe véve az ötödik kérdésre adott választ, amelynek értelmében az alapügyben szóban forgó szolgáltatók úgy tűnik, hogy nem minősülhetnek a 2000/31 irányelv 12–14. cikke szerinti közvetítő szolgáltatóknak, előfordulhat, hogy e kérdést nem kell megválaszolni. Mindazonáltal, mivel az előzetes döntéshozatalra utaló határozatból nem tűnik ki egyértelműen, hogy az ötödik kérdésben említett feltételek azonosak az alapügyben fennálló feltételekkel, a Bíróság úgy véli, hogy hasznos, ha megválaszolja a második kérdést.
49 E tekintetben meg kell állapítani, hogy a 2000/31 irányelv 2. cikkének b) pontja úgy határozza meg a „szolgáltató” fogalmát, mint minden, információs társadalommal összefüggő szolgáltatást nyújtó természetes vagy jogi személy.
50 Következésképpen azt kell válaszolni a második kérdésre, hogy a 2000/31 irányelv 12–14. cikkében szereplő polgári jogi felelősségkorlátozások alkalmazhatók egy rágalmazás esetén fennálló polgári jogi felelősségre vonatkozó, magánszemélyek közötti jogvita keretében, amennyiben az említett cikkekben szereplő feltételek teljesülnek.
51 A kérdést előterjesztő bíróság harmadik kérdésével lényegében arra keresi a választ, hogy a 2000/31 irányelv 12–14. cikkét úgy kell‑e értelmezni, hogy azok alapján az információs társadalommal összefüggő szolgáltatást nyújtó megakadályozhatja, hogy keresetet nyújtsanak be vele szemben, és következésképpen azt, hogy valamely nemzeti bíróság ideiglenes intézkedéseket alkalmazzon. Ha ez a helyzet nem áll fenn, a kérdést előterjesztő bíróság azt kérdezi, hogy e cikkek olyan egyéni jogokat biztosítanak‑e, amelyekre az érintett szolgáltató védelme érdekében az alapügyben is szóban forgóhoz hasonló bírósági eljárás keretében hivatkozhat.
52 Ugyanúgy, mint fentebb, meg lehetne állapítani, hogy nem szükséges erre a kérdésre válaszolni, amennyiben az alapügyben szóban forgó szolgáltatók úgy tűnik, hogy nem minősülhetnek a 2000/31 irányelv 12–14. cikke szerinti közvetítő szolgáltatóknak.
53 Mindazonáltal a Bíróság jelezni szeretné a kérdést előterjesztő bíróságnak, hogy e cikkekben – tárgyuknál fogva – nem szerepelnek azok a feltételek, amelyek teljesülése esetén polgári jogi felelősség megállapítására irányuló kereseteket lehet benyújtani e szolgáltatók ellen, és tekintve, hogy az uniós jog e feltételekről nem rendelkezik, azok meghatározása a tagállamok kizárólagos hatáskörébe tartozik, figyelembe véve az egyenértékűség és a tényleges érvényesülés elvét.
54 Azt a kérdést illetően, hogy e cikkek biztosítanak‑e olyan egyéni jogokat, amelyekre a szolgáltató védelme érdekében egy rágalmazással kapcsolatos polgári jogi keresettel szemben hivatkozhat, emlékeztetni kell arra, hogy az alapügyben is szóban forgóhoz hasonló, magánszemélyek közti jogvitával kapcsolatosan a Bíróság az állandó ítélkezési gyakorlatában úgy ítélte meg, hogy valamely irányelv önmagában nem keletkeztet magánszemélyekre vonatkozó kötelezettséget, következésképpen arra nem is lehet magánszemélyekkel szemben hivatkozni (lásd különösen: Marshall‑ítélet, 152/84, EU:C:1986:84, 48. pont; Faccini Dori ítélet, C‑91/92, EU:C:1994:292, 20. pont), ami mindazonáltal nem érinti egy esetleges felelősség megállapítása iránti kereset megindításának lehetőségét a tagállam ellen az uniós jog megsértésével felróhatóan okozott károk miatt (lásd különösen: Francovich és társai ítélet, C‑6/90 és C‑9/90, EU:C:1991:428, 35. pont).
55 Mindamellett a 2000/31 irányelv átültetési határidejének lejárta óta a tagállamoknak a nemzeti jogukban rendelkezniük kellett az említett cikkekben szereplő felelősségkorlátozásokról.
56 Abban az esetben, ha az ilyen korlátozásokat nem ültették át a nemzeti jogba, a nemzeti jog értelmezésére hivatott bíróságnak – annak érdekében, hogy elérje az irányelv által meghatározott eredményt, és ily módon megfeleljen az EUMSZ 288. cikk harmadik bekezdésének – mindent meg kell tennie azért, hogy e feladatát az irányelv szövege és célja alapján lássa el (lásd különösen: von Colson és Kamann ítélet, 14/83, EU:C:1984:153, 26. pont; Marleasing‑ítélet, C‑106/89, EU:C:1990:395, 8. pont).
57 Következésképpen azt kell válaszolni a harmadik kérdésre, hogy a 2000/31 irányelv 12–14. cikke alapján az információs társadalommal összefüggő szolgáltatást nyújtó nem akadályozhatja meg, hogy polgári jogi felelősség megállapítására irányuló keresetet nyújtsanak be vele szemben, és következésképpen azt, hogy valamely nemzeti bíróság ideiglenes intézkedéseket alkalmazzon. A szolgáltató az e cikkekben előírt felelősség‑korlátozásokra az azokat átültető nemzeti jogi rendelkezéseknek megfelelően, vagy azok hiányában a nemzeti jog összhangban álló értelmezése érdekében hivatkozhat. Ellenben, az alapügyben is szóban forgóhoz hasonló jogvita keretében a 2000/31 irányelv önmagában nem keletkeztet magánszemélyekre vonatkozó kötelezettséget, következésképpen arra nem is lehet magánszemélyekkel szemben hivatkozni.
1) A belső piacon az információs társadalommal összefüggő szolgáltatások, különösen az elektronikus kereskedelem egyes jogi vonatkozásairól szóló, 2000. június 8‑i 2000/31/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv („Elektronikus kereskedelemről szóló irányelv”) 2. cikkének a) pontját úgy kell értelmezni, hogy az e rendelkezés szerinti „információs társadalommal összefüggő szolgáltatások” fogalom magában foglalja az olyan online információt nyújtó szolgáltatásokat, amelyek esetén a szolgáltatónak nem a szolgáltatás igénybe vevője fizet díjat, hanem a weboldalon közvetített reklámokból származó bevételek biztosítják a díjazását.
2) A 2000/31 irányelvvel nem ellentétes, ha a rágalmazás esetén fennálló polgári jogi felelősség rendszerét alkalmazzák egy olyan ügyben, mint amelyről az alapeljárásban is szó van.
3) A 2000/31 irányelv 12–14. cikkében szereplő polgári jogi felelősségkorlátozások nem vonatkoznak annak a sajtókiadó társaságnak az esetére, amely olyan weboldallal rendelkezik, amelyen elektronikus formátumban tesznek közzé valamely újságot, és amely társaság díjazását egyébiránt az ezen a weboldalon közvetített kereskedelmi reklámokból származó bevételek biztosítják, mivel e társaságnak tudomása van a közzétett információkról, és kezeli azokat, függetlenül attól, hogy az említett weboldalhoz való hozzáférés ingyenes vagy fizetős.
4) A 2000/31 irányelv 12–14. cikkében szereplő felelősségkorlátozások alkalmazhatók egy rágalmazás esetén fennálló polgári jogi felelősségre vonatkozó, magánszemélyek közötti jogvita keretében, amennyiben az említett cikkekben szereplő feltételek teljesülnek.
5) A 2000/31 irányelv 12–14. cikke alapján az információs társadalommal összefüggő szolgáltatást nyújtó nem akadályozhatja meg, hogy polgári jogi felelősség megállapítására irányuló keresetet nyújtsanak be vele szemben, és következésképpen azt, hogy valamely nemzeti bíróság ideiglenes intézkedéseket alkalmazzon. A szolgáltató az e cikkekben előírt felelősségkorlátozásokra az azokat átültető nemzeti jogi rendelkezéseknek megfelelően, vagy azok hiányában a nemzeti jog összhangban álló értelmezése érdekében hivatkozhat. Ellenben, az alapügyben is szóban forgóhoz hasonló jogvita keretében a 2000/31 irányelv önmagában nem keletkeztet magánszemélyekre vonatkozó kötelezettséget, következésképpen arra nem is lehet magánszemélyekkel szemben hivatkozni.

matches: Bíróság bíróság bíróság bíróság Bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság Bíróság Bíróság bíróság Bíróság bíróság bíróság bíróság Bíróság Bíróság bíróság bíróság


text:
DABAS.HU Dabas Város Önkormányzatának weboldala - Megújuló örökség Felsődabason: Nemes - kúria
Holnap: Orbán napja lesz
Az épület múltjáról
Az 1800-as évek környékén dombtetőre épült késő barokk kúria szép példája az alföldi és a kisnemesi kúria építészetnek. A kúriát feltehetően két esetleg három ütemben átépítették, bővítették. Eredetileg egy téglalap alaprajzú épület volt, amelyhez egy épületszárny, valamint egy teljes hosszon végig futó íves tornác csatlakozott. Ez az állapot már az 1880-as években megvolt. Az épület 1880-as birtoklapjában az Odenwald, Lakrovits, Jeszenszky és Nemes családok szerepelnek. A kúria az államosítást követően köztulajdonba került, ahogyan ma is és a jövőben is a köz érdekeit fogja szolgálni.
A kúriában legutóbb hármas funkció működött és a terveink szerint is a közfunkciót fogja megtartani. Az épületben marad az orvosi rendelő és a védőnői tanácsadó, illetve új funkció a Kisdabasért Egyesület közösségi tere, amelyet a város civil szervezetei, polgárai használhatnak. Ahhoz, hogy ezt a hármas funkciót a műemléki (helyi védettségű épület) és a XXI. század igényeinek egyaránt megfeleltessük nagy áldozatot kellett a városnak hoznia, hiszen a beruházás önerőből valósul meg.
Építészeti értékvédelem két lépcsőben
A kúria nem áll műemléki védettség alatt, amelynek műemlékké nyilvánítást Bujdosó Géza okleveles építészmérnök kezdeményezte a Forster Gyula Nemzeti Örökséggazdálkodási és Szolgáltatási Központtál, amelynek ügyét már felterjesztették az illetékes Belügyminisztériumba. A műemlékké nyilvánítást megelőzte a helyi védelem (homlokzatvédelem) alá helyezés, amelyet a Fiatal Műemlékvédők Egyesülete (FME) kezdeményezett, amelyet Dabas város képviselő-testülete 2012-ben meg is szavazott. Az épület még nem műemlék, de akként kezeljük, illetve a munkálatokat megelőzően a műemlék hatóság szakembereit is felkértük az esetleges díszítő falfestés kutatására. A pincefal alatti köveket megmutattuk régészeknek is, hiszen feltételezésünk szerint a régi kőtemplom maradványait építették be az épületbe.
Az épületben részbeni bővítés, rekonstrukció és teljes körű korszerűsítés van folyamatban. Eltávolítottuk a 70-es években toldásként épült épületrészt, illetve minden a kúriához nem illő elemet és a melléképületet is, amelyek az épület műemléki érvényesülését gátolták. Egy kisnemesi kúria felépítésekor mindig ügyeltek az arányokra, hiszen ez befolyásolja egy épület esztétikai megjelenését. Nagyon fontosnak tartottuk a homlokzatokon az egykori nyílászárók és homlokzatdíszítés (vakolatsávok, keretezések, koronázó párkány) visszaállítását, valamint azt is, hogy az egykori tornác boltívsorát újra szabaddá és nyitottá tegyük. Ennek nem csupán esztétikai, hanem egészségügyi vonzata is van az épület átszellőztetése okán. Ahol szükségessé vált rendbe tettük az alapozást, a rossz ácsszerkezetet és födémrészletet. Az épület kívül-belül új vakolást és festést kap, valamint új burkolatok és új gépészet (víz, villany, fűtés) is készül. Az új vakolás készítése lehetőséget ad arra, hogy a kúria közelítőleg eredeti alaprajzi elrendezésére is választ kapjunk. Az épületről 1:100-as léptékű rekonstrukciós makett is készülni fog. A kúria a mozgássérültek, idősek és babakocsis anyukák számára is úgy alakítjuk ki, hogy mindenki rámpán és lépcsőn keresztül gond nélkül bejuthasson mindhárom funkciót kiszolgáló helyiségekbe. Teljesen új vizes blokk ki fogja elégíteni a hiegéniai követelményeket. Ez részben egy szimmetrikusan megépülő új épületszárnyban kap helyet, amelyet a régi bővített épületrésszel megegyező méretben és stílusban építünk meg. A kúria közösségi tere egy 60 m2-es terem lesz, ahol rendezvények tartására lehetőség fog nyílni.
Ebben a helyiségben egy cserépkályhát is meghagytunk, hiszen szép iparművészeti alkotás, amely értéket képvisel. Érdemes megemlíteni a kúria dongaboltozatos pince helyiségét is, amely tégla felületével hangulatos teret teremt. Az épület felújítása során a takarékosság és környezet tudatosság is szempont, hiszen a használható anyagokat újra felhasználjuk. A kúriához viszonylag nagy terület maradt fenn. A területen parkolókat és pihenő díszkertet szeretnénk kialakítani. A kúria felújítása szép példája annak a tudatosságnak, amelyet az Önkormányzat képvisel a helyi lakosok igényeinek és az értékvédelem kielégítése tekintetében. 2013 nem csupán a Tudás és Tudatosság, hanem az épített örökségek éve is.
Épített örökségért felelős megbízott

matches: kúria kúria kúria kúria kúria kúria kúria kúria kúria kúria kúria


22.3 meghatározó befolyás: a Polgári Törvénykönyvről szóló 2013. évi V. törvény (a továbbiakban: Ptk.) 8:2. § (2) bekezdése szerinti meghatározó befolyás;
34.4 többségi befolyás: a Ptk. 8:2. § (1) bekezdése szerinti többségi befolyás;
36.5 közösségi kerékpáros rendszer: több állomásból álló, automatizáltan működő, bárki számára folyamatosan igénybe vehető, rövid távú és egyirányú utazásra alkalmas kerékpár-kölcsönzési rendszer.
d) az országos, regionális és elővárosi személyszállítási közszolgáltatások – személyszállítási közszolgáltatási szerződések megkötésével történő – megrendelése, valamint a szolgáltatások teljesítésének ellenőrzése,
7. § (1) A közforgalmú személyszállítási szolgáltatást teljesítő közlekedési szolgáltató vagy – amennyiben a bevételek beszedését a közlekedésszervező végzi – a közlekedésszervező vagy ezek megbízottja jogosult a személyszállítási szerződés teljesítésével összefüggésben a személyszállítási szolgáltatásban részt vevő, menetdíjat meg nem fizető utas azonosíthatósága, a személyhez kötött utazási jogosultság ellenőrzése, valamint a közszolgáltatási utazási kedvezmények igénybevétele jogszerűségének megállapítása céljából a személyszállítási szolgáltatásban részt vevő utas azonosíthatóságához szükséges, a (4) bekezdésben meghatározott adatok megismerésére.
(2) A közforgalmú személyszállítási szolgáltatást teljesítő közlekedési szolgáltató az információs önrendelkezési jogról és az információszabadságról szóló törvény szerinti adatvédelmi jogok érvényesítése mellett, továbbá e törvényben meghatározott korlátozó rendelkezések megtartásával az elektronikus adathordozón rögzített, nem személyhez kötött utazási jogosultság igénybevételével történő, egy alkalomnál több utazásra jogosító személyszállítási szerződés teljesítése érdekében, a szerződés teljesítéséhez szükséges mértékben – a személyszállítási üzletszabályzatban közzétett feltételek mellett – a (4) bekezdés a) pontjában meghatározott adatok kezelésére vonatkozó adatkezelési megállapodást köthet a személyszállítási szolgáltatásban részt vevő személlyel.
(3) A közforgalmú személyszállítási szolgáltatást teljesítő közlekedési szolgáltató a közszolgáltatási utazási kedvezmény vagy személyhez kötött utazási jogosultság keretében teljesítendő, elektronikus adathordozón rögzített utazási jogosultság igénybevételével történő utazásra jogosító személyszállítási közszolgáltatásra vonatkozó személyszállítási szerződés teljesítésével összefüggésben jogosult a (4) bekezdésben meghatározott adatoknak a szerződés teljesítéséhez szükséges mértékben történő kezelésére.
(4) A közforgalmú személyszállítási szolgáltatást teljesítő közlekedési szolgáltató, vagy – amennyiben a bevételek beszedését a közlekedésszervező végzi – a közlekedésszervező vagy ezek megbízottja adatmegismerési, adatkezelési jogosultsága a személyszállítási szolgáltatás alapjául szolgáló szerződés teljesítése érdekében a következő adatokra terjed ki:
a) a jogosult természetes személy azonosító adatai (családi és utónév, születési családi és utónév, születési hely és idő, anyja születési családi és utóneve) és lakcíme,
(5) A (3) bekezdésben meghatározott esetben a közforgalmú személyszállítási szolgáltatást teljesítő közlekedési szolgáltató a (4) bekezdésben meghatározott adatokat a polgári jogi igények elévüléséig tartja nyilván.
8. § (1)6 A vasút-, trolibusz-, autóbusz- és közösségi kerékpár-állomáson a közforgalom számára nyitva álló helyen, a megállóhelyen, kikötőben, valamint a személyszállító vasúti járművek, trolibuszok, az autóbuszok és a hajók, kompok belterében, a vasút-, trolibusz-, autóbusz- és közösségi kerékpár-állomáson, hajóállomáson és megállóhelyen található berendezések, a személyszállító vasúti járművek, trolibusz, autóbusz, közösségi kerékpáros rendszer eszközei és a hajók, kompok, továbbá az utasok életének, személyének, testi épségének és vagyontárgyaik védelme céljából az információs önrendelkezési jogról és az információszabadságról szóló törvény szerinti adatvédelmi jogok érvényesítése mellett, továbbá e törvényben meghatározott korlátozó rendelkezések betartásával, a szolgáltató, a közlekedésszervező, valamint a vasút-, trolibusz-, autóbusz-, közösségi kerékpár- és hajóállomás vagy megállóhely, kikötő üzemeltetője (e szakasz alkalmazásában a továbbiakban együtt: szolgáltató) jogosult elektronikus biztonságtechnikai rendszeren keresztül megfigyelést folytatni, a megfigyelés során kép- és hangfelvételt készíteni, valamint a készített kép- és hangfelvételt kezelni.
(2)7 A szolgáltató az (1) bekezdés szerinti elektronikus biztonságtechnikai rendszer alkalmazása esetén – a vakok és gyengénlátók számára is érzékelhető módon – köteles
(2) Az (1) bekezdésben meghatározott személyszállítási szolgáltatások végzésének és az azokhoz használt járművek üzemeltetésének feltételeit, továbbá az e tevékenység végzéséhez kapcsolódó egyéb feltételeket a Kormány a személygépkocsival díj ellenében végzett közúti személyszállításról szóló rendeletben határozza meg.
(3) Az adott település területén lévő taxiállomások igénybevételének rendjét a helyi önkormányzat rendeletben állapítja meg.
(4) A helyi önkormányzat – a Főváros területén a Fővárosi Önkormányzat – rendeletében e törvény keretei között a közigazgatási területén végzett személytaxi-szolgáltatató működését – ideértve a személyszállítási szolgáltatást közvetítő és szervező szolgálat működését is – az (5)–(6) bekezdésben meghatározott feltételekhez kötheti.
(5) A helyi önkormányzat (4) bekezdés szerinti rendelete a helyi sajátosságok figyelembevételével a személytaxi-szolgáltatónak a környezet és a lakosság egészségének védelme, az utasforgalom biztonságos és magas színvonalon történő ellátása, a tevékenység szabályozott keretek közötti folytatásának biztosítása érdekében a személygépkocsival díj ellenében végzett közúti személyszállításról szóló jogszabályban meghatározottak mellett további, a járművek külső megjelenésére, környezetvédelmi besorolására és méretére vonatkozó feltételeket állapíthat meg.
(6) A személytaxi-szolgáltatást közvetítő és szervező szolgálat működése körében a helyi önkormányzat (4) bekezdés szerinti rendelete meghatározhatja a tevékenység folytatásához szükséges infokommunikációs eszközök alapvető műszaki sajátosságait, további feltételként köztartozás-mentességet és a tevékenység folytatásához szükséges mértékű tőkeerőt írhat elő.
(7) Ha a helyi önkormányzat – a Fővárosban a Fővárosi Önkormányzat – az (5)–(6) bekezdés szerint feltételeket állapított meg, a személygépkocsival díj ellenében végzett közúti személyszállításról szóló rendeletben meghatározott tevékenységi engedély kiadását megelőzően a helyi önkormányzat vagy az általa megbízott közlekedésszervező előzetesen igazolja a feltételek teljesülését.
15. §8 (1) A piacfelügyeleti tevékenységet a vasúti személyszállítási szolgáltatásokkal kapcsolatban a Vtv. alapján a Gazdasági Versenyhivatallal (a továbbiakban: versenyhatóság) együttműködve a vasúti igazgatási szerv végzi.
15/A. §9 (1) A közlekedési hatóság részére a piac felügyeletével kapcsolatos tevékenységéért az autóbusszal közúti személyszállítási szolgáltatásokat végző közlekedési szolgáltatók, továbbá a közlekedésszervező az autóbuszos személyszállítási tevékenységének a 22. § (2) bekezdése szerinti kijelölő jogszabály alapján végzett feladataihoz kapcsolódóan felügyeleti díjat fizetnek.
16. § (1)10 Ha a közlekedési hatóság az autóbuszos közúti személyszállítási szolgáltatási piac felügyelete során észleli a működési engedélyhez kötött tevékenység végzésével vagy a számviteli elkülönítéssel és a keresztfinanszírozás tilalmával vagy a közlekedésszervező tevékenységével kapcsolatosan jogszabályban, vagy a közlekedési hatóság határozatában meghatározott valamely kötelezettség megsértését,
17. § (1)11 A vasúti igazgatási szerv felügyeli a vasúti személyszállítást igénybe vevő utasok jogaira vonatkozó jogszabályi rendelkezések vasúti társaságok és a közlekedésszervező általi megtartását. E tevékenysége körében hivatalból ellenőrzi és elemzi az 1371/2007/EK rendeletben, e törvényben, a vasúti személyszállítás részletes feltételeiről szóló rendeletben, a vasúti társaságok személyszállítási üzletszabályzatában és a közlekedésszervező személyszállítási üzletszabályzatában foglaltak megtartását.
(3)12 A közlekedési hatóság felügyeli az autóbuszos személyszállítást igénybe vevő utasok jogaira vonatkozó jogszabályi rendelkezéseknek az autóbuszos személyszállító szolgáltatók, valamint a közlekedésszervezők általi megtartását. E tevékenysége körében hivatalból ellenőrzi és elemzi a 181/2011/EU rendeletben, e törvényben, a 49. § (1) bekezdés d) pontjában adott felhatalmazás alapján megalkotott rendeletben, az autóbuszos személyszállító szolgáltatók személyszállítási üzletszabályzatában – ideértve a szolgáltatás minőségi előírásait is – és a közlekedésszervezők személyszállítási üzletszabályzatában foglaltak megtartását.
(4)13 Ha a vasúti igazgatási szerv az (1) bekezdésben meghatározott valamely rendelkezés megsértését állapítja meg, a vasúti társaság vagy a közlekedésszervező számára
(5)14 Ha a közlekedési hatóság a (3) bekezdésben meghatározott valamely rendelkezés megsértését állapítja meg, az autóbuszos személyszállító szolgáltató vagy a közlekedésszervező számára
(5a)15 Az utasjogi felügyeleti bírságot
(5b)16 A vasúti igazgatási szerv vagy a közlekedési hatóság figyelmeztetést is alkalmazhat, ha
(5c)17 Az utasjogi felügyeleti bírság több jogsértés együttes megvalósítása esetén minden jogsértés után kiszabható. Folyamatosan más-más érintett terhére elkövetett jogsértés esetében az utasjogi felügyeleti bírság esetenként külön-külön szabható ki.
(5d)18 Az utasjogi felügyeleti bírság kiszabására irányuló eljárás a vasúti igazgatási szervnek vagy a közlekedési hatóságnak a jogsértésről való tudomásszerzésétől számított hat hónapon belül, de legkésőbb a jogsértés bekövetkezését követő egy éven belül indítható meg. Ha a jogsértő magatartás folyamatos, a határidő a magatartás abbahagyásakor kezdődik. Ha a jogsértő magatartás azzal valósul meg, hogy valamely helyzetet vagy állapotot nem szüntetnek meg, a határidő mindaddig nem kezdődik el, amíg ez a helyzet vagy állapot fennáll.
18. § (1)19 A vasúti személyszállítást vagy az autóbuszos személyszállítást igénybe vevő vagy igénybe venni szándékozó személy (a továbbiakban: panaszos) panasszal élhet a vasúti igazgatási szervnél, illetve a közlekedési hatóságnál, ha álláspontja szerint a személyszállító szolgáltató vagy a közlekedésszervező megsértette a 17. § (1) és (3) bekezdését. E panasz akkor terjeszthető elő, ha a panaszos a vasúti vagy az autóbuszos személyszállító szolgáltató vagy a közlekedésszervező panaszkezelési eljárását igénybe vette, de az nem vezetett a panaszos számára kielégítő eredményre.
(2) Panaszt benyújtani a vasúti társaság panaszkezelési eljárását lezáró dokumentum panaszossal való közlésétől számított 30 napon belül lehet. E határidőn túl a vasúti igazgatási szervhez benyújtott panaszokat a vasúti igazgatási szerv érdemi vizsgálat nélkül elutasítja. A vasúti társaság panaszkezelési eljárásában hozott, az ügyet lezáró dokumentumot a vasúti igazgatási szerv részére a panasz mellékleteként be kell nyújtani. Ennek hiányában a vasúti igazgatási szerv hiánypótlási felhívást bocsát ki. A vasúti igazgatási szerv a bejelentésnek minősülő beadványok megtételének elősegítése érdekében honlapján is közzéteszi a panasz megtételére szolgáló űrlapot.
(3)20 Autóbuszos személyszállítási szolgáltatás esetében a panaszkezelési eljárást a 49. § (1) bekezdés d) pontjában adott felhatalmazás alapján megalkotott rendelet és az autóbuszos személyszállító szolgáltatók személyszállítási üzletszabályzata, közlekedésszervező esetében annak a 19. § (6) bekezdésben meghatározott esetben megalkotott személyszállítási üzletszabályzata tartalmazza.
(4) Panasz olyan beadvány benyújtásával tehető, amely tartalmazza a panaszos és a panaszolt vasúti társaság azonosításához szükséges adatokat, a feltételezett jogsértés megjelölését, a feltételezett jogsértést megvalósító konkrét magatartás leírását, a feltételezett jogsértéssel kapcsolatos állításokat alátámasztó tényeket és bizonyítékokat.
(5) A vasúti igazgatási szerv, illetve a közlekedési hatóság a panaszost, a szolgáltatót és az érintett harmadik felet meghallgathatja, valamint tőlük további felvilágosítást és információt kérhet.
(4)21 A közforgalmú személyszállítási szolgáltatást végző közlekedési szolgáltató – kivéve a taxi és a személygépkocsis személyszállító szolgáltatást végző szolgáltató – a közforgalmú személyszállítási szolgáltatására vonatkozó általános szerződési feltételeket tartalmazó személyszállítási üzletszabályzatot készít. A közlekedésszervező a személyszállítási tevékenységhez kapcsolódóan, a 22. § (2) bekezdése szerinti kijelölő jogszabály alapján végzett feladatai ellátására vonatkozó személyszállítási üzletszabályzatot készít.
(5)22 A közforgalmú vasúti személyszállítási szolgáltatást végző szolgáltató és a közlekedésszervező a személyszállítási tevékenységhez kapcsolódó, a 22. § (2) bekezdése szerinti kijelölő jogszabály alapján végzett feladatai ellátására vonatkozó személyszállítási üzletszabályzata tartalmazza a szolgáltatás minőségi előírásait. A vasúti személyszállítási üzletszabályzatot, a közlekedésszervezőnek a személyszállítási tevékenységhez kapcsolódó, a 22. § (2) bekezdése szerinti kijelölő jogszabály alapján végzett feladatai ellátására vonatkozó személyszállítási üzletszabályzatot és annak módosítását a vasúti igazgatási szerv a Vtv.-ben, az országos működési engedély alapján végzett vasúti személyszállítás feltételeiről szóló kormányrendeletben és a térségi, az elővárosi és a helyi működési engedély alapján végzett vasúti személyszállítás feltételeiről szóló kormányrendeletben foglaltak szerint hagyja jóvá. A jóváhagyás nem tagadható meg, ha a vasúti személyszállítási üzletszabályzat a Vtv.-ben, az országos működési engedély alapján végzett vasúti személyszállítás feltételeiről szóló kormányrendeletben és a térségi, az elővárosi és a helyi működési engedély alapján végzett vasúti személyszállítás feltételeiről szóló kormányrendeletben meghatározott feltételeknek megfelel.
(7)23 A személyszállítási üzletszabályzat hatályos szövegét a közlekedési szolgáltató és a közlekedésszervező nyilvánosan közzéteszi.
(4) A helyi személyszállítási közszolgáltatásokra vonatkozó szabályok kerülnek alkalmazásra a Vkt. 3. § (2) bekezdésében foglalt menetrend szerinti vízi személyszállítási szolgáltatásokra, amennyiben azok a helyi vagy az elővárosi személyszállítási közszolgáltatások integrált részét képezik.
(4a)24 A kijelölő jogszabály a közlekedésszervező feladatává teheti a közösségi kerékpáros rendszer létrehozását és fenntartását, amennyiben az a települési önkormányzat – a fővárosban a Fővárosi Önkormányzat – döntése alapján a helyi személyszállítási szolgáltatások integrált részét képezi.
(9)25 Az önkormányzat meghatározó befolyása alatt álló korlátolt felelősségű társaságként vagy részvénytársaságként vagy az önkormányzat irányítása alatt álló költségvetési szervként működő közlekedésszervező, valamint az a közlekedési közszolgáltatás teljesítésében érintett közlekedési szolgáltató, amely a közlekedésszervezőt rendeletben kijelölő önkormányzat meghatározó befolyása alatt álló gazdasági társaságként vagy ugyanazon önkormányzat irányítása alatt álló költségvetési szervként működik, az általános forgalmi adóról szóló 2007. évi CXXVII. törvény 8. § alkalmazásában együttesen kapcsolt vállalkozások, amelyekkel kapcsolt vállalkozási viszonyba csak külön törvényi rendelkezés alapján kerülhet újabb személy.
i) a vagyoni eszközök tulajdonviszonyait, a szolgáltató birtokába adott vagy más módon rendelkezésére bocsátott eszközök használatára, karbantartására és visszaszolgáltatására vonatkozó szabályokat,
j)26 a személyszállítási közszolgáltatások díjait, a pótdíjak és a díjalkalmazási feltételeket, valamint ezek megsértése esetén érvényesíthető jogkövetkezményeket,
a)27 adott település és a a járásközpont vagy gyakorlatban kialakult vonzásközpont közötti közvetlen eljutási lehetőséget,
30. § (1) A közlekedési szolgáltató a közszolgáltatási tevékenységgel összefüggő, bevételekkel nem fedezett, a közszolgáltatási kötelezettség miatt felmerült indokolt költségeinek, valamint a szokásos mértékű, ésszerű nyereség megtérítésére jogosult (a továbbiakban: ellentételezés).
31. § (1) A személyszállítási közszolgáltatások díjai, a pótdíjak és a díjalkalmazási feltételek, továbbá ezek megsértése esetén érvényesíthető jogkövetkezmények közszolgáltatási szerződésben, a közszolgáltatási utazási kedvezményekről szóló jogszabályban meghatározott személyszállítási közszolgáltatási utazási kedvezmények alapján képzett kedvezményes díjak kedvezménycsoportonként történő elkülönítése mellett, az általános forgalmi adót nem tartalmazó mértékben kerülnek meghatározásra.
a)28 a felszámított díjak arányban álljanak a komfortfokozattal, a kiegészítő szolgáltatások által nyújtott többlet-szolgáltatásokkal, vagy a szolgáltatás egyéb jellemzőivel;
b)29 egyéb díj alkalmazására magasabb komfortfokozat, kiegészítő szolgáltatás vagy a szolgáltatás egyéb jellemzői által indokolt esetben kerüljön sor;
h) a helyi személyszállítási közszolgáltatások tekintetében az egyes utazások járathoz kötötten – meghatározott időponthoz vagy időszakhoz kötött utazások esetén az érvényesítés dátuma, illetve az érvényességi időszak szerinti –, kedvezménykategóriánkénti, vonali bontásban rögzüljenek mind a jeggyel, mind a bérlettel történő utazás esetén.
c)30 a nevelési-oktatási vagy gyermekvédelmi szakellátási feladatot ellátó intézménnyel (a továbbiakban együtt: intézmény) jogviszonyban álló gyermek, tanuló, ellátott részére – az állami intézményfenntartó központ (a továbbiakban: Központ) által fenntartott intézmény esetében a Központ, egyéb esetben az intézmény vagy annak fenntartója által történő vásárlások kivételével – a jogi személyek és a jogi személyiséggel nem rendelkező szervezetek által vásárolt jegyek, bérletek után.
(5)31 A nemzeti mobil fizetési szervezet általi továbbértékesítés esetén a (4) bekezdés alkalmazásában a jegy vagy bérlet megvásárlójának az a személy minősül, aki azt a nemzeti mobil fizetési szervezettől vagy annak viszonteladójától megvásárolja.
(7) A közlekedési szolgáltató – illetve abban az esetben, ha a bevételeket a közlekedésszervező szedi be, a közlekedésszervező – olyan elektronikus alapú jegy- és bérlet-ellenőrzési rendszert alakít ki és működtet, amely lehetővé teszi az ellenőrzött jegyek és bérletek számának járat és vonali, valamint indulási és érkezési állomás szerinti kimutatását.
(3) A helyi önkormányzat – a főváros területén a Fővárosi önkormányzat – rendeletében e törvény keretei között a közigazgatási területén autóbusszal végzett különcélú menetrend szerinti szolgáltatatóra vonatkozó járati engedély kiadását – ideértve a személyszállítási-szolgáltatást közvetítő és szervező szolgálat működését is – a (4) bekezdésben meghatározott feltételekhez kötheti.
(4) A helyi önkormányzat (3) bekezdés szerinti rendelete a helyi sajátosságok figyelembevételével az autóbusszal végzett különcélú menetrend szerinti szolgáltatónak az önkormányzat közigazgatási területén történő működésére vonatkozóan a környezet és a lakosság egészségének védelme, az utasforgalom biztonságos és magas színvonalon történő ellátása, a tevékenység szabályozott keretek közötti folytatásának biztosítása érdekében az autóbusszal díj ellenében végzett személyszállítási és saját számlás személyszállítási tevékenység végzésére vonatkozó jogszabályban meghatározott feltételek mellett az autóbusz környezetvédelmi besorolására, külső megjelenésére, műszaki felszereltségére, a település közútjain történő közlekedésére, a menetrend szerinti közszolgáltatás céljára kialakított megállóhelyek igénybevételére feltételeket állapíthat meg.
(5) A 10. § (3) bekezdés b) pontja szerinti járati engedély kiadását a települési önkormányzat polgármestere, fővárosban a főpolgármester abban az esetben is megtagadhatja vagy az általa kiadott engedélyt visszavonhatja, ha a szolgáltató a helyi önkormányzat rendeletében foglalt feltételeknek nem felel meg, vagy azokat nem tartja be. A helyi önkormányzat rendeletében előírt feltételek megtartását – ha a településen közlekedésszervező működik – a közlekedésszervező is ellenőrizheti.
(3) A különböző EGT-államokban található állomások közötti nemzetközi személyszállítási szolgáltatás céljának megvalósulása, valamint a hatályos vasúti személyszállítási közszolgáltatási szerződésekre gyakorolt lehetséges gazdasági hatása értékelésének elősegítése érdekében, a vasúti igazgatási szerv biztosítja a vasúti személyszállítási közszolgáltatási szerződésben meghatározott vasúti személyszállítást odaítélő bármely illetékes hatóság, valamint az egyéb, a közösségi vasutak fejlesztéséről szóló 1991. július 29-i 91/440/EGK tanácsi irányelv 10. cikk (3) bekezdése alapján a hozzáférés korlátozására jogosult bármely érdekelt illetékes hatóság és az ezen a nemzetközi személyszállítási szolgáltatási útvonalon vasúti személyszállítási közszolgáltatási szerződést teljesítő bármely vasúti társaság tájékoztatását a (2) bekezdésben meghatározott adattartalommal.
46. § (1) A 40. § (1) bekezdés b) pontja szerinti esetben az érintett nemzetközi személyszállítási szolgáltatást nyújtani szándékozó vasúti társaság azt követően jogosult a nyílt hozzáférésre, hogy a vasúti igazgatási szerv kérelemre indult eljárásban megállapította, hogy a nyújtani tervezett szolgáltatás fő célja a különböző EGT-államokban található állomások közötti személyszállítás.
(2) A vasúti igazgatási szerv az (1) bekezdés szerinti eljárásban a belföldi vagy a nemzetközi személyszállítás alapján kiszámított forgalmi hányad és volumen, valamint a teljes viszonylat belföldre eső arányának figyelembevételével határoz.
(3) A vasúti igazgatási szerv bármely érdekelt vasúti társaság vagy a vasúti személyszállítási közszolgáltatási szerződés odaítéléséről döntő szerv kérelmére vagy hivatalból felülvizsgálja az (1)–(2) bekezdés szerinti határozatát, ha az eredeti döntés alapjául szolgáló körülmények megváltoztak.
a) a miniszter – továbbá a helyi vasúti személyszállítási közszolgáltatások esetén az önkormányzat képviselő- testületének – kezdeményezésére, vagy
b) a vasúti pályahálózat működtetője vagy vasúti személyszállítási közszolgáltatási szerződést teljesítő vasúti társaság kérelmére
(4) A vasúti igazgatási szerv a (2) bekezdés szerinti eljárásban a vasúti személyszállítási közszolgáltatási szerződés odaítéléséről döntő szervet vagy szerveket és a vasúti személyszállítási közszolgáltatást végző vasúti társaságot a megalapozott döntéshez szükséges információk átadására hívhatja fel. A vasúti igazgatási szerv – szükség esetén az érintett felekkel való konzultációt követően – az összes, az ügy szempontjából lényeges információ kézhezvételét követő 2 hónapon belül határoz. A vasúti igazgatási szerv a határozatában megállapítja a (2) bekezdésben meghatározott gazdasági hátrány elkerülése érdekében szükséges intézkedéseket, valamint azt az időtartamot, amelynek elteltét követően a határozat felülvizsgálatát
leghamarabb kérelmezheti, kezdeményezheti.
(5) A vasúti igazgatási szerv a vasúti személyszállítási közszolgáltatási szerződés gazdasági egyensúlya veszélyeztetettségének vizsgálatakor figyelembe veszi:
a) a nyújtani tervezett új szolgáltatás megjelenésének hatását a vasúti személyszállítási közszolgáltatási szerződésben szereplő bármely szolgáltatás nyereségességére, ideértve a vasúti személyszállítási közszolgáltatási szerződést odaítélő szervnél felmerülő nettó költségre gyakorolt közvetett hatást is,
d) a nyújtani tervezett új szolgáltatás menetrendjét.
b) a szociálpolitikai menetdíj-támogatás megállapításának és igénybevételének szabályait,32
d) az autóbuszos személyszállítási szolgáltatásnak a 181/2011/EU rendeletben nem szabályozott részletes feltételeire, valamint a 181/2011/EU rendeletben foglaltak alóli mentességekre, a közúti személyszállítási üzletszabályzatra, továbbá annak jóváhagyására vonatkozó szabályokat,33
e) az autóbusszal díj ellenében végzett személyszállítási és saját számlás személyszállítási tevékenység végzésére vonatkozó szabályokat,34
f)35 az autóbuszos közúti személyszállítási tevékenységre, a közlekedésszervező tevékenységére vonatkozó piacfelügyeleti eljárásra, a piacfelügyeleti díj alkalmazására, számítására és megállapítására vonatkozó részletes szabályokat, továbbá a piacfelügyeleti bírság mértékére és alkalmazására vonatkozó szabályokat,
h) a személygépkocsival díj ellenében végzett közúti személyszállítás részletes szabályait,
j) a törvény 5. § (1) bekezdés e) pontjában, a 7. § (2)–(4) bekezdésében, valamint a 32. § (1) bekezdésének e)– h) pontjában, a (4) és (6) bekezdésében, valamint a 35. § (7) bekezdésében meghatározott adatok, adatbázisok és elektronikus adatkommunikációs technológiák egységességét és átjárhatóságát biztosító műszaki és technológiai előírásokat, a központi adatbázisok és az azokhoz kapcsolódó központi szolgáltatások kialakításával, működtetésével, fejlesztésével és finanszírozásával kapcsolatos feladatok ellátásának szabályait, továbbá a központi adatbázisok működtetésére és a központi koordinációs feladatok ellátását végző szervezet kijelölését, továbbá36
k)38 a személyszállítást igénybe vevő utasok jogainak védelme érdekében a vasúti igazgatási szerv és a közlekedési hatóság által vasúti és autóbuszos személyszállító szolgáltatókkal, valamint a közlekedésszervezőkkel szemben alkalmazható bírság mértékére, alkalmazására, valamint megfizetésére vonatkozó részletes szabályokat39
e) a 48. §-ban meghatározott, a vasúti személyszállítási közszolgáltatási szerződésben meghatározott kötelezettségek pénzügyi ellentételezése fedezetének biztosítása érdekében a vasúti személyszállítási szolgáltatást nyújtó vasúti társaságokat terhelő pénzügyi ellentételezés megállapításának mérlegelési szempontjait az államháztartásért felelős miniszterrel egyetértésben
(3) Felhatalmazást kap a helyi személyszállítási közszolgáltatást működtető helyi önkormányzat képviselő-testülete, társulás esetében a társulási megállapodásban meghatározott, ennek hiányában a társulás székhelye szerinti helyi önkormányzat képviselő testülete, a főváros esetében a Fővárosi Önkormányzat közgyűlése
(4)40 Az egyenlő esélyű hozzáférés feltételeit a közforgalmú menetrend alapján végzett személyszállításban részt vevő járműveken, továbbá a pályaudvarokon, az állomás és a megállóhely személyforgalom lebonyolítására és kiszolgálására szolgáló részében fokozatosan meg kell teremteni, ennek érdekében az ezen járműveket és létesítményeket érintő beruházások, fejlesztések, beszerzések során, valamint – ha ez műszaki szempontból lehetséges – az átalakítások során az egyenlő esélyű hozzáférés követelményeit már érvényesíteni kell.
(9)41 A személyszállítási közszolgáltatási tevékenységet közszolgáltatási szerződés alapján nyújtó, az állam többségi befolyása alatt álló gazdasági társaságok (a továbbiakban: szolgáltató) regionális összevonása során – az érintett társaságok beolvadásáig, összeolvadásáig, de legfeljebb 2014. december 31-éig – nem minősül a 25. § (8) bekezdése szerinti alvállalkozónak az a gazdasági társaság, amelyben a szolgáltató – a nemzeti vagyonról szóló törvény szerinti – többségi befolyással rendelkezik.
52. § (1) Ez a törvény a következő uniós jogi aktusoknak való megfelelést szolgálja:
a) a Tanács 91/440/EK irányelve (1991. július 29.) a közösségi vasutak fejlesztéséről;
b) az Európai Parlament és a Tanács 2007/58/EK irányelve (2007. október 23) a közösségi vasutak fejlesztéséről szóló 91/440/EGK tanácsi irányelv, valamint a vasúti infrastruktúra-kapacitás elosztásáról, továbbá a vasúti infrastruktúra használati díjának felszámításáról szóló 2001/14/EK irányelv módosításáról;
c) az Európai Parlament és a Tanács 2009/33/EK irányelve (2009. április 23.) a tiszta és energiahatékony közúti járművek használatának előmozdításáról, 5. cikk (1) bekezdés.
53–54. §42
55. §43
56–57. §44
58–59. §45
3 A 2. § 22. pontja a 2013: CCLII. törvény 40. § (2) bekezdésével megállapított szöveg.
4 A 2. § 34. pontja a 2013: CCLII. törvény 40. § (3) bekezdésével megállapított szöveg.
5 A 2. § 36. pontját a 2013: XCVI. törvény 1. §-a iktatta be.
6 A 8. § (1) bekezdése a 2013: XCVI. törvény 2. § (1) bekezdésével megállapított szöveg.
7 A 8. § (2) bekezdése a 2013: XCVI. törvény 2. § (2) bekezdésével megállapított szöveg.
8 A 15. § a 2012: CCVIII. törvény 75. § (1) bekezdésével megállapított szöveg.
9 A 15/A. §-t a 2012: CCVIII. törvény 75. § (2) bekezdése iktatta be.
10 A 16. § (1) bekezdése a 2012: CCVIII. törvény 75. § (3) bekezdésével megállapított szöveg.
11 A 17. § (1) bekezdése a 2012: CCVIII. törvény 75. § (4) bekezdésével megállapított szöveg.
12 A 17. § (3) bekezdése a 2012: CCVIII. törvény 75. § (5) bekezdésével megállapított szöveg.
13 A 17. § (4) bekezdése a 2012: CCVIII. törvény 75. § (5) bekezdésével megállapított szöveg.
14 A 17. § (5) bekezdése a 2012: CCVIII. törvény 75. § (5) bekezdésével megállapított szöveg.
15 A 17. § (5a) bekezdését a 2012: CCVIII. törvény 75. § (6) bekezdése iktatta be.
16 A 17. § (5b) bekezdését a 2012: CCVIII. törvény 75. § (6) bekezdése iktatta be.
17 A 17. § (5c) bekezdését a 2012: CCVIII. törvény 75. § (6) bekezdése iktatta be.
18 A 17. § (5d) bekezdését a 2012: CCVIII. törvény 75. § (6) bekezdése iktatta be.
19 A 18. § (1) bekezdése a 2012: CCVIII. törvény 75. § (7) bekezdésével megállapított szöveg.
20 A 18. § (3) bekezdése a 2012: CCVIII. törvény 75. § (8) bekezdésével megállapított szöveg.
21 A 19. § (4) bekezdése a 2012: CCVIII. törvény 75. § (9) bekezdésével megállapított szöveg.
22 A 19. § (5) bekezdése a 2012: CCVIII. törvény 75. § (9) bekezdésével megállapított szöveg.
23 A 19. § (7) bekezdése a 2012: CCVIII. törvény 75. § (10) bekezdésével megállapított szöveg.
24 A 22. § (4a) bekezdését a 2013: XCVI. törvény 3. §-a iktatta be.
25 A 22. § (9) bekezdését a 2012: LXIX. törvény 77. §-a iktatta be.
26 A 25. § (3) bekezdés j) pontja a 2012: CCVIII. törvény 75. § (16) bekezdése szerint módosított szöveg.
27 A 27. § (2) bekezdés a) pontja az 55. § szerint módosított szöveg.
28 A 32. § (1) bekezdés a) pontja a 2012: CCVIII. törvény 75. § (11) bekezdésével megállapított szöveg.
29 A 32. § (1) bekezdés b) pontja a 2012: CCVIII. törvény 75. § (11) bekezdésével megállapított szöveg.
30 A 33. § (4) bekezdés c) pontja a 2013: CCXIII. törvény 17. §-ával megállapított szöveg.
31 A 33. § (5) bekezdése a 2013: XCVI. törvény 4. § (2) bekezdésével megállapított szöveg.
32 Lásd a 121/2012. (VI. 26.) Korm. rendeletet.
33 Lásd a 213/2012. (VII. 30.) Korm. rendeletet.
34 Lásd a 213/2012. (VII. 30.) Korm. rendeletet.
35 A 49. § (1) bekezdés f) pontja a 2012: CCVIII. törvény 75. § (12) bekezdésével megállapított szöveg.
36 Lásd a 123/2014. (IV. 10.) Korm. rendeletet.
37 A 49. § (1) bekezdés első k) pontját a 2013: XCVI. törvény 5. §-a hatályon kívül helyezte.
38 A 49. § (1) bekezdés újabb k) pontját a 2012: CCVIII. törvény 75. § (13) bekezdése iktatta be.
39 Lásd a 62/2013. (III. 4.) Korm. rendeletet.
40 Az 51. § (4) bekezdése a 2012: CCVIII. törvény 75. § (14) bekezdésével megállapított szöveg.
41 Az 51. § (9) bekezdését a 2012: CCVIII. törvény 75. § (15) bekezdése iktatta be.
42 Az 53–54. § a 2010: CXXX. törvény 12. § (2) bekezdése alapján hatályát vesztette.
43 Az 55. § a 2010: CXXX. törvény 12. § (2) bekezdése alapján hatályát vesztette.
44 Az 56–57. § a 2010: CXXX. törvény 12. § (2) bekezdése alapján hatályát vesztette.
45 Az 58–59. § a 2010: CXXX. törvény 12. § (2) bekezdése alapján hatályát vesztette.