text:
2019. szeptember 18.(*)
„Előzetes döntéshozatal – 1215/2012/EU rendelet – Joghatóság polgári és kereskedelmi ügyekben – Hatály – Az 1. cikk (2) bekezdésének b) pontja – Csődeljárás, kényszeregyezség és hasonló eljárások – Kizártság – Valamely követelés fennállásának abból a célból történő megállapítása iránt indított kereset, hogy azt fizetésképtelenségi eljárás keretében nyilvántartásba vegyék – Az 1346/2000/EK rendelet alkalmazása – 41. cikk – A követelés bejelentésének tartalma – Fizetésképtelenségi főeljárás és másodlagos fizetésképtelenségi eljárás – Perfüggőség és összefüggő eljárások – Az 1215/2012 rendelet 29. cikke (1) bekezdésének analógia útján történő alkalmazása – Megengedhetetlenség”
A C‑47/18. sz. ügyben,
az EUMSZ 267. cikk alapján benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem tárgyában, amelyet az Oberlandesgericht Wien (bécsi regionális felsőbíróság, Ausztria) a Bírósághoz 2018. január 26‑án érkezett, 2018. január 17‑i határozatával terjesztett elő
a Skarb Państwa Rzeczypospolitej Polskiej – Generalny Dyrektor Dróg Krajowych i Autostrad
az Alpine Bau GmbH felszámolójaként eljáró Stephan Riel
tagjai: J.‑C. Bonichot tanácselnök, R. Silva de Lapuerta, a Bíróság elnökhelyettese (előadó), C. Toader, A. Rosas és M. Safjan bírák,
– a Skarb Państwa Rzeczypospolitej Polskiej – Generalny Dyrektor Dróg Krajowych i Autostrad képviseletében A. Freytag Rechtsanwalt,
– az Alpine Bau GmbH felszámolójaként eljáró S. Riel képviseletében S. Riel Rechtsanwalt,
– a spanyol kormány képviseletében M. Sampol Pucurull, meghatalmazotti minőségben,
a főtanácsnok indítványának a 2019. április 4‑i tárgyaláson történt meghallgatását követően,
1 Az előzetes döntéshozatal iránti kérelem a polgári és kereskedelmi ügyekben a joghatóságról, valamint a határozatok elismeréséről és végrehajtásáról szóló, 2012. december 12‑i 1215/2012/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (HL 2012. L 351., 1. o.) 1. cikke (2) bekezdése b) pontjának és 29. cikke (1) bekezdésének, valamint a fizetésképtelenségi eljárásról szóló, 2000. május 29‑i 1346/2000/EK tanácsi rendelet (HL 2000. L 160., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 19. fejezet, 1. kötet, 191. o.; helyesbítés: HL 2006. L 234., 43. o.) 41. cikkének az értelmezésére vonatkozik.
2 E kérelmet a Skarb Państwa Rzeczypospolitej Polskiej – Generalny Dyrektor Dróg Krajowych i Autostrad (a Lengyel Köztársaság államkincstára – A főutak és autópályák nemzeti igazgatója) és az Alpine Bau GmbH ellen Ausztriában indított fizetésképtelenségi főeljárásban felszámolóként eljáró Stephan Riel között folyamatban lévő olyan jogvitában terjesztették elő, amelynek kapcsán a kereset követelések fennállásának megállapítására irányul.
3 Az 1215/2012 rendelet 1. cikke így rendelkezik:
4 E rendelet 29. cikke értelmében:
„(1) A 31. cikk (2) bekezdésének sérelme nélkül, amennyiben azonos jogalapon, azonos felek között különböző tagállamok bíróságai előtt indítottak eljárásokat, a később felhívott bíróság az elsőként felhívott bíróság joghatóságának megállapításáig hivatalból felfüggeszti az eljárást.
(3) Amennyiben az elsőként felhívott bíróság joghatóságát állapítják meg, a később felhívott bíróság ennek javára megállapítja saját joghatóságának hiányát.”
5 Az említett rendelet 30. cikkének szövege a következő:
6 Az 1346/2000 rendelet (2), (6), (8), (12), (18), (19) és (21) preambulumbekezdése a következőket tartalmazza:
„(2) A belső piac megfelelő működése megkívánja a több államra kiterjedő vonatkozású fizetésképtelenségi eljárások megfelelő és hatékony működését, és e cél elérése érdekében szükséges elfogadni e rendeletet […]
(6) Az arányosság elvének megfelelően ennek a rendeletnek a fizetésképtelenségi eljárás megindítása tekintetében irányadó joghatósági rendelkezésekre kell korlátozódnia, valamint olyan határozatokra, amelyeket közvetlenül a fizetésképtelenségi eljárás alapján hoznak, és amelyek szorosan kapcsolódnak az ilyen eljáráshoz. Ezenkívül e rendeletnek rendelkezéseket kell tartalmaznia e határozatok elismerésére és az alkalmazandó jogra vonatkozóan, amelyek szintén megfelelnek ennek az alapelvnek.
(12) E rendelet lehetővé teszi, hogy abban a tagállamban indítsák meg a fizetésképtelenségi főeljárást, ahol az adós fő érdekeltségeinek központja található. Ezeknek az eljárásoknak egyetemes hatályuk van, és céljuk az adós teljes vagyonának felölelése. Az érdekek sokféleségének védelme érdekében e rendelet lehetővé teszi a főeljárással párhuzamos másodlagos eljárások megindítását. Másodlagos eljárást abban a tagállamban lehet indítani, ahol az adós telephelye van. A másodlagos eljárás az adott államban lévő vagyontárgyakra korlátozódik. A főeljárással való összehangolásra vonatkozó kötelező szabályok kielégítik a Közösségen belüli egység iránti igényt.
(18) A fizetésképtelenségi főeljárás megindítását követően e rendelet nem korlátozza a fizetésképtelenségi eljárás megindítása iránti kérelem benyújtásának a jogát olyan tagállamban, ahol az adós telephelye van. A fizetésképtelenségi főeljárás felszámolója vagy az adott tagállam nemzeti joga szerint erre jogosult bármely más személy kérheti a másodlagos fizetésképtelenségi eljárás megindítását.
(21) Minden hitelezőnek, akinek szokásos tartózkodási helye, lakóhelye vagy székhelye a Közösségben van, jogosultnak kell lennie arra, hogy bejelentse követeléseit a Közösségben folyamatban lévő, az adós vagyonára vonatkozó fizetésképtelenségi eljárásokban. […]”
7 E rendelet 3. cikkének szövege a következő:
(3) Ha a fizetésképtelenségi eljárást az (1) bekezdés szerint indították, a később a (2) bekezdés szerint indított minden eljárás másodlagos eljárás. E későbbi eljárásoknak felszámolási eljárásoknak kell lenniük.
8 Az említett rendelet 4. cikke így rendelkezik:
(2) Az eljárást megindításának helye szerinti állam joga határozza meg az ilyen eljárások megindításának, lefolytatásának és befejezésének feltételeit. Különösen meg kell határozni:
9 Ugyanezen rendelet 27. cikke értelmében:
„Ha egy tagállam bírósága a 3. cikk (1) bekezdésében említett eljárást indít (főeljárás), amelyet egy másik tagállam elismer, a másik tagállamnak a 3. cikk (2) bekezdése alapján joghatósággal rendelkező bírósága másodlagos fizetésképtelenségi eljárást indíthat, anélkül hogy az adós fizetésképtelenségét megvizsgálnák. Ezeknek az utóbbi eljárásoknak a B. mellékletben felsorolt eljárások között kell szerepelniük. Hatásuk az adósnak ennek a másik tagállam területén lévő vagyontárgyaira korlátozódik.”
10 Az 1346/2000 rendelet 31. cikke kimondja:
„(1) Az információközlést korlátozó szabályokra is figyelemmel a főeljárás felszámolója és a másodlagos eljárások felszámolói kötelesek tájékoztatni egymást. Azonnal továbbítanak minden olyan információt, amely fontos lehet a többi eljárás számára, különösen a követelések bejelentésénél és igazolásánál, valamint az eljárások befejezésére irányuló minden intézkedésnél.
11 E rendelet 39. cikke így rendelkezik:
12 Az említett rendelet 40. cikke értelmében:
„(1) Amikor valamely tagállamban fizetésképtelenségi eljárást indítanak, e tagállam az illetékes bírósága vagy az általa kijelölt felszámoló haladéktalanul tájékoztatja azokat az ismert hitelezőket, akiknek szokásos tartózkodási helye, lakóhelye vagy székhelye más tagállamban van.
(2) Ez az egyedi értesítésben nyújtott tájékoztatás különösen a határidőket, a határidők tekintetében megállapított jogkövetkezményeket, a benyújtott kérelem elfogadására jogosult testületet vagy hatóságot és az egyéb megállapított intézkedéseket tartalmazza. Az ilyen értesítésben azt is meg kell jelölni, hogy azoknak a hitelezőknek, akiknek követelései elsőbbséget élveznek vagy dologilag biztosítottak, be kell‑e jelenteniük követeléseiket.”
13 Ugyanezen rendelet 41. cikke kimondja:
„A hitelező megküldi a követelést alátámasztó okiratok – ha vannak ilyenek – másolatát, és jelzi követelése jellegét, keletkezése időpontját és összegét, valamint azt, hogy követelése tekintetében elsőbbségre, dologi biztosítékra vagy tulajdonjog fenntartására tart‑e igényt, és hogy a biztosíték milyen vagyontárgyakra terjed ki.”
14 Az 1346/2000 rendelet 42. cikkének szövege a következő:
(2) Bármely hitelező, akinek szokásos tartózkodási helye, lakóhelye vagy székhelye más tagállamban van, mint az eljárás megindításának helye szerinti állam, követelését ennek a másik államnak a hivatalos nyelvén vagy egyik hivatalos nyelvén is bejelentheti. Ebben az esetben azonban a benyújtott kérelemnek tartalmaznia kell legalább a »Követelésbejelentés« feliratot az eljárás megindításának helye szerinti állam hivatalos nyelvén vagy egyik hivatalos nyelvén. Ezenkívül kérhető tőle, hogy az eljárás megindításának helye szerinti állam hivatalos nyelvére vagy egyik hivatalos nyelvére történő fordítást bocsásson rendelkezésre.”
15 Az Insolvenzordnung (a fizetésképtelenségről szóló rendtartás) alapjogvitára alkalmazandó változata (a továbbiakban: IO) szerinti 102. §‑a így rendelkezik:
16 Az IO 103. §‑ának (1) bekezdése a következőket írja elő:
„A bejelentésnek tartalmaznia kell a követelés összegét és az annak alapját képező tényállást, valamint a kért rangsorbeli helyet; meg kell jelölnie azokat a bizonyítékokat, amelyeket az állítólagos követelés alátámasztására be lehet nyújtani.”
17 Az IO 110. §‑a (1) bekezdésének szövege a következő:
„Azon követelések jogosultjai, amelyek pontossága vagy ranghelye továbbra is vitatott, keresettel kérhetik ezek fennállásának megállapítását, amennyiben a perindítás elfogadható; a pert valamennyi, a követelést vitató fél ellen kell megindítani […]. Az e per keretében benyújtott kereseti kérelmek csak a bejelentésben és a vizsgálati tárgyaláson hivatkozott indokon alapulhatnak; nem irányulhatnak az ott megjelöltnél magasabb összegre.”
18 Az alapeljárás felperese, amely a lengyel állami közutakat kezeli, az Alpine Baut bízta meg több lengyelországi útépítési projekt kivitelezésével; e szerződéseket nyilvános ajánlati felhívások révén ítélték oda. Az e projektekre vonatkozó szerződések részletes rendelkezéseket tartalmaztak a késedelmes teljesítésük esetén fizetendő kártérítésről.
19 2013. június 19‑én Ausztriában fizetésképtelenségi eljárás indult az Alpine Bau ellen, S. Rielt pedig kijelölték e társaság felszámolójának.
20 2013. július 4‑én ezt az eljárást „csődeljárássá” minősítették át. Másnap, a Handelsgericht Wien (bécsi kereskedelmi bíróság, Ausztria) határozata eredményeként a fizetésképtelenségi eljárások jegyzékében közzétették, hogy az 1346/2000 rendelet értelmében vett fizetésképtelenségi főeljárásról van szó.
21 Lengyelországban a Sad Rejonowy Poznań‑Stare Miasto w Poznaniu (Poznań‑Stare Miastó‑i kerületi bíróság, Lengyelország) előtt másodlagos fizetésképtelenségi eljárás indult az Alpine Bauval szemben.
22 Az alapeljárás felperese 2013. augusztus 16‑án és 2016. június 22‑én követeléseket jelentett be az Ausztriában indult fizetésképtelenségi főeljárásban, valamint 2014. május 16‑án és 2015. június 16‑án a Lengyelországban indult másodlagos fizetésképtelenségi eljárásban.
23 Az ily módon bejelentett követelések többségét az osztrák fizetésképtelenségi főeljárás keretében kijelölt S. Riel, illetve a lengyel másodlagos fizetésképtelenségi eljárás keretében kijelölt felszámoló vitatta.
24 2015. április 1‑jén az alapeljárás felperese Lengyelországban keresetet indított egy 309 663 865 lengyel zloty (PLN) (hozzávetőleg 73 898 402 euró) összegű követelés megállapítása iránt.
25 2016. október 31‑én az alapeljárás felperese a Handelsgericht Wien (bécsi kereskedelmi bíróság) előtt is keresetet indított egy 64 784 879,43 euró összegű követelés megállapítása iránt, azt kérve, hogy az 1215/2012 rendelet 29. és 30. cikkének megfelelően függesszék fel az eljárást mindaddig, amíg a Lengyelországban a követelések vizsgálatával kapcsolatos eljárásokban hozott határozat jogerőre nem emelkedik.
26 Egy 2017. július 25‑i részítéletben a Handelsgericht Wien (bécsi kereskedelmi bíróság) a fellebbező keresetét 265 132,81 euró összeg erejéig elutasította, míg a felfüggesztés iránti kérelemről nem döntött.
27 Az alapeljárás felperese fellebbezést nyújtott be ezen ítélettel szemben az Oberlandesgericht Wien (bécsi regionális felsőbíróság, Ausztria) előtt, többek között eljárási hibára hivatkozva, amennyiben a Handelsgericht Wien (bécsi kereskedelmi bíróság) az 1215/2012 rendelet 29. cikkének megsértésével elutasította az eljárás felfüggesztését.
28 A kérdést előterjesztő bíróság először is lényegében azt kívánja megtudni, hogy az elé terjesztett, követelés fennállásának megállapítására irányuló kereset az 1215/2012 vagy az 1346/2000 rendelet rendelkezéseinek hatálya alá tartozik‑e.
29 Másodszor, e bíróság azt kérdezi, hogy az 1346/2000 rendelet alkalmazása esetén adott esetben analógia útján alkalmazhatók‑e a perfüggőségre vonatkozó, az 1215/2012 rendeletben foglalt szabályok.
30 Harmadszor, e bíróság kétségeit fejezi ki az 1346/2000 rendelet 41. cikkében szereplő, a valamely tagállamban letelepedett hitelezők általi követelésbejelentés tartalmára vonatkozó követelmények hatályát illetően.
31 E körülményekre tekintettel az Oberlandesgericht Wien (bécsi regionális felsőbíróság) felfüggesztette az eljárását, és előzetes döntéshozatal céljából a következő kérdéseket terjesztette a Bíróság elé:
„1) Úgy kell‑e értelmezni az 1215/2012 rendelet 1. cikke (2) bekezdésének b) pontját, hogy az osztrák jog szerinti, követelés megállapítására irányuló kereset [e rendelkezés] értelmében a fizetésképtelenségi eljárással kapcsolatos, és ezért nem tartozik e rendelet tárgyi hatálya alá?
Analógia útján alkalmazni kell‑e az 1215/2012 rendelet 29. cikkének (1) bekezdését az 1346/2000 rendelet hatálya alá tartozó kapcsolódó keresetekre?
Úgy kell‑e értelmezni az 1215/2012 rendelet 29. cikkének (1) bekezdését, hogy azonos jogalapon, azonos felek között indított eljárásról van szó, ha a hitelező – [az alapeljárás felperese] –, amely (lényegében) azonos követelést jelentett be az osztrák fizetésképtelenségi főeljárásban és a lengyel másodlagos fizetésképtelenségi eljárásban, amelyet mindkét felszámoló (jelentős részben) vitatott, előbb Lengyelországban a másodlagos fizetésképtelenségi eljárás ottani felszámolójával szemben, és ezt követően Ausztriában, a fizetésképtelenségi főeljárás felszámolójával – [S. Riellel] – szemben kereseteket nyújtott be az adós vagyonával szemben támasztott követelések meghatározott összegű megállapítása iránt?
4) Úgy kell‑e értelmezni az 1346/2000 rendelet 41. cikkét, hogy a »követelés jellegének, keletkezése időpontjának és összegének« közlésére vonatkozó kötelezettségnek megfelel, ha
a) az eljárást megindító államtól eltérő tagállamban székhellyel rendelkező hitelező – [az alapeljárás felperese] – követelésének a fizetésképtelenségi főeljárásban történő bejelentésében – mint jelen esetben – megelégszik azzal, hogy a követelés konkrét összegét megjelöli, ugyanakkor a keletkezése időpontját nem közli (például »JSV Slawomir Kubica alvállalkozó közúti munkálatok elvégzése miatti követelése«);
5) Úgy kell‑e értelmezni az 1346/2000 rendelet 41. cikkét, hogy e rendelkezés nem áll ellentétben az eljárást megindító államtól eltérő tagállamban székhellyel rendelkező hitelezőre az egyedi ügyben – például a követelés keletkezése időpontjának közlését illetően – kedvezőbb nemzeti rendelkezés alkalmazásával?”
32 Első kérdésével a kérdést előterjesztő bíróság lényegében azt kívánja megtudni, hogy az 1215/2012 rendelet 1. cikke (2) bekezdésének b) pontját akként kell‑e értelmezni, hogy e rendelet hatálya alól ki van zárva az alapeljárás tárgyát képezőhöz hasonló, követelések fennállásának abból a célból történő megállapítása iránt indított kereset, hogy azokat fizetésképtelenségi eljárás keretében nyilvántartásba vegyék.
33 E tekintetben emlékeztetni kell arra, hogy az 1215/2012 rendeletet és az 1346/2000 rendeletet olyan módon kell értelmezni, hogy elkerülhető legyen az e szövegek által kimondott jogszabályok közötti bármely átfedés és bármiféle joghézag. Így az 1215/2012 rendelet 1. cikke (2) bekezdésének b) pontja alapján az e rendelet hatálya alól a „csődeljárásra, kényszeregyezségre és hasonló eljárásokra” vonatkozókként kizárt keresetek az 1346/2000 rendelet hatálya alá tartoznak. Ezzel párhuzamosan az 1346/2000 rendelet 3. cikke (1) bekezdésének hatálya alá nem tartozó keresetek az 1215/2012 rendelet hatálya alá tartoznak (2017. december 20‑i Valach és társai ítélet, C‑649/16, EU:C:2017:986, 24. pont; 2018. október 4‑i Feniks ítélet, C‑337/17, EU:C:2018:805, 30. pont).
34 A fentiekből következik, hogy e két rendelet hatálya világosan körül van határolva, továbbá hogy az a kereset, amely közvetlenül fizetésképtelenségi eljárásból származik, és ahhoz szorosan kapcsolódik, nem az 1215/2012 rendelet hatálya alá tartozik, hanem az 1346/2000 rendelet hatálya alá (2018. november 14‑i Wiemer & Trachte ítélet, C‑296/17, EU:C:2018:902, 31. pont).
35 Ebben az összefüggésben a Bíróság figyelembe vette azt, hogy az általa elbírálandó különböző típusú kereseteket fizetésképtelenségi eljárás alkalmával indították. Másfelől a Bíróság különösen ragaszkodott annak minden egyes alkalommal történő megállapításához, hogy a szóban forgó kereset a fizetésképtelenségi eljárásokra vonatkozó jogon vagy más szabályokon alapul (2014. szeptember 4‑i Nickel & Goeldner Spedition ítélet, C‑157/13, EU:C:2014:2145, 26. pont; 2014. december 4‑i H ítélet, C‑295/13, EU:C:2014:2410, 18. pont).
36 Különösen, annak azonosítása során, hogy valamely kereset milyen területre tartozik, a Bíróság által alapul vett meghatározó elem az, hogy e keresetnek mi a jogi alapja. E megközelítés szerint azt kell megvizsgálni, hogy a kereset alapjául szolgáló jog vagy kötelezettség a polgári és kereskedelmi jog általános szabályaiban vagy pedig a fizetésképtelenségi eljárások eltérést engedő, különös szabályaiban gyökerezik‑e (2014. szeptember 4‑i Nickel & Goeldner Spedition ítélet, C‑157/13, EU:C:2014:2145, 27. pont; 2015. június 11‑i Comité d’entreprise de Nortel Networks és társai ítélet, C‑649/13, EU:C:2015:384, 28. pont; 2017. november 9‑i Tünkers France és Tünkers Maschinenbau ítélet, C‑641/16, EU:C:2017:847, 22. pont; 2017. december 20‑i Valach és társai ítélet, C‑649/16, EU:C:2017:986, 29. pont).
37 A jelen ügyben ki kell emelni, hogy azon körülményen kívül, hogy az IO 110. §‑ában szabályozott, az alapügy felperese által indított, követelések fennállásának megállapítása iránti kereset a fizetésképtelenséggel kapcsolatos osztrák jogszabályok egyik elemét képezi, e rendelkezés szövegéből kitűnik, hogy e keresetnek az a rendeltetése, hogy azt fizetésképtelenségi eljárás keretében indítsák meg az ilyen eljárásban részt vevő hitelezők, abban az esetben, ha vitatott az e hitelezők által bejelentett követelések pontossága vagy ranghelye.
38 Ezért látható, hogy e sajátosságokat figyelembe véve az IO 110. §‑ában szabályozott, követelések fennállásának megállapítása iránti kereset közvetlenül fizetésképtelenségi eljárásból származik, ahhoz szorosan kapcsolódik, és a fizetésképtelenségi eljárásokra vonatkozó jogon alapul.
39 Következésképpen az említett kereset nem az 1215/2012 rendelet, hanem az 1346/2000 rendelet hatálya alá tartozik.
40 E feltételek mellett az első kérdésre azt a választ kell adni, hogy az 1215/2012 rendelet 1. cikke (2) bekezdésének b) pontját akként kell értelmezni, hogy e rendelet hatálya alól ki van zárva az alapeljárás tárgyát képezőhöz hasonló, követelések fennállásának abból a célból történő megállapítása iránt indított kereset, hogy azokat fizetésképtelenségi eljárás keretében nyilvántartásba vegyék.
41 Második kérdésével – amelyet kizárólag arra az esetre tesz fel, ha a Bíróság az első kérdésre igenlő választ adna – a kérdést előterjesztő bíróság lényegében azt kívánja megtudni, hogy az 1215/2012 rendelet 29. cikkének (1) bekezdését akként kell‑e értelmezni, hogy azt analógia útján alkalmazni kell az alapeljárás tárgyát képezőhöz hasonló olyan keresetre, amely ki van zárva e rendelet hatálya alól, viszont amely az 1346/2000 rendelet hatálya alá tartozik.
42 Elöljáróban emlékeztetni kell arra, hogy annak előírásával, hogy amennyiben azonos jogalapon, azonos felek között különböző tagállamok bíróságai előtt indítottak eljárásokat, a később felhívott bíróság az elsőként felhívott bíróság joghatóságának megállapításáig hivatalból felfüggeszti az eljárást, az 1215/2012 rendelet 29. cikkének (1) bekezdése annak elkerülésére irányul, hogy e kérelmek vonatkozásában egymásnak ellentmondó határozatokat hozzanak.
43 Ki kell emelni azt is, hogy mivel az uniós jogalkotó bizonyos ügyeket kifejezetten kizárt az 1215/2012 rendelet hatálya alól, e rendelet rendelkezései – ideértve a tisztán eljárási jellegű rendelkezéseket is – nem alkalmazhatók analógia útján ezen ügyekre.
44 Másfelől az ilyen alkalmazás figyelmen kívül hagyná az 1346/2000 rendelet rendszerét, ezért pedig sértené az e rendeletben foglalt rendelkezések hatékony érvényesülését, különösen azért, mert e rendeletnek a (12), (18) és (19) preambulumbekezdésével együtt értelmezett 3. és 27. cikke értelmében a másodlagos fizetésképtelenségi eljárásokat a fizetésképtelenségi főeljárással párhuzamosan lehet megindítani, amit az 1215/2012 rendelet 29. cikkének (1) bekezdése nem tesz lehetővé.
45 Ezenkívül, mint azt a Bizottság az írásbeli észrevételeiben előadta, az 1346/2000 rendelet rendszerét illetően e rendelet 31. cikke lehetővé teszi az egymásnak ellentmondó határozatok kockázatának elkerülését azáltal, hogy a párhuzamos fizetésképtelenségi eljárások esetére információközlési és együttműködési szabályokat állapít meg.
46 Következésképpen a második kérdésre azt a választ kell adni, hogy az 1215/2012 rendelet 29. cikkének (1) bekezdését akként kell értelmezni, hogy azt még analógia útján sem lehet alkalmazni az alapeljárás tárgyát képezőhöz hasonló olyan keresetre, amely ki van zárva e rendelet hatálya alól, viszont amely az 1346/2000 rendelet hatálya alá tartozik.
47 Mivel a harmadik kérdést csak arra az esetre terjesztették elő, ha a Bíróság az első kérdésre nemleges, vagy ha a második kérdésre igenlő választ adna, e kérdést nem szükséges megválaszolni.
48 Negyedik és ötödik kérdésével, amelyeket együttesen kell megvizsgálni, a kérdést előterjesztő bíróság lényegében azt kívánja megtudni, hogy az 1346/2000 rendelet 41. cikkét akként kell‑e értelmezni, hogy valamely fizetésképtelenségi eljárás keretében a hitelező anélkül is bejelenthet egy követelést, hogy hivatalosan megjelölné e követelés keletkezésének időpontját, amennyiben azon tagállam joga, amelynek területén ezt az eljárást megindították, ezt lehetővé teszi, és ez az időpont levezethető a 41. cikk szerinti igazoló iratokból.
49 Az 1346/2000 rendelet (2) és (8) preambulumbekezdéséből kitűnik, hogy e rendeletnek az a célja, hogy lehetővé tegye a több államra kiterjedő vonatkozású fizetésképtelenségi eljárások megfelelő és hatékony működését, valamint hogy javítsa azok hatékonyságát és eredményességét.
50 Konkrétan, mint az e rendeletnek különösen a (21) preambulumbekezdéséből és a 39. cikkéből következik, e rendelet arra irányul, hogy az Unión belül biztosítsa a hitelezők közötti egyenlő bánásmódot és megkönnyítse a jogaik gyakorlását.
51 Az 1346/2000 rendelet 4. cikke (2) bekezdésének h) pontja lefekteti azt az elvet, amely szerint a követelések bejelentésének, igazolásának és elfogadásának szabályait azon tagállam joga határozza meg, amelynek területén a fizetésképtelenségi eljárást megindították. Ugyanakkor e rendelet 41. cikke, amely e rendeletnek „A hitelezők tájékoztatása és a követeléseik bejelentése” című IV. fejezetében szerepel, meghatároz bizonyos előírásokat a követelések bejelentésének tartalmára vonatkozóan, amelyeket – mint azt a főtanácsnok is kiemelte az indítványának 59. és 72. pontjában – a követelés bejelentésének tartalmára vonatkozó olyan legmagasabb szintű követelményeknek kell tekinteni, amelyeket valamely nemzeti szabályozás azon hitelezőkkel szemben írhat elő, akiknek szokásos tartózkodási helye, lakóhelye vagy székhelye más tagállamban van, mint amelynek területén a fizetésképtelenségi eljárást megindították.
52 E követelmények között e 41. cikk előírja különösen azt, hogy a hitelező küldje meg a követelést alátámasztó okiratok – ha vannak ilyenek – másolatát, valamint jelölje meg a követelése keletkezésének időpontját.
53 Másfelől emlékeztetni kell arra, hogy – mint azt a jelen ítélet 51. pontja is kiemelte – a követelések igazolásával és elfogadásával kapcsolatos szabályokat az 1346/2000 rendelet 4. cikke (2) bekezdésének h) pontjában megfogalmazott elv értelmében továbbra is annak a tagállamnak a joga határozza meg, amelynek területén a fizetésképtelenségi eljárást megindították.
54 Az eddigi megfontolásokból következik, hogy az 1346/2000 rendelet nem képezheti tárgyát olyan értelmezésnek, amelynek az lenne a hatása, hogy valamely követelés bejelentését figyelmen kívül kellene hagyni azzal az indokkal, hogy a szóban forgó követeléssel kapcsolatos nyilatkozat nem tartalmazza az e 41. cikk szerint megjelölendő adatok valamelyikét, amennyiben e megjelölést nem írja elő azon tagállam joga, amelynek területén a fizetésképtelenségi eljárást megindították, az említett megjelölés pedig különösebb nehézség nélkül levezethető a 41. cikk szerinti igazoló iratokból, aminek értékelése a hatáskörrel rendelkező, a követelések igazolása tárgyában eljáró hatóság feladata.
55 E feltételek mellett a negyedik és az ötödik kérdésre azt a választ kell adni, hogy az 1346/2000 rendelet 41. cikkét akként kell értelmezni, hogy valamely fizetésképtelenségi eljárás keretében a hitelező anélkül is bejelenthet egy követelést, hogy hivatalosan megjelölné e követelés keletkezésének időpontját, amennyiben azon tagállam joga, amelynek területén ezt az eljárást megindították, nem írja elő ezen időpont megjelölésének kötelezettségét, e megjelölés pedig különösebb nehézség nélkül levezethető az e 41. cikk szerinti igazoló iratokból, aminek értékelése a hatáskörrel rendelkező, a követelések igazolása tárgyában eljáró hatóság feladata.
1) A polgári és kereskedelmi ügyekben a joghatóságról, valamint a határozatok elismeréséről és végrehajtásáról szóló, 2012. december 12‑i 1215/2012/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet 1. cikke (2) bekezdésének b) pontját akként kell értelmezni, hogy e rendelet hatálya alól ki van zárva az alapeljárás tárgyát képezőhöz hasonló, követelések fennállásának abból a célból történő megállapítása iránt indított kereset, hogy azokat fizetésképtelenségi eljárás keretében nyilvántartásba vegyék.
2) Az 1215/2012 rendelet 29. cikkének (1) bekezdését akként kell értelmezni, hogy azt még analógia útján sem lehet alkalmazni az alapeljárás tárgyát képezőhöz hasonló olyan keresetre, amely ki van zárva e rendelet hatálya alól, viszont amely az 1346/2000 rendelet hatálya alá tartozik.
3) A fizetésképtelenségi eljárásról szóló, 2000. május 29‑i 1346/2000/EK tanácsi rendelet 41. cikkét akként kell értelmezni, hogy valamely fizetésképtelenségi eljárás keretében a hitelező anélkül is bejelenthet egy követelést, hogy hivatalosan megjelölné e követelés keletkezésének időpontját, amennyiben azon tagállam joga, amelynek területén ezt az eljárást megindították, nem írja elő ezen időpont megjelölésének kötelezettségét, e megjelölés pedig különösebb nehézség nélkül levezethető az e 41. cikk szerinti igazoló iratokból, aminek értékelése a hatáskörrel rendelkező, a követelések igazolása tárgyában eljáró hatóság feladata.

matches: Bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság Bíróság bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság bíróság bíróság bíróság Bíróság bíróság


text:
Ingatlan TV - A tulajdonost megilleti a birtoklás joga és a birtokvédelem. A tulajdonos jogosult az ingatlant használni és az ingatlanból folyó hasznokat szedni, viseli a dologgal járó terheket (pl. közüzemi és..
A tulajdonjog tartalma 1 rész.
A tulajdonost megilleti a birtoklás joga és a birtokvédelem. A tulajdonos jogosult az ingatlant használni és az ingatlanból folyó hasznokat szedni, viseli a dologgal járó terheket (pl. közüzemi és közös költség) és a dologban beállott azt a kárt, amelynek megtérítésére senkit sem lehet kötelezni.
A tulajdonost megilleti az a jog, hogy az ingatlan birtokát, használatát vagy hasznai szedésének jogát másnak átengedje, az ingatlant biztosítékul adja vagy más módon megterhelje, továbbá hogy tulajdonjogát másra átruházza.
A tulajdonjog megszerzésének módjai
Az alábbiakban a leggyakoribb ingatlan-tulajdon szerzésmódokkal ismerkedhet meg:
-öröklés
Átruházással - ha jogszabály kivételt nem tesz - csak az ingatlan tulajdonosától lehet a tulajdonjogot megszerezni. Ingatlan tulajdonjogának az átruházásához az erre irányuló szerződésen vagy más jogcímen felül a tulajdonosváltozásnak az ingatlan-nyilvántartásba való bejegyzése is szükséges.
Többszöri eladás illetve ajándékozás esetén az a vevő (megajándékozott) követelheti a tulajdonjognak az ingatlan-nyilvántartásba való bejegyzését, aki elsőnek jóhiszeműen birtokba lépett, ha pedig ilyen nincs, a korábbi vevő, kivéve ha a későbbi vevő (megajándékozott) tulajdonjogát az ingatlan-nyilvántartásba bejegyezték.
Adásvételi szerződés alapján az eladó köteles az ingatlan tulajdonát a vevőre átruházni és az ingatlant a vevő birtokába bocsátani, a vevő pedig köteles a vételárat megfizetni és az ingatlant átvenni. Ingatlan adásvételének érvényességéhez a szerződés írásba foglalása szükséges. Az ingatlan-adásvétel hatálya a mezőgazdasági felszerelésre és jószágra csak akkor terjed ki, ha ebben a felek kifejezetten megállapodtak.
Az eladó köteles a vevőt az ingatlan lényeges tulajdonságairól és az ingatlannal kapcsolatos fontos követelményekről, különösen az ingatlanra vonatkozó esetleges jogokról és az ingatlannal kapcsolatos terhekről tájékoztatni. Köteles továbbá az ilyen körülményekre, illetőleg jogokra és terhekre vonatkozó okiratokat a vevőnek átadni.
A szerződéskötési költségek, a tulajdonátruházási illeték, továbbá az átvétel és a tulajdonváltozás ingatlan-nyilvántartásba való bejegyzésének költségei a vevőt terhelik.
Az ingatlan vevője - ha a tulajdonjognak az ingatlan-nyilvántartásba való bejegyzése előtt birtokba lép - ennek napjától kezdve szedi az ingatlan hasznait, viseli terheit és azt a kárt, amelynek megtérítésére senkit sem lehet kötelezni.
A szerződés megkötésekor a kötelezettségvállalás jeléül foglalót lehet adni. A szerződés megkötésekor átadott pénzösszeget vagy más dolgot csak akkor lehet foglalónak tekinteni, ha ez a szerződésből kétségtelenül kitűnik.
Ha a szerződést teljesítik, a foglalót az ellenértékbe be kell számítani. Visszajár a foglaló, ha a szerződés olyan okból szűnik meg, amelyért egyik fél sem felelős. A foglaló akkor is visszajár, ha mindkét fél egyaránt felelős a szerződés meghiúsulásáért.
A teljesítés meghiúsulásáért felelős személy az adott foglalót elveszti, a kapott foglalót kétszeresen köteles visszatéríteni. A foglaló visszaköveteléséről való lemondás, illetőleg a foglaló kétszeres visszatérítése a szerződésszegés következményei alól nem mentesít; a kártérítésbe azonban a foglaló értéke beszámít. A túlzott mértékű foglalót a bíróság mérsékelheti.
Ha harmadik személynek az adásvétel tárgyára olyan joga van, amely a vevő tulajdonszerzését akadályozza, a vevő elállhat a szerződéstől, és kártérítést követelhet.
Ha harmadik személynek az ingatlanon olyan joga áll fenn, amely a vevő tulajdonjogát korlátozza, a vevő megfelelő határidő kitűzésével tehermentesítést követelhet, és a tehermentesítésig megtagadhatja az ehhez szükséges összeg megfizetését.
Nem illetik meg ezek a jogok a vevőt, ha a szerződés megkötésekor tudnia kellett, hogy az ingatlanon korlátozástól mentes tulajdonjogot nem szerezhet, kivéve, ha az eladó a vevő korlátozástól mentes tulajdonszerzéséért jótállott. A jelzálogjogtól való mentességért az eladó akkor is szavatol, ha arról a vevő tudott.
Ha a tulajdonos az ingatlanra nézve írásbeli megállapodással elővásárlási jogot enged, és azt el akarja adni, a kapott ajánlatot a szerződés megkötése előtt köteles az elővásárlásra jogosulttal közölni. Nem terheli e kötelezettség a tulajdonost, ha annak teljesítése a jogosult tartózkodási helye vagy más körülményei miatt rendkívüli nehézséggel vagy számottevő késedelemmel járna.
Ha az elővásárlásra jogosult a tulajdonoshoz intézett nyilatkozatában az ajánlat tartalmát magáévá teszi, a szerződés közöttük létrejön. Ha a jogosult a szerződési ajánlat elfogadására általában megszabott határidő alatt ilyen nyilatkozatot nem tesz, a tulajdonos az ingatlant az ajánlatnak megfelelően vagy annál kedvezőbb feltételek mellett eladhatja.
Az elővásárlási jog átruházása - ha törvény eltérően nem rendelkezik - semmis, gazdálkodó szervezet azonban kijelölheti azt a személyt, aki e jog gyakorlására jogosult. Az elővásárlási jog főszabály szerint az örökösökre nem száll át.
Elővásárlási jogot egész ingatlanra, egész tulajdoni illetőségre vagy ezek eszmei hányadára lehet bejegyezni. Ha az elővásárlási jogot meghatározott időre kötötték ki, a bejegyzésben a jog gyakorlásának végső időpontját is fel kell tüntetni.
Közös tulajdon esetén a tulajdonostársakat harmadik személlyel szemben elővásárlási jog illeti meg. Ha az ingatlanra vonatkozóan elővásárlási jog áll fenn, és a tulajdonjog bejegyzését vétel jogcímén nem az elővásárlási jog jogosultja javára kérik úgy csatolni kell a jogosult nyilatkozatát arról, hogy az elővásárlás jogával nem kíván élni.
Ha a nyilatkozat beszerzése a jogosult tartózkodási helye vagy más körülményei miatt rendkívüli nehézséggel vagy számottevő késedelemmel járna, az ingatlan-nyilvántartási bejegyzéshez elegendő a szerződő felek együttes nyilatkozata, amelyben elő kell adni a rendkívüli nehézséget vagy a számottevő késedelmet valószínűsítő tényeket.
A visszavásárlási jogot az adásvételi szerződéssel egyidejűleg írásba kell foglalni.
A visszavásárlás az eladónak a vevőhöz intézett nyilatkozatával jön létre.
A visszavásárlási jogot legfeljebb öt évre lehet kikötni; az ezzel ellentétes megállapodás semmis. A visszavásárlási ár egyenlő az eredeti vételárral; az eredeti vevő azonban a visszavásárlási áron felül követelheti azt az összeget, amellyel az ingatlan értéke hasznos ráfordításai folytán a visszavásárlás időpontjáig gyarapodott, a visszavásárló pedig levonhatja az ingatlan időközi romlásából eredő értékcsökkenést.
Az eredeti vevő felelős a visszavásárlási jog meghiúsításáért vagy csorbításáért; ha azonban az ingatlan neki fel nem róható okból megsemmisült, a visszavásárlási jog megszűnik.
Visszavásárlási jogot a jogosult által átruházott egész ingatlanra, egész tulajdoni illetőségre vagy az átruházott eszmei hányadra - a vevő tulajdonjogának bejegyzésével egyidejűleg - lehet bejegyezni. Ha a visszavásárlási jogot meghatározott időre kötötték ki, a bejegyzésben a jog gyakorlásának végső időpontját is fel kell tüntetni.
Ha a tulajdonos másnak vételi jogot enged, a jogosult az ingatlant egyoldalú nyilatkozattal megvásárolhatja. A vételi jogra vonatkozó megállapodást � az ingatlan és a vételár megjelölésével - írásba kell foglalni. A határozatlan időre kikötött vételi jog hat hónap elteltével megszűnik; az ezzel ellentétes megállapodás semmis. A bíróság a tulajdonost - törvény eltérő rendelkezése hiányában - a vételi jogból folyó kötelezettsége alól mentesítheti, ha a tulajdonos bizonyítja, hogy a vételi jog engedése után körülményeiben olyan lényeges változás állott be, hogy a kötelezettség teljesítése tőle nem várható el.
Vételi jogot egész ingatlanra, egész tulajdoni illetőségre vagy ezek eszmei hányadára lehet bejegyezni, és ez nem akadályozza további jogok és tények ingatlan-nyilvántartási bejegyzését.
A vételi jog bejegyzését követően bejegyzett jogokat és tényeket csak az adott jog vagy tény jogosultjának hozzájárulása esetén lehet törölni. A vételi jog gyakorlása esetén a vételi jog jogosultjának igazolnia kell (pl. tértivevénnyel, átvételi elismervénnyel), hogy az ingatlan megvásárlására vonatkozó egyoldalú nyilatkozatát a kötelezett felé megtette. Ha a vételi jogot meghatározott időre kötötték ki, a bejegyzésben meg kell jelölni e jog gyakorlásának végső időpontját.
A felek megállapodhatnak, hogy a vevő a vételárat meghatározott időpontokban, több részletben fizeti meg, de a vételár teljes kiegyenlítése előtt bebocsátják az ingatlan birtokába. Az eladó írásban kikötheti az elállás, illetőleg a részletfizetési kedvezmény megvonásának jogát arra az esetre, ha a vevő a részletet az esedékességkor nem fizeti meg. Ezzel a jogával az eladó a részlet megfizetésének első ízben való elmulasztása esetében csak akkor élhet, ha a vevőt erről előzőleg értesítette, és neki a teljesítésre megfelelő időt engedett. Ha az eladó a szerződéstől elállt, a vevő köteles használati díjat fizetni, továbbá meg kell térítenie azt a kárt, amely az ingatlan rendeltetésszerű használatával járó értékcsökkenést meghaladja.
A vevő birtokába bocsátott ingatlan elpusztulásának vagy értékcsökkenésének veszélyét - a tulajdonjog fenntartása esetében is - a vevő viseli.
Az eladó a tulajdonjogot csak a szerződés megkötésekor, írásban és legfeljebb a vételár teljes kiegyenlítéséig tarthatja fenn. A vevő a tulajdonjog-fenntartás hatályossága idején az ingatlant nem idegenítheti el, és nem terhelheti meg. A tulajdonjog fenntartással történt eladás tényét az eladott egész ingatlanra, egész tulajdoni illetőségre vagy ezek eszmei hányadára lehet feljegyezni. A feljegyzésben a vevő adatait is fel kell tüntetni.
Ha a szerződő felek ingatlanok tulajdonának kölcsönös átruházására vállalnak kötelezettséget, az adásvétel szabályait kell megfelelően alkalmazni. Ebben az esetben mindegyik fél eladó a saját szolgáltatása, és vevő a másik fél szolgáltatása tekintetében.
Elbirtoklás útján megszerzi az ingatlan tulajdonjogát, aki tizenöt éven át szakadatlanul birtokolja. Aki bűncselekménnyel vagy egyébként erőszakos vagy alattomos úton jutott az ingatlan birtokához, elbirtoklás útján nem szerez tulajdonjogot. Az ingatlan tulajdonjogát elbirtoklás útján akkor sem lehet megszerezni, ha az elbirtoklás feltételei csak a föld egy részére vonatkozólag állnak fenn, és a föld nem osztható meg.
a) a tulajdonos a birtokost az ingatlan visszabocsátására írásban felszólítja vagy eziránt bírósághoz fordul,
Az ajándékozó az ajándékozott ingatlan lényeges hiábiért és fogyatékosságáért vagy az ajándékozás során az ingatlanban beálló kárért csak akkor felel, ha szándékosan vagy súlyosan gondatlanul járt el. A felelősség a kárért akkor is terheli az ajándékozót, ha a megajándékozottat nem tájékoztatja az ingatlan olyan lényeges tulajdonságáról, amelyet a megajándékozott nem ismer.
A még meglevő ingatlant (tulajdoni hányadot) az ajándékozó visszakövetelheti annyiban, amennyiben arra létfenntartása érdekében szüksége van, és az ajándék visszaadása a megajándékozott létfenntartását nem veszélyezteti.
Az ajándékozó visszakövetelheti az ajándékot, vagy követelheti az ajándék helyébe lépett értéket akkor is, ha az a feltevés, amelyre figyelemmel az ajándékot adta, utóbb véglegesen meghiúsult, és enélkül az ajándékozásra nem került volna sor.
Visszakövetelésnek nincs helye, amennyiben az ajándék vagy a helyébe lépett érték a jogsértés elkövetése időpontjában már nincs meg, továbbá ha az ajándékozó a sérelmet megbocsátotta. Megbocsátásnak számít, ha az ajándékozó az ajándékot megfelelő ok nélkül hosszabb ideig nem követeli vissza. A szokásos mértékű ajándék visszakövetelésének nincs helye.
Az ember halálával hagyatéka mint egész száll az örökösre. Örökölni törvény vagy végintézkedés alapján lehet. Lásd az Öröklési jog kategóriát.A haszonélvezet
Haszonélvezeti jogánál fogva a jogosult a más személy tulajdonában álló ingatlant birtokában tarthatja, használhatja és hasznait szedheti. A haszonélvezeti jog fennállása alatt a tulajdonos a birtoklás, a használat és a hasznok szedésének jogát csak annyiban gyakorolhatja, amennyiben a haszonélvező e jogokkal nem él.
A haszonélvezeti jog akkor is fennmarad, ha más lesz az ingatlan tulajdonosa.
Szerződés alapján ingatlanra vonatkozó haszonélvezeti jog azzal keletkezik, hogy azt az ingatlan-nyilvántartásba bejegyzik.
Ha az ingatlanon jogszabálynál, bírósági vagy hatósági rendelkezésnél fogva keletkezik haszonélvezet, a haszonélvezeti jogot az ingatlan-nyilvántartásba be kell jegyezni; ha ez elmarad, a haszonélvezet a dolognak csak rosszhiszemű vagy olyan megszerzőjével szemben érvényesíthető, aki a dologért ellenszolgáltatást nem adott.
A haszonélvező jogának gyakorlásában a rendes gazdálkodás szabályai szerint köteles eljárni. Viseli az ingatlan fenntartásával járó terheket a rendkívüli javítások és helyreállítások kivételével; terhelik azok a kötelezettségek, amelyek az ingatlan használatával kapcsolatosak, és köteles viselni az ingatlan közterheit.
A haszonélvező a haszonélvezeti jogot nem ruházhatja át, de annak gyakorlását átengedheti. Ellenérték fejében a haszonélvezeti jog gyakorlását csak akkor lehet átengedni, ha a tulajdonos - azonos feltételek mellett � az ingatlan használatára nem tart igényt.
A haszonélvező köteles a tulajdonost az ingatlant fenyegető veszélyről és a beállott kárról értesíteni. A haszonélvező ugyancsak köteles értesíteni a tulajdonost, ha a haszonélvezet gyakorlásában valaki akadályozza. A haszonélvező köteles tűrni, hogy a tulajdonos a veszély elhárítására, illetőleg a kár következményeinek megszüntetésére a szükséges intézkedéseket megtegye.
A tulajdonos jogosult a haszonélvezet gyakorlását ellenőrizni. Ha a haszonélvező az ingatlant rendeltetésének meg nem felelő módon használja, rongálja, vagy az ingatlannak a haszonélvezet megszűntével való visszaadását egyébként veszélyezteti, és a tulajdonos tiltakozása nem vezetett eredményre, a tulajdonos biztosítékot követelhet. Ha a haszonélvező nem ad biztosítékot, a bíróság a tulajdonos kérelmére a haszonélvezeti jog gyakorlását biztosíték adásáig felfüggesztheti. A tulajdonost ezek a jogok azzal szemben is megilletik, akinek a haszonélvező a haszonélvezet gyakorlását átengedte.
A haszonélvező a rendkívüli javítási vagy helyreállítási munkálatokat elvégeztetheti, ha felszólítására a tulajdonos azokat nem végzi el. Ezen költségek megtérítését a tulajdonostól kérheti.
A haszonélvezet megszűntével a haszonélvező köteles az ingatlant visszabocsátani a tulajdonos birtokába. A haszonélvező felelős az ingatlanban bekövetkezett károkért, kivéve, ha bizonyítja, hogy úgy járt el, ahogy az az adott helyzetben általában elvárható. A rendeltetésszerű használattal járó értékcsökkenést a haszonélvező nem köteles megtéríteni.
A haszonélvező a haszonélvezet keletkezésekor meglevő elhasználható dolgokkal, gazdasági felszereléssel és állatállománnyal a rendes gazdálkodás által indokolt mértékben rendelkezhet; a haszonélvezet megszűnésekor azonban köteles ezeket pótolni, ha pedig ez nem lehetséges, értéküket megtéríteni.
A haszonélvezet megszűntekor a haszonélvező követelheti a tulajdonostól a szükséges költségek megtérítését, levonva azokból az időközi értékcsökkenésnek megfelelő összeget. Ha a tulajdonos gazdagodása az így megállapított összeget meghaladja, a különbözetet is köteles megtéríteni.
Ha az ingatlan egészben vagy jelentős részben elpusztul, a tulajdonos nem köteles azt helyreállítani. Ha a tulajdonos az ingatlant helyreállítja, a haszonélvezeti jog feléled, de a tulajdonos kérheti a helyreállításra fordított összeghez mért korlátozását. Ha a tulajdonos az ingatlant nem állítja helyre, a haszonélvezet megszűnik; ha azonban a haszonélvezet tárgya helyébe más dolog lép, a haszonélvezet erre terjed ki. Ha a dolog helyébe pénzösszeg lépett, a haszonélvező az összegnek a dolog helyreállítására vagy pótlására fordítását is követelheti.
Haszonélvezettel terhelt jogot a haszonélvezetre kiterjedő hatállyal csak a haszonélvező hozzájárulásával lehet szerződéssel megszüntetni vagy a haszonélvező hátrányára megváltoztatni.
A bejegyzésben fel kell tüntetni a haszonélvezeti jog időtartamát is, illetőleg azt, hogy a haszonélvezeti jog a jogosultat élete végéig megilleti (holtig tartó haszonélvezeti jog). Haszonélvezeti jogot több jogosult javára egyidejűleg is be lehet jegyezni, fel kell azonban tüntetni, hogy a haszonélvezeti jog a jogosultakat közösen vagy egymást követő sorrendben illeti-e meg.
Az örökhagyó házastársa örökli mindannak a vagyonnak a haszonélvezetét, amelyet egyébként nem ő örököl (özvegyi jog). Az ingatlan-nyilvántartásban a túlélő házastárs törvényes öröklésen alapuló haszonélvezeti jogát �özvegyi jog� elnevezéssel kell megjelölni. Ha a házastárs új házasságot köt, haszonélvezeti joga megszűnik.
Az özvegyi jog korlátozása
Az özvegyi jog megváltása
A házastársat a megváltásra kerülő vagyonból � természetben vagy pénzben � olyan rész illeti meg, amelyet mint az örökhagyó gyermeke törvényes örökösként a leszármazókkal együtt örökölne. A megváltást a hagyatéki eljárás során, ennek hiányában az öröklés megnyílásától számított egy éven belül a hagyatéki eljárásra egyébként illetékes közjegyzőnél kell kérni.
A tulajdonjog ugyanazon az ingatlanon meghatározott hányadok szerint több személyt is megillethet. A tulajdonostársak mindegyike jogosult a dolog birtoklására és használatára; e jogot azonban az egyik tulajdonostárs sem gyakorolhatja a többiek jogainak és a dologhoz fűződő törvényes érdekeinek sérelmére.
A birtoklás, a használat, a hasznosítás, valamint a rendes gazdálkodás körét meg nem haladó kiadások kérdésében a tulajdonostársak szótöbbséggel határoznak oly módon, hogy minden tulajdonostársnak tulajdoni hányada arányában van szavazati joga. Az ingatlan hasznai a tulajdonostársakat tulajdoni hányaduk arányában illetik meg; ilyen arányban terhelik őket a fenntartással járó és egyéb kiadások, a közös tulajdoni viszonyból eredő kötelezettségek, és ugyanilyen arányban viselik az ingatlanban beállott kárt is.
Az állag megóvásához és fenntartásához feltétlenül szükséges munkálatokat bármelyik tulajdonostárs jogosult elvégezni; az ilyen kiadások ráeső részét mindegyik tulajdonostárs viselni köteles. Ilyen kiadások előtt azonban a tulajdonostársakat a lehetőség szerint értesíteni kell.
Ha a törvény szótöbbséges határozatot kíván meg, és a határozat az okszerű gazdálkodást sérti, vagy a kisebbség jogos érdekeinek lényeges sérelmével jár, a kisebbség a határozatot a bíróságnál megtámadhatja. A megtámadás a határozat végrehajtását nem gátolja, a bíróság azonban indokolt esetben a végrehajtást felfüggesztheti.
Ezt a szabályt kell alkalmazni akkor is, ha a tulajdonostársak között vitás, hogy a tervezett munkálat feltétlenül szükséges-e az állag megóvásához és fenntartásához. Ha a törvény szótöbbséggel hozott határozatot kíván meg, és ilyen határozat nincs, a birtoklás, a használat vagy a hasznosítás kérdésében bármelyik tulajdonostárs kérelmére a bíróság határoz.
b) az egész ingatlan tulajdonjogának átruházásához, az egész ingtalan haszonélvezetbe vagy használatba adásához, biztosítékul lekötéséhez vagy más módon való megterheléséhez.
Saját tulajdoni hányadával bármelyik tulajdonostárs rendelkezhet. A tulajdonostárs tulajdoni hányadára a többi tulajdonostársat harmadik személlyel szemben elővásárlási, előbérleti, illetőleg előhaszonbérleti jog illeti meg. A külön jogszabályokban más személy részére biztosított elővásárlási jog megelőzi a tulajdonostárs elővásárlási jogát.
A közös tulajdon megszüntetését bármelyik tulajdonostárs követelheti, az e jogról való lemondás semmis. A közös tulajdonú ingatlant elsősorban természetben kell megosztani.
A közös tulajdonú ingatlant vagy annak egy részét - ha ez a tulajdonostársak körülményeire tekintettel indokolt - megfelelő ellenérték fejében a bíróság egy vagy több tulajdonostárs tulajdonába adhatja. Ehhez a tulajdonjogot megszerző tulajdonostárs beleegyezése szükséges, kivéve, ha a bíróság a közös tulajdonban álló ingatlanrészt az abban lakó tulajdonostárs tulajdonába adja, és ez nem sérti a bennlakó méltányos érdekeit.
Ha a közös tulajdon más módon nem szüntethető meg, illetőleg a természetbeni megosztás jelentékeny értékcsökkenéssel járna, vagy gátolná a rendeltetésszerű használatot, az ingatlant értékesíteni kell, és a vételárat kell a tulajdonostársak között megfelelően felosztani. A tulajdonostársakat az elővásárlási jog harmadik személlyel szemben az értékesítés során is megilleti.
Társasház tulajdon
Épületen úgy is lehet közös tulajdont létesíteni, hogy az épület meghatározott részei - elsősorban a lakások - a tulajdonostársak külön tulajdonában vannak. A társasház-tulajdon létesítéséhez a tulajdonostársak alapító okiratba foglalt megállapodása és a társasház-tulajdonnak az ingatlan-nyilvántartásba való bejegyzése szükséges. Társasháztulajdon jön létre, ha az épületingatlanon az alapító okiratban meghatározott, műszakilag megosztott, legalább két önálló lakás vagy nem lakás céljára szolgáló helyiség, illetőleg legalább egy önálló lakás és egy nem lakás céljára szolgáló helyiség a tulajdonostársak külön tulajdonába kerül. A külön tulajdonként meg nem határozott földrészlet, épületrész, épületberendezés, más helyiség a tulajdonostársak közös tulajdonába kerül.
A közös tulajdonnak társasház-tulajdonná való átalakítását bármelyik tulajdonostárs kérelmére a bíróság is elrendelheti. Ebben az esetben az alapító okiratot a bíróság ítélete pótolja.
A társasházak létesítésével, fenntartásával, működésével és a tulajdonostársak érdekinek érvényesítésével kapcsolatos részletes szabályokat a társasházakról szóló 2003. évi CXXXIII. Törvény szabályozza.
Zálogjog alapján a jogosult (pl. Bank) a követelésének biztosítására szolgáló zálogtárgyból (pl. ingatlanból) más követeléseket megelőző sorrendben kielégítést kereshet, ha a kötelezett nem teljesít. Ingatlant terhelő j elzálogjog esetén a zálogtárgy maga az ingatlan, amely a zálogkötelezett birtokában marad, aki jogosult azt rendeltetésszerűen használni, hasznosítani, köteles azonban annak épségét megőrizni.
Ingatlan esetében jelzálogjog csak az ingatlan-nyilvántartásban önálló egységként nyilvántartott egész ingatlanra, illetőleg annak a kötelezett tulajdonában lévő egész tulajdoni illetőségére létesíthető. Ingatlanra vonatkozó jelzálogjog alapításához az erre irányuló szerződésen felül a jelzálogjognak az ingatlan-nyilvántartásba való bejegyzése szükséges.
A zálogjog megszűnésének tipikus esetei
A zálogjog megszűnik, ha a követelés megszűnik, vagy ha a zálogjogosult a zálogtárgy tulajdonjogát; vagy a zálogtárgy tulajdonosa a zálogjoggal biztosított követelést megszerzi.
A zálogjog megszűnik továbbá, ha törvény a végrehajtási vagy más eljárás körében így rendelkezik. A zálogjog megszűnik továbbá akkor is, ha a zálogtárgy elpusztul.
Ha a zálogtárgy elpusztulásáért vagy értékcsökkenéséért a tulajdonos felelős, a tulajdonostól, illetőleg a biztosíték adására kötelezettől megfelelő új zálogtárgyat vagy az értékcsökkenésnek megfelelő további fedezetet követelhet a zálogjogosult.
A zálogtárgy elpusztulásának, illetőleg értékcsökkenésének pótlására szolgáló biztosítási összeg a zálogfedezet kiegészítésére szolgál. Jelzálogjog esetében mind a tulajdonos, mind a jogosult ennek az értéknek a zálogtárgy helyreállítására fordítását követelheti.
Vége az 1.rész-nek.

matches: bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság


text:
Nemzeti Pedofil-simogató Párt (18+) -
Beküldve: 2020.07.12. 2020.07.12. Szerző: kbadmin
Nemzeti Pedofil-simogató Párt (18+)
Nagyon elszomorít és ugyanakkor nagyon feldühít, hogy ilyenről kell írnom! Miért? Mert 3 gyermekes apaként nem tudok és nem is akarok elmenni szó nélkül a téma mellett, továbbá úgy gondolom, hogy hangot kell adnom felháborodásomnak! Annak idején a vérmagyarok egy-egy kommentár, vagy véleménynyilvánítás erejéig könnyedén lehazaárulóztak, amikor Kanadába költözésemet követően kritizálni mertem egyes Magyarországon zajló eseményeket, kormányzati döntést, intézkedést, társadalmi normát. Érdekes módon ezek a durva hangok most, amikor ordítani kellene éjjel és nappal, nincsenek sehol.
(nyitókép: Alexas_Fotos / Pixabay)
.Jelen cikkünket csak nagykorú Hallgatóink,
Olvasóink számára ajánljuk!
Az alábbiakban megbotránkoztató,
felkavaró tartalmak szerepelnek!
Annál nagyobb böszmeség, mint előbb hűséget esküdve a Hazának és annak állampolgárainak hű szolgálatára, majd szándékosan két lábbal a sárba tiporni eme Hazának és hazafiainak minden értékét, megbecsülését, jóhírnevét, nem létezik eme golyóbison. És ilyenkor azok a hangok, amelyek meglehetősen nagypofájú arcokhoz tartoznak, most kusshadnak. Azok a hangok, akik nem megértve az idők szavát, nem elfogadva mások véleményét, oly’ könnyedén törtek pálcát azok feje felett, akik nem kívántak a Nemzeti Együttműködés Rendszere nevű posványban megrohadni, azok feje felett, akik vállalva az akár előre nem látható kihívásokat, nyelvi- és beilleszkedési nehézségeket, anyagi problémákat, inkább a világ egy másik, boldogabb országában próbáltak szerencsét.
Talán ezt még tetézi az a tény is, hogy a gondoskodó Magyar Kormányt ezt az ügyet is igyekezett volna önhatalmúlag a legnagyobb titokban kezelni – szerencsére nem sikerült!
Dühös vagyok?
Mennyire vagyok felháborodva?
Azt nehéz lenne szavakkal leírni. Hogy jobban értsd a haragom okát és annak intergalaktikus méretét, kérlek, hogy olvasdd el ennek a cikknek a második felét!! De csak akkor, ha van gyomrod az igazán vérlázító és hányingerkeltő tartalomhoz.
Ha ezzel megvagy, és még éppen nem b*sz szét az ideg, olvass tovább!
(fotó: Ryan McGuire / Pixabay)
A Nemzetiszocialista Német Munkáspárt propaganda gépezetét is túlszárnyaló módon ellenségképet gyártó, önelégült, korrupt és a bevándorlóktól rettegtető, a 10 éve uralkodó magyar kormánypártnak sikerült minden, az általa az egekig magasztalt európai és keresztény erkölcsöket egyetlen mozdulattal a szeméttelep kohójába hajítania. Úgy tüntették el mindkettőt, mintha soha nem is létezett volna.
Mert 2020-ban, Európa közepén, az 1000 éves államban, a “kiválasztott”, az Istentől való magyar nép szent anyaföldjén még mindig nem az áldozatok feltétel nélküli védelme az első és egyetlen, hanem továbbra is a szőnyegalá söprés, a másikra való ujjal mutogatás, a problémák maszatolása a trend, a köztörvényes bűnelkövetők ilyen-olyan úton történő tisztára mosdatása a fő motívum a felelősség vállalás legkisebb szikrája nélkül!
Mert Ő a mi kutyánk kölyke. És az ilyen hasznavehetetlen senkiháziból nem kivert kutya lesz ám, nem, dehogy is!! Hanem egy agyon babusgatott öleb. Persze, irgum-burgum, meg ejnye-bejnye, barack a fejére, amikor a szoba közepére piszkít, de szobatisztaságra senki sem akarja nevelni, erről eddig egy szó sem esett.
Aztán majd addig csűrik-csavarják a szavakat, addig-addig magyarázzák a megmagyarázhatatlant, hogy a sztori végére a bűnözőből a körülmények ártatlan áldozata lesz. A végén meg talán még azt is elvárják majd, hogy az a 19.000 kisgyermek, akikről erősen megbotránkoztató és végtelenül megalázó fotó és videófelvételt elkészült – ezáltal egy életre megnyomorítva a lelküket -, egyesével kérjen alázatos elnézést szegény, szegény Magyar Pedomacitól (embernek nehéz lenne hívni, bocsika!).
(fotó: cocoparisienne / Pixabay)
Tegyünk helyre pár dolgot!
A pedofília szexuális deviancia, egy mentális betegség, nem pedig bűncselekmény. Tehát mindaddig, ameddig be nem teljesített vágyakról, fantáziálásról beszélünk, az illető személy nem vonható felelősségre. Magyarországon még(!) nem múködik Gondolatrendőrség – bár ennek csírái már talajt vertek hazánkban. Bűncselekmény akkor valósul meg, ha – és itt következzen a hatályos magyar BTK vonatkozó paragrafusa:
“Gyermekpornográfia
c) * forgalomba hoz, azzal kereskedik, illetve ilyen felvételt a nagy nyilvánosság számára hozzáférhetővé tesz, két évtől nyolc évig terjedő szabadságvesztéssel büntetendő.
b) * olyan pornográf műsoron vesz részt, amelyben tizennyolcadik életévét be nem töltött személy szerepel vagy ilyen személyek szerepelnek,
b) pornográf műsor: a nemiséget súlyosan szeméremsértő nyíltsággal megjelenítő, célzatosan a nemi vágy felkeltésére irányuló cselekvés vagy előadás.”
Ha jól értem volt perui nagykövettel szemben felmerült vádakat, akkor a 204. paragrafus 1. pontjának a.) bekezdésének ténye valósult meg. Ez alapján tehát maximum 3 évet tölthetett volna rácsok mögött, ahol egészen biztos, hogy a tettéért a bentlakók “közös használatú babája” lett volna. Mivel a jogerős ítélet a pénzbüntetés mellett felfüggesztett börtönbüntetést tartalmaz, erre, a jelek szerint, soha sem fog sor kerülni.
Szóval a emberi természet által kínált módok szerint a legaljasabb módon kihasznált kisgyermekekről álmodozó Pedomacinak csak egy kevéske pénzbüntetést kell majd megfizetnie – a felfüggesztett böri mellett. Pontosan 540.000 Ft-os bírságot helyezett a Bíróság kilátásba első fokon. Ha egy kis szerencséje lesz, a milliós nagyköveti illetményéből talán ki tudja gazdálkodni, de ha nem, akkor kérhet részletfizetést, vagy akár a pajtásai, hívei is összedobják a számára ezt az összeget.
Amíg a volt perui nagykövet bűncselekményt, addig egy bizonyos Szabó Gábor csak (az alcsonyabb besorolású) szabálysértést követett el: a kijárási korlátozás idején részt vett egy kormányellenes tüntetésen, ahol az autója kürtjét többször is használta, de ez lakott területen belül nem engedélyezett. A hatályos KRESZ ezt írja:
“30. § Hangjelzés
Hangjelzést adni csak balesetveszély esetében, a baleset megelőzése érdekében, valamint – lakott területen kívül – az előzési szándék jelzése céljából szabad.”
A Magyar Rendőrség 750.000 Ft-ra büntette Szabó Gábort, amiért vétett a kijárási korlátozás és a Közlekedési Rendszabályok ellen. Tehát kormány által elrendelt kórház kiürítés ellen a szavát felemelő Szabó úr úgy kapott 750.000 Ft-os büntetést, hogy nem követett el egyetlen bűncselekményt sem! Amit Szabó úr elkövetett, az – én meglátásom szerint -, nem volt több, mint polgári engedetlenség és/vagy szabad véleménynyilvánítás. Egyetlen gyermek sem sérült sem testben, sem lélekben azért, mert kifejezte nemtetszését egy kormányzati döntés ellen. Ennek ára 750.000 Forint volt.
Mint tudjuk, a Magyar Kormányról megfogalmazott kritikákat a felülről vezérelt Magyar Rendőrség igyekszik elrettentő módszerekkel megtorolni. Rendben van, mondjuk azt, hogy Szabó úr kiprovokálta azt, amivel végül a Magyar Rendőrség “megjutalmazta”. De akkor most emellé tegyük oda a közszolgálatot, Magyarország diplomáciai képviseletét ellátó bűnelkövető személy csekély, mindössze 540.000 Ft-os büntetését. Ordító igazságtalanság? Igen. Az.
Nem csak egy bekezdéses ez a történet, haladjuk hát szépen tovább a történet fonalán, van itt még bőven megbeszélni való!
A 444.hu azt írja, hogy: “A BTK vonatkozó részének relatív puhasága több szempontból is köti a bíróságot. Elsősorban azzal, hogy 3 év börtönben maximálja az elvben kiszabható büntetést. Ez nemcsak annyi következménnyel jár, hogy hosszabb időre nem küldhető börtönbe senki ilyesmiért. (Sőt igazából, mivel a bírósági gyakorlat szerint a bírónak a lehetséges büntetés középértékéből kell kiindulnia, ami itt 19 hónap, még a 3 év sem fenyeget ténylegesen szinte senkit.) Hanem azzal is, hogy jellemzően még annyi időre sem, sőt tipikusan semennyire sem ültetik le a borzalmas képeken élvezkedőket, ha azok beismerik a bűnüket.”
Megjegyzéseim/kérdéseim ezzel kapcsolatban:
MIVAAAN? – “hosszabb időre nem küldhető börtönbe senki ilyesmiért“, azaz hosszabb időre nem küldhető börtönbe senki, aki kiskorúakról készült meztelen fotókat, megerőszakolásukról, fizikai bántalmazásukat bemutató videófelvételeket tart magánál?! Ez egy kiszabott vicc, ugye?!
3 év egyenlő 36 hónappal, annak a fele nem 19, hanem 18 hónap. Első osztályos matematika óra. Ó, tudom, biztos csak elütés, a cikket meg nem lektorálja senki, mert nem fussa rá!
“a bírósági gyakorlat szerint a bírónak a lehetséges büntetés középértékéből kell kiindulnia” – mert miért? Mi ennek az oka? Ki találta ki ezt? Ki mondta azt, hogy ez így van jól? Hogy van az, hogy erre nem mert rákérdezni a 444.hu szerkesztősége?
Teljesen természetesnek kell tehát venni, hogy hiába büntethető valaki akár 3 évre a kisgyermekről készült pornográf anyagok birtoklása miatt, másfél évnél többet úgy sem kaphat? Akkor mi a csodáért kell a BTK? Mi szükség rá? Nem lehetne kidobni a francba az ablakon inkább, mert a bíró felsőbb utasításra, a bűnelkövető nagy boci szemeire és a saját vajszívűségére való tekintettel úgy sem ülteti le azt, aki egyébként pontosan ezt érdemelné?
Csak én érzem ezt az egészet felfoghatatlanul ostoba szituációnak???
Később így folytatják: “Ennek az az oka, hogy a csekély maximális büntetési tétellel járó bűncselekmények esetében a bíróságok úgy általában nagyon ritkán szabnak ki letöltendő börtönt, főleg, ha a vádlott először áll ilyenért bíróság előtt és be is ismerte a tettét. Ez teljesen érthető hozzáállás, hiszen különben óriási mennyiségű ember ülne börtönben, közöttük kis súlyú cselekmények korábban büntetlen elkövetői. Ez nyilván senkinek sem lenne érdeke, hiszen tömegeket tartana az állam rengeteg közpénzért börtönben aránylag pimf ügyek miatt.”
Ha jól értem a Szily László által írt cikkben olvasható fentebbi indoklást, akkor ha először állsz a bírógás előtt és beismered a tetted (és még a tárgyalás jogáról is lemondasz), akkor szinte biztos, hogy megúszod a börit. Maximum lesz egy kis szemöldök összehúzás, ejnye-bejnye, talán némi pénzbüntetés, de amúgy otthon aludhatsz a kényelmes ágyadban, mintha semmi sem történt volna.
“csekély maximális büntetési tétel” – a 3 év csekély lenne? Most mondták, hogy még ennyire sem varrnak be senkit. Érdekes érvelés. A BTK-ban egyébként nem találtam olyan kitételet, hogy első elkövetés esetén és beismerő vallomás mellett nem feltétlen kell börtönbüntetést kiszabni – ha mégis van benne ilyen, kérlek, mutasdd meg nekem! Köszi!
Szóval ha jól vonom le a következtetést, akkor ennyi erővel egy rosszabb napomon akár lemészárolhatnám a Magyar Országgyűlést A-tól Z-ig, majd amikor elkapnak és bíróság elé állítanak, akkor mondhatnám azt, hogy: “elismerem a gyilkosságokat és persze bocs, megbántam, amit tettem!”, majd a tárgyalást követően csekély pénzbüntetés mellett nyugodt lélekkel hazasétálhatok, mintha ez lenne a világ legtermészetesebb dolga??? Hiszen először történt ilyen velem és beismertem a búntettet és ha kell, tudok nagy, ártatlan őzike szemekkel is nézni a bíróra.
Tényleg azt akarja a Magyar Bíróság elhitetni velem, hogy ez így rendjén van?
Tényleg azt akarja nekem Szily László bemagyarázni, hogy ez így rendben van?
Valószínűnek tartom, hogy személyes érintettség esetén egy ilyen ügyben a bírói kamara minden tagja és Szily László is határozottan más álláspontot képviselne! De ahogyan írtam, ezt itt Magyarisztán, itt az áldozatnak kuss van, különben is, minek ment oda? A bűnelkövetőt, aki beismerte a törvénybe ütköző tettét, tehát biztos, hogy bűnös, pedig védelmezni, sajnálni, pátyolgatni, már-már kárpótolni kellen, mert tettéért számon merte kérni a hatóság?!
Ugorjunk vissza 2019 novemberébe és ki fog derülni, hogy mind a bíróságok, mind a 444.hu nem csak hogy erősen csúsztat, hanem egyenesen hülyének próbál nézni minket. Nekik biztos, hogy nem barátjuk a Google.
Mert aki keres, talál!
Idézem a bama.hu portál cikkét: “A vádlott internetes közösségi oldalakon és különböző csevegő alkalmazásokon keresztül került kapcsolatba olyan emberekkel, akik érdeklődést mutattak 18 év alattiakról készült pornográf kép- valamint videofelvételek iránt. Tőlük és egyéb, ismeretlen internetes forrásból több ilyen képet, videofelvételt szerzett meg 2016 vége és 2017 tavasza között, majd e felvételeket saját mobiltelefonjain, illetve azok memóriakártyáin tárolta.
A vádlott 130-nál több, tizennyolcadik életévét be nem töltött személyről készült fotót és további huszonöt pornográf videofelvételt mentett el.
A vádlott az eljárás során cselekményét beismerte és lemondott a tárgyaláshoz való jogáról.
A Komlói Járásbíróság a vádlottat tizennyolcadik életévét be nem töltött személyekről pornográf felvétel átadásával elkövetett, illetve tizennyolcadik életévét be nem töltött személyekről pornográf felvétel megszerzésével, tartásával elkövetett gyermekpornográfia bűntette miatt 3 év 9 hónap börtönben végrehajtandó szabadságvesztésre ítélte, továbbá négy évre eltiltotta a közügyek gyakorlásától és kötelezte a bűnügyi költségek megfizetésére.”
Összefoglalva tehát a bűnelkövető ebben az ügyben:
130 db fotót és 25 db videófelvételt tárolt, amelyek kiskorúakat ábrázoltak,
a vádlott beismerte tettét,
lemondott a tárgyaláshoz való jogáról, és
gyermekpornográfia bűntette miatt jogerősen 3 év 9 hónap börtönben végrehajtandó szabadságvesztésre ítélte.
Érdekes módon, eme ítélet pontosan az ellenkezőjét bizonyítja mindannak, amit a bíróságok és a négy-négy-négy firkásza próbál nekünk bemesélni!
vagy nekem van igazam, és tényleg mindkét fél hülyének néz minket, vagy
mivel a Komlói Járásbíróság nem Magyarországon található, így aztán a fenti, a magyarországi bírósági joggyakorlat bemutatása, illetve annak újságírói elemzése tökéletesen megállja a helyét.
A helyzet az, amit már eddig kétszer is leírtam: nyílt áldozat hibáztatás, az áldozatok jogainak két lábbal tiprása és a bűnelkövető tisztára mosdatása, a tettének elbagatelizálása, irányába szimpátia ébresztése.
Ez lenne a keresztény értékrend, Magyarországon, 2020-ban? Ha igen, akkor ez rettenetesen szánalmas!
a hely, amelytől a sajátjai megmentették mi perui Pedomacinkat
(fotó: jraffin / Pixabay)
Itt még nem lehet megállni, mivel vannak még további fejlemények is.
Lényeges információ még, hogy a dél-koreai férfi által üzemeltetett pedofil webszerver 2015 és 2018 között volt elérhető. A volt perui nagykövet politikai karrierje 2007-ben indult be igazán, még a Gyurcsány-kabinet alatt, ez nem kérdéses, de! Ez nem változtat azon a tényen, hogy a 2010-es kormányváltás után is a tűzközelben tudott maradni a volt “megélhetési diplomata”, a legutolsó hivatali pozícióját, amit ezzel a pedofil-botránnyal sikerült nagyon “ügyesen” tönkre tennie, a jelenlegi Magyar Kormánynak köszönheti. Ráadásul a pedofil webszerver 5, azaz öt évvel a 2010-es választások után állt működésbe.
Azaz, hogy maradjak a korábbi hasonlatnál, Kedves Origo.hu Szerkesztősége és barnaorrú társai: a lőtéri kutyát sem érdekli, hogy mi történt 13 évvel ezelőtt. Talán mondanom se kell, az elkövetett bűncselekmény súlyából semmit sem vesznek el azok az történések, amelyek 2010 előttről származnak! A jelenlegi kormány dönthetett volna úgy is, hogy nem tart igényt a leendő bűnelkövető szolgálataira és nem ad számára semmiféle pozíciót 2010 után. De a volt perui nagykövet sokkal ügyesebb köpönyeg forgató, mint internetező, ezért aztán a kormányváltás után a politikai ranglétrán még feljebb sikerült lépdelnie – ez pedig egyértelműen a jelenlegi kormány érdeme.
Magyarország miniszterelnöke azt mondta az ügy kapcsán, hogy: “Az enyhe ítélet annak a bizonyítéka, hogy sem az ügyészség, sem a bíróság nem áll a kormány befolyása alatt. Mert ha ott állna, akkor nem ilyen ítélet született volna, hanem ötször ekkora.” – mielőtt mindneki könnyekig hatódna eme erőteljes szavaktól, jusson eszünkbe, hogy a Magyar Rendőrség nem először és nem utoljára cselekedett kormányzati megrendelésre, amikor kormány-kritikus hangokat kellett előzetes letartóztatásba helyezni a Facebook-on megírt véleményük miatt, vagy tüntetésen történt részvétel és dudálás miatt kellett több százezer forintos bírságot kiszabni.
Nincs ez másképp a Bíróságokkal sem: a jelek szerint tehát a Magyar Kormány egyszerűen nem akarta megbüntettetni a saját fajtáját, ezért is kellett megszületnie ennek a bicska nyitogatóan enyhe ítéletnek! Arról nem is beszélve, hogy ha az index.hu nem szellőzteti meg az ügyet, akkor nincs tárgyalás, nincs ügy, nincs pénzbüntetés. A részletek így is 10 évre titkosítva lettek, aminek semmi, de tényleg semmi értelme!
Most, amikor egy újabb disznóságuk került napvilágra, máris változtatnának a gyermekvédelmen, szigortanák a BTK vonatkozó paragrafusait. Egészen eddig ez egyáltalán nem volt fontos, sokkal lényegesebb volt éveken át Soros Gyuri bácsival és a migránsok millióival, az eredendően gonosz, Magyarországnak lépten-nyomon ártani szándékozó EU-val riogatni a T. Választópolgárokat!
(fotó: Goran Horvat / Pixabay)
Azt írja az origo.hu, hogy: “a Fidesz-frakció gyermekvédelmi akciótervvel készül az Országgyűlés őszi ülésszakára, amelynek keretében szeretnék szigorítani a pedofil bűncselekmények büntetési tételeit”.
Nagyszerű! Rögtön megvan a hangzatos szlogen, ahelyett, hogy mindez már évekkel ezelőtt (2010 óta lett volna rá bőven alkalom!) megtörtént volna! Jól megy a terelés megint, őszig meg lesz majd másik gumicsont, amit be lehet dobni a közbeszédbe. Ugyanaz a forgatókönyv, mint az eddigi valóban lényeges, a közvéleményt jelentős mértékben foglalkoztató kérdésekben: nagy szavak, fülbe mászó ígéretek, melldöngetés, aztán meg a nagy semmi. De ne legyen igazam és tényleg valósuljon meg a BTK szigorítása és ezzel együtt valóban ítéljék is el a bűnelkövetőket, ne pedig pénzbírsággal zavarják haza őket anyuci szoknyája mellé.
A végére még dühösebb lettél, mint az elején voltál?
Aki erősnek érzi a szavaimat, gondoljon bele a megerőszakolt, vagy bántalmazott, lélekben egy életre megnyomorított kisgyermekek sorsába! Egyetlen bűnelkövető sem érdemli meg, hogy polkorrekt legyek velük, irányukba csakis kizárólag zéró tolerancia tanusítható! Kivált képpen akkor, amikor ártatlan gyermekek ellen elkövetett erőszakra gerjedő jellemtelen, lélektelen lényről van szó. Kivált képpen akkor, amikor a politikai nagyhatalom előbb megpróbálja eltitkolni az ügyet, majd amikor ez kudarcot vall, akkor pedig megpróbálja tisztára mosni saját nevelésű bűnözőit, semmibe véve az áldozatok védelmét és azok jogait!
Nem volt elég ennyi?
Akkor kérlek, olvasd el az index.hu által Gyurkó Szilviával (a Hintalovon Gyermekjogi Alapítvány alapítója, az UNICEF volt gyermekjogi igazgatója) készült tartalmas, megdöbbentő és egyben lehangoló interjút!
Mutatok két rövid részlet innen, ez itt az első:
“Minden pedofilkutatás meg a saját tapasztalatunk is azt erősíti meg, hogy az elkövetők legfontosabb narratívája a saját cselekményük súlyának csökkentése. Próbálják elszigetelt jelenségnek, egyéni személyiségbeli gyengeségnek vagy botlásnak feltüntetni. Szerintük amit csinálnak, az semmi, merthogy gyereket nem bántanak direktben. Azt mondják, hogy amit okoznak, az nem veszélyes senkire, maximum magukra vagy a családjukra nézve. Aztán az mindig nagyon fontos érv náluk, hogy ha a család megbocsát. A pedofilok működésének ez egy alapvető jellemzője, hogy nincs valódi felelősségvállalás, csak látszólagos.”
“a Legfőbb Ügyészség elmondta, hogy az elmúlt öt évben országosan 117 vádlottal szemben született gyermekpornó-felvétel megszerzése, tartása miatt jogerős ítélet. Az ügyészség 74 vádlott esetében indítványozott felfüggesztett szabadságvesztést, a bíróság ezt a büntetést 69 vádlottnál szabta ki. Az ügyészség 8 vádlottra kért végrehajtandó szabadságvesztést, de a bíróság jogerősen csak a felükre, 4 vádlottra szabta ki a letöltendőt“
Mi az üzenete mindennek?
Magyarország Miniszterelnökének szavait kell kölcsön vennem, miszerint: “Hajrá magyarok, hajrá Magyarország!” – pedofilkodjatok bátran, mert Magyarországon valódi következmények nélkül lehet gyermekkel erőszakoskodni, gyermekeket bántalmazni, az elkövetők nem igazán részesülnek felelősségre vonásban. Tulajdonképpen ők is csak áldozatok, igazából nem is tehetnek semmiről.
Ahogyan a megalázott, kihasznált, oltalmatlan kisgyermekek sem.
Kategóriák(18+), 18+, Belföld, erotika, szexualitás, Felnőtt tartalom!, kriminológia, kritikus gondolkodás, magyar, Magyarország, politika, pornó, rendőrség, Rendvédelem, Szex, tragédia Címkék18+, 204 §, 444.hu, bíróság, BTK, bűncselekmény, bűnelkövetés, Büntető Törvénykönyv, düh, erőszak, Facebook, felháborodás, Felnőtt tartalom!, gyermek bántalmazás, gyermekpornográfia, gyűlölet, hangjelzés, harag, index.hu, ítélet, jog, kormánypárt, KRESZ, kürt használat, Magyar Kormány, Magyar Rendőrség, Magyarország, mentális betegség, miniszterelnök, origo.hu, pedofília, pedophilia, perui nagykövet, polgári engedetlenség, pornó, pornográfia, szabálysértés, véleménynyilvánítás
Korábbi bejegyzésElőző Canada Day 2020
Következő bejegyzésKövetkező CoViD-19 Helyzetjelentés #5 (Piros, Sárga, Zöld)

matches: Bíróság bíróság bíróság Bíróság bíróság bíróság bíróság


text:
Nyilvános ülést tart a Kúria a dunai hajóbalesetet érintő büntetőügy kapcsán | Kúria
Nyilvános ülésen tárgyalja a Kúria, hogy törvénysértő volt-e a Viking Sigyn kapitányának bűnügyi felügyelet alá helyezése (Bt. 750/2019. számú ügy). A Kúria a Legfőbb Ügyészség által benyújtott jogorvoslati indítványt bírálja el 2019. július 29-én, 9:00 órától a Kúrián (1055 Budapest, Markó utca 16.). A nyilvános ülésen határozathirdetés várható.
A Legfőbb Ügyész a Kúriától annak megállapítását kérte, hogy a kerületi bíróság és a törvényszék törvénysértően fogadta el az óvadék megállapítására irányuló védői indítványt és rendelte el a terhelt bűnügyi felügyeletét az óvadék letétele esetére.
A sajtó részvétele a tárgyalóterem befogadóképessége miatt regisztrációhoz kötött.
Kérjük, hogy részvételi szándékát neve és személyazonosító okmánya számának, a sajtóorgánum nevének megadásával 2019. július 28. 12:00 óráig jelezni szíveskedjék a sajtoregisztracio@kuria.birosag.hu e-mail címen.
A részvételhez szükséges személyes adatok kezeléséről a Kúria honlapján (www.kuria-birosag.hu) közzétett Adatkezelési Tájékoztató részletes információkat tartalmaz.
A zökkenőmentes beléptetés érdekében a tárgyalás megkezdése előtt fél órával szíveskedjenek megérkezni a Kúria főbejáratához-

matches: Kúria Kúria Kúria bíróság Kúria Kúria


text:
Vasárnapi bérpótlék problematikája, jár vagy nem? - munkaugyaudit.hu
Vasárnapi bérpótlék problematikája, jár vagy nem?
Közelmúltban nagy port kavart a Kúria döntése (Mfv.II.10.291/2012/4.) a vasárnapi pótlék fizetésével kapcsolatban, mégpedig azon vonatkozásban, hogy egy ruházati üzlet rendeltetésénél fogva vasárnap is működő munkáltatónak minősül-e. A Kúria egyedi döntésében helybenhagyta a Munkaügyi Bíróság ítéletét, mely szerint egy fővárosi bevásárlóközpontban található ruházati üzlet vasárnap is rendeltetésénél fogva működőnek minősül, így tehát nem kötelezett a munkáltató vasárnapi pótlék fizetésére. Valóban, ezzel a döntéssel a Kúria a munkaügyi felügyelőségek eddigi gyakorlatát kérdőjelezi meg a vasárnapi bérpótlékok fizetésének vizsgálatánál. Az állami szerv, az ügyben a munkáltató profiljára vonatkozó érvelése nem fogott helyt, és a bíróság, Kúria főként a társadalmi, vásárlási szokások átalakulására hivatkozva utasította el az állami szervek érvelését.
Igaz az álláspont is, hogy a döntés még a régi Mt. jogszabályi rendelkezéseit veszi alapul, azonban annak ténye, hogy egy ruházati üzlet rendeltetésénél fogva vasárnap is működőnek tekinthető, megfeleltethető az új Mt rendelkezéseivel is. Az új Mt. a régivel ellentétben már ismeri a kereskedelmi tevékenységet folytató munkáltató fogalmát, de a vasárnapi pótlék fizetése tekintetében akkor írja elő a vasárnapi pótlék fizetési kötelezettségét, ha a munkáltató kizárólag csak mint kereskedelmi üzlet tarthatna nyitva vasárnap rendes munkaidőben (Mt. 101.§ (1) bek. i) pont) vagy Mt. 101.§ (1) bek. d) vagy e) pont esetén (több műszakos tevékenység vagy készenléti jellegű munkakör), tehát ha a munkáltató vasárnap is rendeltetése folytán müködőnek (Mt.101.§ a) pont) minősül akkor függetlenül a (Mt. 101.§ i), d) és e) pont) kereskedelmi tevékenységtől nyitva tarthat vasárnap rendes munkaidőben, így nem köteles vasárnapi pótlékot fizetni.
A vasárnapi pótlék megvédése tekintetében véleményem szerint indokolt lenne az Mt. módosítása, jelen ítélet következtében. Kiemelném azt a tényt, hogy az ítéletben bevásárlóközpont üzletéről van szó, tehát széles körben nem lehet ezt az ítéletet alapul venni, például külvárosi (nem bevársárló központ területén található) ruházati üzlet stb. esetében.
Forrás: A Kúria Mfv.II.10.291/2012/4. döntése és Mt. 101.§ és 140.§.

matches: Kúria Kúria Bíróság Kúria Kúria Kúria


text:
2002. évi XXII. törvény - 1.oldal - Törvények és országgyűlési határozatok
az ítélőtáblák és a fellebbviteli ügyészi szervek székhelyének és illetékességi területének megállapításáról
az ítélőtáblák és a fellebbviteli ügyészi szervek székhelyének és illetékességi területének megállapításáról *
1. § (1) Budapesten Fővárosi Ítélőtábla, Szegeden Szegedi Ítélőtábla, Pécsett Pécsi Ítélőtábla elnevezéssel ítélőtáblák létesülnek 2003. január 1. napjától. Az ítélőtáblák feladatát és hatáskörét külön törvények határozzák meg.
(2) Az ítélőtáblák tényleges működésüket 2003. július 1. napjától kezdik meg.
(3) Az ítélőtáblák illetékességi területe a következő:
a) Fővárosi Ítélőtábla: Budapest, Borsod-Abaúj-Zemplén, Fejér, Győr-Moson-Sopron, Heves, Komárom-Esztergom, Nógrád, Pest, Szabolcs-Szatmár-Bereg és Veszprém megye,
b) Szegedi Ítélőtábla: Csongrád, Bács-Kiskun, Békés, Hajdú-Bihar és Jász-Nagykun-Szolnok megye,
c) Pécsi Ítélőtábla: Baranya, Somogy, Tolna, Vas és Zala megye.
(4) Az (1) bekezdésben meghatározott ítélőtáblákon kívül Debrecenben Debreceni Ítélőtábla, Győrött Győri Ítélőtábla elnevezéssel 2004. július 1. napjától további ítélőtáblák létesülnek. Az ítélőtáblák tényleges működésüket 2005. január 1. napjától kezdik meg.
(5) Az ítélőtáblák illetékességi területe 2005. január 1-jétől a következő:
a) Fővárosi Ítélőtábla: Budapest, Fejér, Heves, Nógrád és Pest megye,
b) Szegedi Ítélőtábla: Csongrád, Bács-Kiskun és Békés megye,
c) Pécsi Ítélőtábla: Baranya, Somogy és Tolna megye,
d) Debreceni Ítélőtábla: Hajdú-Bihar, Borsod-Abaúj-Zemplén, Jász-Nagykun-Szolnok és Szabolcs-Szatmár-Bereg megye,
e) Győri Ítélőtábla: Győr-Moson-Sopron, Komárom-Esztergom, Vas, Veszprém és Zala megye.
2. § (1) A büntetőeljárásról szóló 1998. évi XIX. törvény (a továbbiakban: Be.) 20. §-a (2) bekezdésének b) és c) pontja helyébe a következő rendelkezések lépnek:
„b) az ítélőtábla határoz, ha a hatásköri összeütközés a területén lévő megyei bíróság és helyi bíróság között, avagy az illetékességi összeütközés a területén lévő megyei bíróságok vagy a területén lévő különböző megyei bíróságokhoz tartozó helyi bíróságok között,
c) a Legfelsőbb Bíróság határoz, ha a hatásköri összeütközés a különböző ítélőtáblákhoz tartozó megyei bíróságok és helyi bíróságok, a megyei bíróság katonai tanácsa és a megyei bíróság más tanácsa, illetőleg más megyei bíróság, a megyei bíróság és az ítélőtábla, a Fővárosi Ítélőtábla katonai tanácsa és a Fővárosi Ítélőtábla más tanácsa, illetőleg más ítélőtábla, a Legfelsőbb Bíróság és az ítélőtábla, avagy az illetékességi összeütközés az ítélőtáblák vagy különböző ítélőtáblákhoz tartozó megyei bíróságok, illetőleg helyi bíróságok között
merült fel.”
(2) A Be. 22. §-a helyébe a következő rendelkezés lép:
„22. § Nem járhat el az ügyben - a Legfelsőbb Bíróság kivételével - az a bíróság, amelynek elnökével és elnökhelyettesével szemben a 21. § (1) bekezdésének a)-c) pontjában meghatározott kizárási ok merült fel.”
(3) A Be. 24. §-ának (6) bekezdése a következő új második mondattal egészül ki:
„Ha a kizárási ok az ítélőtáblára, vagy arra is vonatkozik, a kizárásról a Legfelsőbb Bíróság határoz.”
(4) A Be. 31. §-ának (4) bekezdése helyébe a következő rendelkezés lép:
„(4) Nem járhat el az ügyben - a Legfőbb Ügyészség kivételével - az az ügyészség, amelynek a vezetőjével vagy vezető helyettesével szemben az (1) bekezdés a) vagy b) pontjában szabályozott kizárási ok merült fel.”
(5) A Be. 471. §-ának (2) bekezdése helyébe a következő rendelkezés lép:
„(2) A katonai büntetőeljárásra tartozó ügyben másodfokon a Fővárosi Ítélőtábla katonai tanácsa jár el.”
(6) A Be. 605. §-ának (1) bekezdése helyébe a következő rendelkezés lép:
„(1) Ez a törvény - a 607. § kivételével - 2003. július 1. napján lép hatályba, rendelkezéseit a folyamatban lévő büntetőeljárásokban is alkalmazni kell. A 607. § hatálybalépéséről külön törvény rendelkezik.”
3. § A büntető jogszabályok módosításáról szóló 1998. évi LXXXVII. törvény 93. §-ának (5) bekezdése helyébe a következő rendelkezés lép:
„(5) E törvény 20. §-a, 27. §-ának (1) bekezdése, valamint a Btk. e törvény 15. §-ával beiktatott 72. §-ának (3) bekezdése, 24. §-ával beiktatott 90. §-ának e) pontja 2000. március 1-jén, a Btk. e törvény 53. §-ával beiktatott 227/A. §-ának (1) és (2) bekezdésében az „illetőleg a büntetőeljárás során bírói engedélyhez kötött titkos adatszerzést” szövegrész 2003. július 1-jén lép hatályba.”
4. § (1) A büntetőeljárásról szóló 1998. évi XIX. törvény módosításáról szóló 2002. évi I. törvény (a továbbiakban: Be.nov.) 308. §-a (1) bekezdésének bevezető szövege helyébe a következő rendelkezés lép:
„Ez a törvény 2003. július 1. napján lép hatályba, ezzel egyidejűleg”
(2) A Be.nov. 308. §-a (6) bekezdésének bevezető szövege helyébe a következő rendelkezés lép:
„A Kormány, az igazságügyminiszter és az érintett miniszterek kötelesek e törvény kihirdetésétől számított kilenc hónapon belül”
(a Be. felhatalmazásán alapuló új rendeleteket kiadni.)
(3) A Be.nov. 308. §-ának (7) bekezdése helyébe a következő rendelkezés lép:
„(7) Felhatalmazást kapnak az érintett miniszterek, hogy a (6) bekezdés szerinti rendeleteket, illetőleg a hatályban lévő rendeleteknek a (6) bekezdés alapján történő módosításokkal egységes szerkezetbe foglalt szövegét a Magyar Közlönyben 2002. szeptember 30-ig közzétegyék.”
5. § (1) Az ügyészségi szolgálati viszonyról és az ügyészségi adatkezelésről szóló 1994. évi LXXX. törvény (a továbbiakban: Üsztv.) 13. §-ának (2) bekezdése helyébe a következő rendelkezés lép:
„(2) A Legfőbb Ügyészségen működő szakmai kollégiumokban a Katonai Főügyészség, a budapesti székhelyű fellebbviteli főügyészségen működő szakmai kollégiumokban a Katonai Fellebbviteli Ügyészség, a székhelyükön működő főügyészségek szakmai kollégiumaiban pedig a katonai ügyészségek ügyészei is részt vesznek. A főügyészségen működő szakmai kollégiumoknak tagjai a helyi ügyészségeken szolgálatot teljesítő ügyészek is. A katonai ügyészséget vezető ügyész tanácskozási joggal részt vehet az illetékességi területén működő főügyészségek szakmai kollégiumainak ülésein.”
(2) Az Üsztv. 13. §-ának (5) bekezdése helyébe a következő rendelkezés lép:
(3) Az Üsztv. 56. §-a (1) bekezdésének d) pontja helyébe a következő rendelkezés lép:
6. § A Magyar Köztársaság ügyészségéről szóló 1972. évi V. törvény módosításáról szóló 1997. évi LXX. törvény 8. §-ának (2) bekezdése helyébe a következő rendelkezés lép:
„(2) A fellebbviteli főügyészségeket az ítélőtáblákkal, a Katonai Fellebbviteli Ügyészséget pedig a Fővárosi Ítélőtáblával azonos székhellyel kell felállítani. A fellebbviteli főügyészségek és a Katonai Fellebbviteli Ügyészség az ítélőtáblákkal azonos időpontban kezdik meg működésüket.”
7. § (1) Az Országos Ítélőtábla székhelyének és illetékességi területének megállapításáról, valamint az igazságszolgáltatás működését érintő egyes törvények módosításáról szóló 1999. évi CX. törvény (a továbbiakban: Ítv.) 164. §-ának (1) bekezdése helyébe a következő rendelkezés lép:
„(1) E törvény 2. §-ának a Pp. 2. §-ának (3) bekezdését megállapító része, továbbá 3. §-a, 5-6. §-a, a 7. §-a - a Pp. 23. § (1) bekezdésének i) pontját megállapító része kivételével - 11. §-a, 13. §-a, 35. §-ának (2) bekezdése, 37. §-a, 38. §-ának (2) bekezdése, 53. §-a, 55. §-ának a Pp. 249. §-a (2) bekezdését megállapító része és 170. §-ának (2) bekezdése 2003. július 1. napján lép hatályba.”
(2) Az Ítv. 166. §-ának (4) bekezdése helyébe a következő rendelkezés lép:
„(4) E törvény hatálybalépésétől 2003. június 30-ig a Btk. 85/A. és 87/C. §-ában a „(Be. XXV. fejezet)” szövegrészen az e törvény 113. §-ával az 1973. évi I. törvénybe iktatott XVII/B. fejezet szerinti eljárást kell érteni.”
8. § (1) Ez a törvény - a (2) bekezdésben foglalt kivétellel - a kihirdetését követő 30. napon lép hatályba.
(2) A 2. § (1)-(5) bekezdése 2003. július 1-jén lép hatályba.
(3) Az Üsztv.
a) 3. §-a (1) bekezdésének b) pontjában a „Fellebbviteli Főügyészségen” szövegrész helyébe „fellebbviteli főügyészségeken”,
b) 8. §-a (1) bekezdésének b) pontjában, 9. §-a (1) bekezdésének b) pontjában, 13. §-ának (1) és (3)-(4) bekezdésében a „Fellebbviteli Főügyészségen” szövegrész helyébe a „fellebbviteli főügyészségen”,
c) 10. §-a (1) bekezdésének b) pontjában, 14/A. §-ának (3) bekezdésében, 24. §-ának (3) bekezdésében, 46/H. §-a (1) bekezdésének c) pontjában, (2) bekezdésének d) pontjában a „Fellebbviteli Főügyészség” szövegrész helyébe a „fellebbviteli főügyészség”
(4) A Magyar Köztársaság ügyészségéről szóló 1972. évi V. törvény
a) 18. §-a (1) bekezdésének b) pontjában „a Fellebbviteli Főügyészség” szövegrész helyébe „a fellebbviteli főügyészségek”,
b) 21. §-a (1) bekezdésében a „Fellebbviteli Főügyészség” szövegrész helyébe a „fellebbviteli főügyészség” szövegrész lép.
(5) Az Üsztv. módosításáról szóló 1997. évi LXXI. törvény 66. §-ának (1)-(2) bekezdésében a „Fellebbviteli Főügyészség” szövegrész helyébe a „fellebbviteli főügyészség”, illetve a „Fellebbviteli Főügyészségen” szövegrész helyébe a „fellebbviteli főügyészségen” szövegrész lép.
(6) A Polgári perrendtartásról szóló 1952. évi III. törvényt módosító 2001. évi CV. törvény 20. §-ának (3) és (6) bekezdésében meghatározott időpont 2003. július 1. napjára változik.
(7) Az Ítv.
a) 174. §-ának (3) bekezdésében megállapított időpont 2003. július 1. napjára változik,
b) 1. §-a, 141. §-ának (3) bekezdése, 149. §-a, 162. §-ának (2) bekezdése, 163. §-ának (2) bekezdése, 171. §-ának (1) és (2) bekezdése e törvény hatálybalépésével egyidejűleg,
c) 171. §-ának (5) bekezdése 2003. július 1. napján a hatályát veszti.

matches: bíróság bíróság Bíróság bíróság bíróság bíróság Bíróság Bíróság Bíróság