text:
2. Kf. 27. 676/2008/9.
A Fővárosi Ítélőtábla a Magyar Telekom Nyrt. (Budapest) felperesnek a Gazdasági Versenyhivatal (Budapest, Hivatkozási szám: Vj-127/2007.) alperes ellen versenyügyben hozott közigazgatási határozat felülvizsgálata iránt indult perében a Fővárosi Bíróság 2008. évi október hó 21. napján kelt 2.K.30.474/2008/7. számú - kijavított - ítélete ellen az alperes által 9. sorszám alatt előterjesztett fellebbezés folytán az alulírott napon - tárgyaláson kívül - meghozta a következő
A Fővárosi Ítélőtábla az elsőfokú bíróság ítéletének fellebbezéssel nem támadott rendelkezéseit nem érinti, fellebbezett rendelkezéseit megváltoztatja és a felperes keresetét teljes egészében elutasítja.
Kötelezi a felperest, hogy 15 napon belül fizessen meg az alperesnek 40.000 (azaz negyvenezer) forint együttes - további - elsőfokú és másodfokú perköltséget, valamint az államnak - az illetékügyekben eljáró hatóság külön felhívására - további 3.300 (azaz háromezer-háromszáz) forint kereseti illetéket és 24.000 (azaz huszonnégyezer) forint fellebbezési illetéket.
A másodfokú bíróság által a rendelkezésre álló iratok alapján kiegészített, pontosított tényállás szerint a felperes a legnagyobb magyar távközlési vállalat, amely a távközlési piac minden szegmensében jelen van. A helyi, belföldi távolsági és nemzetközi vezetékes távbeszélő szolgáltatások nyújtásán kívül a Mobil Szolgáltatások Üzletágon (amelynek jogelődje a T-Mobile Magyarország Távközlési Rt. volt) keresztül Magyarország piacvezető mobiltávközlési szolgáltatója, a T-Online Internet szolgáltatási Üzletágon keresztül pedig az internet-szolgáltatási piac meghatározó szereplője. Ezen kívül a Magyar Telekom csoporthoz tartozó további vállalkozások béreltvonali, adatátviteli, kábeltelevíziós és vagyonbiztonsági szolgáltatásokat nyújtanak, valamint a csoport foglalkozik távközlési berendezések értékesítésével és bérbeadásával is.
Az ADSL (Asymmetric Digital Subscriber Line), vagyis aszimmetrikus digitális előfizetői vonal olyan kommunikációs technológia, ami a hagyományos modemeknél gyorsabb digitális adatátvitelt tesz lehetővé a csavart rézérpárú telefonkábelen. Az ADSL jellemzője a DSL megoldásokon belül, hogy a letöltési és a feltöltési sávszélesség aránya nem egyenlő - tehát a vonal aszimmetrikus -, amely az otthoni felhasználóknak kedvezve a letöltés sebességét helyezi előtérbe a feltöltéssel szemben.
A felperes 2007 januárjától márciusig olyan televízió reklámokat tett közzé, amelyek az ún. T-DSL Favorit elnevezésű, ADSL technológiájú szélessávú internetszolgáltatási díjcsomagját népszerűsítették. A 30 másodperc hosszúságú reklámfilm végén az "ADSL+Favorit" és alatta a "4999 Ft", majd a "T-DSL Favorit" illetve alatta a "4999 Ft" felirat volt olvasható, és mintegy 2,5 másodperces időtartamban "Az ajánlat 2007. március 15-ig érvényes, 1 éves szerződés megkötése esetén. A harmadik hónaptól a csomag havidíja 8990 Ft." felirat is megjelent (két sorban). Ez utóbbi szöveg karaktereinek mérete az előbb írt fő reklámüzenet betűinek méretéhez képest mintegy 23,5%, számainak méretéhez képest csaknem 15,5% volt. Mindeközben a narrátor ismertetésében "... az első két hónapban már 4999 forintos havidíjért" szöveg hangzott el.
Az alperes a felperes ADSL csomagjait népszerűsítő reklámtevékenységének jogszerűségét vizsgálta a tisztességtelen piaci magatartás és a versenykorlátozás tilalmáról szóló 1996. évi LVII. törvény (a továbbiakban Tpvt.) III. fejezete alapján. Eljárása eredményeként a 2007. évi december hó 18. napján kelt Vj-127/2007/29. számú határozatában megállapította, hogy a felperes a Tpvt. 8. §-ának (2) bekezdés a) pontjába ütköző, a fogyasztók megtévesztésére alkalmas magatartást tanúsított, amikor - internetes honlapján 2007. áprilisától arról tájékoztatta a fogyasztókat, hogy a TDSL Profi Grátisz, a T-DSL 4000 és a T-DSL Profi Grátisz Partner díjcsomagokkal akár 4 Mbit/s, a T-DSL Profi Ritmus és a T-DSL 8000 díjcsomagokkal akár 8 Mbit/s maximális letöltési sebesség érhető el (1/ pont),
szórólapján a 2007. évben arról tájékoztatta a fogyasztókat, hogy a T-DSL Profi Grátisz díjcsomaggal a 4 Mbit/s, a T-DSL Profi Ritmus díjcsomaggal 8 Mbit/s letöltési sebesség érhető el (2/ pont),
internetes honlapján a 2006. szeptember-októberi, a 2007. januármárciusi és a 2007. április-májusi időszakban,
a 2006. november-decemberi és a - helyesen - 2007. január-márciusi időszakban alkalmazott televíziós reklámjaiban
arról, hogy a reklámozott áron történő szerződéskötés feltétele a szerződés határozott időre (1 vagy 2 évre) történő megkötése (3/ pont).
Ezért a felperest 75.000.000 forint bírság megfizetésére kötelezte.
Határozatának indokolásában a 3/ pont szerinti jogsértéssel (a 2007. január-márciusi, T-DSL szolgáltatásról szóló televíziós reklámfilmmel) összefüggésben megállapította, hogy az nem kellően észlelhető módon tartalmazta a határozott időre szóló szerződés megkötésére vonatkozó kitételt. E reklámfilm alapján a fogyasztók nem ismerhették meg a termék reklámban közölt tulajdonságának megítéléséhez szükségszerűen kapcsolódó azt a lényeges körülményt, amely a fogyasztók megalapozott döntésének kialakításában szerepet játszhatott volna.
Az alperes a határozata 48. pontjában rögzítette a bírságkiszabás körében mérlegelt tényezőket. A felperes terhére értékelte a fogyasztói döntések tisztességtelen befolyásolása miatti marasztaló versenyfelügyeleti határozatokat (Vj-145/2002., Vj-130/2004 ., Vj-32/2005., Vj-133/2005., Vj-48/2006., Vj-68/2006., Vj-114/2006., Vj119/2006., Vj-39/2007.). Enyhítő körülményként vette figyelembe azt, hogy a felperes a televíziós reklámok tartalmát módosította, a fogyasztók végső döntését megelőzően ismertté vált a hűségszerződés megkötésének követelménye, és az internetes tájékoztatásnál a fogyasztóknak lehetőségük volt további információkat beszerezni a termékekről.
A felperes keresetében az alperesi határozat megváltoztatásával a jogsértés hiányának megállapítását és a bírság törlését, másodlagosan a bírság mérséklését kérte. Állította, hogy a 2007. január-márciusi időszakban sugárzott televíziós reklámokban a szerződés időtartamára vonatkozó közlés a fogyasztók számára észlelhető volt. Vitatta, hogy a Vj-130/2004. számú alperesi határozatban jogelődje terhére megállapított jogsértés súlyosító körülményként a bírságkiszabás körében értékelhető lenne.
Az alperes ellenkérelmében - a határozatában foglaltak fenntartásával - a kereset elutasítását kérte.
Az elsőfokú bíróság ítéletével az alperes határozatát a polgári perrendtartásról szóló 1952. évi III. törvény (a továbbiakban: Pp.) 339.§-ának (2) bekezdés q) pontja és a Tpvt. 83.§-ának (4) bekezdése alapján részben megváltoztatta, és a 2006. januármárciusi (ténylegesen 2007. január-márciusi) televíziós reklámra vonatkozó jogsértés megállapítását mellőzte, a felperessel szemben kiszabott bírságot 65.265.000 forintra mérsékelte. Ezt meghaladóan a keresetet elutasította.
Ítéletének indokolásában a Pp. 206.§-ára utalással megállapította, hogy a 2007. januármárciusi reklámfilm végén az alperes által kifogásolt felirat megfelelő módon észlelhető. Ezért az alperes a közigazgatási hatósági eljárás és szolgáltatás általános szabályairól szóló 2004. évi CXL. törvény (a továbbiakban: Ket.) 2.§-ának (3) bekezdését és a Pp. 339/B.§-át megsértette. A bírságkiszabás körében megállapította továbbá, hogy a korábbi: versenyfelügyeleti eljárásban a jogelőd gazdasági társasággal szemben megállapított jogsértés a jogutód -terhére kifejezett jogszabályi rendelkezés hiányában nem értékelhető. Erre nem ad alapot az a körülmény, hogy a megszűnt TMobile Magyarország Távközlési Rt. és a felperes viszonylatában társasági jogi kapcsolat mutatható ki, és a megszűnt jogelőddel szemben az alperes korábban hozott a fogyasztói döntések tisztességtelen befolyásolása tárgyában marasztaló határozatot. Kiemelte, hogy a Vj-130/2004. számú döntés a mobiltelefon-szolgáltatások piacára vonatkozott, a perbeli ügy pedig az internet-szolgáltatásra, és a két piac egymástól elhatárolható. Az alperes ezért ebben a körben is megsértette a Ket. 2.§-ának (3) bekezdését és a Pp. 339/B.§-át. E két okra figyelemmel az elsőfokú bíróság a bírság mérséklését, és az eredeti összeg 7/8-ad részében történő megállapítását látta szükségesnek.
Az alperes fellebbezésében az elsőfokú ítélet megváltoztatásával a felperes keresetének teljes egészében történő elutasítását kérte. Részletesen kifejtette álláspontját arról, hogy a televíziós reklámfilm apróbetűs feliratozását miért tekintette (és tekinti) jogsértőnek, továbbá eseti döntésekre hivatkozással fenntartotta azon álláspontját, hogy a korábban (is) azonos vállalkozás-csoporthoz tartozó T-Mobile Magyarország Távközlési Rt. és Magyar Telekom Nyrt. egyesülése folytán a T-Mobile mint jogelőd terhére megállapított versenyjogsértés (Vj-130/2004.) a bírság körében a felperes terhére figyelembe vehető volt.
A felperes fellebbezéssel nem élt; az alperesi fellebbezés 2008. évi december hó 5. napján történt kézbesítését követően 2008. évi december hó 15. napján előterjesztett csatlakozó fellebbezésében azonban a terhére rótt jogsértések tekintetében - a kereseti kérelmében kifejtetteket fenntartva - az elsőfokú ítélet részbeni megváltoztatásával a jogsértés hiányának teljeskörű megállapítását és a bírság mellőzését, míg ellenkérelmében a kereseti kérelmének helyt adó elsőfokú ítéleti rendelkezésnek a helybenhagyását kérte. A Fővárosi Ítélőtábla fellebbezés hiányában jogerős 6-I. sorszámú végzésével a felperesnek a jogsértés hiányára alapított és a bírság mellőzésére irányuló csatlakozó fellebbezését hivatalból elutasította.
A Fővárosi Ítélőtábla az alperes fellebbezését a Pp. 340. §-ának (5) és (6) bekezdése alapján tárgyaláson kívül bírálta el.
A Fővárosi Ítélőtábla az elsőfokú bíróság ítéletét a Pp. 253. §-ának (3) bekezdése szerinti terjedelemben, az előterjesztett fellebbezés és ellenkérelem korlátai között bírálta felül. Ennek során megállapította, hogy az elsőfokú bíróság a Pp. 206. §-ában foglaltaknak megfelelően a rendelkezésre álló peradatok alapján a tényállást döntő, meghatározó részében helyesen rögzítette, ez a tényállás a fent írt kiegészítésekkel, pontosításokkal megalapozott, és így a másodfokú eljárásban is irányadó volt.
A megalapozottan megállapított tényállásból azonban az elsőfokú bíróság részben helytelen jogi következtetést vont le, amikor az alperes határozatát a 2007. januármárciusi televíziós reklámok tekintetében megállapított jogsértés vonatkozásában - . helyesen - hatályon kívül helyezte, a bírságot kiszabó részében pedig megváltoztatta, és annak összegét mérsékelte.
Nem értett egyet a másodfokú bíróság azzal az elsőfokú ítéleti okfejtéssel, amely szerint a 2007. január-márciusi televíziós reklámokban a szerződéskötés feltételeiről közölt tájékoztatás megfelelő módon észlelhető volt, ezért e vonatkozásban jogsértés nem állapítható meg.
Az észlelés valamely érzékszervre ható dolognak a tudatban való visszatükröződése: Valamely reklámközlés megfelelő észleléséhez ezért - a tudatban való visszatükröződés érdekében - megfelelő erősségű látvány, hang- vagy egyéb hatás keltette inger szükséges. Amennyiben ez az inger - az észlelés időtartama vagy más ok következtében - a tudatban való visszatükröződéshez nem elégséges, akkor az adott reklámközlés a Tpvt. 8.§-ának (2) bekezdés c) pontja szerint jogsértő lehet. A jelen ügyben a felperes a kifogásolt televíziós reklámjában a fogyasztó döntését befolyásoló körülményekre (a kedvezményes áron történő szerződéskötés feltételeire) vonatkozóan egy 19 szóból álló reklámközlést tett, amelynek mérete a fő reklámüzenet méretének kevesebb mint egynegyede volt, és annak értő elolvasásához a fogyasztóknak csak mintegy 2,5 másodperces időtartam állt a rendelkezésére, miközben auditív információkat is fel kellett dolgozniuk. Ilyen körülmények között - a vitatott reklámfilm többszöri megtekintése után - a Fővárosi Ítélőtábla megítélése szerint a fogyasztóknak a kifogásolt reklámüzenet megfelelő észlelésére - annak mérete, a közlés időtartama, valamint a más érzékszervre ható további információ folytán - nem volt lehetőségük. Így a felperesi reklámközlés e körben is a Tpvt. 8.§-ának (2) bekezdés c) pontjába ütközően jogsértő volt.
A bírságkiszabás körében nem fogadható el az elsőfokú bíróságnak az az álláspontja, amely szerint a korábbi versenyfelügyeleti eljárásban a felperesi jogelőddel szemben megállapított jogsértés a jogutód terhére - mint súlyosító körülmény - nem értékelhető.
Amint arra a Legfelsőbb Bíróság a BH 2009/5/167. szám alatt közzétett eseti döntésében is rámutatott, a Tpvt. a jogutódlásról az 53.§-ában rendelkezik. A Tpvt. 53.§-ának (2) bekezdése a hivatalból. indult eljárásban is lehetővé teszi az ügyfél jogutódjának bevonását az eljárásba, ebből következően nem lehet kizárni a jogutóddal szemben a jogelőd versenyjogsértő magatartása miatti eljárás lefolytatását sem. A Tpvt. tehát nem zárja ki a jogutódlást szabályozó speciális jogszabály megfelelő alkalmazását. A gazdasági társaságokról szóló 1997. évi CXLIV. törvény 55.§-ának (1) bekezdése nemcsak a polgári jog szabályai szerinti kötelezettségekre vonatkozik, hanem magában foglalja a jogelőd által elkövetett jogsértés miatt viselendő felelősséget, az amiatt kiszabott jogkövetkezményt is. A jogutód felel a jogelődje által elkövetett magatartás miatt a jogutód ellen indult hatósági eljárás során megállapított jogsértésért, viselnie kell a kiszabott szankciót, a jogkövetkezményt, ahogy az esetleges kártérítési igényekért is felelősséggel tartozik akkor is, ha a károkozó magatartásról nem volt tudomása (Legfelsőbb Bíróság Kfv.II.39.262/2006/10-II. szám).
A fenti megállapítások - a jelenleg hatályos, a gazdasági társaságokról szóló 2006. évi IV. törvény 70.§-ának (1) bekezdése alapján - a perbeli esetben is irányadók: A felperes ugyanis átalakulással vált az alperes által figyelembe vett gazdasági társaság jogutódjává, és mint ilyen, annak általános jogutódja, illetik a jogelőd társaság jogai és terhelik a jogelőd kötelezettségei. A felperes pedig az átalakulás során a jogelőd mobil üzletágát vette át.
A Fővárosi Ítélőtábla a BH 2004/7/302. szám alatt közzétett eseti döntésében pedig kifejtette, hogy ha valamely versenyjogi jogsértést úgy követnek el a gazdasági élet szereplői folyamatosan, hogy a következmények alóli kibújás érdekében új- és új "formát" öltenek; ez a kiszabható bírság tekintetében akkor is súlyosbító körülmény, ha hatósági elmarasztalásra nem, vagy kisebb súlyú szankció alkalmazásával kerül sor (Fővárosi Ítélőtábla 2.Kf.27.146/2003/6. szám).
Erre tekintettel tehát a bírság mérséklésére indok nem volt.
Mindezekre figyelemmel a Fővárosi Ítélőtábla az elsőfokú bíróság ítéletének fellebbezéssel támadott rendelkezéseit a Pp. 253.§-ának (2) bekezdése alapján megváltoztatta, és a felperes keresetét teljes egészében elutasította.
A sikerrel fellebbező, ezáltal pernyertes alperes első- és másodfokú eljárásban felmerült perköltségének megfizetésére a Pp. 78.§-ának (1) bekezdése alapján, míg az illetékekről szóló 1990. évi XCIII. törvény (a továbbiakban: Itv.) 43.§-ának (3) bekezdése szerinti mértékű kereseti, valamint az Itv. 39.§-ának (3) bekezdés c) pontja és 46.§-ának (1) bekezdése szerinti mértékű - az Itv. 62.§-ának (1) bekezdés h) pontjában biztosított tárgyi illeték-feljegyzési jog folytán le nem rótt - fellebbezési illeték viselésére a bírósági eljárásban alkalmazandó költségmentességről szóló 6/1986. (VI. 26.) IM rendelet 13.§-ának (2) bekezdése alapján köteles a pervesztes felperes.
Budapest, 2009. évi május hó 27. napján

matches: Bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság Bíróság Bíróság bíróság


text:
Versenyhatóságok együttműködése | Cégvezetés
Az Európai Unió tagállamainak versenyhatóságai közötti együttműködés 2004. május 1-je óta teljesen új alapokra helyeződött mind a versenykorlátozó megállapodások és a gazdasági erőfölénnyel való visszaélések, mind a fúziós ügyek vizsgálata során. A versenyhatóságok közötti együttműködés formái széles skálán mozognak, az informális egyeztetéseknek, a formális, konkrét ügyekhez köthető információcseréknek és a hatóságok közötti ügyelosztásoknak is megvannak a maguk speciális szabályai. Összeállításunk az együttműködés három nagyobb területét veszi górcső alá.
A versenyjog együttműködéssel kapcsolatos területének ismerete azért nélkülözhetetlen a vállalkozások számára, mert az egységes belső piac térnyerésével bizonyos magatartások hatása túlterjeszkedik a Magyar Köztársaság területén, ezért nemcsak a nemzeti jog alapján bírálható el az adott jogsértés, hanem a közösségi jog alapján is. Az utóbbi esetben azonban a vállalkozások nem feltétlenül csak a magyar versenyhatósággal találhatják szembe magukat, hanem más tagállamok versenyhatóságaival, vagy magával az Európai Bizottsággal is.
EK-rendelet, EK-Szerződés
A tagállamok versenyhatóságainak együttműködését a vonatkozó EK-rendeletek szabályozzák. A Tanács 1/2003/EK rendelete az EK-Szerződés (EKSz) 81. és 82. cikkében lefektetett versenyszabályok végrehajtásáról rendelkezik, részleteiben szabályozza az európai dimenziójú versenykorlátozó megállapodások (81. cikk) és a gazdasági erőfölénnyel való visszaélések tilalmába (82. cikk) ütköző jogsértések vizsgálata során irányadó eljárásrendet, többek között a Bizottság által folytatott rajtaütés szabályait is.
Az EKSz alkalmazása
Tekintettel arra, hogy 2004. május 1-je óta a nemzeti versenyhatóságok, így a Gazdasági Versenyhivatal is közvetlenül alkalmazhatja az EKSz 81. és 82. cikkét a tagállamok közötti kereskedelmet érintő jogsértések vizsgálata esetén, az Európai Unió versenyhatóságai közötti együttműködés e téren is felélénkült, hiszen a több tagállam területét érintő kartellek vagy gazdasági erőfölénnyel való visszaélések vizsgálata során nélkülözhetetlenné vált a versenyhatóságok összehangolt fellépése, és a birtokukban lévő információk kicserélése.
A fúziós engedélykérés szabályozása
A fúziós engedélykérés - az új összefonódási rendeletnek köszönhetően - egy hatékonyabb rendszert vezetett be, amelynek az a lényege, hogy mindig a legjobb helyzetben lévő hatóság bírálja el a kérelmezett összefonódást. A Tanács 139/2004/EK rendelete a vállalkozások közötti összefonódások ellenőrzésének szabályait tartalmazza, amelyek a közösségi léptékű fúziók engedélyezése során követendő eljárásra vonatkoznak.
Szabályozási átfedések
Bár az 1/2003/EK rendelet és a 139/2004/EK rendelet szabályai az acquis communautaire részeként egyaránt közvetlenül alkalmazandók Magyarországon is, bizonyos alkalmazási rendelkezéseket a tisztességtelen piaci magatartás és a versenykorlátozás tilalmáról szóló 1996. évi LVII. törvény (Tpvt.) XVI. fejezete is tartalmaz. Ennek alapján az EKSz 81. és 82. cikkének alkalmazása során a Tpvt. rendelkezéseit az 1/2003/EK rendeletben meghatározott eltérésekkel kell alkalmazni, a közösségi léptékű összefonódások esetében pedig a Tpvt. rendelkezései csak akkor alkalmazandók, ha a 139/2004/EK rendelet így rendelkezik.
Az Európai Versenyhálózat
Az Európai Versenyhálózat (angolul European Competition Network, röviden ECN) tömöríti az Európai Unió tagállamainak versenyhatóságait és az Európai Bizottságot. A Hálózat szerepe abban áll, hogy teret biztosítson a hatóságok közötti együttműködésnek, amelynek legfontosabb területei az ügyelosztás, az információcsere és az ügyáttétel. Az előbbi két terület az EKSz 81. és 82. cikke alapján folyó versenykorlátozó megállapodások és gazdasági erőfölénnyel való visszaélések vizsgálata során tekinthető az együttműködés leghatékonyabb eszközének, míg a harmadikként említett ügyáttételt a fúziós eljárások során alkalmazzák a versenyhatóságok.
Az ügyelosztás
Az 1/2003/EK rendelet lehetőséget biztosít arra az ECN tagjainak, hogy szükség esetén "csereberélhessék" egymás között az ügyeket. Természetesen a Hálózaton belüli ügyátadás sohasem ad hoc jellegű, szigorú szabályokhoz kötött.
Az ügyátadás folyamata
Az ügyátadás folyamata a következő: az eljárás megindítását követően a tagok haladéktalanul tájékoztatják egymást e tényről az ún. ECN ügyregiszteren keresztül, amely egy kódolt, bizalmas adatokat tartalmazó elektronikus adatbázis. A tagok az ügyregiszterből szereznek tudomást egy tagállami versenyhatóság eljárásáról, amely tény önmagában nem zárja ki azt, hogy egy másik tagállam versenyhatósága is eljárást indíthasson ugyanabban az ügyben. Amennyiben az eljárást a Bizottság indította meg, a Gazdasági Versenyhivatal megszünteti az általa hivatalból indított versenyfelügyeleti eljárást.
Azon túl, hogy egy másik nemzeti versenyhatóság eljárásindítása alapja lehet annak, hogy a Gazdasági Versenyhivatal is eljárást indítson, a többi ECN-tag eljárása annak alapjául is szolgálhat, hogy a magyar versenyhatóság felfüggessze vagy megszüntesse a saját eljárását, amennyiben utóbb úgy látja, hogy eljárása okafogyottá vált.
Az ügyelosztás célja
Az ügyelosztás célja, hogy az eljáró versenyhatóság területén a vizsgált magatartásnak legyen versenyhatása, vagy a magatartás az ő területéről induljon ki, továbbá abban a helyzetben legyen, hogy megfelelően kiküszöbölje a versenysérelmet. Egy esetleges ügyátadás nem akadályozza meg az ECN-tagokat abban, hogy az átadó hatóság utóbb aktívan közreműködjön a tényállás felderítése során, akár úgy, hogy eljárási segítséget nyújt egy, a területén lefolytatott rajtaütés kivitelezéséhez, vagy a rendelkezésre álló bizonyítékait átadja a "fogadó" hatóságnak.
Az ECN tagjainak az 1/2003/EK rendelet 12. cikke alapján lehetőségük van arra, hogy a tudomásukra jutott, birtokukba került információkat, adatokat, dokumentumokat átadják egymásnak, amelyet a "fogadó" hatóság a saját eljárása során jogosult bizonyítékként felhasználni. Az információcsere a bizalmas információkra, köztük az üzleti titkokra és a személyes adatokra is vonatkozik. Tekintettel arra, hogy a Gazdasági Versenyhivatal - csakúgy, mint a többi tagállam versenyhatósága - az eljárásai során tudomására hozott üzleti titkokat is jogosult kiadni az ECN tagjainak, a 12. cikk szerinti információcserének kiterjedt garanciális szabályai vannak annak érdekében, hogy a vállalkozások érdekei csak a feltétlenül szükséges mértékben szenvedjenek csorbát.
Ilyen garancia például, hogy abban az esetben, ha a Gazdasági Versenyhivatal által folytatott versenyfelügyeleti eljárás során a 12. cikk alapján beszerzett bizonyítékokat használnak, akkor az eljáró Versenytanács döntésének indokolásában az 1/2003/EK rendelet által előírt feltételek teljesülésének bemutatásával köteles alátámasztani az ilyen bizonyítékok felhasználhatóságát. Ez a garanciális előírás is az ügyféli jogok védelmét szolgálja.
Az információhasználat korlátjai
Az első és talán a legfontosabb szabály, hogy a "fogadó" versenyhatóság a 12. cikk alapján beszerzett információt kizárólag az EKSz 81. és/vagy 82. cikke alapján indított eljáráshoz használhatja fel, tehát a nemzeti jog alapján folyó eljárásaira általában nem vonatkozik az engedély, csak abban az esetben, ha párhuzamosan, a közösségi jog alapján is folyik az eljárás, és a két jogalap nem vezet ellentétes eredményre. * A 12. cikk alapján beszerzett információ a majdani szankciók alkalmazásához csak a beszerzésének eredeti tárgyában folytatott eljáráshoz használható fel. * A természetes személyekkel szemben alkalmazni kívánt szankciókhoz csak akkor használható fel a 12. cikk alapján beszerzett információ, ha az átadó hatóság joga az EKSz 81. vagy 82. cikkének megsértése esetén hasonló szankciókat ír elő, mint a "fogadó" hatóság joga. Ilyen szankció hiányában feltétel, hogy az információt oly módon szerezték be, amely a természetes személyek védelemhez való jogait a "fogadó" hatóságra irányadó szabályozás szerint azonos mértékben biztosítja, azonban ez esetben sem használható fel az információ szabadságvesztés büntetés kiszabásához.
Az ügyáttétel
A 139/2004/EK rendelet lehetőséget biztosít arra a nemzeti versenyhatóságoknak és az Európai Bizottságnak, hogy meghatározott fúziós ügyek áttételét kezdeményezzék.
Az ügyáttétel rendszere folytán egy olyan fúzió vizsgálatát, amely a küszöbszámok - melynek pontos meghatározását a fúziós rendelet 1. cikke tartalmazza - alapján bizottsági hatáskörbe tartozna, mégis egy vagy több tagállam végzi el, mert az összefonódás az érintett tagállam(ok)ban egy elkülönült piacot érint. Az ügyáttételi rendszer arra is lehetőséget biztosít, hogy egy olyan fúzió vizsgálatát, amely a küszöbszámok alapján egy vagy több tagállam hatáskörébe tartozna, vagyis nem éri el a fúziós rendelet szerinti közösségi léptéket, mégis a Bizottság folytassa le, tekintettel annak jelentős határokon átnyúló hatásaira.
Helyszíni vizsgálat a Bizottság felkérése alapján
A helyszíni vizsgálat, vagy közismertebb nevén rajtaütés lefolytatására a Bizottság is felkérheti a tagállamokat, amelynek során az adott tagállam versenyhatóságának tisztviselői segítséget nyújthatnak a Bizottságnak. Ilyen típusú "asszisztenciára" Magyarországon is több alkalommal sor került az eljárás alá vont vállalkozások nem kis megrökönyödésére. * Amennyiben a Bizottság kéri fel a Gazdasági Versenyhivatalt a helyszíni vizsgálati cselekményhez történő segítségnyújtásra, ugyanúgy szükség van bírói engedély beszerzésére, mint a nemzeti jog alapján folyó eljárásokban. Ez abban az esetben is igaz, ha a Bizottság közvetlenül folyamodik a bírói engedélyért. A bíró akkor engedélyezi a Bizottság magyarországi rajtaütését, ha teljesülnek az 1/2003/EK rendelet és a 139/2004/EK rendelet feltételei. * A nemzeti bíróság azt ellenőrzi, hogy a Bizottság határozata hiteles-e, és az előirányzott kényszerítő intézkedések nem önkényesek, illetve túlzottak-e a helyszíni vizsgálat tárgyának figyelembevételével. A nemzeti bíróság a kényszerítő intézkedések arányosságának ellenőrzése során közvetlenül vagy a tagállam versenyhatóságán keresztül részletes magyarázatot kérhet a Bizottságtól, különösen arra vonatkozóan, hogy a Bizottságnak milyen alapon van gyanúja a EKSz 81. és 82. cikke megsértésére, valamint hogy mennyire komoly a feltételezhető jogsértés, illetve milyen jelleggel keveredett az ügybe az érintett vállalkozás. Ugyanakkor a nemzeti bíróság nem kérdőjelezheti meg a helyszíni vizsgálat szükségességét, és nem követelheti, hogy bocsássák rendelkezésére a Bizottság irataiban lévő adatokat. A bizottsági határozat jogszerűségét kizárólag a luxemburgi Bíróság vizsgálhatja felül.
A fúziós ügyáttételi rendszer
A fúziós ügyáttételi rendszer kétirányú lehet:
- a fúziós rendelet 9. cikke alapján a Bizottság teszi át az összefonódás vizsgálatát a tagállam(ok)hoz, vagy
- a fúziós rendelet 22. cikke alapján a tagállamok kezdeményezik az ügy áttételét a Bizottsághoz.
Az áttétel feltételei
A fúziós rendelet 9. és 22. cikke alapján csak akkor van helye ügyáttételnek, ha az összefonódás engedélyezése iránti kérelmet már formálisan is benyújtották valamelyik versenyhatósághoz. A 2004. május 1-je óta élő rendszer azonban kellőképpen rugalmas, így nemcsak a formális bejelentéseket követően teszi lehetővé az ügyáttételt, hanem még a fúziós bejelentés megtétele előtt is. Ennek a lehetőségnek az a célszerűségi oka, hogy a gyakorlatban, a legtöbb esetben már alapvető információkból is látszik, hogy egy összefonódást melyik versenyhatóságnak kellene elbírálnia, függetlenül a közösségi küszöbszámok teljesülésétől. A fúziós kérelem benyújtása előtti ügyáttétel kereteit a fúziós rendelet 4. cikk (4) és (5) bekezdése teremti meg, amely az érintett vállalkozások számára biztosítja annak lehetőségét, hogy a fúzió áttételét kezdeményezzék. A vállalkozások számára az új ügyáttételi rendszer e tekintetben oly módon biztosítja kérelmük mielőbbi elbírálását, hogy a Bizottság haladéktalanul megküldi a hozzá eljuttatott beadványt és az ügy egyéb iratait a tagállamok versenyhatóságaihoz, amelyeknek 15 munkanap áll rendelkezésükre, hogy érdemben reagáljanak az áttétellel kapcsolatos kérelemre.
Bizonyos esetekben az Európai Bizottság folytatja le az eljárást a nemzeti versenyhatóságok helyett, főként akkor, amikor a feltételezett jogsértés * versenyre gyakorolt hatásai háromnál több tagállam területén jelentkeznek; * bizonyos vonatkozásai egyéb közösségi rendelkezéshez szorosan kapcsolódnak; * esetleges következményei felvetik a Közösség érdekében a közösségi versenypolitika alapján történő beavatkozás szükségességét.
Az EKSz 81. és 82. cikke alapján folyó eljárás specifikumai
Amennyiben a tagállami versenyhatóság úgy dönt, hogy a tagállami kereskedelem érintettsége esetén az EKSz 81. és 82. cikkének megsértése miatt is eljárást indít, több eljárási sajátossággal is számolnia kell. Az ügyelosztásról szóló részben már volt szó az ECN tagjainak informálásáról az ügyindítás kapcsán. A tagok informálása azonban az eljárás során is kötelezettsége az ügy "gazdájának". Ez oly módon történik, hogy a versenyhatóság a végső döntésének meghozatala előtt rövid dokumentumban tájékoztatja az ECN tagjait várható döntéséről, többnyire angol nyelven.
A tagállamok versenyhatóságai minden olyan ügyben kötelesek konzultálni a Bizottsággal, amelybe a közösségi jog alkalmazása beletartozik. A Gazdasági Versenyhivatal hivatalból indított versenyfelügyeleti eljárásaiban az eljáró Versenytanács az érdemi döntésének meghozatala előtt előzetes álláspontjában tárja az ügyfelek elé a tényállást, a rendelkezésre álló bizonyítékokat és jogi következtetéseit s várható döntését, amelynek célja az ügyfelek védekezési jogának megfelelő biztosítása.
Az előzetes álláspont megküldése
Az eljáró Versenytanács az általa készített előzetes álláspontot az EKSz 81. és/vagy 82. cikkei alapján folyó eljárásokban a tárgyalás kitűzése előtt megküldi az Európai Bizottságnak, továbbá indokolt esetben az érintett tagállami versenyhatóságnak. Ez esetben a tárgyalás leghamarabb a Bizottság értesítését követő harmincadik napra tűzhető ki, amely időtartammal az elintézési határidő meghosszabbodik. A Bizottság kérésére a Gazdasági Versenyhivatal az 1/2003/EK rendelet alapján a birtokában lévő és az ügy értékeléséhez szükséges egyéb dokumentumokat is köteles a rendelkezésére bocsátani.
A konzultáció jelentősége
A Bizottsággal folytatott konzultációnak olyan szempontból van kiemelkedő jelentősége, hogy a konzultáció megtörténte a versenyhatóság döntésének érvényességi kelléke, amelynek elmaradása adott esetben olyan lényeges eljárási szabálysértésnek minősülhet, amely az ügy végkimenetelét érdemben befolyásolta. Következésképpen a versenyhatóság határozatának bírósági felülvizsgálata során a konzultáció elmaradására alappal hivatkozhatnak az ügyfelek. Fontos hangsúlyozni, hogy az eljárás alá vont vállalkozások és a határozat felülvizsgálatát végző bíróság a konzultációval kapcsolatban kizárólag annak megtörténtére vonatkozóan jogosult információkat kérni a versenyhatóságtól, a Bizottság véleményének tartalma még a bíróságok előtt is "nem betekinthető" irat marad. Amennyiben valamely perben a bíróság meg kívánja ismerni a Bizottság álláspontját, külön végzéssel megkeresést kell intéznie a közösségi versenyfelügyeleti szervhez. A Bizottság megkeresésében szereplő adat vagy jogkérdésben kifejtett álláspont bizonyítékként felhasználható.
A Bizottság beavatkozása
A Bizottsággal folytatott konzultáció további jelentősége abban áll, hogy az eljáró Versenytanács előzetes álláspontjának ismeretében dönthet úgy a Bizottság, hogy maga is eljárást indít. Ez esetben a Gazdasági Versenyhivatal konkrét ügyre vonatkozó hatásköre megszűnik. A Bizottság az 1/2003/EK rendelet 11. cikkének (6) bekezdése alapján "elveszi" az ügyet a nemzeti versenyhatóság(ok)tól, amennyiben:
- az ECN tagjai egymásnak ellentmondó döntést hoznának ugyanazon ügy vizsgálata során;
- a tervezett döntés konfliktusban áll a közösségi joggal;
- a Hálózat tagjai nincsenek döntési helyzetben;
- a közösségi versenypolitika fejlesztése érdekében indokolt;
- az érintett nemzeti versenyhatóságok nem ellenzik az "ügyelvételt".
Helyszíni vizsgálat (rajtaütés)
A helyszíni vizsgálat (rajtaütés) engedélyezése
Az 1/2003/EK rendelet alapján valamely tagállam versenyhatósága a saját területén más tagállam versenyhatóságának nevében és költségére megvalósíthat minden, nemzeti joga szerinti helyszíni vizsgálatot vagy egyéb tényfeltáró intézkedést annak érdekében, hogy lehetővé váljék az EKSz 81. vagy 82. cikke sérelmének megállapítása. Az ily módon megszerzett információk cseréjére és felhasználására a 12. cikk szabályait kell alkalmazni.
A bizottsági rajtaütések menete
A Bizottság által folytatott rajtaütések menete lényegét tekintve nem sokban különbözik a nemzeti jog alapján folyó eljárások rajtaütéseitől. A helyszíni vizsgálatot többnyire a Bizottság tisztviselői vagy más meghatalmazott személyek folytatják le. A gyakorlatban a Bizottság arra törekszik, hogy mindig olyan kollégákat küldjön a helyszínre, akik beszélik az érintett tagállam nyelvét, elkerülve ezzel az esetleges nyelvi hiányosságokból adódó félreértéseket. Ezenkívül gyakori, hogy az adott tagállam versenyhatóságának tisztviselői is elkísérik a Bizottság munkatársait a helyszínre, és az iránymutatásaiknak megfelelően segédkeznek a helyszín átkutatásában. A Bizottság a helyszíni vizsgálat előtt megfelelő időben értesítést küld a vizsgálatról azon tagállam versenyhatóságának, amelynek területén a vizsgálatra sor kerül.
Versenyhatósági jogosítványok
Fontos hangsúlyozni, hogy a bizottsági helyszíni vizsgálati cselekmény során az adott tagállam versenyhatóságának munkatársai egyáltalán nem látnak el irányítási feladatokat, a munkájukat ez esetben a Bizottság útmutatásának megfelelően, az általa előírt rendben végzik, a Bizottság tisztviselőit megillető jogokkal rendelkeznek.
Az írásbeli meghatalmazás
A Bizottság tisztviselői és egyéb kísérő személyek jogkörüket írásbeli meghatalmazás felmutatásával gyakorolják, amely meghatározza a helyszíni vizsgálat tárgyát és célját. A meghatalmazás tartalmazza azoknak az eljárási bírságoknak a felsorolását, amelyek kiszabására a Bizottság jogosult, amennyiben a helytelen, hiányos vagy félrevezető tájékoztatással - akár gondatlanságból, akár szándékosan - akadályozzák a tényállás feltárását, az intézkedés foganatosítását. Az eljárási bírság összege akár a vállalkozás előző üzleti évben elért összforgalmának egy százaléka is lehet.
A Bizottság jogosítványai a rajtaütés során
A Bizottság által a helyszíni vizsgálat lefolytatására felhatalmazott tisztviselőknek és egyéb kísérő személyeknek jogukban áll, hogy: a vállalkozásoknak és a vállalkozások társulásainak bármely helyiségébe, területére és közlekedési eszközébe belépjenek; az üzletmenethez kapcsolódó könyveket és más feljegyzéseket megvizsgálják függetlenül attól, hogy milyen eszközön tárolják ezeket; bármilyen formában elkészítsék vagy megszerezzék az ilyen könyvek vagy feljegyzések másolatát vagy kivonatát; a helyszíni vizsgálathoz szükséges időre és mértékben lepecsételjenek bármilyen üzlethelyiségeket, könyveket vagy nyilvántartásokat; magyarázatot kérjenek a vállalkozás vagy a vállalkozások társulásának bármely képviselőjétől vagy dolgozójától az ellenőrzés céljához és tárgyához kapcsolódó tényről vagy dokumentumról, valamint a választ rögzítsék. * A Bizottság és a Gazdasági Versenyhivatal tisztviselőinek jogosítványai közötti különbség például, hogy a Gazdasági Versenyhivatal vizsgálói a helyszíni vizsgálati cselekmény során jogosultak lefoglalni a vizsgálat tárgyához nem kapcsolódó, a bírói engedélyben nem foglalt, de a versenykorlátozó megállapodás és a gazdasági erőfölénnyel való visszaélés tilalmának a nemzeti jog (Tpvt. 11. § és 21. §-a) és a közösségi jog (EKSz 81. és 82. cikk) alapján történő megsértésére utaló bizonyítási eszközről másolatot készíteni, illetve lefoglalni. Ilyen esetben a vizsgálók utólag folyamodnak a bírói engedélyért, amennyiben a kérelmük nem jár sikerrel, a bizonyítási eszközt vagy annak másolatát visszaadják a jogosultnak, és természetesen bizonyítékként sem használhatják fel annak tartalmát. A Bizottság tisztviselőinek jogosítványai e tekintetben sokkal szűkebbek, mint a magyar versenyhatóságé, hiszen a Bizottság csak az eljárás tárgyához kapcsolódó bizonyítási eszközökről jogosult másolatot készíteni, azt azonban a Bizottság dönti el, hogy mi tartozik az eljárás tárgyához.
A rajtaütést elrendelő határozat
A vállalkozások és vállalkozások társulásai kötelesek magukat a Bizottság által határozatban elrendelt helyszíni vizsgálatnak alávetni. A határozat meghatározza a helyszíni vizsgálat tárgyát és célját, megjelöli a vizsgálat kezdetének napját, és feltünteti az alkalmazható szankciókat, valamint azt a jogot, hogy a határozat a Bírósággal felülvizsgáltatható. Lényeges különbség a bizottsági és a magyar versenyhatóság által folytatott rajtaütések között, hogy a GVH által kezdeményezett bírói engedély ellen nem lehet fellebbezni, és bírósági felülvizsgálata sem kérhető, az ügyindító végzés ellen - amelyet a rajtaütés kezdetén a bírói engedéllyel együtt adnak a helyszínre érkező vizsgálók - pedig nincs helye jogorvoslatnak.
A Bizottság és a Gazdasági Versenyhivatal egyaránt jogosult helyszíni vizsgálati cselekményt végezni az igazgatók, a vállalatvezetők és a vállalkozások egyéb dolgozóinak otthonában és magáncélú közlekedési eszközében, ha megalapozottan feltehető, hogy a helyszíni vizsgálat tárgyához kapcsolódó bizonyítékokat ott tárolják.
Közösségi és nemzeti eljárásjog eltérése
A különbség a közösségi és a nemzeti eljárásjog alapján folyó rajtaütés között ez esetben is az, hogy a Bizottság rajtaütést elrendelő határozatának bírósági felülvizsgálata kérhető. A Bizottság határozatában megállapítja a helyszíni vizsgálat tárgyát és célját, kijelöli a kezdés időpontját, valamint feltünteti a határozat elleni, a luxemburgi Bíróság általi felülvizsgálat jogát. A határozatnak elsősorban meg kell állapítania, milyen okok vezették a Bizottságot arra a következtetésre, hogy a gyanúja megalapozott.
A bizottsági rajtaütés általános szabályaihoz hasonlóan, a magáncélú lakásokban, helyiségekben, közlekedési eszközökben addig nem foganatosítható a helyszíni vizsgálati cselekmény, amíg a Fővárosi Bíróság előzetesen nem engedélyezte annak végrehajtását. A nemzeti bíróság ez esetben sem kérdőjelezheti meg a helyszíni vizsgálat szükségességét, és nem követelheti meg, hogy bocsássák rendelkezésére a Bizottság irataiban foglalt adatokat. A bizottsági határozat jogszerűségét kizárólag a luxemburgi Bíróság vizsgálhatja felül.
Az államtitok megismerése
Érdekessége a Bizottság által folytatott rajtaütéseknek, hogy amíg a Gazdasági Versenyhivatal vizsgálói - megismerési, betekintési engedély hiányában - nem ismerhetik meg az államtitkot tartalmazó dokumentumokat, a Bizottság tisztségviselőitől államtitokra hivatkozással nem lehet megtagadni egyetlen dokumentum, adat vagy nyilvántartás feltárását sem. A közösségi és a nemzeti eljárásrend különbözősége folytán így előállhat az a furcsa helyzet, hogy a magyar versenyhatóság nem ismerheti meg a Magyar Köztársaság államtitkát, míg egy uniós szerv jogosult abba betekinteni. Következésképpen, ha államtitkot tartalmazó irat kerül a Bizottság birtokába a rajtaütés során, maga dönt arról, hogy másolatban elviszi-e az iratot vagy sem, a vállalkozások pusztán észrevételezhetik, hogy az irat nem kapcsolódik az eljárás tárgyához, vagy nem minősül üzleti dokumentumnak, illetőleg az ügyvéd és az ügyfele közötti védett kommunikáció (legal privilege) része, amely a védekezési jog gyakorlása érdekében keletkezett.
Az érintett vállalkozás lehetőségei
Amennyiben a Bizottság államtitkot tartalmazó irat birtokába jutott a rajtaütés során, az érintett vállalkozás számára két lehetőség adódik:
- a Bizottság érdemi döntése ellen előterjesztett jogorvoslati kérelmében kifogásolja az intézkedés jogszerűtlenségét (például nem tartozik az eljárás tárgyához), vagy
- ideiglenes intézkedés meghozatalát kezdeményezi az elsőfokú bíróságnál; kérelmében bizonyítania kell, hogy az államtitok Bizottság általi megismerése helyrehozhatatlan kárt okoz, amelynek elkerülése azonnali intézkedést igényel.

matches: bíróság bíróság bíróság Bíróság bíróság bíróság Bíróság Bíróság bíróság Bíróság


text:
Csütörtökön 11 órakor hirdet ítéletet az Emberi Jogok Európai Bíróságának Nagykamarája az Ilias és Ahmed kontra Magyarország ügyben. A jogerős döntés pontot tesz a Magyar Helsinki Bizottság ügyfeleinek panaszára, és választ adhat arra is, hogy a tranzitzónás fogvatartás önkénye, ártatlan gyerekek és szüleik őrizete vajon összefér-e az Emberi Jogok Európai Egyezményével. Mik a legfontosabb tudnivalók a négy éve indult perről, és mi ad különös jelentőséget az ítéletnek? Kérdezz-felelek 16 pontban.
Két mai tranzizónás fogvatartott, Abouzar és Armin Soltani
1) Mikor és miért indult a per?
A Magyar Helsinki Bizottság ügyfelei a tranzitzónák első napján, 2015. szeptember 15-én léptek be a szögesdróttal kerített, fegyveresekkel őrzött röszkei konténertelepre. A Szerbiából érkező menekülők a hatóságok engedélyével érkeztek ide azért, hogy menedékkérelmüket legális úton benyújthassák. A két férfi kérelmét azonban minimális eljárási garanciák nélkül hamar elutasította a menekültügyi hatóság, mondván, az elfogadhatatlan, mert a rendeletileg biztonságos harmadik országnak tartott Szerbián át érkeztek. Mire fellebbeztek, és a bíróság igazat adott nekik, jogellenesnek minősítette a menekültügyi döntést, és új eljárásra kötelezte a menekültügyi hatóságot. Azonban ismét érdemi vizsgálat nélkül utasították el kérelmüket, és kiutasították őket Szerbiába. Ezt már a szegedi bíróság is helybenhagyta. Aztán a magyar hatóságok – a szerb hatóságok tudta és hozzájárulása nélkül – 2015. október 8-án visszakényszerítették ügyfeleinket szerb területre.
2) Miért fordult a Magyar Helsinki Bizottság az Emberi Jogok Európai Bíróságához?
A strasbourgi bírósághoz akkor lehet panaszt benyújtani, ha az emberi jogi jogsértésekkel szembeni hazai hatékony jogorvoslati lehetőségek már kimerültek, és itthon már nem lehet kihez fordulni. Ebben az esetben is így történt. A 2015-ben hatályba lépő új, drákói szabályozás nem biztosított több lehetőséget a menedékkérőknek, ezért 2015. szeptember 25-én kérelemmel fordultunk a strasbourgi bírósághoz. Ügyfeleink panaszának egyik legfontosabb része, hogy bár a tranzitzóna fogvatartási helyszín, az itt elhelyezett menedékkérők fogvatartásának tényét a kormány tagadja. Ezért a kérelmezők őrizetbe vételükről döntést nem kapnak, nem közlik velük őrizetük időtartamát, és őrizetük ügyében semmilyen jogorvoslat nincs biztosítva, bíróságokhoz sem tudnak fordulni. A strasbourgi bíróság eljárása során azt vizsgálja, hogy az adott nemzeti szabályozás vagy joggyakorlat megfelel-e az Emberi Jogok Európai Egyezményének (EJEE), ha ütközik azzal, akkor a panaszos javára ítél. Pusztán nemzeti szabályokkal – legyenek azok bármennyire rafináltak – nem lehet „lepapírozni” az egyezménysértést.
3) Ki ez a két férfi, mit lehet tudni a panaszosokról?
Ilias és Ahmed Bangladesből származnak, egyikük azonban hontalannak minősül. Mindkettőjük esetében orvosi szakvélemény szólt arról, hogy sérülékenynek, különleges bánásmódot igénylő menedékkérőknek minősülnek, ami jogszabály alapján kizárta, hogy menedékkérelmüket a határon felállított tranzitzónában vizsgálják meg. Ám a hazai hatóságok ezeket a rendelkezéseket is figyelmen kívül hagyták. Ügyfeleink ma is uniós országokban élnek, ahonnan ügyvédjükkel együttműködve, izgatottan kísérték figyelemmel a strasbourgi eljárást, és még izgatottabban várják a végleges döntést. Szó sincs arról, mint a kormánysajtó állította, hogy eltűntek volna. Ahogy az sem igaz, hogyha nem tudnák átvenni a strasbourgi igazságos jóvátételüket (a „kártérítést”), akkor azt az ügyvédjüknek vagy a Magyar Helsinki Bizottságnak utalnák át. A kormánypárti politikusok által emlegetett „migránsbizniszből” egyetlen hang sem igaz.
4) A kormány azzal érvel, hogy a „tranzitzónás elhelyezés” nem fogvatartás, hiszen Szerbiába szabadon távozhatnak a külföldiek. Mi a gond ezzel?
Ez az érvelés fals. Az elmúlt húsz évben már több európai kormány próbálkozott hasonló „területen és jogon kívüli, speciális” módszerekkel. A strasbourgi bíróság mindeddig következetesen elbuktatta ezeket a törekvéseket. A választási lehetőség ugyanis nem valós: a fogva tartott külföldinek személyes szabadsága visszaszerzéséhez ugyanis végérvényesen le kell mondania az egyik emberi jogáról, a menedékjog kérelmezéséről. Egyik alapvető emberi joga tehát csak egy másik emberi joga, a személyes szabadság kárára lenne gyakorolható. Ez nem egyeztethető össze az Emberi Jogok Európai Egyezményével.
5) De már született ítélet ebben a strasbourgi perben, vagy nem?
De igen, a bíróság már viszonylag korán, egyhangú döntésben 2017. március 14-én igazat adott ügyfeleinknek, és kártérítésre kötelezte a magyar államot. Csakhogy a kormány élve jogával speciális eljárással a strasbourgi bíróság Nagykamarájához fordult az ítélet ellen.
6) Mi volt a nem jogerős ítéletben?
A strasbourgi bíróság 2017-ben kimondta: a kormány állításával szemben a tranzitzónában történő elhelyezés fogvatartás, amellyel személyes szabadságuktól fosztják meg a kérelmezőket. És mivel nincs szabályozva, ezért az EJEE 5. cikkét sértő jogellenes fogvatartásnak minősül. A magyar tranzitzóna is az állam joghatósága alá esik, tehát nem „területen kívüli” intézmény, így ugyanazok a jogok illetik meg az itt elzártakat, mint más fogvatartási helyeken, pl. börtönben és rendőrségi fogdán. Ügyfeleink 23 napig úgy voltak bezárva, hogy a fogvatartásukról nem született hatósági döntés, így maga az őrizet és az elhelyezési körülmények ellen sem fordulhattak bírósághoz, nem volt lehetőségük hatékony jogorvoslatra. Őrizetüknek nem volt jogalapja. A kérelmüknek a Szerbia biztonságosságára alapozott megtagadása és kiutasításuk is jogellenes, egyezménysértő volt. Önmagában az ugyanis, hogy a kormány rendeletben deklarálta, hogy Szerbiát biztonságos harmadik országnak tekinti, még nem elégséges érv a védelem megtagadásra és a visszaküldésre.
7) De miért jogellenes a fogvatartás, ha azt jogszabályok teszik lehetővé vagy egyenesen előírják a hatóságoknak?
A strasbourgi bíróság azt is vizsgálja, hogy a nemzeti jog szerint rendben lévőnek minősített és ezért a hatóságok által alkalmazott állami szabályok megfelelnek-e a törvényesség Emberi Jogok Európai Egyezménye szerinti kritériumainak, és nem sértik-e az egyezményben felsorolt alapjogokat. Ebben az ügyben az történt, hogy bár létezett olyan magyar nemzeti jogszabály, amely lehetővé tette a tranzitzónában történő elhelyezést, ez a rendelkezés nem minősült törvényesnek az EJEE értelmében. Alkalmazásában pedig még a hazai jogszabályokat is sértve korlátozta a kérelmezők emberi jogait. Az állam azzal nem mentesül a polgárokkal szembeni felelőssége alól, hogy törvénybe iktatja a törvénytelenséget.
8) Mit jelent az, hogy most a Nagykamara dönt?
A strasbourgi bíróság a hozzá benyújtott panaszok többségében ún. kamarai ítéletet hoz, mint pl. a jelen ügyben is héttagú bírói tanács hozott, egyébként egyhangú ítéletet. A felek azonban kivételes esetekben, speciális indokokra való hivatkozással, kérhetik, hogy a bíróság Nagykamarája újból vizsgálja meg a panaszt. A magyar kormány lényegében a tömeges migrációs nyomás okozta veszélyekre hivatkozva kérte a Nagykamarát, hogy annak 17 bírája vizsgálja meg újra a panaszt. A nagykamarai eljárásra tipikusan elvi jelentőségű ügyekben kerül sor. Ilias és Ahmed ügye tehát ilyen.
9) Milyen elvi és gyakorlati jelentősége van az ügynek?
Hogy mennyire fontos perről van szó, azt az is mutatja, hogy holnap egy másik „tranzitzónás” ügyben is ítéletet hirdetnek a strasbourgi bíróságon, amelyben az alperes az orosz állam. A mi perünkben pedig a tavaly áprilisi nyilvános tárgyalást megelőző nagykamarai eljárásban már igazi flottafelvonulás volt: a magyar kormány oldalán az orosz, a lengyel és a bolgár kormány sorakozott fel beavatkozóként. Menedékkérő ügyfeleink mellett pedig az ENSZ Menekültügyi Főbiztossága (UNHCR), három tekintélyes civil szervezet (ECRE, ICJ, DRC), illetve egy olasz egyetemi oktatói csapat avatkozott be a perbe.
10) Milyen ítélet születhet?
Erre nem tudjuk a választ. Annyi bizonyos, hogy számos jelentős nemzetközi szervezet (UNHCR, Európa Tanács kínzás elleni bizottsága [CPT], az ET és az ENSZ emberi jogi biztosai, az Európai Bizottság vagy az Európai Parlament a 7. cikk miatt eljárásban) fogvatartási helynek tekintik a magyar tranzitzónát. Rendre sérelmezik azt is, hogy a tranzitzónákban 2015 óta önkényes, jogorvoslat nélküli jogellenes fogvatartás folyik. A strasbourgi bíróság ítélkezési gyakorlatában pedig eddig minden ügyben egyezménysértőnek ítélte a menedékkérők „tranzitzónás fogvatartását”. A mostani magyar és orosz ügyben várt nagykamarai ítélet két okból lehet mérföldkő: vagy legitimitást ad a két évtizedes ítélkezési gyakorlat esetleges megváltoztatásához, vagy pedig egyszer s mindenkorra véget vet egyes kormányok menedékkérőket sújtó, abszurd jogalkotási manőverekkel operáló önkényes fogvatartási gyakorlatának.
A kérelmezők szerbiai kiutasításával kapcsolatban pedig a nagykamarai ítélet elejét veheti a menedékjog önkényes korlátozását eredményező állami törekvéseknek. A mostani per tehát nem csak Ilias és Ahmed ügyéről vagy a magyarországi helyzetről szól, de arról is, hogy az Emberi Jogok Európai Egyezményét aláíró államok mit tehetnek és mit nem tehetnek a menedékkérőkkel, mennyiben korlátozhatják emberi jogaikat, így személyes szabadságukat, jogorvoslati jogukat és a tisztességes eljárás egyes garanciáit. Ez tehát nem tisztán menedékjogi per, hanem az európai államok által eddig kétségbe nem vont, európai állampolgárokat is érintő jogállami normákról is szól.
11) Milyen következményei lehetnek az ítéletnek a jelenlegi helyzetben?
A jelenleg is tranzitzónákban fogvatartott menedékkérő ügyfeleink szempontjából kétségtelenül az a legfontosabb kérdés, hogy a strasbourgi bíróság továbbra is fogvatartásnak tekinti-e a tranzitzónás elhelyezést. Amennyiben igen, az nagy segítség nekik, mert a strasbourgi ítéletet alkalmazni kell, és akkor is „törvénynek kell tekinteni”, ha nemzeti jogszabályok ezzel ellentétesek. Emellett pedig nem kerülhető el sürgősen az ítélethez igazítani a hazai szabályozást.
12) És mi lesz, ha a strasbourgi bíróság kedvezőtlen döntést hoz?
Még az a nem várt helyzet sem jelentené a történet végét, ha a korábbi, kamarai ítélettel és eddigi kikristályosodott ítélkezési gyakorlattal ellentétes nagykamarai döntés születne. A Magyar Helsinki Bizottság határozott jogi álláspontja ugyanis az, hogy a tranzitzónákban jelenleg is teljességgel önkényes, határozatlan idejű fogvatartás folyik. A helyzet pedig Ilias és Ahmed 2015-ben történt eseténél is súlyosabb. Ugyanis ma többségében menedékkérő gyermekeket és szüleiket tartják bezárva itt, a szektoroknak elnevezett ketrecekben. Mindezt a teljes menekültügyi eljárás ideje alatt, hosszú hónapokig sőt egyes esetekben egy évet is meghaladóan. Ennek a szégyenteljes és embertelen gyakorlatnak a fenntartása esetén a jogi küzdelmet folytatni lehet és kell is.
13) Mi történt 2015 óta, hogyan változott a helyzet a hazai tranzitzónákban?
A strasbourgi bíróság a 2015-ös állapotokról mond majd ítéletet. A helyzet azóta sokat változott, és egyértelműen romlott. Ma már szinte minden magyarországi menedékkérőt a röszkei és tompai tranzitzónákban tartanak fogva; már akinek egyáltalán módja van kérelmet benyújtani a tranzitzónákban, merthogy tavaly óta önkényesen a két tranzitzónában összesen heti 10 főben szabták meg a beadható kérelmek számát. Az ő őrizetük (60–70%-uk gyerek) akár sok hónapig is eltarthat. A „tömeges bevándorlás okozta válsághelyzet” tökéletesen abszurd fenntartása miatt ma gyakorlatilag minden menekültügyi eljárást a tranzitzónában folytatnak le – 2018 júliusa óta a korábbinál is siralmasabb eredménnyel. Azóta minden eddiginél kevesebben kapnak menedékjogi védelmet, mert a hatóság (néhány hónapja Országos Idegenrendészeti Főigazgatóság nevezik) több mint egy éve – a korábban már részben bejáratott gyakorlatát leporolva és kicsit kozmetikázva – ismét nem hajlandó érdemben vizsgálni a kérelmeket, mondván, a menekülők a biztonságos tranzitország Szerbián keresztül érkeznek.
14) Mit fog tenni a Magyar Helsinki Bizottság a Nagykamara ítélethirdetése után?
Először is alaposan tanulmányoznunk kell az ítéletet, különösen, hogy kérelmünkben az EJEE több cikkének megsértését is panaszoltuk, amelyekről a – várhatóan terjedelmes – ítélet egyenként fog dönteni és részletes indokolást tartalmazni. Ezt követően haladéktalanul konzultálni fogunk ügyfeleinkkel és tájékoztatjuk a közvéleményt. Amennyiben ügyfeleink ismét nyernek, minden eszközt fel fogunk használni, hogy ezt követően Magyarország kormánya, hatóságai és bíróságai ezentúl alkalmazzák a strasbourgi ítéletet jogértelmezését. Ha a hatóságok mégsem hagynának fel az emberi jogokat sértő jogellenes gyakorlattal, úgy a jelenleg is tranzitzónákban senyvedő ügyfeleink, különösen gyerekek, kínzásáldozatok és betegek érdekében folytatjuk a már évek óta tartó pereskedést a tranzitzónás fogvatartásuk ellen. Egy, az Ilias és Ahmed-ügyben született pozitív ítélet azonban ezeket a pereket rövidre zárhatja, mivel annak alapján a sérülékeny, sokszor hosszú hónapokon át, határozatlan időre bebörtönzött emberek szabadon engedését nem lehet többé elkerülni.
15) Ez azt jelenti, hogyha a Nagykamara is helybenhagyja az előző ítéletet, akkor mindenki szabadulni fog, és senkit nem lehet, majd őrizetbe helyezni?
Nem, ez nem azt jelenti. A hatóságnak ugyanis a nemzetközi és uniós jogi, valamint az ezekkel összhangban lévő magyar szabályok alapján lehetősége van meghatározott ideig ún. menekültügyi vagy idegenrendészeti őrizetbe helyezni a külföldieket. Ám erre csak jogszerű indokkal, jogszerűen meghozott határozat alapján és csak akkor van lehetőség, ha az az egyedi ügyben valóban szükséges és nem jár semmilyen káros következménnyel az egyénre nézve. Kísérő nélküli kiskorúakat már most sem lehetne fogva tartani, családdal érkező gyerekeket nem lehetne hónapokra bezárni (az őrizet ideje már most is 30 napban van maximálva). Ezektől a szabályokat a csak papíron létező „tömeges bevándorlás okozta válsághelyzet” miatt nem alkalmazzák.
16) Mit kell tennie a magyar kormánynak?
Nem csak a kormánynak van teendője, hanem az állam más szereplőinek, az ombudsmannak, ügyészségnek és a bíróságoknak. A kedvező, az első ítéletet követő strasbourgi döntés után nem lehetne többet arra hivatkozni, hogy a tranzitzónák nem fogvatartási helyek. Minden állami szereplőnek meg kell tennie azt, amit eddig is meg kellett volna: őrizetben tartani a tranzitzónában is csak legfeljebb 4 hétre lehet bárkit, és ilyen esetben is formális, indokolt és bírói jogorvoslattal támadható döntést kell hozni. Az itt elzárt gyerekeket és szüleiket pedig helyzetüknek megfelelő intézményekben kell elhelyezni.
A kormánynak és a kormánypártoknak pedig vissza kell térniük a jogállami megoldásokhoz: tisztességes eljárást, emberhez méltó elhelyezést és a menedékjoghoz való hozzáférés reális esélyét kell biztosítani. Ezekhez azonnali jogszabályi változtatások kellenek. A munkába be kell vonni a menedékjog civil és tudós szakértőit: valóságos párbeszéd szükséges.
Helsinki karácsonyi vásár – az ügyfeleink ajánlásával!

matches: bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság


text:
Rendszerváltás a Vajdaságban 1944/45-ben a Vajdasági Levéltár fondjainak tükrében - PDF
Rendszerváltás a Vajdaságban 1944/45-ben a Vajdasági Levéltár fondjainak tükrében
Download "Rendszerváltás a Vajdaságban 1944/45-ben a Vajdasági Levéltár fondjainak tükrében"
1 Mezey Zsuzsanna Rendszerváltás a Vajdaságban 1944/45-ben a Vajdasági Levéltár fondjainak tükrében Bevezető Az ös rendszerváltás témájára a Vajdasági Levéltár nyolc fondját választották ki a levéltár dolgozói. Az ezekben található dokumentumok segítenek hitelesebb képet festeni azokról a vészterhes időkről. A fondok bemutatásakor a fond-dossziét vettem alapul, mert ezekben nemcsak a fond keletkezéséről, de szerkezeti felépítéséről is a legszélesebb körű információkhoz juthattam. Miután a fond anyagának a szerkezeti felépítését áttanulmányoztam, magával a fond iratanyagával ismerkedtem, majd néhány reprezentatív iratot kiválasztottam, és ezekről analitikus leírást készítettem. A válogatás alkalmával azokat az iratokat részesítettem előnyben, melyek a délvidéki magyarság meghurcoltatásáról, történelmének egyik leggyászosabb időszakáról tanúskodnak. Bemutatok néhány olyan iratot is, melyeket fontosnak tartottam a hatalomváltás ecsetelésére. Természetesen figyelmem nem terjedhetett ki mindenre, és nem is ez volt a célom, hanem az, hogy felkeltsem a kutatók figyelmét a Vajdasági Levéltár ezen fondjainak a kutatására, feltárására. F. 169 Vajdasági Népfelszabadító Főbizottság Újvidék ( ), Levéltári segédletek: áttekintő raktári jegyzék, fondképző és fondtörténeti jegyzet, analitikus leltár, személynévmutató, tárgymutató, helynévmutató. A fondot 23 doboz és 4 könyv képezi, összesen 3,16 ifm. A fond egy kisebb része kb. 150 ügyirat a Vajdasági Múzeumban található meg. (Az M megjelölés erre utal az analitikus leírások mellett.) március 10-én alakult meg a Vajdasági Népfelszabadító Főbizottság. Mivel ebben az időben a Vajdaság területén még dúlt a há- Mezei Zsuzsanna, levéltáros, Vajdasági Levéltár, Újvidék 272
2 ború, csak illegálisan folytathatta tevékenységét októberében, amikor már a Vajdaság legnagyobb részére bevonultak a partizánok, a tartomány székhelye Újvidék lett. Október végén, amikor bevezették a katonai közigazgatást, a Vajdasági Népfelszabadító Főbizottság hatalma csak látszólagossá vált, és tulajdonképpen csak Szerémségre korlátozódott február 15-e után a katonai közigazgatás megszűnése után, újból kiterjesztette tevékenységét az egész Vajdaság területére, egészen szeptember elsejéig, amikor is a megalakult a Vajdaság Autonóm Tartomány Képviselő Háza és annak testületei, és azok átvették a Vajdasági Népfelszabadító Főbizottság hatásköreit. A fond anyagát könyvekre és iratokra oszthatjuk fel. A könyvek: bizalmas iratok iktatókönyve 1945-ből és1946-ból és egy iktatókönyv 1945-ből. Az iratok a következőképpen vannak csoportosítva: az elnökség levelezésének anyaga, a pénzügyi részleg iratai. Külön csoportot képeznek a pénzérmék visszavonásával foglakozó főbizottság iratai. Az összes iratokról készült analitikus leltár, összesen 2657 darab, melyet könyv alakjában is kiadtak a személynévmutató, a tárgymutató és a helynévmutatóval. Vajdasági Népfelszabadító Főbizottságon belül különböző ügyosztályok működtek, mint végrehajtó szervek. Volt belügyi, pénzügyi, tanügyi, mezőgazdasági és erdészeti, ipari-kereskedelmi és kisipari, a szociális- és népegészségügyekkel foglalkozó ügyosztály és az építészeti-műszaki kérdésekkel foglakozó. Később alakult meg az igazságszolgáltatási ügyosztály (odelenje za sudstvo). Az iratokat tartalmuk szerint rendeletek, utasítások, körlevelek, jelentések, tájékoztatások, szabályzatok, előírások, stb. Ezekből választottam ki néhányat. Az 1944-ben keletkezettek legnagyobb része a Vajdasági Múzeumban van augusztus 20., Újvidék M. 557 Az országos háborús bűnöket kivizsgáló bizottság továbbítja a Vajdasági Népfelszabadító Főbizottság Elnökségének az űrlapok kitöltésére vonatkozó utasításokat. Az utasítás megmagyarázza a nép ellen elkövetett bűntett, hazaárulás, kémkedés, a megszállók erkölcsi támogatása kifejezéseket.(2 lap) 273
3 1944. augusztus 30., Újvidék M Vajdaság Népfelszabadító Főbizottság rendelete a rumai Népfelszabadító Bizottságnak, hogy azonnal küldjék el a jelentést, kinek a parancsára kobozták el a kivégzett hazaárulók vagyonát Pećinciben és Petrovciban, és kinek a parancsára alakították meg a konfiszkációs bizottságot.(1 lap) november 15., Újvidék 12 Vajdaság Népfelszabadító Főbizottságának átirata Bácska területen működő Népfelszabadító Bizottságokhoz, hogy továbbítsák a helyi bizottságokhoz azt a rendeletet, miszerint a letartóztatott személyeket kötelesek átadni a járási Népvédelmi Osztálynak. (1 lap) március 14., Újvidék 388 Vajdaság Népfelszabadító Főbizottság Elnökségének határozata, mellyel a zentai gimnáziumban megnyitja a párhuzamos magyar tagozatokat a felső osztályokban. (1 lap) április 10., Újvidék 573 Vajdaság Népfelszabadító Főbizottság Elnökségének rendelete a belügyi osztálynak, hogy vizsgálja ki, milyen szabálytalanságok történtek Adán egyes áruk elkobzása során. (1 lap) április 20., Újvidék 659 Vajdaság Népfelszabadító Főbizottság igazságszolgáltatási osztálya továbbítja Vajdaság Népfelszabadító Főbizottság Elnökségének az Utasítást a rendes bíróságok felállításáról Vajdaság területén, azzal a kéréssel, hogy azt az Elnökség fogadja el. (8 lap) június 9., Újvidék 1095 A vajdasági háborús bűnöket kivizsgáló bizottság elküldi jelentését a Vajdasági Népfelszabadító Főbizottság Elnökségének arról, hogy egyes ügyvédeket háborús bűnösöknek nyilvánítottak. Mellékelve van az ügyvédek névsora. (2 lap) augusztus 18., Újvidék 1558 Vajdasági Népfelszabadító Főbizottság Elnöksége kéri a Vajdasági Ügyészséget, hogy a Jugoszláviai Ügyész közvetítésével hasson a Postaügyi Minisztériumra, hogy az vegye vissza azokat a magyar nemzetiségű alkalmazottakat, akiket a katonai közigazgatás alatt bocsájtottak el, mivel nagyon fontos feladat a nemzetiségi egyenjogúság elvének betartása. (1 lap) F.170 Bánát, Bácska és Baranya Katonai Közigazgatása Újvidék ( ), Levéltári segédletek: áttekintő raktári jegyzék, fondképző és fondtörténeti jegyzet, analitikus leltár, tárgymutató, helynévmutató. A 274
4 fond 16 dobozból és 5 könyvből áll, összesen 2,07 ifm. A fond besorolása: különleges jelentőségű fond. Bánát, Bácska és Baranya Katonai Közigazgatását október 17-én vezették be Tito parancsára, és ugyanúgy az ő parancsára is szüntették meg január 27-ei dátummal, azzal, hogy a parancs csak február 15-én lépett hatályba. A katonai közigazgatás élére Ivan Rukavina vezérezredest nevezték ki, aki személyesen a főparancsnoknak, Titónak volt alárendelve. Bánát, Bácska és Baranya Katonai Közigazgatás területileg a Bánáti és a Bácska-Baranyai Katonai Körzetre oszlott, továbbá katonai területparancsnokságokra, városi parancsnokságokra és falusi katonai állomásokra. A végrehajtói és bírói hatalmat teljes mértékben ez a szerv gyakorolta, a Népfelszabadító Bizottságoknak csak tanácsadói szerepük volt. Bácska és Baranya Katonai Körzetnek Újvidék volt a székhelye, Bánát Katonai Körzeté Nagybecskerek (Petrovgrad). A katonai közigazgatás szervezte meg a mozgósítást, ruhanemű és cipők begyűjtését, az egészségügyi kellékek beszerzését a hadsereg számára. Megszervezte a hadi korházakat, katonai begyűjtő központokat, és több más hasonló tevékenységgel foglalkozott. Többek között gondot viselt a hadsereg és a lakosság élelmezéséről, a közlekedési útvonalak, ipari létesítmények felújítását és kiépítését szervezte, a megművelhető földterületek megművelését és bevetését irányította. Az ipari és kisipari termelés újraindítását szervezte. Az oktatási és kultúrintézmények munkájának újbóli beindítását és a kulturális hagyaték megvédését irányította. A fond iratainak tartalma: Bánát, Bácska és Baranya Katonai Közigazgatás megalakításáról és szerkezeti felépítéséről szóló iratok. A különböző profilú szakemberek biztosítására, a felnőtt lakosság mozgósítására, új katonai alakulatok létrehozására vonatkozó iratok. Az okiratoknak egy része a Vörös Hadsereggel és a Bolgár Hadsereggel való együttműködésről tanúskodnak. A front visszavonulása után az ipari létesítmények felújítása és üzembe helyezése, továbbá az élet normalizálása volt az egyik fő feladata a katonai közigazgatásnak, ezekről a tevékenységekről számos dokumentum tanúskodik. A fond két csoportra oszlik, könyvekre és az iratokra. A könyvek a műszaki, közlekedési osztály iktatókönyvei, továbbá a vízügyi részleg iktatókönyvei. 275
5 Az iratok egy részét a Katonai Közigazgatás parancsnokának levelezései képezik, majd osztályok szerint vannak rendezve az iratok: általános, gazdasági, műszaki, egészségügyi és tanügyi osztály. Nyolc dobozban a jelzet nélküli iratok vannak, melyeket levéltári jelzettel láttak el. Az iratokról analitikus leltár készült (összesen 1661 darab) tárgyés helynévmutatóval. Illusztrációként kiválasztottam néhány ügyiratot december 1., Újvidék 69/1944 Bánát, Bácska és Baranya Katonai Közigazgatás parancsnokának rendelete a katonai körzeteknek, katonai területparancsnokságoknak, városi parancsnokságoknak és falusi katonai állomásoknak a magyarokkal és a németekkel való bánásmódról, mivel több helységben és faluban helytelen bánásmódot alkalmaztak, amelyek rossz fényben tüntetik fel hadseregünket, és ártanak népünk és országunk hírnevének (a szerző kúrzívuma). Az 1-es bekezdés alatt meghatározza a magyarokkal való bánásmódot, akiket jogaikban és kötelezettségeikben kiegyenlít a többi lakossággal. Ez alól csak azok a magyarok képeznek kivételt, akik mint háborús bűnösök részesei voltak a magyar fasiszták bűncselekményeinek... (a szerző kúrzívuma). Az a) pont alatt elrendeli, hogy minden büntetőtábort, ahol magyarokat tartottak fogva, feloszlassanak, és csak azokat a magyarokat tarthatják fogva, akik ellen bírósági eljárás folyik vagy már elítélte őket az illetékes hadbíróság. (a szerző kúrzívuma) A 2-es bekezdés alatt meghatározza a németekkel való bánásmódot, akik többségükben a gonosztevő német fasiszták oldalára álltak (a szerző kúrzívuma). (2 lap) Levéltári egység 94/1945 Kimutatások a lakosság létszámáról, nemzetiségi összetételéről, háztartások számáról, a fasiszták elhagyott házainak számáról, megrongálódott és összedőlt házak számáról Bánát területén 1945-ben. Egy lapon, melyen nincs keltezés, az összeíráshoz készült útmutatón a megjegyzés rovatban a következőket írja A német lakosságot kitelepítik, és büntető táborokban helyezik el, így az összeírt német lakosság száma nem felel meg a valóságnak. A magyar lakosságot a Megszállók és Együttműködők Bűncselekményeit Kivizsgáló Vajdasági Bizottság (háborús bűnöket kivizsgáló bizottság) javaslatára kitelepítették a csúrogi és zsablyai községből és büntető táborokban helyezték el őket. Ezeknek a száma március végén (a szerző kúrzívuma) (47 lap) F. 171 Bácska és Baranya Katonai Körzete Újvidék ( ), Levéltári segédletek: áttekintő raktári jegyzék, fondképző és fondtörténeti jegyzet, analitikus leltár, tárgymutató, helynévmutató. A fond 13 dobozból és 6 könyvből áll, összesen 13,72 ifm. Bácska és Ba- 276
6 ranya Katonai Körzete öt katonai területparancsnokságra volt felosztva: az Újvidéki, Zombori, Becsei, Szabadkai és a Baranyai Területparancsnokságokra. A fond iratainak a tartalma közvetlenül a partizánok bevonulása utáni helyzetet tükrözi. A könyvek az általános és a gazdasági osztály iktatókönyvei ös évből, és az általános osztály névmutatója. Az iratok az általános, gazdasági, egészségügyi és tanügyi osztály levelezései. A jelzet nélküli iratokat levéltári jelzettel láttak el. Az összes iratról analitikus leltár készült (összesen 1821 darab), tárgy- és helynévmutatóval. Illusztrációként kiválasztottam néhány ügyiratot február 1., Kiskér (Bačko Dobro Polje) I 1048/1945 A Kiskéri Katonai Állomáshely, válaszol a Katonai Körzet 804/945-ös számú iratára, és kijelenti, hogy ebben a helységben nem volt vezetéknév-változtatás. A vezetéknév megváltoztatásának tilalmát azért vezette be a hatalom, hogy nehogy valamelyik háborús bűnös ilyen módon próbáljon megszökni a felelősségre vonás alól. (2 lap) december 14., Újvidék III 86/1944 Bácska és Baranya Katonai Körzetének Parancsnoksága Újvidéken a tengerészlaktanyában levő munkatáborból három asztalost, Meringer Istvánt, Raffai Nándort és Kolai Jánost kiküldi a Bajić zeneiskolába helyreállítási munkálatokra. (2 lap) 1945.január 29., Újvidék III 1780/1945 Bácska és Baranya Katonai Körzet Gazdasági Osztályának az ellátással megbízott részleg főnöke beszámol a csúrogi népellenségek vagyonának elkobzásáról az 1945 január 23-tól 28-ig tartó akcióban. Szám szerinti kimutatás készült az elhajtott jószágokról, baronfikról, kocsikról, szekerekről, stb. (1 lap) december 6., Szabadka VI 43/1944 Bácska és Baranya Katonai Körzet Tanügyi Osztályának utasítása Szabadka Katonai Körzet Tanügyi Részlegének, hogy a magyar tanulóknak és azoknak a diákoknak, akiknek a szülei elmagyarosodtak, az iskolába való beiratkozáskor vegyék figyelembe a szülők kívánságát. Továbbá a tanítók jogosak lakásra és fűtőanyagra. (2 lap) Levéltári egység 175 Bácska és Baranya háborús áldozatinak kimutatása az április 13. és október 23-ai időszakban. A jelentés Bajcsy-Zsilinszky Endre február 4-ei memorandumának adataira hivatkozik. (3 lap) 277
7 F. 172 Bánát Katonai Körzete Nagybecskerek(Petrovgrad)( ), Levéltári segédletek: áttekintő raktári jegyzék, fondképző és fondtörténeti jegyzet, analitikus leltár, tárgymutató, helynévmutató. A fond 5 dobozból áll, összesen 0,62 ifm. Bánát Katonai Körzete négy katonai területparancsnokságra volt felosztva: a Kikindai, Nagybecskereki (Petrovgrádi), Pancsevói és a Verseci Területparancsnokságok. A fond iratainak a tartalma Bánát újjáépítéséről, a hadsereg és a lakosság ellátásáról, a káder-kérdés megoldásáról, a vízszabályozó társaságokban uralkodó helyzetről és az alkalmazottak fizetéséről szólnak. Az összes iratról analitikus leltár készült (összesen 234 darab), tárgy- és helynévmutatóval. F.177 Vajdaság Népeinek Nemzeti Becsülete Elleni Bűncselekmények és Szabálysértések Elítélését Végző Bíróság (1945), 1945 Levéltári segédletek: áttekintő raktári jegyzék, fondképző és fondtörténeti jegyzet, analitikus leltár. A fond 1 dobozból és 3 könyvből áll, összesen 0,11 ifm. A fond besorolása: különleges jelentőségű fond. A Vajdasági Népfelszabadító Főbizottság Elnökségének határozata alapján április 30-án felállították Vajdaság Népeinek Nemzeti Becsülete Elleni Bűncselekmények és Szabálysértéseinek Elítélését Végző Bíróságot (becsületbíróság). E bíróság munkáját illetően teljesen független volt. Székhelye Újvidéken volt, de Mitrovicán és Nagybecskereken kihelyezett bírósági tanács működött. A bíróság a Megszállók és Együttműködők Vajdasági Bűncselekményeit Kivizsgáló Bizottság, az ügyészség, a hadbíróság, a rendes bíróságok, magánszemélyek feljelentése alapján, illetve a bíróság saját maga kezdeményezésére kezdte meg az eljárásokat. Vajdaság Autonóm Tartomány Elnöksége szeptember 13-ai ülésének határozata alapján beszüntetik ennek a különleges bíróságnak a működését, és az illetékességet átruházzák a járásbíróságokra. A bíróság létrehozásának a célja a lakosság széleskörű átvilágítása volt. A Vajdaság népeinek becsülete elleni bűncselekmények körébe tartozott a megszállókkal és hazai árulókkal történt mindenféle együttműködés. Nemcsak a gazdasági, politikai együttműködés, hanem 278
8 pl. a kulturális, művészeti és jogi együttműködés is bűncselekménynek számított. Az ítéletekben sokszor megismételt mondat: pl. a magyar nemzeti becsület elvesztése a közéletből való kizárást, a közfunkciók végzésének tilalmát és minden egyéb polgári jog és mindazon kedvezmények elvesztését is jelentette, melyek a Vajdaság polgárait abban az időben megillették. A fond iratainak a tartalma: Vajdaság Népeinek Nemzeti Becsülete Elleni Bűncselekmények és Szabálysértések Elítélését Végző Bíróság munkájáról szóló jelentések, a bírósági tanács fizetési listája. A bíróság megszűnésekor készült jegyzőkönyvek a bevégzett és a folyamatban levő eljárásokról, az irodai kellékekről készült leltár, az alkalmazottak személyi lapjai, hiteligénylések és a bírósági ítéleteknek egy kisebb hányada. Mivel a Vajdasági Levéltár csak nagyon kis mennyiségű iratot vett át, feltételezhető, hogy az iratok legnagyobb része a vajdasági járási bíróságokon van, hiszen azok lettek az illetékesek a becsületbíróságok megszűntetése után. Más fondok átvizsgálásakor több olyan dokumentumra is akadtam, melyek ennek a bíróságnak a munkájára vonatkoznak. Pl. a 209-es fondban, a Vajdasági Ügyészség irataiban Sn 51/1945 jelzetű július 4-ei dátummal ellátott ítéletet találtam. Az ítélet mellett ott volt a Vajdasági Ügyészség vádemelése is. Az ítéletet Vajdaság Népeinek Nemzeti Becsülete Elleni Bűncselekmények és Szabálysértéseinek Elítélését Végző Bíróság hozta meg. A vádlott Kolár Ferenc (Franje), volt kulai tanító, leventeoktató, magyar, a vád ellene: politikai propaganda és a megszállókkal való együttműködés. Az ítélet: a magyar nemzeti becsület elvesztése 12 éves időtartamra és öt éves nehéz kényszermunka. (Az ügyirat 7 lapból áll.) A fond átnézésekor néhány ügyiratot kiválasztottam illusztrációképpen szeptember 24., Nagybecskerek Su 46/1945 Vajdaság Népeinek Nemzeti Becsülete Elleni Bűncselekmények és Szabálysértések Elítélését Végző Bíróság Bírósági Tanácsa Nagybecskereken továbbítja a Pancsovai Kerületi Bíróságnak, mint területileg illetékes bíróságnak azt a jegyzéket, melyen öszszesen 14 lezárt ügy iktatószáma szerepel. A nagybecskereki Bírósági tanács jegyzőkönyve alapján 23 lezárt ügyről szóló kimutatást továbbítottak a nagybecskereki Kerületi Bíróságnak, mint illetékes bíróságnak, 279
9 miután megszűnt a Vajdaság Népeinek Nemzeti Becsülete Elleni Bűncselekmények és Szabálysértéseinek Elítélését Végző Bírósága. (1 lap) 1945.június 28., Nagybecskerek Su 17/1945 A Bírósági Tanács Nagybecskereken továbbítja a Vajdaság Népeinek Nemzeti Becsülete Elleni Bűncselekmények és Szabálysértéseinek Elítélését Végző Bíróság elnökének Újvidékre a havi jelentést, melyben beszámol, hogy Marko Đurić, Csicsai Ignác, Aranyos József és Balog Sándor ellen indított eljárásokat befejezték, és az ítéleteket kihirdették. (1 lap) Keltezés nélkül Sn 33/1945 Vajdaság Népeinek Nemzeti Becsülete Elleni Bűncselekmények és Szabálysértéseinek Elítélését Végző Bíróság Újvidéken vádat emel Pap Karolina ellen, született Prangel, szabadkai lakos, nemzetisége szerint magyar, a vád ellelne közvetlen feljelentés (neposredna dostava). A bíróság ítéletet hoz Pap Karolina, banktisztviselő ügyében a megszállókkal való politikai együttműködés és feljelentés miatt, és a magyar nép becsületének 5 évre történő elvesztésére, egy év kényszermunkára ítéli. Az indoklásban a következő áll: Az elítélt ezzel beszennyezte a magyar nevet, és azoknak a magyaroknak a nevét, akik Petőfi zászlaja alatt harcoltak a Pannon síkságon az egész európai reakciós erők ellen. (a szerző kúrzívuma) augusztus 20., Újvidék Sn 102/1945 Vajdaság Népeinek Nemzeti Becsülete Elleni Bűncselekmények és Szabálysértések Elítélését Végző Bíróság Újvidéken ítéletet hoz Jakobcsity Konen Vilim ellen, szabadkai lakos, nemzetisége szerint magyar, a megszállókkal való gazdasági együttműködés miatt, és magyar népi becsületének 3 évre történő elvesztésére, egy év kényszermunkára és vagyona tetemes részének az elkobzására ítélik (megmaradt egy háza és 120 lánc földje Szabadkán). (1 lap) F.183 A Megszállók és Bűncselekményeit Kivizsgáló Vajdasági Bizottság (háborús bűnöket kivizsgáló bizottság) Levéltári segédletek: áttekintő raktári jegyzék, fondképző és fondtörténeti jegyzet, a fond egy részéről analitikus leírás készült, továbbá helynévmutató az ügyiratok azon részéről, amelyek az áldozatokról és károsultakról szólnak. A fond 549 dobozból+24 doboz rendezetlen irat és 79 könyvből áll, összesen 82,5 ifm. A fond besorolása: különleges jelentőségű fond. Megjegyzés: a fond egy része a Vajdasági Múzeum tulajdonában van, erről a levéltári anyagról semmilyen kimutatással nem rendelkezik a Vajdasági Levéltár. A háborús bűnöket kivizsgáló bizottság a Népfelszabadító Bizottság március 11-től 13-áig tartó ülés határozataként alakult 280
10 meg, és szervezetileg a Népfelszabadító Bizottság Oktatásügyi és a Propaganda tárcájához tartozott. Működési szabályzata május 6-án lépett életbe. A Jugoszláv Föderatív Népköztársaság Képviselőházának Elnöksége az április 14-én kihirdetett rendeletével beszüntette az állami bizottság munkáját, és ezzel egy időben a vajdasági bizottság munkája is megszűnt. A vajdasági bizottság feladata az volt, hogy összegyűjtse az adatokat a háborús bűnökkel gyanúsított helyi polgárokról, a bűntettekről, gyilkosságokról, gyújtogatásokról, erőszakokról, névsort készítsen azokról a személyekről, akiket munkatáborokba, börtönökbe hurcoltak, jegyezze le azoknak a nevét és összes személyi adatát, akik ezekért a bűntettekért felelősek. Az összegyűjtött adatok alapján a bizottság megállapította a bűntett fajtáját. A fond iratainak tartalma: A fond legnagyobb részét a begyűjtött feljelentések teszik ki az áldozatokról és a károsultakról, a bűntettekről és a bűnösökről. A feljelentések alapján elkészültek a bűntettekről és a bűnösökről szóló határozatok, az áldozatok és kárvallottak tanúvallomásairól jegyzőkönyvet vettek fel. A fondhoz tartoznak még egyéb bizonyítékokat tartalmazó iratok és közérdekű közlemények, rendeletek, kimutatások, stb. A fond legnagyobb részét a feljelentések teszik ki, kb. 284 doboz. A feljelentések helységek szerint betűrendi sorrendbe vannak csoportosítva. A feljelentések a következő adatokat tartalmazzák: adatok a bűntettről és a bűnösről, a színhelyről, a bűntett leírása, bizonyítékok, a kár jellege és, végül, a megjegyzés rovatban azoknak a személyeknek a neve is meg van említve, akik részesei voltak a bűntettnek. A helységenkénti feljelentések jegyzékében fel van tüntetve a károsult neve és a kár mértéke dinárban kifejezve. A feljelentés alapján készült el a megszállók által elkövetett bűntettekről és a velük együttműködőkről szóló határozat. A határozatot a vajdasági bizottság hozta meg, melyben a feljelentésben megjelent adatokra hivatkozva a büntetetteket különböző csoportokba sorolta be: Bácskában és Szerémségben 8-8 csoport létezett, míg Szerémségben 6, számokkal is megjelölt csoport létezett (pl. Bácskában és Baranyában a bevonulás -t egyes számmal jelölték). A 19 dobozban kb határozat van. A bűntettekkel és a bűnözőkkel kapcsolatos dokumentumok területi felosztás szerint vannak csoportosítva: Vajdaság, Bácska, Baranya, 281
11 Bánát, majd ezeken belül járások, majd helységek szerint. Összesen 27 dobozt tesz ki a fondnak ez a része. A bűnösök és a népellenségek nyilvántartó kartonjai következnek. Ezek kis kartonocskák, kb. 10x7 cm méretűek, és dobozonként három csoportra vannak felosztva. Vannak az "I", "O" és "P" betűsek. "I" azt jelenti, hogy a személy vizsgálat alatt van (pod istragom), az "O"-n (optužen) az elítéltek nevei vannak, míg a "P" (presuđen) csoportban levő lapocskákon azoknak a nevei vannak feltüntetve, akiket mindenféle bírósági ítélet nélkül likvidáltak. Az "I" és "O" kartonokon név mellett fel vannak tüntetve azok az adatok, melyek az eljárásra vonatkoznak, az elítélteknél a bírósági ítélet száma is megtalálható, viszont a "P" kartonokon a néven kívül esetleg a nemzetiségre, ritkán a foglakozásra utaló adatok mellett csak a kivégzés helye van feltüntetve. Ugyanilyen nyilvántartás készült a népellenségekről is betűrendi sorrendben. Külön sorozat van a bácskai és baranyai népellenségekről. A fond-dosszié szerint a 12 dobozban összesen nyilvántartó karton van. Körülbelül 100 dobozban vannak elhelyezve azok az ügyiratok (inventar predmeti), melyek a háborús bűnösökre vonatkoznak. A körülbelül ügyiratot tartalmazó anyagot a vizsgáló bizottság gyűjtötte és állította össze. Ezek az ügyiratok fontos adatokat tartalmaznak úgy a bűntettekről, mint azok elkövetőiről, és a bírósági eljárás megindításához szolgáltak alapul. A keresett ügyirat minél eredményesebb megtalálását szolgálja A dokumentumok leltára (Inventar predmeta) c. könyv. A 496-tól az 530. dobozig azok az iratok vannak elhelyezve, melyek a járási vizsgáló bizottságok és kirendeltségek munkáját tükrözik. Például az 524-es dobozban azoknak a tanúvallomásoknak a jegyzőkönyvei vannak, melyek Zomborban és környékén történtek, továbbá itt vannak még különböző utasítások, jelentések, rendeletek is. Külön nyilvántartási kartonokat vezetett a Menekültügyi Hivatal az 1941-es menekültekről. Ez az anyag 11 dobozban van összegyűjtve. Nagyon értékes az 595-os doboz tartalma, mert ebben vannak a hadbíróság töredékeiben megőrzött ítéletei. Hátra maradtak azok a dobozok, melyekben ún. minden megtalálható. Ezek közül a fénykép- és újságkivágások gyűjteményét emelném ki: pl. megtalálható a Zentai Újság 1941-es, 1942-es és 1944-es évfolyama. Az 532 dobozban egy 280 oldalas tudományos értekezés az 282
12 es razziáról, melyhez egy névsor van csatolva azoknak a nevével, akik részt vettek a razziában. A névsoron 1250 név szerepel. A fond szerves részét képezik azok a könyvek is, melyek az iratokban való könnyebb tájékozódást szolgálják. Ezek iktatókönyvek, névmutatók, a dokumentumok leltára (inventar dokumenata) és különböző mutatók. A legsűrűbben forgatott könyvek egyike a háborús bűnök áldozatainak névjegyzéke az újvidéki, nagybecskereki, pancsevói, szabadkai kerületi kirendeltség területéről. A háborús bűnösök nevei két könyvben vannak regisztrálva (63. és 64. sorszám alatt) összesen név szerepel a jegyzékben. A 11. rubrikában a kérdésre, hogy a háborús bűnös ítélet által lett-e kivégezve vagy anélkül, külön meg vannak jelölve azok a nevek, ahol nem volt bírósági ítélet, vagyis önkényes ítélkezés áldozatáról van szó. Néhány név mellett hivatkoztak a hadbíróság ítéletének a számára vagy a határozat számára, amelyet a bizottság hozott meg. A népellenség névmutatójában név szerepel. A 67-es sorszámú könyv a háborús bűnösök nevét tartalmazza. E könyv 2. mellékletében rögzítették a kivégzett magyarok, szerbek és más nemzetiségűek nevét. A 73-as könyv az 1944/45-ben önkényesen kivégzett háborús bűnösök nyilvántartása. Abban a rubrikában, ahova azt kellett bejegyezni, hogy ki hozott határozatot a kivégzésről mindig az OZNA (Népvédelmi osztály) rövidítés van bejegyezve. A könyvben nincs megjelölve ki és mikor vezette a könyvet magyarnak a neve van felírva, 468 horváté és más nemzetiségűé. A kivégzések legtöbbje 1944 októberében és novemberében lett végrehajtva. Külön könyvet vezettek a vádlottakról, és azokról a személyekről, akik kárt szenvedtek az újvidéki és pancsovai körzetben. Mellékletként egy feljelentést, egy határozatot és egy hadbírósági végzés választottam ki. F. 207 Vajdasági Legfelsőbb Bíróság Újvidék ( ), Levéltári segédletek: áttekintő raktári jegyzék, fondképző és fondtörténeti jegyzet. A fond 1151 dobozból és 434 könyvből áll, összesen 166 ifm. A fond besorolása: különleges jelentőségű fond. A fondképző rövid története a következő. A Vajdasági Népfelszabadító Főbizottság Elnöksége április 27-ei ülésén meghozta a rendes bírósá- 283
13 gok működési szabályzatát a Vajdaság területén, és egész Vajdaság területére egy legfelsőbb bíróságot állított fel, amely a Szerbiai Képviselőház július 11-ei 5. rendkívüli ülésén a Bíróságokról hozott törvény értelmében január elsejétől megszűnt működni. A fondot a könyvek és az iratok együttese alkotja. A bíróságoknál alkalmazott rövidítések szerint vannak az ügyiratok csoportosítva. A fond anyagának megvizsgálásakor megállapítottam, hogy az 1945-ös évből csak nagyon kevés ügyirat van, ami érthető is, mivel idő kellett míg a fellebbezés eljutott a legfelsőbb bíróságig. Az áttekintő raktári jegyzék szerint az 1945-ben keletkezett iratok többsége a K és a KŽ jelzést viselik, vagyis büntető és büntetőjogi fellebbezések. Ebből összesen 137 ügyirat van, de a következő évben ez a szám már jóval nagyobb, és majdnem eléri az ezret (928). Ezek az ügyiratok tartalmukban az 1944/45-ös évekhez kapcsolódnak, de már néhány a kötelező beszolgáltatásokkal is foglalkozik. Az R jelzés alatt többnyire olyan ügyiratok vannak, melyek az ügyvédi tevékenységgel, az ügyvédi kamarával kapcsolatosak. Több ügyirat az ügyvédi kamara döntésére vonatkozó fellebbezés, mivel a kamara betiltotta egyes ügyvédeknek a működését a megszállókkal való együttműködés miatt. Az 1945-ös évből 50 ilyen tartalmú ügyirat van, a következő évben már 300. A RK jelzés alatt levő iratok csak 1947-ben jelennek meg, de amikor betekintettem ezekbe, láttam, hogy olyan ügyekről van szó, melyek még 1945-ben kezdődtek. Az előbb felsorolt jelzések mindegyikéből kiválasztottam egyegy ügyiratot illusztrációképpen október 31., Újvidék KŽ 44/1945 Az október 31-ei nyilvános tárgyaláson a Vajdasági Legfelsőbb Bíróság a következő ítéletet hozta: elutasítja az ügyész vádját és teljes egészében jóváhagyja az Újvidéki Kerületi Bíróság ítéletét. Az Újvidéki Kerületi Népbíróság ítélete szerint Balaton Margitot felmentik a vád alól, miszerint januárjában, az újvidéki razzia első napján néhai Radujkov Darinka háza előtt megállította a magyar katonákat és a következőket mondta nekik: Itt vannak a csetnikek és fönt a padláson főzik a paprikást, és a katonákat beküldte a házba, akik Radujkov Darinkát elhurcolták és megölték. (1 lap) december 27., Újvidék R 1/
14 A Vajdasági Legfelsőbb Bíróság tárgyalta Dr. Maros Károly fellebbezését az Ügyvédi Kamara Ideiglenes Vezetőségének június 2-ai 74/1945 számú határozata ellen. Az december 27-én megtartott tárgyaláson a következő határozatot hozta: elutasítja Dr. Maros Károly fellebbezését és helyben hagyja az Ügyvédi Kamara Ideiglenes Vezetőségének határozatát, mellyel a Kamara megvonta Dr. Maros Károlytól jogát, hogy bejegyeztesse magát mint ügyvédet, mivel ő nem rendelkezik választói joggal és nem méltó, hogy ügyvédi tevékenységet folytasson a megszállókkal való együttműködése miatt. A határozathoz csatolva vannak a következő iratok: A Vajdasági Legfelsőbb Bíróság kérvénye a belügyi osztályhoz, melyben jelentést kér arról, hogy Dr. Maros Károly rajta van-e a választói névjegyzéken, a Vajdasági Ügyészség fellebbezése, az újvidéki belügyi és általános osztály káderjellemzése Dr. Maros Károlyról. (6 lap) 1945.január 13., Újvidék RK 6/1947 A Vajdasági Legfelsőbb Bíróság január 13-ai ülésén meghozott határozatában elfogadja az ügyész kérelmét Bencsik Mihály büntetésének enyhítésére. Bencsik Mihályt jogerősen elítélte a Zentai Járásbíróság és a Szabadkai Körzeti Bírság egy év szabadságvesztéssel járó kényszermunkára és 5000 dináros pénzbüntetésre tilos üzérkedés miatt (20 kg zsírt adott el dináros kilógrammonkénti áron). A büntetést oly módon enyhítik, hogy a szabadságvesztéssel járó kényszermunkát elengedik jó magatartás miatt. A megszállás alatt is kifogástalanul viselkedett, és enyhítő körülménynek számít, hogy az elítéltnek két kiskorú gyermeke van. Csatolva van az ügyész kérelme Bencsik Mihály büntetésének enyhítésére, a Zentai Járásbíróság jelentése az üggyel kapcsolatban és a Zentai Járásbíróság ítélete. (8 lap) F. 209 Vajdasági Ügyészség Újvidék ( ), Levéltári segédletek: áttekintő raktári jegyzék, fondképző és fondtörténeti jegyzet. A fond 256 dobozból és 83 könyvből áll, összesen 34,5 ifm. A fond besorolása: különleges jelentőségű fond. Vajdasági Népfelszabadító Főbizottság elnökségének május 4-ei ülésén meghozott határozata értelmében Dr. Slavko Kuzmanovićot, újvidéki ügyvédet jelölte ki vajdasági ügyésznek, és kinevezését kérte a Demokratikus Föderatív Jugoszláv Ügyészségétől, melyet az május 12-én meg is tett. Ettől a dátumtól számítják a Vajdasági Ügyészség tevékenységét. E szerv a Szerbiai Képviselőház július 16-ai 5. rendkívüli ülésén a Ügyészségekről hozott törvény értelmében január elsejétől megszűnt működni. Az ügyészségen a következő ügyosztályok működtek: 1. a büntető jogi 285
15 2. polgári jogi 3. katonai 4. népvédelmi osztály 5. általános felügyeleti 6. személyzeti ügyosztály A fondot a könyvek és az iratok együttese alkotja. Az Ügyészségnél alkalmazott rövidítések szerint vannak az ügyiratok csoportosítva. Az ügyiratok tartalmát tekintve a fond anyagának nagyobbik részét teszik ki a magánszemélyek elleni vádiratok, akik büntető kihágást követtek el, továbbá vádemelések állami tulajdon hűtlen kezelése miatt és fellebbezések a járási és kerületi bírósági ítéleteire. A fond egy részét a bizalmas iratok teszik ki. A különböző levelezési anyagok betekintést nyújtanak a Ügyészség munkájába és hatáskörébe. A fond-dossziéban található megőrzési iratjegyzékben a rövidítésekhez tartozó témakörök jegyzéke található, ami segít az eligazodásban. A fond anyagának átvizsgálásakor látható, hogy az 1945-ös évből csak nagyon kevés ügyirat van. A szigorúan bizalmas és bizalmas ügyiratok közül egy sincs az 1945-ös évből. A A jelzésből a következő ügyiratokat választottam ki junius 5., Újvidék A 14/1945 Az országos háborús bűnöket vizsgáló bizottság továbbítja a Vajdasági Ügyészségnek azt az értelmezést, mely Vajdaság népeinek nemzeti becsülete elleni bűncselekmények és szabálysértések elítélését végző bíróság munkájára vonatkozik, és melyben meghatározzák a bűncselekmény fogalmát, tartalmát és fajtáját és azokat a kritériumokat, melyekkel a bűntetteket megkülönböztetik a szabálysértésektől. (9 lap) június, Belgrád A 132/1945 A Demokratikus Föderatív Jugoszlávia ügyésze továbbítja a vajdasági ügyésznek azt a leiratot, melyben meghatározzák a háborús bűnöket kivizsgáló bizottság hatáskörét. (1 lap) augusztus 8., Újvidék A 132/1945 A vajdsági ügyész továbbítja a járási ügyészeknek a büntetések neméről hozott törvényt és a kapcsolódó utasítást, mely július 26-án lépett életbe. 286
16 1945.július 29., Zsablya K 49/1945 A Zsablyai Járási Népbíróság továbbítja a vajdasági ügyésznek Kalocsi József zsablyai lakosra vonatkozó teljes dokumentációt, mely a szabadkai katonai parancsnokság hadbíróság ítéletére vonatkozik. Kalocsait golyó általi halálra és vagyonának teljes elkobzására ítélték a Népfelszabadító Hadsereg egységének megbontására irányuló romboló tevékenysége miatt. A vajdasági ügyész kéri a jelentést, hogy végre hajtották-e az ítéletet és a vagyonelkobzást. (7 lap) 1945.december 10., Újvidék K 294/1945 A vajdasági ügyész továbbítja Szerbia ügyészének Kurti József, zsablyai lakos ügyiratát, akit az Újvidéki Kerületi bíróság halálra ítélt, és ezt az ítéletet a Vajdasági Legfelsőbb Bíróság megerősítette. A vajdasági ügyész kéri, hogy a kegyelmi kérvényt minél előbb tárgyalják meg és vessék el, mivel Kurtit a razziában való részvétel miatt ítélték el, és az ítélet végrehajtása elégtételül szolgálna Zsablya lakosai számára. (6 lap) november 21., Újvidék K 306/1945 A vajdasági ügyész fellebbezést nyújt be a Zombori Kerületi Bíróság ítéletére és indítványozza, hogy a Vajdasági Legfelsőbb Bíróság semmisítse meg Pál Oszkár, bezdáni lakos, a leventék nevelőjének kegyelmi kérelme ügyében hozott határozatát. Mellékletként csatolva van a Vajdasági Legfelsőbb Bíróság ítélete, melyben Pál Oszkárt bűnösnek nyilvánítja, és szabadságvesztéssel egybekötött 5 évig terjedő kényszermunkára ítéli. (10 lap) 1945.augusztus 16., Újvidék KSČ 2/1945 A vajdasági ügyész átiratot intéz a Mitrovicai Kerületi ügyészhez, melyben jelentést kér arról, hogy Haug Antal, katolikus pap, gyanúsított, a mitrovicai börtönben van-e. Erre a jelentésre azért van szükség, mert a Vajdasági Ügyészség vádat emelt Haug Antal ellen a megszállókkal való politikai együttműködés gyanúja miatt. A Mitrovicán lévő büntetést végrehajtó intézet átirata értesíti a vajdasági ügyészt, hogy Haug Antal a Zombori Hadbíróság ítélete alapján ebben az intézetben töltötte büntetését, de vérhasban elhunyt. (21 lap) november 18., Újvidék OZ 7/45 A vajdasági ügyész, Dr. Slavko Kuzmenović, jelentést küld az újvidéki Népvédelmi Bizottságnak (OZNA) Dr. Pumer Sándor topolyai királyi jegyzőről. Csatolva van Dr. Gyetvai Károly, vajdasági ügyész helyettes jelentése Dr. Pumer Sándor magatartásáról a megszállás alatt. (4 lap) november 21., Belgrád OZ 8/45 A Demokratikus Föderatív Jugoszlávia ügyésze továbbítja a vajdasági ügyésznek azt a körlevelet, miszerint azoknak a bírósági eljárásoknak, amiket a Népvédelmi osztály kezdeményezésére indítottak el, a teljes dokumentációját egy példányban vissza kell juttatni a Népvédelmi Osztálynak a nyilvántartás miatt, mivel az Népvédelmi osztály- 287
17 nak nincs joga elkérni a bíróságoktól az ítéletek egy példányát. A vajdasági ügyész továbbítja a körlevelet az összes kerületi ügyésznek. (6 lap) Keltezés nélkül OZ 9/45 Szigorúan bizalmas jelzéssel ellátott irat a Demokratikus Föderatív Jugoszlávia Honvédelmi Minisztérium Népvédelmi Osztályának átmeneti használati utasítása a vizsgálati eljárás levezetéséről. Az utasítás meghatározza az eljárás minden részletét, az eljárás megindítását, felderítését és kivizsgálását, a vizsgálati fogságot, a gyanúsított előállítását, az előállított jogát és kötelezettségét, a jegyzőkönyv vezetését, a lakások átkutatását és a megmotozást. Az utasítást Dr. Joža Bilfan ügyész írta alá. (6 lap) 288
MEZEI ZSUZSANNA RENDSZERVÁLTÁS A VAJDASÁGBAN 1944/45-BEN A VAJDASÁGI LEVÉLTÁR FONDJAINAK TÜKRÉBEN BEVEZETŐ Az 1944-45-ös rendszerváltás témájára a Vajdasági Levéltár nyolc fondját választották ki a levéltár
Rendszerváltás a Vajdaságban 1944-1945-ben, a Vajdasági Levéltár fondjainak tükrében 88
Mezei Zsuzsanna Rendszerváltás a Vajdaságban 1944-1945-ben, a Vajdasági Levéltár fondjainak tükrében 88 Bevezető Az 1944-1945-ös rendszerváltás témájára a Vajdasági Levéltár nyolc fondját választották
Mit rákentek a századok, lemossuk a gyalázatot" (Petőfi Sándor) REHABILITÁCIÓ Bozóki Antal ügyvéd, Űjvidék REHABILITÁLÁST ÉS KÁRPÓTLÁST Javaslat a rehabilitálásról (erkölcsi, politikai, jogi és vagyoni
Genealógiai kutatások lehetısége a Vajdaságban
Fodor István, fılevéltáros Történelmi Levéltár, Zenta Genealógiai kutatások lehetısége a Vajdaságban A vajdasági közlevéltárak hálózata A vajdasági közlevéltárak rendszerének alapjait a Vajdaság Autonom

matches: Bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság Bíróság bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság bíróság bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság