text:
⭐Szabad egyház a szabad államban
Download "Szabad egyház a szabad államban"
Eszter Fábiánné
1 Szabad egyház a szabad államban A október 3-i konferencián elhangzott előadások szerkesztett változatai Tartalom: Köbel Szilvia: A vallási közösség jogállása Wildmann János: Az állam világnézeti semlegessége feladásának egyházpolitikai megalapozása Ruzsa Ferenc: Minden egyház biznisz Mink Júlia: Útban az államegyház pluralista változata felé 2. oldal 9. oldal 13. oldal 19. oldal Az előadások megtekinthetőek az intézet honlapján: ekint.org. 12 Köbel Szilvia A vallási közösség jogállása Az Alaptörvény és az új egyházügyi törvény nyomán körvonalazódó vallási közösség jogi státussal kapcsolatban három szempontot szeretnék áttekinteni az alábbiakban. Ezek a vallási közösség jogállás alaptörvényi alapja, a két jogi forma a bevett egyház és a vallási tevékenységet végző szervezet, mint egyesület definíciója, végül a két jogállás közötti különbségek, különös tekintettel a bevett egyházak számára biztosított többletjogosultságokra. 1. A vallási közösség jogállás alaptörvényi alapja A rendszerváltozás előtt az Állami Egyházügyi Hivatal (a továbbiakban: ÁEH) nyilvánított törvényesen elismert vallásfelekezetté egy vallási közösséget. Az ÁEH a pártállami mechanizmusokból fakadóan politikai döntést hozott, még akkor is, ha konkrét jogszabályokra hivatkozott az elismerő vagy elutasító határozatban. A döntése ellen jogorvoslattal nem lehetett élni. 1 A rendszerváltás idején elfogadott, a lelkiismereti és vallásszabadság jogáról, valamint az egyházakról szóló évi IV. törvényben (a továbbiakban: Lvt.) a nyilvántartásba vétel kifejezés azt szándékozott erősíteni, hogy az állam a független bíróság útján csupán regisztrálja az egyházi státust, ha annak megvannak a jogi feltételei, és ebből a folyamatból minden politikai döntést kizártak. A törvény előkészítése során a középpontban az egyén szabadságának a garantálása és a szektorsemleges finanszírozás megteremtése volt, és ehhez kapcsolódott a kollektív vallásgyakorlási jog, amely olyan szélesre tárta a lehetőséget az egyházi státus megszerzése előtt, hogy egy csoport sem kerülhetett olyan helyzetbe, hogy ne élhetett volna ezzel a joggal. 2 A lelkiismereti és vallásszabadság jogáról, valamint az egyházak, vallásfelekezetek és vallási közösségek jogállásáról szóló évi CCVI. törvényben (a továbbiakban: Ehtv2.) és már ezt megelőzőleg a évi C. törvényben (a továbbiakban: Ehtv1.) is a közösség, a szervezet, a státus, tehát az alapjog kollektív oldala került a középpontba. Ez már abból is látszik, hogy az Alaptörvény a szervezeti kérdésekre vonatkozó szabályok megalkotását utalja sarkalatos törvény tárgykörébe, az alapjogot magát és annak egyéni oldalát nem. 3 Így az alkotmányos védelmi szint magasabb az alapjog kollektív oldalát illetően az egyéni oldalhoz képest. Az új szabályozás ismét az elismerés kifejezést tette az egyházi státus megszerzésére irányuló jogi aktus terminus technikusává (amely nemcsak a pártállamban, hanem 1895 és 1947 között is használatos volt az évi XLIII. törvény alapján, amikor a kultusztárca hatásköre volt a törvényes elismerés megadása, és következtében az állam védelme és 1 Lásd erről bővebben Köbel Szilvia: Oszd meg és uralkodj! A pártállam és az egyházak o. (Budapest, Rejtjel Kiadó, 2005.); Köbel Szilvia: Vallásfelekezetek törvényes elismerése a Kádár-korszakban. (Jogtudományi Közlöny, 2001/6.) Lásd ehhez a volt NDK Egyházügyi Hivatalával kapcsolatban Horst Dohle Joachim Heise (Hrsg): Klaus Gysi. Staatssekretär für Kirchenfragen ( ). Dokumente, Selbstzeugnisse, Interviews und Kommentare. (Edition Ost, Berlin, 2002.); Mike Dennis Norman LaPorte: State and Minorities in Communist East Germany. (Berghahn Books, USA, 2011.) 2 Lásd ehhez Fazekas Csaba: A rendszerváltó állam egyházpolitikája Magyarországon, (Vallástudományi Szemle, VI. évfolyam, 4. szám, o.); Köbel Szilvia: Oszd meg és uralkodj! A pártállam és az egyházak o. (Budapest, Rejtjel Kiadó, 2005.) 3 Alaptörvény VII. cikk (2) és (5) bekezdések. 23 főfelügyelete alá került a közösség 4 ), és a jogalkotó végső soron az Országgyűlés hatáskörébe utalta az egyedi döntéseket. 5 Szeretném hangsúlyozni, hogy véleményem szerint az elismerés kifejezés önmagában nem feltétlenül jelent politikai döntést, ám az a kérdés, hogy megvannak-e azok a jogi garanciák, amelyek biztosítják, hogy nem politikai mérlegelés következtében születik meg az egyházkénti elismerésről szóló döntés. 6 Az Ehtv2., valamint az Alaptörvény negyedik (a továbbiakban: Atmód4.) és ötödik (a továbbiakban: Atmód5.) módosítása nyomán a kollektív vallásgyakorlásnak ma két különböző jogi formája lehetséges: az egyházi és az egyesületi státus, amelynek közös elnevezése a vallási közösség. Itt mindjárt meg kell jegyezni, hogy a lelkiismereti és vallásszabadság alapjogából következik, hogy a jogállamban szemben a pártállami alapjogi felfogással, ahol a jogi státus nélküli közösségi vallásgyakorlás illegális tevékenységnek számított, és szankciókat vont maga után 7 jogi forma nélkül is van legális lehetőség közösségi vallásgyakorlásra. 8 Semmi nem tiltja azt, hogy az állampolgárok csoportjai közösen gyakorolják vallásukat akár nyilvánosan, akár magánkörben anélkül, hogy jogilag szervezett formát öltenének, és ez a közösségi vallásgyakorlás nem minősül jogellenes magatartásnak. Azt is szükséges tisztázni, hogy az Lvt. hatályban léte idején is volt lehetőség egyesületi keretek közötti kollektív vallásgyakorlásra, ám ez a forma csak azon közösségek számára volt szükségszerűség, amelyek nem érték el az Lvt. szerinti minimum 100 főt. Az új szabályozás következtében azonban nem csupán a jövőben egyházi státust elérni kívánó új közösségek helyzete vált nehezebbé, hanem a már számos esetben több mint két évtizede működő vallási közösségek is elveszítették egyházi jogállásukat. 4 Lásd ehhez Köbel Szilvia: Az állam és az egyház kapcsolata Magyarországon 1945-ig, különös tekintettel a vallásszabadság jogi szabályozására. In: Antalóczy Péter (szerk.): Egyházjog I. Az állami egyházjog alapjai o. (Patrocínium, Budapest, 2013.) o. 5 Ehtv2. III. fejezet. 6 Németországban közigazgatási aktussal, tartományi kultuszminiszteri hatáskörben kapnak az egyházak közjogi státust, melynek a német hivatalos kifejezése Anerkennung. A korábban egyesületi formában működő Ahmadiyya Muslim Jamaat Deutschland vallási közösség április 30-án a hesseni kultuszminisztériumtól köztestületi státust (Körperschaft des öffentlichen Rechts KdöR) kapott, amellyel egyenjogúvá vált a keresztény és zsidó felekezetekkel. Lásd a muszlim közösség honlapját: valamint a hivatalos közleményt az elismerésről: 7 Lásd ehhez Daniel Heinz Rajki Zoltán Simon Ervin: Szabadegyházak, vallási kisebbségek és a diktatúrák Európában a 20. században. (Budapest, Gondolat Kiadó, 2013.) ; Köbel Szilvia: Egyházak, vallásfelekezetek törvényes elismerése 1945 után Magyarországon. In: Daniel Heinz Rajki Zoltán Simon Ervin: Szabadegyházak, vallási kisebbségek és a diktatúrák Európában a 20. században. (Budapest, Gondolat Kiadó, 2013.) o.; Holló Péter: Kisegyház-politika Magyarországon az 1970-es években. In: Daniel Heinz Rajki Zoltán Simon Ervin: Szabadegyházak, vallási kisebbségek és a diktatúrák Európában a 20. században. (Budapest, Gondolat Kiadó, 2013.) o.; Lakatos Judit: A kommunista államhoz való viszony kialakulása/kialakítása a metodista egyházban 1945 után. In: Daniel Heinz Rajki Zoltán Simon Ervin: Szabadegyházak, vallási kisebbségek és a diktatúrák Európában a 20. században. (Budapest, Gondolat Kiadó, 2013.) o.; Annagret Dirksen: A katonai szolgálat megtagadása: fejlődések Magyarországon és Németországban. In: Daniel Heinz Rajki Zoltán Simon Ervin: Szabadegyházak, vallási kisebbségek és a diktatúrák Európában a 20. században. (Budapest, Gondolat Kiadó, 2013.) o. 8 Alaptörvény VII. cikk (1) bekezdés, Ehtv4 De mit is jelent a vallási közösség jogi státus? A jogi helyzet kettős, vagy mondhatni kétszintű: vannak a vallási közösségekre általában vonatkozó szabályok, és vannak külön a bevett egyházakra, és külön a vallási tevékenységet végző szervezetekre, mint speciális egyesületekre vonatkozó rendelkezések. Az Alaptörvény értelmében az azonos hitelvet követők vallásuk gyakorlása céljából sarkalatos törvényben meghatározott szervezeti formában működő vallási közösséget hozhatnak létre. 9 Tehát van egy közös alaptörvényi definíció, amelyhez hozzátartozik annak deklarálása, hogy az államtól különváltan működnek, valamint önállóak. 10 Az állammal való, közösségi célok érdekében történő együttműködés lehetősége szintén közös szabály. 11 Ám ezen a ponton válik ketté a státus: az együttműködésről a vallási közösség kérelme alapján az Országgyűlés dönt, amelyek pozitív parlamenti döntést követően bevett egyházként működnek tovább. 12 Az Alaptörvény ehhez még hozzáteszi azt, hogy az együttműködésre tekintettel a bevett egyházaknak az állam sajátos jogosultságokat biztosít. 13 Közös alaptörvényi szabály az is, hogy a szervezeti kereteket sarkalatos törvény szabályozza. 14 Az Ehtv2. további közös szabályokat is tartalmaz. Kimondja, hogy a vallási közösség elsődlegesen vallási tevékenység céljából jön létre és működik. Definiálja a vallási tevékenység fogalmát, 15 majd negatív taxációval megmondja, hogy mi nem tekinthető önmagában vallási tevékenységnek, 16 továbbá a vallási tevékenység gyakorlásának korlátját is kimondja (Alaptörvénnyel nem ellentétes, jogszabályba nem ütközik és nem sérti más közösségek jogait és szabadságát). 17 Garanciális közös rendelkezések a következők, amelyek a különvált működés és az önállóság (autonómia) biztosítékai: a) az állam a vallási közösségek irányítására és felügyeletére szervet nem működtethet és nem hozhat létre; b) állami szerveknek nincs hatáskörük a vallási közösség belső szabályzata alapján hozott határozatok, az alapján induló eljárások során, jogviták esetében. 18 E két szabály az Lvt.-ben is benne volt. 19 Közös szabály még az is, hogy a jelentős társadalmi támogatottsággal rendelkező közösségekkel a Kormány megállapodást köthet, továbbá a tényleges társadalmi szerepet figyelembe veheti az állam a jogszabályok megalkotásánál és a velük való kapcsolattartás során. 20 Ez a két tényező (a társadalmi támogatottság 9 Alaptörvény VII. cikk (2) bekezdés. 10 Alaptörvény VII. cikk (3) bekezdés. 11 Alaptörvény VII. cikk (4) bekezdés első mondata: Az állam és a vallási közösségek a közösségi célok elérése érdekében együttműködhetnek. 12 Alaptörvény VII. cikk (4) bekezdés második és harmadik mondata: Az együttműködésről a vallási közösség kérelme alapján az Országgyűlés dönt. Az együttműködésben részt vevő vallási közösségek bevett egyházként működnek. 13 Alaptörvény VII. cikk (4) bekezdés negyedik mondata: A bevett egyházaknak a közösségi célok elérését szolgáló feladatokban való részvételükre tekintettel az állam sajátos jogosultságokat biztosít. 14 Alaptörvény VII. cikk (5) bekezdés. 15 A vallási tevékenység olyan világnézethez kapcsolódó tevékenység, amely természetfelettire irányul, rendszerbe foglalt hitelvekkel rendelkezik, tanai a valóság egészére irányulnak, valamint sajátos magatartáskövetelményekkel az emberi személyiség egészét átfogja. Ehtv2. 6. (3) bekezdés. 16 Pl. politikai és érdekérvényesítő, gazdasági- vállalkozási, gyógyászati, nevelési, oktatási stb. Ehtv2. 6. (4) bekezdés. 17 Ehtv2. 6. (5) bekezdés. 18 Ehtv2. 8. (1) és (2) bekezdések. 19 A jogalkotó szándéka a rendszerváltáskor annak biztosítása volt, hogy ne jöhessen létre a pártállami Állami Egyházügyi Hivatalhoz hasonló felügyeleti és ellenőrző szerv. 20 Ehtv2. 9. (1) és (2) bekezdések. 45 és szerepvállalás) pedig a 4/1993-as AB határozatra vezethető vissza, amikor azt fejtette ki az Alkotmánybíróság, hogy az egyházak állam általi egyenlőkként való kezelése nem zárja ki a tényleges társadalmi szerep figyelembevételét A két jogi forma a bevett egyház és vallási tevékenységet végző szervezet, mint egyesület definíciója Az Ehtv2. a továbbiakban tartalmazza a speciális szabályokat a bevett egyházakra és a vallási tevékenységet végző szervezetekre nézve. Itt még inkább szembeötlenek a különbségek. Az Országgyűlés által elismert egyház a második világháború előttről származó bevett egyház elnevezést kapta, amely közjogi jogalanyiságot jelent, és a következő definíciót adja meg a törvény: A bevett egyház azonos hitelveket valló természetes személyekből álló, önkormányzattal rendelkező autonóm szervezet, amelynek ezt a közjogi jogállást az Országgyűlés a közösségi célok érdekében történő együttműködés céljából biztosítja. 22 A vallási tevékenységet végző szervezet definíciója pedig a következő: olyan egyesület, amelynek tagjai azonos hitelveket valló természetes személyek, és amelynek alapszabályában meghatározott célja vallási tevékenység végzése. 23 Tehát magánjogi jogalanyisággal rendelkeznek a vallási tevékenységet végző egyesületek. Fel kell hívni a figyelmet arra, hogy az Ehtv2.-nek az Alaptörvény negyedik módosítását követő módosítása vezette be ezeket a definíciókat, és az Alaptörvénynek csak az ezt követő ötödik módosítása kodifikálta az Ehtv2.-hez igazodó definíciót. Felvetődik a kérdés, hogy a három definíció összhangban van-e egymással: miért csak a bevett egyház definíciójában található az önkormányzattal rendelkező autonóm szervezet kitétel, és ezt a jogállást miért a közösségi célok érdekében történő együttműködés alapozza meg? Az Alaptörvény szerint minden vallási közösség önálló, tehát az önkormányzatiságot is magában foglaló autonómia a vallási tevékenységet végző szervezetre (egyesületre) is kiterjed. A bevett egyházakhoz képest tehát az egyesületek számára hiányzik az Ehtv2. szerinti autonómiát megerősítő védelem, ám ez nem írhatja felül az Alaptörvény 21 4/1993. (II. 12.) AB határozat. Az elválasztás elvéből az következik, hogy az állam sem az egyházakkal, sem valamelyik egyházzal nem kapcsolódhat össze intézményesen; hogy az állam nem azonosítja magát egyetlen egyház tanításával sem; továbbá, hogy az állam nem avatkozik be az egyházak belső ügyeibe, és különösen nem foglalhat állást hitbéli igazságok kérdésében. Mindebből következik ami másrészről az Alkotmány 70/A. -ából is folyik, hogy az államnak az egyházakat egyenlőkként kell kezelnie. Az állam és az egyház elválasztásának módja, következetessége, szigorúsága minden ország sajátos történelmi körülményei szerint alakul. Az Alkotmány 60. (3) bekezdése mai értelme nem választható el sem az egyházaknak a magyar történelemben betöltött szerepétől (beleértve a szekularizáció lefolyását is), sem jelenkori tényleges működésüktől, sem a folyó társadalmi átalakulástól. Általános jelenség, hogy számos, egykor egyházi feladat pl. iskolai oktatás, betegápolás, szegények segítése az állam kötelességévé vált, az egyházak viszont szintén fenntartották e tevékenységüket. Ezeken a területeken az elválasztás nem ellentétes az együttműködéssel, mégha ez rigorózus garanciák között is folyik. Az egyházak egyenlőkként való kezelése szintén nem zárja ki az egyes egyházak tényleges társadalmi szerepének figyelembevételét. Lásd ehhez Prof. Dr. Gerhard Robbers (University of Trier, Germany) Religious Freedom in Europe című tanulmányát. A szerző megállapítása: There are few other areas of law in which historic experience, emotional ties and basic convictions have as direct an influence as in civil ecclesiastical law (the law as to Church and State). The diversity of the civil ecclesiastical law systems in the European Union mirrors the diversity of the national cultures and identities. 22 Ehtv (1) bekezdés. 23 Ehtv2. 9/A. (1) bekezdés. 56 szintjét, ugyanis ott adott a védelem. A vallási tevékenységet végző szervezetek az Ehtv2.-től függetlenül is önálló, autonóm szervezetek, mert ezt az alaptörvényi garanciát nem a közösségi célok érdekében történő együttműködés alapozza meg, hanem a vallási közösség alapstátusa. Az Alaptörvény szerint az állam a bevett egyházaknak az együttműködésre való tekintettel sajátos többletjogosultságokat biztosít (pl. adókedvezményeket), és nem az autonómiát köti ehhez. Az Ehtv2. megfogalmazása viszont az önkormányzattal rendelkező autonóm szervezetet, mint közjogi jogállást kapcsolja ehhez a tevékenységhez, ami pedig nem vezethető le az Alaptörvényből. Sőt, álláspontom szerint a közjogi jogállás sem az autonómiával kapcsolható össze egy az egyben, mert az Alaptörvény szerint az egyesületek is autonómiával rendelkeznek, az Ehtv2. értelmében azonban az egyesületek egyértelműen magánjogi jogalanyisággal rendelkeznek. Tehát úgy látom, hogy a definíciók tekintetében sérült a normavilágosság elve, ami lehetséges, hogy a módosítások gyors egymásutánja és fordított sorrendje miatt következett be, de mindenképpen, a jogbiztonság érdekében fontos lenne, ha a jogalkotó ezt a disszonanciát kiküszöbölné, és ezzel erősítené az alapjog alkotmányos védelmét. További elemzési szempont lehet az, hogy a két jogi forma két különböző alapjogból vezethető le. Az egyik az egyesüléshez való jog, amely alkotmányos helyzeténél fogva más, mint a lelkiismereti és vallásszabadság joga. Az egyesülési jog alapvetően szervezetalakítási jogot jelent, 24 amely szervezet egyes, rendszerint nem az egész személyiséget átfogó tevékenység(ek)re jön létre, továbbá a szabályozási struktúra és a finanszírozás is ehhez igazodik. Ezzel szemben a lelkiismereti és vallásszabadság alapjoga az egész személyiséget, az egyén egész életfelfogását és életvitelét átfogó mivoltánál fogva más megítélés alá kell, hogy essék. Szükséges, hogy az ehhez kapcsolódó szervezeti keretek is ehhez igazodjanak, mert a lényégét veszítené el az alapjog, ha egy adott szervezeti forma lenne a gátja a vallási meggyőződésből fakadó személyiség kibontakoztatásának és az életvitel kialakításának. Az Alkotmánybíróság 2013-ban is megerősítette a korábbi határozatokban is fellelhető megállapításokat, miszerint a vallást az önkifejezés más formái fölé emelte a történeti hagyomány, a vallásszabadság pedig a szabadságjogok történeti atyja, és a személyiség integritásából kifolyólag az állam nem kényszeríthet senkit olyan helyzetbe, amely meghasonlásba vinné önmagával, azaz amely összeegyeztethetetlen a személyiségét meghatározó valamely lényeges meggyőződésével. Az AB azt is megerősítette, hogy az emberi személyiség a jog számára érinthetetlen, és a jog csak a külső feltételek biztosításával segítheti az autonómiát A két jogállás közötti különbségek, különös tekintettel a bevett egyházak számára biztosított többletjogosultságokra Éppen ez utóbbi gondolat lehet a kiindulópont annak megítélésében, hogy az új, kétszintű szabályozás garantálja-e a közösségi vallásgyakorlás autonómiáját mindkét szinten. Az Alkotmánybíróság az EMMI által készített kimutatás alapján állapította meg 2013-ban, hogy az akkor hatályos jogszabályok alapján a vallási egyesületekhez képest olyan többletjogosultságokat társítanak, amelyek érdemben segítik, előnyökhöz juttatják az elismert egyházak vallási és anyagi működését, ezáltal az érintett vallási 24 Alaptörvény VIII. cikk (2) bekezdés: Mindenkinek joga van szervezeteket létrehozni, és joga van szervezetekhez csatlakozni. 25 6/2013. (III. 1.) AB határozat a lelkiismereti és vallásszabadság jogáról, valamint az egyházak, vallásfelekezetek és vallási közösségek jogállásáról szóló évi CCVI. törvény egyes rendelkezéseinek alaptörvényellenességéről és megsemmisítéséről. 67 közösségek vallásgyakorláshoz való jogát. 26 Tehát az AB is lényeges szempontnak tartotta a szabályozási struktúrák összehasonlítását, mert az állam, amint azt fentebb idéztük, a külső feltételeket kell, hogy biztosítsa az autonómiához. Ezt a vizsgálatot az AB 2014-ben is (tehát a negyedik Alaptörvény-módosítás és az Ehtv2. módosítása, valamint az ötödik Alaptörvény-módosítást követően) elvégezte, és szó szerint arra a következtetésre jutott, mint a 6/2013-as határozatában. 27 Az alaphelyzetben annyi most a különbség, hogy az Alaptörvény ötödik módosítása következtében az együttműködéssel járó sajátos jogosultságok biztosítása nem jelent helyből alaptörvény-ellenességet. Ám ha ezek a sajátos jogosultságok indokolatlanul pozitív diszkriminációt eredményeznek, akkor az alkotmányos aggodalmat okoz, mert a sajátos jogosultságok kivételes rendszere álláspontom szerint nem írhatja felül az Alaptörvény nemzetközi egyezmények által is garantált antidiszkriminációs klauzuláját. 28 Az AB úgy fogalmaz, hogy a jogosultságok érdemben segítik, előnyökhöz juttatják az érintett vallási közösségek vallásgyakorláshoz való jogát.ha következetesen végiggondoljuk, akkor ez azt jelenti, hogy aki (egyén vagy közösség) előnyös helyzetben van a vallásgyakorlását illetően, akkor előnyös helyzetben lesz a személyisége teljes kibontakozását illetően is, és előnyt élvez abban a tekintetben, hogy egész életvitelét áthatóan, meghasonlás nélkül éljen a vallási, lelkiismereti meggyőződése szerint. Itt kell megemlítenünk a strasbourgi emberi jogi bíróság áprilisi ítéletét több egyházi státust elveszített magyar vallási közösséggel kapcsolatban. A bíróság kimondta, hogy az egyházi törvény megsértette a panaszosoknak az Európai Emberi Jogi Egyezmény 9. cikkében biztosított vallásszabadsághoz való jogát és 11. cikkében biztosított egyesülési jogát. 29 A döntés ellen a Kormány fellebbezett a bíróság Nagykamarájához, ám ezt a fellebbezést a Nagykamara elutasította. 30 Nézzünk meg néhány konkrét példát a teljesség igénye nélkül, hogy milyen többletjogosultságokról van szó. A legismertebbek pl. az szja 1%-os felajánlás, amely az egyházak és a tagjai számára 1+1%-ot jelent, 31 a közfeladatok ellátását finanszírozó kiegészítő normatíva csak a bevett egyházaknak jár, 32 egyházi személy szolgálati viszonyára három jogi lehetőség van, míg az egyesület esetében kizárólag munkaviszony áll rendelkezésre, 33 helyi adók alóli mentesség, 34 tábori lelkészi, börtönlelkészi, kórházi 26 6/2013. (III. 1.) AB határozat a lelkiismereti és vallásszabadság jogáról, valamint az egyházak, vallásfelekezetek és vallási közösségek jogállásáról szóló évi CCVI. törvény egyes rendelkezéseinek alaptörvényellenességéről és megsemmisítéséről /2014. (VII. 23.) AB határozat a lelkiismereti és vallásszabadság jogáról, valamint az egyházak, vallásfelekezetek és vallási közösségek jogállásáról szóló évi CCVI. törvény január 1-jétől augusztus 31-ig hatályos alaptörvény-ellenes 34. (1) bekezdése folyamatban lévő ügyben történő alkalmazásának kizárásáról. 28 Alaptörvény XV. cikk (2) bekezdés: Magyarország az alapvető jogokat mindenkinek bármely megkülönböztetés, nevezetesen faj, szín, nem, fogyatékosság, nyelv, vallás, politikai vagy más vélemény, nemzeti vagy társadalmi származás, vagyoni, születési vagy egyéb helyzet szerinti különbségtétel nélkül biztosítja. 29 Case of Magyar Keresztény Mennonita Egyház and others v. Hungary. Judgement, Strasbourg, április A Nagykamra döntését lásd: #{%22itemid%22:[% %22]} évi CXXVI. törvény a személyi jövedelemadó meghatározott részének az adózó rendelkezése szerinti felhasználásáról 4/A évi CXXIV. törvény az egyházak hitéleti és közcélú tevékenységének anyagi feltételeiről Ehtv /A. -ai évi C. törvény a helyi adókról 3. (5) bekezdés, 31. e) pont. 78 lelkészi szolgálat végzése 35. További előnyök például a termőföld megszerzése és hasznosítása tekintetében, 36 jogszabályok előkészítésében stratégiai partneri megállapodás megkötése (civil szervezetekkel csupán a partnerség lehetőségét mondja ki a törvény), 37 nem vezet adatvédelmi nyilvántartást a Hatóság arról az adatkezelésről, amely a bevett egyház belső szabálya szerint történik 38. A bevett egyházakon belüli differenciálásra is van példa: a Nemzeti Gazdasági és Társadalmi Tanács tagjai által alkotott oldalakban a legjelentősebb gazdasági súlyt képviselő négy bevett egyház képviselői vesznek részt. 39 Összegzés A fentiekből látható, hogy az egységesnek induló alaptörvényi definícióból eljutottunk a bevett egyházak javára fennálló többletjogosultságok egész sorához. A teljesség igénye nélkül elvégzett vizsgálat is mutatja, hogy több esetben hátrányos helyzetbe kerülnek a vallási tevékenységet végző szervezetek és tagjaik (egyének és közösségek) a bevett egyházakkal szemben. Az szja 1%-os felajánlás lehetősége beszűkült, mert csak a civil 1%-ot kaphatják a vallási tevékenységet végző szervezetek, a tagok pedig csak a civil 1%-uk felett rendelkezhetnek a vallási meggyőződésük szerint. A kiegészítő normatíva elveszítése következtében pl. szülők hátrányos helyzetbe kerülhetnek, mert kellő anyagi lehetőségek és esélyek híján nem élhetnek maradéktalanul azon alkotmányos jogukkal, hogy a gyermeküknek adandó nevelést megválasszák. 40 A vallási tevékenységet végző szervezet lelkésze ( vallásos szertartást hivatásszerűen végző tagja ) csak munkaviszonyban végezheti tevékenységét, amely által a vallási közösség autonómiája sérül. 41 A strasbourgi bíróság döntése is mutatja, hogy a jogállamban is nagy körültekintéssel kell bánni a szabadságjogok kodifikációjával. A szabadságjogok szabályozása mindig nagy kihívást jelent a jogalkotó és a jogalkalmazó számára is, hiszen egyidejűleg kell a jogok esetleges korlátozásának szükségességét és arányosságát, valamint a jogok érvényesülésének a jogi garanciáit mérlegre tenni. Indokolt lenne elvégezni az egész jogrendszer átvilágítását, és a hátrányos megkülönböztetés tilalmába ütköző szabályokat összhangba hozni a nemzetközi jogi alapelvekkel olyan módon, hogy az megfeleljen az állam és a vallási közösségek különvált működését deklaráló alaptörvényi rendelkezésnek is. 35 Ehtv Az egyházi jogi személy jogszabályban meghatározott rendben végzett tábori lelkészi, valamint börtön- és kórházlelkészi szolgálatot vagy más szolgálatot végezhet évi CXXII. törvény a mező- és erdőgazdasági földek forgalmáról évi CXXXI. törvény a jogszabályok előkészítésében való társadalmi részvételről 13. (2) és (6) bekezdések évi CXII. törvény az információs önrendelkezési jogról és az információszabadságról 65. (3) bekezdés b) pont évi XCIII. törvény a Nemzeti Gazdasági és Társadalmi Tanácsról 4. (1) bekezdés 5. pont. Annak vizsgálatára nem térek ki ebben a rövid tanulmányban, hogy a nevezett gazdasági súly miként mérhető és indokolható alkotmányosan, ám szükségesnek tartom egy későbbi elemzés során ezt elvégezni. 40 Alaptörvény XVI. cikk (2): A szülőknek joguk van megválasztani a gyermeküknek adandó nevelést. 41 Ehtv2. 13/A. (1) A vallási tevékenységet végző szervezet vallásos szertartást hivatásszerűen végző tagja a vallási tevékenységet végző szervezet szolgálatában álló, munkaviszonyban foglalkoztatott természetes személy. Ezzel szemben az egyházi személy az egyházi szolgálatot sajátos egyházi szolgálati viszonyban, munkaviszonyban vagy egyéb jogviszonyban végezheti. [13. (1) bekezdés] 89 Wildmann János Az állam világnézeti semlegessége feladásának egyházpolitikai megalapozása Az első Orbán-kormány hivatali idejének vége felé jelent meg az Egyházakra vonatkozó hatályos jogszabályok gyűjteménye 2002 című könyv, amelyet a Nemzeti Kulturális Örökség Minisztériuma Egyházi Kapcsolatok Főosztálya állított össze. A kötethez Balog Zoltán a miniszterelnök főtanácsadója és Semjén Zsolt az egyházi kapcsolatok helyettes államtitkára írtak bevezető gondolatokat. Ez a mindössze kétoldalas előszó A magyar modell címet viseli. Ebben a két teológus az általuk elképzelt egyházpolitika főbb jellemzőit fogalmazza meg. Eszmefuttatásuk az elmúlt tizenkét évben úgy vélem kevés figyelmet kapott, a szocialista-liberális kormányok pedig nem is tulajdonítottak jelentőséget az egyházpolitika ún. magyar modelljének, vele szemben alternatívát nem kínáltak, sőt azt mintegy külső adottságnak tekintették, és maguk is megfelelni igyekeztek a benne foglalt elvárásoknak. A következőkben röviden ismertetem a modell főbb jellemzőit, és néhány megjegyzést fűzök hozzájuk. Az egyházpolitika magyar modelljének alapelvei Az első mondatok szerint az orbáni (balog-semjéni) egyházpolitika célja olyan egységes, összefüggő és történelmi távlatokra szóló modell kialakítása, amely egyfelől jóvá teszi az évtizedeken át tartó, egyházüldöző, bukott rendszer pusztításait, másfelől elkerüli azokat a zsákutcákat, amelyekbe néhány nyugati ország múlt századi szekularista mítoszoktól vezérelt egyházpolitikája jutott (3. old.). Ennek az egyházpolitikának bölcseleti megalapozása három tételen nyugszik. Az első annak elismerése, hogy az egyház sui generis valóság. Következésképp az egyház nem az állami intézményrendszer valamely alrendszere, hanem az állammal egyenrangú valóság. Ezért az állam és egyház kapcsolatában nem fogadható el semmifajta alá vagy fölérendeltség, csak a legszigorúbb mellérendeltség. A második állításunk, hogy az egyház és állam elválasztása nem jelentheti az egyház és társadalom szétválasztását, ezért a harmonikus együttműködés a járható út. Harmadik fundamentális tételünk, hogy teljességében akarjuk elismerni az egyház szolgálatát. Teljességében, tehát mind szakrális valóságában, mind pedig közfeladatot átvállaló intézményrendszere tekintetében (3). Az előbbi a szerzők szerint a vallásszabadság teljes körű biztosítását jelenti, az utóbbi pedig, hogy az állam nem mondhatja azt, hogy biztosítja a vallásszabadságot, de nem finanszírozza a közfeladat átvállalását (3). Az imént ismertetett elméleti megalapozás nem mond ellent a világnézeti semlegesség elvének. Ennek a követelményének ugyanis elvileg éppúgy megfelel egy francia típusú szekularizmus mint egy germán típusú állam és egyház közötti világosan szabályozott együttműködés is. A kérdés ezek után az, hogy miképpen képzeli el Balog Zoltán és Semjén Zsolt a magyar modell gyakorlati megvalósítását. Gyakorlati egyházpolitika A gyakorlati egyházpolitika három jól elkülönített pilléren nyugszik. Az első a korábbi diszkriminációk megszűntetése, az egyenlő finanszírozás minden területen való biztosítása. Ide tartozik a hitoktatás is, amelyet az állam ugyanúgy finanszíroz, mint bármely más fakultatív tárgyat (3). (Talán emlékeznek, hogy ez a kérdés vita tárgyát képezte a katolikus egyház hazai vezetői és a Vatikáni megállapodást megkötő Horn Gyula miniszterelnök között. A kormány szerint ugyanis a személyi jövedelemadó 1 százalékának egy egyház számára történő fölajánlhatósága és ennek állami kiegészítése a hitéleti költségek fedezésére szolgál, amibe a hitoktatás is beleértendő. Az 1998-as parlamenti választások 910 előtt Orbán Viktor megígérte, hogy a Fidesz győzelme esetén az állam a meglévő támogatásokon túl vállalja a hitoktatás finanszírozását.) Az egyenlő finanszírozás másik gyakorlati következménye, hogy ha az egyház közfeladatot vállal át, akkor ugyanannak a közfeladatnak ellátására fillérre ugyanazt a költségvetési támogatást kapja, mint a hasonló feladatot ellátó állami vagy önkormányzati intézmény. Hiszen a vallásos emberek ugyanolyan adófizető polgárok, mint bárki más, ugyanúgy az ő adójukból is tartatik fenn az összes elgondolható állami és önkormányzati intézmény. Ez azonban nem általános alapelv, ezért nem vonatkozik például alapítványi fenntartókra. A szerzőpáros leszögezi, hogy Az alapítványi intézmények esetén ilyen kötelezettsége nincs az államnak, hiszen egyfajta»fogyasztói«igény kielégítéséről van szó, melyet az azt igénybe venni kívánók megfizetnek, ezért itt az államnak csak részfizetési kötelezettsége van (3). Második nagy pillér a történelmi egyházakkal kötött szerződések. A szerzők szerint Az előző kormány nagyon helyesen megkötötte a vatikáni megállapodást, azonban azt egyfelől nem tartotta be, másfelől pedig nem kötött hasonló szerződést a többi történelmi egyházzal. Ezeket a hiányosságokat orvosolta az ún. polgári kormány. Az egyházakkal kötött szerződések rendezik az egyházaknak járó örökjáradék mértékét és annak évről évre történő valorizációját, és az egyházak jogát ahhoz, hogy minden állampolgár szabadon átutalhassa személyi jövedelemadójának 1%-át. Ehhez kapcsolódva törvényileg biztosítottuk, hogy az említett befizetéseket az össz-személyi jövedelemadó 0,8%-áig az állam kiegészíti, mégpedig ( ) a népszámlálási tények alakpján. A harmadik nagy pillér: az ingatlanrendezés. Kormányhatározatokkal jogi értelemben minden egyház minden ingatlanügyét lezártuk (4). Ennek részleteivel most nem kívánok foglalkozni. A szöveg egy későbbi helyén kerül szóba az egyház-finanszírozás egy új formája, amelynek bevezetéséről a kormány a ciklus vége felé döntött. Eszerint a magyar kormány jövedelem-kiegészítést biztosít a történelmi egyházak kistelepülésen élő szolgálattevőinek. A kifizetések az egyház szabadságának és autonómiájának megfelelően az adott egyházak központi szervezetein keresztül történnek (4). Egy célkitűzést az első Orbán-kormánynak nem sikerült elérni: Az egyházalapítások szigorítása terén nem tudtuk a kormányprogramban kitűzött célt megvalósítani, noha a végsőkig kompromisszum-kész törvényjavaslatunkat vallásszociológusok és alkotmányjogászok bevonásával elkészítettük, azonban a törvény módosításához szükséges kétharmados többséggel ebben a ciklusban a polgári kormány nem rendelkezett. Így ennek megvalósítása a következő parlamenti ciklusra vár. Szeretnénk leszögezni, hogy a módosítás célja nem a vallásszabadság korlátozása, hanem éppen a vallásszabadság biztosítása a különböző visszaélésekkel szemben (4). Egyházpolitikai gyakorlat és világnézeti semlegesség Első olvasatra úgy tűnik, hogy a vázolt egyházpolitikai gyakorlat is megfelel az állam világnézeti semlegessége követelményének. Sőt az esetleges diszkriminációk megszűntetése és az egyenlő finanszírozásra való törekvés egyenesen következik is ebből az elvből. Ha azonban egy pillantást vetünk az akkori és későbbi egyház-finanszírozásra, akkor kétségek merülnek fel a gyakorlat tisztaságát illetően. Tucatnyi támogatási forma létezett ugyanis egymás mellett, amelyek részben egymástól függetlenül, sőt különböző tárcáknál működtek, és még Pénzügyminisztérium illetékes munkatársai sem tudták pontosan összegyűjteni az adatokat. Egy lista a teljesség igénye nélkül: Egyházi alapintézmény támogatás (az 1%-os SZJA rendelkezések szerint) Hitoktatók díjazása Vidéki egyházi szolgálat jövedelempótléka Millenniumi támogatás 1011 Nemzetközi tevékenységhez kapcsolódó támogatások Ingatlanhoz kapcsolódó támogatások Egyházi címzett támogatások Egyházi Kulturális Alap Járadékfizetés Közcélú egyházi feladatokhoz ingatlanjuttatás Ingatlan-visszaadásra fordítandó támogatás Közszolgálati hozzájárulás és támogatás Egyházi közgyűjtemények fenntartására Egyházi közoktatási normatíva Egyházi közoktatási kiegészítő támogatás Egyházi oktatási intézmény felújítás és beruház Egyházi felsőoktatási hitéleti képzés Hallgatói létszám képzési többlete Egyházi felsőoktatási beruházás Egyházi szociális normatíva Egyházi szociális kiegészítő támogat. Egyházi szociális intézményi támogatások - földgázkompenzáció - foglalkoztatottak illetményemelése Ez a bonyolult és átláthatatlan rendszer szükségszerűen magában hordozza az állami befolyásolás, a büntetés jutalmazás lehetőségét az arra érdemesnek tartott egyházakkal szemben. Figyelemre méltó a dokumentumban az alapítványi fenntartók nem teljes körű állami finanszírozására vonatkozó megjegyzés, mivel ők csak bizonyos fogyasztói igényeket elégítenek ki. Egyenesen következik ebből, hogy ha egyes, valamiért nem kívánatos egyházak finanszírozását meg szeretné szüntetni a kormány, vagy éppen politikai lojalitásra akarja bírni őket, akkor ennek egyik módja az egyházi státusz megvonása vagy módosítása, illetve a státusz megvonásának lebegtetése. Nem bevett egyházként (2011. évi CCVI. törvény) ugyanis veszélybe kerül intézményeik állami támogatására, ezáltal pedig maguk az intézmények is. Mindez úgy, hogy közben látszólag nem sérül vallásszabadság. Pontosan ez a forgatókönyv valósult meg a évi 206-os, először visszavont, majd kétszer is módosított törvény alapján. Tudtommal senkinek nem szúrt szemet, vagy legalábbis nem tette szóvá, hogy az egyházaknak fölajánlható 1% szja, illetve ennek állami kiegészítése kapcsán a Balog-Semjén-i koncepció összszemélyi jövedelemadóról beszél, holott a Vatikáni megállapodásban az alacsonyabb progresszív szja szerepel. Vagyis az első Orbán-kormány a Vatikáni megállapodás betűjével és szellemével ellentétben a történelmi egyházak javára csempészte be a költségvetési törvénybe az össz-személyi jövedelemadó kifejezést. A történelmi egyház kifejezés egyébként a két teológus téziseinek mintegy refrénje. A szerzők ugyanis semmi kétséget nem hagynak afelől, hogy szemük előtt ezek az egyházak lebegnek, amikor egyházpolitikájukat megfogalmazzák. Társadalmi és politikai kényszerűségek természetesen szükségessé tehetik, hogy másokat is bevett egyháznak tekintsenek, de ez a lényegen nem változtat. Az egyházalapítások, illetve egyházként való elismerés feltételeinek szigorítására a szerzők szerint a visszaélések kiszűrése miatt van szükség. Meg kell itt jegyezni ugyanakkor, hogy komolyabb kísérlet sem történt a visszaélések föltárására sem az Orbán-kabinet, sem a szocialista-liberális kormányok idején, sőt az egyházügyi államtitkárság nem egyszer igyekezett elleplezni a visszaélésekre utaló 1112 jeleket, ha pedig a hivatal részéről mégis feljelentés történt, az ügyészség megtagadta annak kivizsgálását. Amikor pedig életbe lépett az egyházak elismerésével kapcsolatos szigorítás, az a bevett egyházakkal szemben egyáltalán nem alkalmazott szigorúbb feltételeket, sőt lazított például az állami és egyházi pénzek fölhasználásának és az erről való elszámolásnak és ellenőrzésnek a feltételein (ld. például a 296/2013. (VII. 29.) Korm. Rendeletet az egyházi jogi személyek beszámolókészítési és könyvvezetési kötelezettségének sajátosságairól). Az egyházi biznisz nem tűnt el, ez csupán a bevett egyházak privilégiuma lett. Az értelmezési keret Egyházpolitikai alapvetésüket Balog Zoltán és Semjén Zsolt végül történelmi és teológiai összefüggésekbe helyezik. Ezt írják: A magyar egyházpolitikai modell szellemi értelemben hűséges Szent István királyunk örökségéhez, melynek tanulsága: ami jó az egyháznak, az jó az országnak, és ami jó az országnak, az jó az egyháznak (4). A magyar egyházpolitikai modell ebből kifolyólag nem egyéb, mint a keresztény államiság és a politikai kereszténység egy sajátos keveréke. Történelmileg és teológiailag ugyan mindkettő fölött eljárt az idő, de úgy tűnik sokan még mindig messzemenően azonosulnak velük. Az állam világnézeti semlegessége ebben a rendszerben formális jogi deklaráció csupán, ami a gyakorlatban csak korlátozottan érvényesül. Egy modern, alkotmányos demokráciára épülő társadalomban olyan modellre van szükség, mint amelynek alapelvei a Szabad egyház a szabad államban című vitairatban olvashatók. Nagy kérdés azonban, hogy ezek az alapelvek mikor válnak a társadalom többsége számára egy identifikációs értékrendszer alkotóelemeivé. 1213 Ruzsa Ferenc Minden egyház biznisz Az egyházi státusz keményebb szabályozásának szükségességét szinte csak egyetlen érvvel szokták indokolni: azért van szükség szigorú kritériumok alkalmazására, hogy biztonsággal ki lehessen szűrni a bizniszegyházakat. Ez a populista, alantas ösztönökre az irigységre és a gyanakvásra építő érv valójában csak a bevett egyházak védelmét szolgálja új és lendületes riválisaikkal szemben. Az alábbiakban amellett fogok érvelni, hogy nem csupán a status quot rögzítő szándéka kifogásolható; hiszen végső soron a konzervativizmus méltányolható társadalmi értékválasztás. Az igazi és orvosolhatatlan baj ezzel a megközelítéssel az, hogy egy modern, az alapvető szabadságjogokat tiszteletben tartó jogrendszerbe elvi okokból lehetetlen beilleszteni. Éspedig nem csak arról van szó, hogy a bizniszegyházakat nem lehet jogszerűen elkülöníteni az egyéb egyházaktól: sokkal általánosabb a probléma. Ugyanis maga az egyház fogalom teljességgel összeegyeztethetetlen a lelkiismereti szabadsággal. Vallás és üzlet La redenzione è gratuita! kiáltott fel Ferenc pápa ma reggeli (2014. november 21.) szentbeszédében: A megváltás ingyenes. A katolikus egyházfő láthatólag nem véletlenül választotta magának, elsőként a pápák sorában, a teljes szegénységi fogadalmat tett Assisi Szent Ferenc nevét. Kikelt az egyházában botrányosan eluralkodott kereskedelmi szemlélet ellen, felháborítónak nevezte, hogy a templomokban árlistákon teszik közzé a keresztelő, az áldás és a mise ellenértékét. A pápa gesztusa nem kis elődökre tekint vissza: három esztendő híján fél évezrede tette közzé egy Ágoston-rendi szerzetes, Luther Márton nevezetes téziseit a pénzért vásárolható bűnbocsánat ellen amiért azután az akkori pápa végül kiközösítéssel sújtotta. I. Ferenc természetesen nem a reformáció atyjára utalt vissza, hanem arra, amikor a zsidó hitű Jézus kiűzte a kufárokat a templomból. Mindenesetre ezzel legmagasabb helyről erősítették meg, hogy a legnagyobb és legrégibb, valamint az állam által leginkább elismert magyarországi egyház mindennapjaiban is bevett gyakorlat az üzletelés. Hasonló problémák más vallásokban is adódnak. A buddhizmusban, ahol nincsenek külön papok, csak szerzetesek, a Buddha eredeti tanítása szigorú vagyontalanságot írt elő a szerzeteseknek; a szigorúbb déli tradícióban (mindmáig!) még pénzt érinteniük sem szabad. De ez nem akadályozta meg, hogy a középkori Srí Lankán (azaz Ceylonban) a buddhista egyház legyen a legnagyobb földbirtokos, Indiában pedig a kolostorok kiterjedt banki tevékenységet folytattak. A buddhizmus sajátos tibeti formájában, a lámaizmusban az egyik szerzetesrend feje, a dalai láma fél évezreden keresztül egyúttal az egész ország uralkodója volt. A példákat bőven lehetne szaporítani, de célunk szempontjából most nem az az érdekes, hogy mennyire elterjedt dolog a vallási intézmények anyagi korrumpálódása; noha, meglehet, bebizonyíthatnánk így, hogy a legtöbb komoly egyházat osztrakizálni lehetne ilyen alapon. Ám jelen írással nem az egyházak megtisztulásának dicséretes folyamatát kívánom elősegíteni; ezért inkább azt emelem ki, hogy még a legtisztább egyház is, gazdasági értelemben, vállalkozás. Üzlet. Azaz biznisz. Ez teljesen magától értetődő, noha érthető okokból nem szoktuk így tekinteni a dolgot. Egy nagyegyház hatalmas vagyonnal rendelkezik, tipikusan ingatlanokkal: templomok, iskolák, kolostorok, főpapi paloták, könyvtárak. Értékét növeli hosszú időn át felhalmozott goodwillje, azaz a márkanév vonzereje, a kapcsolati, szervezeti és intellektuális tőke. Jelentős munkáltató: alkalmazottai között a 1314 papokon kívül találunk kertészt, harangozót, gondnokot és muzsikust, könyvelőt, sofőrt és biztonsági őrt. Ha komolyan törődik a szegénygondozással, akkor lehetnek őket foglalkoztató, teljesen hétköznapi piaci tevékenységet folytató vállalkozásai is. A missziós vallások egyértelműen és vállaltan terjeszkedni is próbálnak a piacon. Az egyház tehát gazdasági szempontból szolgáltatásokat nyújtó vállalkozás; és e szolgáltatások ellenértékét (beleértve az ingatlanok és az infrastruktúra fenntartási költségét is!) valamilyen módon megszerzi, hiszen különben csődbe megy. A bevételhez hozzájuthat teljesen szokványos, számlával igazolt tranzakció keretében, mint például a melukotei Cseluva Nárájana Szvámí templomban, hogy a hinduizmusból is hozzak példát: a főbejárat melletti kis pénztárnál megveszem a jegyet (cipőmegőrzés: fél rúpia, kis ártí púdzsá rítus az istenszobornál: öt rúpia, Visnu ezer nevének elrecitálása: húsz rúpia), a templomban pedig megkapom, amiért fizettem. De az is lehet, hogy egyházi hozzájárulást fizetek, ami leginkább a fürdőbérletre vagy az átalánydíjas előfizetésre emlékeztet. Ennél nehezebben átlátható a viszony, ha névtelenül adakozom, vagy ha az adóm egy részét juttatom az egyháznak, állami közreműködéssel. Ám a végeredmény azonos az egyháznak a működési költségeit összességében be kell szednie. Vallási körökben e helyzet megítélése nem feszültségmentes, és persze történelmileg is változó. A nyilvánosság előtt leginkább kerülni szokták a kérdést, ritkán emlegetik például, hogy a pap a hívekből él. Magyarországi buddhistáktól gyakran hallottam ugyan, hogy valaki megélhetési buddhista, de ezzel valójában csak az illető vallásos elkötelezettségének őszinteségét vagy komolyságát vonták kétségbe; azt sohasem firtatták, hogy a mélyen hívő hivatásosak is a vallásukból élnek. Régebbi korokban kevésbé voltak szemérmesek ezekben a dolgokban. A mahájána buddhizmusban a tökéletességek közül legelső helyen áll az adakozás tökéletessége (dána páramitá), amit magasabb szinten a szerzetesek gyakorolnak: ők ugyanis a Tanítás végtelenül értékes adományában részesítik a világi híveket. Amazok viszont kénytelenek beérni az alacsonyabb szintű lehetőséggel, és anyagi javakat adhatnak természetesen a jó adomány a Buddha közösségét támogatja, vagyis a szerzetesrendet. A buddhizmussal kortárs bráhmanizmusban, a hinduizmus előzményében még kategorikusabb a finanszírozás megkövetelése. Itt ugyanis a daksiná, az áldozatot végző pap megjutalmazása egyenesen a szertartás része, vagyis enélkül a rítus érvénytelen és hatástalan. Az egyes áldozat-fajtákat leíró szertartáskönyvek, a bráhmanák (melyek a hinduk számára a kinyilatkoztatás részét képezik!) pontosan meg is szabják a kívánatos juttatást; bár erősen gyanítható, hogy ezek inkább a papok vágyait, mintsem a tényleges gyakorlatot fogalmazták meg. A jog iránt oly fogékony rómaiaknál pedig magától értetődő volt a do ut des elve: adok, hogy adj, és ezt egyenesen a hívő és az istenség szerződéses viszonyának értelmezték; de az objektív síkon ez mégiscsak azt jelentette, hogy a világiak finanszírozzák a rituális specialisták tevékenységét. A vallás és a gazdaság bonyolult kapcsolatrendszerének ezernyi izgalmas vonatkozására itt most nem térhetek ki; csak emlékeztetek arra, hogy Max Weber korszakos könyve, A protestáns etika és a kapitalizmus szelleme az egész modern, profitorientált rendszert végső soron az anyagiasság ellen fellázadó Luther gondolataira vezeti vissza. Mostani vizsgálódásunkban egyedül annyi az érdekes, hogy minden egyház (egyebek mellett) gazdasági vállalkozás, és ez mindig is így volt. Akik tehát bizniszegyházakat emlegetnek, valami másra kell hogy gondoljanak. Nevezetesen arra, hogy egy magát egyháznak nevező vállalkozás igazából nem is egyház, mert nem folytat vallási tevékenységet. De mi különböztet meg egy vallási tevékenységet általánosságban más emberi cselekményektől? Csakis a hozzá kapcsolódó kollektív hiedelmek. Ahhoz tehát, hogy a 1415 bizniszegyházakat elkülöníthessük a valódi vallási közösségektől, a tagjaik hitét kellene megvizsgálni. Ezt pedig egy modern, felvilágosult, világi állam meg sem kísérelheti. A demokratikus jogállam nem ítélheti meg, hogy egy vélemény valóban hit-e, avagy egyszerűen tudás, vagy fordítva, szimpla tévedés vagy éppen babona. Nem mérlegelheti, hogy két ember hitei eléggé hasonlóak-e ahhoz, hogy egy valláshoz tartozhassanak. Nem latolgathatja, hogy egy cselekmény valóban rítus-e, vagy csupán közösségi szertartás. És azt vizsgálhatja a legkevésbé, hogy valakinek a hite őszinte-e, avagy csak valamely gazdasági (vagy egyéb) előny kedvéért vallja úgy. Egyház és vallásszabadság Az eddigiekben azt próbáltam bizonyítani, hogy a bizniszegyházak kiszűrése a lelkiismereti szabadságot tiszteletben tartó jogrendben lehetetlen. Ebből csupán annyi látszik következni, hogy kénytelenek vagyunk eltűrni a vallási státusszal való visszaélés anomáliáit; legfeljebb megvetésünk sújthatja a hittel szédelgőket. A továbbiakban azt szeretném megmutatni, hogy nem ez a kívánatos megoldás: általánosságban meg kell szüntetni a különleges egyházi státuszt; és ezzel, mintegy mellesleg, az eredeti probléma is kiküszöbölődik. Ha nincsenek (jogi értelemben) egyházak, akkor bizniszegyházak sem létezhetnek. De nem ezen, amúgy igen üdvös, következménye miatt kell kiküszöbölni a jogrendből az egyház fogalmát, hanem azért, mert semmiképpen sem illeszthető bele alapvető jogok sérelme nélkül. Nevezetesen, maga az egyház szó, illetve az általa kifejezett fogalom amennyiben bármiféle jogkövetkezmény fűződik hozzá szükségképpen durván sérti a lelkiismereti és vallásszabadságot. 1. Az egyház terminus eleve szerencsétlen, nem politically correct, hiszen egy speciálisan keresztény kifejezés, az ekklészia magyar megfelelője; még ha nem is legszűkebben, a római katolikus anyaszentegyházra értjük, legfeljebb Krisztus összes követőjére vonatkoztatható. Ámde hiába cserélnénk le egy vallás-semleges szóra, maga a fogalom kirekesztő vallásilag. Hiszen amit lefed, az nagyjából ennyi: az azonos hitűeket összefogó szervezet; természeténél fogva katholikus, világméretű tehát, de legalábbis országos. Márpedig efféle szervezete számos nagy vallásnak nincs. Nem volt ilyenje semelyik archaikus vallásnak, de lényegében ismeretlen a hinduizmusban, a buddhizmusban, a távol-keleti vallásokban, és idegen a zsidó hagyományoktól is. Vagyis a fogalom jogilag hatékony használatával különböző vallási tradíciók híveit belekényszerítjük egy olyan szervezeti formába, ami saját hagyományukkal nehezen fér össze, és elfogadásával maga a vallás is kényszerűen módosul. Mindenképpen csökken benne az egyes kisközösségek önállósága és a hívek függetlensége, szabadsága; tulajdonképpen állami segédlettel egy hierarchiát kényszerítünk rá e vallások követőire. (Ez nem csupán elméleti lehetőség a szerző buddhista közösségeknél személyesen tapasztalta meg e folyamatok romboló hatását.) Az egyház-fogalom jogi alkalmazása tehát komolyan sérti a vallások egyenlőségét és ezzel a vallásszabadságot is. A további ellenvetések inkább a lelkiismereti szabadság elvén, illetve a hátrányos megkülönböztetés tilalmán alapulnak. 2. Az előzőnél sokkal kézenfekvőbb, ámde egyáltalán nem súlytalan ellenvetés, hogy ha az egyházi státusz bármilyen előnnyel jár, abból az egyházakon kívüliek ki vannak rekesztve. Ami természetesen egyáltalán nem csak a harcos ateistákat és szabadgondolkodókat jelenti, hanem a világnézetileg kevésbé érdeklődőket, meg azokat a nagyon is elkötelezetten vallásos embereket, akik a saját 1516 vallásukat képviselő egyházhoz erkölcsi vagy egyéb okból nem tudnak csatlakozni. Továbbá ide tartozik az a sejthetőleg létszámában legnagyobb tömeg, aki szembesülve az álláspontok és tradíciók sokféleségével, egyszerűen nem tudja közülük kiválasztani az egy igaz vallást márpedig a hazai felekezetek többsége éppen ezt, az egyértelmű hitvallást követelné meg az egyháztagoktól. 3. Az egyház-fogalom alkalmazása esetenként teljesen indokolhatatlan és látványosan méltánytalan különbséget tenne egyébként teljesen egyforma közösségek között. Vegyünk példának egy jóga-kör hálózatot: tagjai a helyi csoportokban hetente összejárnak, gyakorlatoznak, meditálnak, mantrákat mormolnak és előadásokat hallgatnak az ősi jóga-tradícióról. És hasonlítsuk ezt össze egy hindu jógafelekezettel, amelynek tagjai pontosan ugyanezt csinálják. Mi is indokolhatná, hogy utóbbiak önálló (egyszakos, teológiai ) jóga-főiskolát tarthatnak fenn ráadásul állami finanszírozással, míg az előbbiek nem? Vagy a cél az volna, hogy a jóga-körösöket rávegyük: hazudják magukat vallásnak, noha nem így éreznek? Az utolsó két ellenvetés némiképp elvontabbnak tűnhet, ámde valójában elháríthatatlan nehézségekre mutatnak rá: 4. Az egyház fogalma értelmezhetetlen a vallásos emberek nélkül, csakis az ő közösségükként eredeztethető. Mi akadályozhatja meg, hogy egy bélyeggyűjtő klubhálózat (valójában világnézetileg közömbös) tagjai az egyházi előnyök kedvéért Quetzalcoatl, a Tollas Kígyó híveinek mondják magukat? Márpedig az gyökeresen ellentmond a lelkiismereti szabadság fogalmának, hogy az állam megvizsgálja, vajon egyes polgárai valóban és őszintén hisznek-e abban a vallásban, amelynek követői! Tegyük hozzá, hogy nemcsak tilos az államnak a hit valódiságát vizsgálni, hanem a gyakorlatban teljességgel kivitelezhetetlen is volna. 5. Sem az egyház, sem az azt alkotó hívők nem határozhatók meg a vallás fogalma nélkül, az viszont maga meghatározhatatlan és illó ez a vallástudományban szakmai közhely. Nincs és valószínűleg nem is lehetséges olyan definíció, amely lefedné az összes vallást, más társadalmi intézmények viszont ne férnének bele. Nem igaz ugyanis, hogy minden vallásban van Isten vagy istenek, vagy hogy minden vallás hisz a testtől különböző lélekben. Nem igaz, hogy minden vallásnak vannak templomai; sem az, hogy vannak papjai, de legalábbis valamiféle szent emberei; sem az, vagy vannak közös szertartásai. Nem igaz, hogy minden vallásnak van szentírása, de legalábbis valamiféle parancsolatai vagy erkölcsi normarendszere. Mindezek az ellenvetések összefoglalhatóak egyetlen egyszerű meglátásban. Mivel a világnézetileg semleges állam nem tehet különbséget polgárai között világnézeti alapon, ezért polgárok csoportjai között sem tehet ilyen különbséget. A kikerülhetetlen konklúzió pedig még egyszerűbb: az egyház fogalom semmilyen formában nem lehet része a joganyagnak! Az egyház-fogalom nélkülözhetősége Látjuk tehát, hogy az egyház fogalmát ki kell hagyni a jogból. Kérdéses azonban, hogy ki lehet-e hagyni? Nem sérül-e így valamely jogelvünk, avagy esetleg egy alapvető társadalmi érdek? Hiszen a tradicionális nagyegyházak igen sajátos szervezeti rendben működnek, ugyanakkor feltétlenül oltalomra méltó hitéleti tevékenységükön túl számos társadalmilag igen értékes tevékenységet is folytatnak. Ezek fennmaradása közérdek, finanszírozását tehát meg kell oldani, és ez jelenleg nem kis részben az egyházi státuszhoz kötődve valósul meg. 1617 Az utolsónak említett probléma tűnik a legegyszerűbbnek. Az egyházak közhasznú tevékenységét pontosan ugyanolyan mértékig, ugyanolyan elvek alapján és ugyanolyan eljárással kell az államnak támogatnia, mint bármilyen más társadalmi szervezet esetében. Az oktatás, szegény-, idős- és beteggondozás közfeladat, amelynek ellátását az állam finanszírozhatja, de csakis normatív alapon, szektorsemlegesen és természetesen világnézettől teljesen függetlenül. Az önkormányzati, állami, alapítványi, magán- és egyházi iskolába járó diákok tanulmányait pontosan ugyanolyan mértékig kell az államnak támogatnia. Ehhez tehát nincs szükség speciális egyházi státuszra. Az egyházak hitéletéhez az anyagi fedezet biztosítása elsősorban a hívek feladata, mindenesetre e körben is lehetséges állami támogatást nyújtani a vallási jellegre tekintet nélkül. Hiszen támogatható műemléképületek fenntartása, közösségi terek működtetése vagy éppen a hagyományőrzés utóbbiban az egyházak többsége kiemelkedő jelentőségű. Nem tartható fenn viszont az államilag szervezett egyházi adó semmilyen formája; ugyanakkor ennek funkcióját lényegében átvehetné egy olyan rendszer, ahol a speciálisan kedvezményezhető kör világnézetileg semleges funkcióval írható le, pl. karitatív szervezetek. Ebben ugyan nyilvánvalóan nem csak egyházak szerepelnének, de a hívek feltehetőleg továbbra is saját felekezetüket támogatnák. A legkeményebb diónak az egyházak sajátos szervezete látszik. Ez egyfelől különös hierarchiákat jelent, másfelől az egyházak belső rendjének, intézkedéseinek a világi joghatóságtól való függetlenségét. A sajátos hierarchiák kezelése nyilvánvalóan probléma, de nem leküzdhetetlen. A modern polgári társadalom számos szegmensében találunk meglepően hasonló hierarchiákat, például az Akadémián, a tudományos fokozatoknál vagy az egyetemeken. Nem lehet tehát elvi akadálya, hogy bizonyos társadalmi szervezetek is alakulhassanak hasonló vezetési-irányítási rendben. Egészen más a helyzet az egyházi autonómiával, ami jelenlegi formájában nonszensz, kakukktojás egy korszerű jogrendben. Hiszen az egyházakat is emberek alkotják, érdekek vezérlik őket; nevetséges szemforgatás volna tagadni, hogy olykor hazudnak, lopnak, csalnak, szexuális abúzust követnek el, híveiket átverik, visszaélnek hatalmukkal. Mindezen jogsértésekkel szemben az egyes polgárt (hívő vagy pap, világi alkalmazott, esetleg szerződő fél), illetve a polgárok közösségeit is az államnak ugyanolyan eréllyel kell megvédenie, mint bármilyen más szervezet esetében. A világnézettel, a vallási dogmákkal nem foglalkozhat az állam a szervezetekkel viszont épp annyira, mint más hasonló közösségekkel. Egyházhoz tartozni ugyanolyan, tipikusan implicit szerződés, mint felszállni a buszra; be nem tartása, illetőleg az ezzel való visszaélés legyen bíróságon megtámadható. A vallásos hitek sajátos intenzitásával magyarázható, hogy a legklasszikusabb megtévesztés éppen a vallási szédelgés; ettől a polgárokat méltányos megvédelmezni. Ehhez nélkülözhetetlen, hogy az egyházak alapszabályát a jogbiztonság szempontjából éppen olyan alaposan vizsgálja a bejegyző bíróság, mint más társadalmi szervezetekét. Szükséges, hogy (legalább az egyház tagjai) ezt teljes körűen megismerhessék, és szükség esetén betartását jogi úton is kikényszeríthessék. Mindennek csekély jelentősége volna, ha az egyház csakis világnézeti közösség volna, de nem az: mint láttuk, többek között hatalmas gazdasági vállalkozás is. Ráadásul gyakran közhatalmat is gyakorol, például iskolafenntartóként törvényességi felügyeletet is ellát. Mindezeken a területeken tehát nélkülözhetetlen, hogy az egyházakra is azonos garanciális szabályok vonatkozzanak, mint minden más, hasonló funkciójú szervezetre. 1718 Kimondhatjuk tehát, hogy az egyház-fogalom kivetése a jogrendből nem csupán elvi alapon szükséges, hanem az egyházak működésének méltánytalan korlátozása nélkül megtehető, és ennek kimondottan üdvös hatása is lenne az általános jogbiztonságra. Egyházak az egyházak nélküli jogrendben Az egyház, mint önálló jogi kategória megszüntetése nem korlátozhatja a vallásszabadságot, vagyis egyházak és egyéb vallási közösségek továbbra is léteznének, és ízlésük szerint alkalmazhatnák magukra az egyház szót. Persze át kellene alakulniuk valamilyen más társadalmi szervezetté, leginkább alapítvánnyá vagy egyesületté, vagy akár ezek valamilyen kombinációjává. Így természetesen továbbra is lennének egyházi iskolák, hiszen egyesületek és alapítványok is tarthatnak fenn iskolákat. Bonyolultabb kérdés az egyházi felsőoktatás, hiszen itt jelenleg csupán az egyházak tarthatnak fenn kis, egyszakos intézményeket. Bár kívánatosnak látszik ezek integrációja valódi egyetemek kötelékébe, mindenesetre lehetséges a mostani helyzet fenntartása is, csupán az egyszakosságot formailag nem a fenntartóhoz (egyház) kellene kötni, hanem az oktatott szakhoz (hitéleti képzés). Így továbbra is megmaradhatnának a kis teológiai főiskolák, és fenntartójuk is lehetne az adott egyház. Hasonlóképpen megoldható, hogy egyházi jogi státusz nélkül is megőrizhetőek legyenek a különböző sajátos élethelyzetekben nyújtott vallási szolgáltatások. Egyszerűen a tábori (kórházi, börtön- stb.) lelkész fogalmát kell kitágítani lelki segítővé ; amivel persze ilyen feladatra jelentkezhetnének nem vallásos támaszt nyújtó szervezetek is, de ez éppenséggel nem látszik hátránynak. Nem lehet kellő nyomatékkal hangsúlyozni, hogy az itt javasolt elveken alapuló jogi megoldásokra való áttérés rendkívüli gondosságot igényel az előkészítésben, az érintettekkel való egyeztetésben, az átmenet körültekintő támogatásában. Nem sodorhatók akár csak ideiglenesen sem nehéz helyzetbe egyes egyházak, az átalakítás nem gyengítheti a közösségeket, hitéletükben nem zavarhatja meg őket. Nem szabad a hívőket megsérteni, nem keletkezhet az a látszat, hogy jogaik csökkentek volna. Kézenfekvően vonatkozik ez a finanszírozásra is, ami a ténylegesen működő egyházaknál az átalakulás hatására nem csökkenhet. Ezek a kérdések azonban egy ilyen elméleti írás keretein messze túlmutatnak. 1819 Mink Júlia Útban az államegyház pluralista változata felé Hogy mi is lenne az államegyház pluralista változata? Valójában nem tudom, az ötlet ugyanis nem az én fejemből pattant ki. Az előadás címét a kormány egyik beadványa ihlette, melyet 2014 júliusában nyújtottak be a strasbourgi bírósághoz azzal a céllal, hogy elérjék a Magyar Keresztény Mennonita Egyház és mások kontra Magyarország-ügy 42 felülvizsgálatát (mellesleg sikertelenül): A Bíróság megállapította, hogy a vallásszabadsághoz való jogot kollektíven gyakorló szervezetek többszintű, differenciált kezelése, valamint a különleges közjogi státusz Parlament általi adományozása, illetve az államegyház egyfajta pluralista változatának létrehozása Magyarországon elfogadhatatlan, miközben ezek a szabályozási megoldások más Magas Szerződő Felek esetében az Egyezmény előírásaival egyezőnek találtattak. 43 Azok számára, akik esetleg azt gondolnák, ez csak afféle szerencsétlen elszólás lenne, melyet nyilván a kormány sem vehet komolyan, érdemes felidézni még néhány hasonló kormányzati megnyilvánulást, az egyházi törvény vitája során elhangzó kijelentést, melyek hasonló vagy még különösebb irányokba mutatnak, hasonló vagy még elképesztőbb elgondolásokat fogalmaznak meg. Mindjárt itt van Demeter Zoltán képviselő úr felszólalása, melyben leszögezi: Magyarországot sajátos történelmi múltja jogán sajátos egyházállami modell illeti meg, de idézhetnénk Lázár Jánost, aki úgy véli, az egyházi elismerés a népszuverenitás megnyilvánulása, a szuverén maga (és nem holmi bíróság) hivatott eldönteni ki egyház és ki nem. 44 De hogy a klasszikusok se maradjanak ki, Lukács Tamást, az Országgyűlés emberi jogi bizottságának korábbi elnökét idézve: az egyházi státusz nem jog, hanem kegy. 45 Megpróbáltam mindezek után végiggondolni, mit jelenthet az államegyház pluralista változata. Nem lévén teológus, segítségül hívtam a Katolikus Lexikont, mely az államegyház fogalmát a következőképpen határozza meg: Az államegyház az állam és az egyház természetellenes viszonya, melyben az egyházat közvetlenül az államérdek szolgálatába állítják. Az áll. szervei visszaszorítják a papságot, az egyh. ügyeibe a legközvetlenebbül beavatkoznak; a világi hatalom elvárja, hogy az egyh. az áll. pol-ideológiai érdekeit közvetlenül kiszolgálja. Az ~ kialakítása együttjár az egy állam egy vallás fölfogással. 46 A jelenlegi helyzetet megvizsgálva, sajnos meg kell állapítanunk, hogy ettől az állapottól egyáltalán nem járunk messze. Nyilvánvalónak tűnik, hogy államegyházi státuszban lenni, illetve kormányzatként 42 EJEB, Magyar Keresztény Mennonita egyház és mások kontra Magyarország-ügy, no /11, 23611/12, 26998/12, 41150/12, 41155/12, 41463/12, 41553/12, 54977/12 és 56581/12, ítélet, április 8. Az ítélet magyar fordításban elérhető: https://sites.google.com/site/vallasszabadsagot/aktualitasok/astrasbourgibirosagiteletemagyarnyelven /11. sz. és 8 egyéb beadvány, Magyar Keresztény Mennonita Egyház és Mások v. Magyarország, ECHR- LE20.2cG, AT/zna, július 7., 1. old. 44 Uitz Renáta: Hogy ki egyház és ki nem. Látlelet a magyar állam és az egyházak viszonyáról. Fundamentum, szám, old. 45 Vári György: Kaotikus és gonosz egyházügyi törvény. A hit kegyeket mozgat. Magyar Narancs, február Magyar Katolikus Lexikon, államegyház címszó. Elérhető: 1920 államegyházakat tartani ma Magyarországon számos előnnyel jár, de érvelnék amellett, hogy megszámlálhatatlan, igaz, csak hosszú távon érzékelhetővé váló hátrányt is jelent. Először az előnyökre térek ki. Az államegyházi státusz előnyei (egyházi szemszögből) magukba foglalják számos privilégium és mentesség élvezetét, beleértve az egyház feletti formális, minimális törvényességi kontrollmechanizmusok leépítését is. Az egyház nemcsak hitéleti tevékenységének végzéséhez szerez autonómiát, de érdemi állami ellenőrzés nélkül végezhet olyan pénzügyi-gazdasági tevékenységeket, amelyek más szereplők esetében komoly korlátozásoknak vannak alávetve. Az államegyházi státusz jelentős pénzügyi támogatásokkal jár együtt, melyek különféle jogcímeken vehetőek igénybe, nemcsak kötelező állami feladatok átvállalása esetén, hanem az egyházak hitéleti tevékenységéhez vagy intézményfenntartáshoz, intézményfejlesztéshez kötődően is, miközben a kedvezményezettek egyáltalán nem kötelesek átláthatóan gazdálkodni. Az államegyházak úgy jutnak számottevő forráshoz politikai, gazdasági, vallási pozíciójuk megerősítéséhez, hogy eközben a magyar egyház-finanszírozás, illetve az egyházak gazdálkodása éppen a széles körű mentességek és a kontrollmechanizmusok leépítése miatt csaknem áttekinthetetlen. Egyáltalán nem kötelesek elszámolni gazdálkodási tevékenységükről, amennyiben azt hitéleti tevékenységük körében végzik, miközben számos ténylegesen vállalkozási tevékenységük minősül hitéletinek, például a kegytárgybiznisz, a rekreációs szolgáltatások nyújtása vagy a tankönyvkiadás is. 47 Nem kell elszámolni sem a persely- vagy a stólapénzzel, sem az egyházi adóval, amelyek egyes becslések szerint például a Magyar Katolikus Egyház esetében akár több százmilliós tételt is jelenthetnek. 48 Az államegyházak emellett számos csatornán keresztül vagy akár közvetlenül is részt vehetnek a politikai döntéshozatalban, egyes államegyházakhoz közel álló személyek aktív politikai szerepet vállalnak, a politikusok kifejezetten keresik az államegyházak kegyeit, tovább erősítve ezzel az állam és az egyházak összefonódását. 49 Akaratukat nemcsak szűken vett egyházpolitikai kérdésekben érvényesíthetik, akár a társadalom jelentős részének álláspontjával szemben is, általában megfigyelhető az egyházakhoz kötődő vagy köthető ideológiák térnyerése a politikában, gondoljunk csak itt a család fogalmának szűk körű meghatározására vagy a boltok vasárnapi nyitva tartásának kérdésére. Kormányzati szemszögből is számosak az együttműködésből származó lehetséges előnyök, hiszen az államegyházak privilegizált státuszukért és a fent említett jelentős pénzügyi-gazdasági előnyökért cserébe politikai-ideológiai-erkölcsi támogatást biztosítanak a regnáló hatalomnak az egyházi intézményeken, fórumokon keresztül. Ahogy az egyházpolitika a kormánypropaganda részévé válik, úgy válik az egyház a kormánypropaganda terepévé. Az állam számára bizonyos szempontból előnyös lehet egyes állami feladatok (oktatási-nevelési, szociális stb.) ellátásának átadása is, bár erre még külön ki kell térnünk. 47 Egyházfinanszírozás Magyarországon. szekularisfigyelo.blog.hu, november 11., lásd még a korábbi időszakról: Fedor Tibor: Egyházfinanszírozás Magyarországon. 48 Félix Péter: A magyar katolikus egyház gazdálkodása: Az isten pénze nem elég. Magyar Narancs, június Bányai György: Az egyház és a jobboldal Ki a kereszténydemokratább? Magyar Narancs, augusztus Több megjelenítése
Szabad egyház a szabad államban A 2014. október 3-i konferencián elhangzott előadások szerkesztett változatai Tartalom: Köbel Szilvia: A vallási közösség jogállása Wildmann János: Az állam világnézeti Részletesebben Az egyházi jogállás szabályozásának új útjai: az Országgyűlés új hitvallása
Az egyházi jogállás szabályozásának új útjai: az Országgyűlés új Kiss Anna Rita Tanulmány az ars boni jogi folyóiratból. arsboni.hu - 2012. Az egyházi jogállás szabályozásának új útjai: az Országgyűlés Részletesebben AZ EMBERI JOGOK EURÓPAI BÍRÓSÁGA MÁSODIK SZEKCIÓ A MAGYAR KERESZTÉNY MENNONITA EGYHÁZ ÉS TÁRSAI KONTRA MAGYARORSZÁG
AZ EMBERI JOGOK EURÓPAI BÍRÓSÁGA MÁSODIK SZEKCIÓ A MAGYAR KERESZTÉNY MENNONITA EGYHÁZ ÉS TÁRSAI KONTRA MAGYARORSZÁG (70945/11, 23611/12, 26998/12, 41150/12, 41155/12, 41463/12, 41553/12, 54977/12 és 56581/12 Részletesebben ANTIDISZKRIMINÁCIÓ ÉS EGYHÁZI AUTONÓMIA *
Bitskey Botond ANTIDISZKRIMINÁCIÓ ÉS EGYHÁZI AUTONÓMIA * Évek óta vitatott kérdés mind az alkotmányjogászok, ügyvédek, emberjogi aktivisták, mind a döntéshozók, politikusok között, hogy szükség van-e átfogó Részletesebben DOKTORI (PHD) ÉRTEKEZÉS. Dr. Szilágyi Bernadett
DOKTORI (PHD) ÉRTEKEZÉS Dr. Szilágyi Bernadett Debrecen 2014 DEBRECENI EGYETEM MARTON GÉZA ÁLLAM- ÉS JOGTUDOMÁNYI DOKTORI ISKOLA AZ EGYHÁZAK FINANSZÍROZÁSÁNAK KÉRDÉSEI Készítette: Dr. Szilágyi Bernadett Részletesebben Ha aa magasban. Egyházpolitika, egyház és politika tegnap és ma SEMJÉN ZSOLT ELÔADÁSOK A SZENT ISTVÁN TÁRSULATNÁL VII.
Ha aa magasban ELÔADÁSOK A SZENT ISTVÁN TÁRSULATNÁL VII. SEMJÉN ZSOLT Egyházpolitika, egyház és politika tegnap és ma SEMJÉN ZSOLT Egyházpolitika, egyház és politika tegnap és ma SZENT ISTVÁNTÁRSULAT az Részletesebben Állami egyházjog 2011.
Állami egyházjog 2011. 1. előadás Az állam és az egyházak közötti viszony történeti áttekintése Alaptípusok a, az állam és az egyház egységére épülő rendszerek államegyházság, egyházállamiság, b, az állam Részletesebben Állam és egyház kapcsolata az Európai Unió országaiban (modellek, alternatívák)
Állam és egyház kapcsolata az Európai Unió országaiban (modellek, alternatívák) Írta: Dr. Birkás Antal, PhD (miniszteri főtanácsadó; politológus, pedagógus, teológus) 2013-ban Bevezetés Tanulmányomban Részletesebben Vélemény Magyarország Alaptörvényérôl
Vélemény Magyarország Alaptörvényérôl Szerzők: Fleck Zoltán, Gadó Gábor, Halmai Gábor, Hegyi Szabolcs, Juhász Gábor, Kis János, Körtvélyesi Zsolt, Majtényi Balázs, Tóth Gábor Attila Szerkesztette: Arató Részletesebben Schanda Balázs. A Vatikáni Megállapodás 15 éve
Pázmány Law Working Papers 2014/9 Schanda Balázs A Vatikáni Megállapodás 15 éve Pázmány Péter Katolikus Egyetem Pázmány Péter Catholic University Budapest http://www.plwp.jak.ppke.hu/ Schanda Balázs A Részletesebben Az előzetes hatásvizsgálatok jelentősége a vallási szféra szabályozásában* 1
Rixer Ádám, tanszékvezető egyetemi docens KRE ÁJK, Közigazgatási Jogi Tanszék Az előzetes hatásvizsgálatok jelentősége a vallási szféra szabályozásában* 1 I. Bevezetés A vallási szféra szabályozásában Részletesebben A VATIKÁNI MEGÁLLAPODÁS EREDMÉNYEIT ÉS HATÁSAIT ELEMZŐ BIZOTTSÁG JELENTÉSE. Koncz Gábor Kozma Tamás Lamm Vanda Máté-Tóth András Wildmann János
A VATIKÁNI MEGÁLLAPODÁS EREDMÉNYEIT ÉS HATÁSAIT ELEMZŐ BIZOTTSÁG JELENTÉSE A Bizottság elnöke: A Bizottság tagjai: Tamás Pál Horányi Özséb Koncz Gábor Kozma Tamás Lamm Vanda Máté-Tóth András Wildmann János Részletesebben ÁTFOGÓ NONPROFIT JOGI REFORM KONCEPCIÓ
civilj 05/4/11 7:06 Page 1 CIVIL JÖVÔKÉP ÁTFOGÓ NONPROFIT JOGI REFORM KONCEPCIÓ Kérdések és alternatívák C I V I L C I V I L 2004 T Á R S T Á R S C IVI I L T Á RS Trust Programiroda civilj 05/4/11 7:06 Részletesebben A magyar helyi önkormányzati rendszer átalakítása
Széchenyi István Egyetem Állam- és Jogtudományi Doktori Iskola dr. Csörgits Lajos A magyar helyi önkormányzati rendszer átalakítása A demokrácia, a helyi közügyek és a helyi önkormányzás egyes kérdései Részletesebben KÖZIGAZGATÁSI SZAKVIZSGA
Nemzeti Közszolgálati Egyetem KÖZIGAZGATÁSI SZAKVIZSGA Általános közigazgatási ismeretek I. modul: Központi állami szervek rendszere Jegyzet Budapest, 2013 Nemzeti Közszolgálati Egyetem Általános közigazgatási Részletesebben Fazekas Flóra a velencei bizottság 2012. júniusi véleményei Öt sarkalatos törvényró l
Fazekas Flóra a velencei bizottság 2012. júniusi véleményei Öt sarkalatos törvényró l Az Európa Tanács keretében működő Joggal a Demokráciáért Európai Bizottság (közismert nevén Velencei Bizottság, a továbbiakban: Részletesebben BESZÁMOLÓ. Bevezető. Néhány gondolat a 2005-ös évről
J/19340 Átiktatva: J/46. BESZÁMOLÓ Bevezető Néhány gondolat a 2005-ös évről A beszámoló végén olvasható szokásos statisztika tanulsága szerint legalábbis 2004-hez képest - kissé csökkent a hozzánk érkező Részletesebben AJB PROJEKTFÜZETEK. A Munka Méltósága projekt 2013/4
AJB PROJEKTFÜZETEK A Munka Méltósága projekt 2013/4 A J B P R O J E K T F Ü Z E T E K A Munka Méltósága projekt 2 0 1 3 / 4 Az alapvető jogok biztosának munkajogi projektjét 2012-ben a Munkaadók és Gyáriparosok Részletesebben RÉSZLETES JELENTÉS AZ ÁLTALÁNOS KÖZIGAZGATÁSI RENDTARTÁS KONCEPCIÓJÁNAK ELŐKÉSZÍTÉSÉRŐL
RÉSZLETES JELENTÉS AZ ÁLTALÁNOS KÖZIGAZGATÁSI RENDTARTÁS KONCEPCIÓJÁNAK ELŐKÉSZÍTÉSÉRŐL I. Az új szabályozás kialakítását meghatározó alapvető szempontok 1.) Az Alaptörvényhez való kapcsolódások Magyarországon Részletesebben KÖZIGAZGATÁSI SZAKVIZSGA
Nemzeti Közszolgálati Egyetem KÖZIGAZGATÁSI SZAKVIZSGA GAZDASÁGI IGAZGATÁS Tankönyv Budapest, 2014 Tartalomjegyzék 1. A gazdasági igazgatás átalakulása, jövőbeni feladatai 5 1.1. A gazdasági közigazgatás Részletesebben Egyházpolitikai megfontolások
MTA Law Working Papers 2014/64 Közpolitikák és jogi környezetük sorozat Egyházpolitikai megfontolások Wildmann János Magyar Tudományos Akadémia / Hungarian Academy of Sciences Budapest ISSN 2064-4515 http://jog.tk.mta.hu/mtalwp Részletesebben A GAZDASÁGI JOG ALAPJAI
A projekt az Európai Unió társfinanszírozásával, az Európa terv keretében valósul meg. DR. HERBST ÁRPÁD (SZERK.) A GAZDASÁGI JOG ALAPJAI DE AMTC AVK 2007 Készítette: Apáti Ferenc, projektmenedzser HEFOP Részletesebben AZ ÖNKORMÁNYZATI HATÓSÁGI ÜGYEK ÜGYÉSZI TÖRVÉNYESSÉGI FELÜGYELETE * SZÕRÖS LÍVIA ÁGNES egyetemi hallgató
Iustum Aequum Salutare II. 2006/1 2. 271 288. AZ ÖNKORMÁNYZATI HATÓSÁGI ÜGYEK ÜGYÉSZI TÖRVÉNYESSÉGI FELÜGYELETE * egyetemi hallgató I. Az ügyészi törvényességi felügyelet 1. Az ügyészségrõl általában A Részletesebben Fő fenntartások Magyarország Alaptörvényének negyedik módosításával kapcsolatban 2013. március 13. 2013. február 8-án a magyar parlamenti helyek kétharmadát birtokló kormánykoalíció tagjai módosító javaslatot Részletesebben ACTA VÁZLAT A NONPROFIT SZFÉRA STÁTUS-SZABÁLYOZÁSÁRÓL ÉS A KUTATÁS IRÁNYAIRÓL. CSEHI ZOLTÁN egyetemi docens (PPKE JÁK) Elõszó
Iustum Aequum Salutare III. 2007/4. 5 53. ACTA VÁZLAT A NONPROFIT SZFÉRA STÁTUS-SZABÁLYOZÁSÁRÓL ÉS A KUTATÁS IRÁNYAIRÓL CSEHI ZOLTÁN egyetemi docens (PPKE JÁK) Prof. Rainer W. Walz emlékének ajánlva Világ Részletesebben Tartalomjegyzék I. Bevezetés, a környezetjog alapjai... 2 II. A környezetjog jogintézményei, jogágak és megoldások... 12
[1] Tartalomjegyzék I. Bevezetés, a környezetjog alapjai... 2 I.1. Bevezetés... 2 I.2. A környezethez való jog... 3 I.3. A környezetjog elveiről... 7 II. A környezetjog jogintézményei, jogágak és megoldások... Részletesebben Dr. Bárándy Gergely A gyûlöletbeszéd Magyarországon
Dr. Bárándy Gergely A gyûlöletbeszéd Magyarországon Barandy.indd 1 11/17/09 9:44:19 AM Barandy.indd 2 11/17/09 9:44:19 AM Dr. Bárándy Gergely A gyûlöletbeszéd Magyarországon Scolar Barandy.indd 3 11/17/09 Részletesebben A TULAJDONHOZ VALÓ JOG A MAGYAR ALKOTMÁNYBÍRÓSÁG GYAKORLATÁBAN
TULAJDONVISZONYOK AZ EURÓPAI UNIÓBAN ÉS ROMÁNIÁBAN* Drinóczi Tímea** A TULAJDONHOZ VALÓ JOG A MAGYAR ALKOTMÁNYBÍRÓSÁG GYAKORLATÁBAN I. rész: A MAGÁNTULAJDONOSI RENDSZER KIALAKÍTÁSA A tulajdoni garancia Részletesebben 1. TÖRTÉNELMI ELŐZMÉNYEK
1. TÖRTÉNELMI ELŐZMÉNYEK 1.1 A reformkortól a II. világháborúig Az első olyan egyesületek, amelyeket már a szó mai értelmében is nonprofit szervezeteknek lehet tekinteni, a XVIII. század utolsó évtizedeiben Részletesebben A gazdasági alkotmány
Állam- és Jogtudományi Kar Drinóczi Tímea A gazdasági alkotmány A gazdasági alkotmány elmélete és összetevői a Magyar Köztársaságban, különös tekintettel a gazdasági alapjogokra PhD értekezés tézisei Témavezető Részletesebben 2016 © DocPlayer.hu Adatvédelmi irányelvek | Szolgáltatási feltételek | Visszajelzés

matches:
bíróság
bíróság
bíróság
bíróság
bíróság
sui generis
Bíróság