text:
1/2020. számú polgári elvi határozat | Kúria
1/2020. számú polgári elvi határozat
A baleseti járadék alapja munkavégzésből származó nem adózott jövedelem is lehet [1959. évi IV. tv. (régi Ptk.) 339. §, 346. §, 357. §].
[1] A felperes magas, erős testalkatú, kb. 120 kilogramm súlyú férfi, aki évtizedeken keresztül fakitermelőként fizikai munkát végzett. 2009. december 18-án otthonába tartva a havas úton megcsúszott, a jobb lába (bokája) maga alá fordult. Segítséggel tudott hazamenni. Az erősen bedagadt és véraláfutásos lábát otthonában pihentette, borogatta. Miután azonban napok után sem javult, orvosi segítséget vett igénybe. Háziorvosa az I. rendű alperes ambuláns rendelésre utalta, ahol megvizsgálták, röntgenfelvételt és ultrahangvizsgálatot végeztek. A kezelőorvos a röntgenfelvételt nem nézte meg. Lelet alapján megállapította, hogy törés nincs, a boka rándulása és húzódása áll fenn, ennek megfelelő kezelést javasolt. A felperes fájdalmai nem csökkentek, terhelhetősége nem javult. 2010. február 17-én a II. rendű alperes vizsgálta meg, amelynek eredményeként az addig alkalmazott terápiát írta elő. A felperes fájdalmai továbbra is fennmaradtak, lábát használni, terhelni nem tudta. Végül a háziorvos 2010. június 21-én ismét az I. rendű alperes traumatológiai szakrendelésére utalta, ahol megállapították, hogy a sípcsont és a szárkapocscsont között nagyfokú rés látható, a sípcsont és a szárkapocscsont szalagos összeköttetése megnyílt. 2010. július 13-án a Fővárosi Önkormányzat Uzsoki utcai Kórházában elvégzett vizsgálatok eredményeként megállapították az ún. Weber C típusú szárkapocscsont törés gyógyult voltát. 2011. március 21-én a II. rendű alperes ízületi merevítő műtétet végzett a felperesen. A felperesnél a baleset következményeként a jobb bokaízület teljes merevségével, a jobb alsó végtag megrövidülésével, csökkent terhelhetőségével járó maradandó fogyatékosságként értékelhető állapot alakult ki. Állapota végleges, abban sem jelentős javulás, sem jelentős rosszabbodás nem várható. Ez az állapot korlátozza mindazon tevékenységek ellátásában, melyek nehéz fizikai erőkifejtéssel járnak, hosszan tartó állást, járást igényelnek. Emiatt a felperes korábbi munkáját ellátni nem képes, jövedelemmel nem rendelkezik.
[2] A felperes keresetében kérte az alpereseket egyetemlegesen kötelezni vagyoni és nem vagyoni kárának megfizetésére. A vagyoni kárigényei körében jövedelemveszteség címén járadékigényt érvényesített. E címen 4 650 000 forint hátralékos és 2015. április 1. napjától kezdődően havi 75 000 forint folyamatosan fizetendő járadék megfizetésére kérte kötelezni az alpereseket. Követelése ténybeli alapjaként előadta, hogy a balesetet megelőzően fakitermelési munkával havi 100 000 forint jövedelemre tett szert, amit a naptári évek 9 hónapján keresztül kapott meg, így éves átlagban a jövedelme havonként lebontással 75 000 forint volt.
[3] Az alperesek ellenkérelme a kereset elutasítására irányult. A jövedelempótló járadékigénnyel kapcsolatosan vitatták annak ténybeli megalapozottságát. Hivatkoztak arra, hogy ezt a jövedelemszerzést semmi nem támasztja alá, a felperesnek korábbi munkáltató által kiállított bérjegyzékkel, jövedelemigazolással, adóbevallással kellene bizonyítania igényének alapját mind keletkezésében, mind összegszerűségében. Hivatkoztak arra is, hogy a kárenyhítés körében a felperes a megmaradt munkaerejét hasznosítani köteles, állapota csak a nehéz fizikai munkavégzést zárja ki. Az alperesek ellenkérelméhez a pernyertességük előmozdítása érdekében beavatkozó is csatlakozott.
[4] Az elsőfokú bíróság kötelezte az I. rendű alperest, hogy fizessen meg a felperesnek 15 napon belül 6 923 290 forintot és kamatait, továbbá 2015. április 1. napjától havi 58 800 forint járadékot. Kötelezte továbbá a II. rendű alperest, hogy fizessen meg a felperesnek 15 napon belül 1 730 320 forintot és kamatait, valamint ugyanazon időponttól kezdődően havi 14 700 forint járadékot. Ezt meghaladóan a keresetet elutasította.
[5] A jövedelempótló járadék elbírálása során a bíróság tényként állapította meg, hogy a felperes a balesetét megelőzően „mindig is” fakitermeléssel foglalkozott, az ehhez szükséges szakképesítéssel rendelkezik. Szakvélemény alapján rögzítette, hogy nehéz fizikai munkát, tartós állással, járással együtt járó tevékenységet a felperes nem képes végezni, a fakitermelés pedig nyilvánvalóan ilyen tevékenység. Tényként rögzítette azt is, hogy a felperes csörlőközelítő gépkezelői vizsgával rendelkezik, illetőleg mindenféle nehézgépet, amely a fakitermeléshez szükséges, kezelni és vezetni képes, viszont e tevékenység részleteinek megismerése után a szakértő úgy nyilatkozott, hogy ezt a tevékenységet sem tudná ellátni a felperes a jelen állapotában. Tényként rögzítette az elsőfokú bíróság azt is, hogy a felperest az állapota nem korlátozza az ülőmunka elvégzésében, tőle azonban életkorára, iskolai végzettségére és korábbi tapasztalataira tekintettel nem várható el, hogy irodai munkát végezzen, egy ilyen elhelyezkedés az ő esetében nagymértékben valószínűtlen is. Minderre figyelemmel állapította meg azt, hogy a felperes a baleset következtében esett el a korábbi jövedelmétől, ezért a kiesett jövedelem megtérítésére az alperesek kötelesek. A jövedelem összegszerűségének a megállapításánál a következőkre volt figyelemmel.
[6] A felperes a munkabérét sem bérjegyzékkel, sem adóbevallással nem tudta alátámasztani, a bírói gyakorlat azonban a tényleges kártérítés talaján áll, ezért amennyiben egyéb módon bizonyítható a befolyt jövedelem, úgy nem kívánja meg, hogy annak meglétét adóhatósági igazolással támassza alá a károsult. A felperes mindvégig azt állította, hogy havi 100-120 000 forint bevételre tett szert és hasonlóan vallott a házastársa is. A felperest alkalmazó T. J. a periratokhoz csatolt nyilatkozatában igazolta, hogy a felperes 2007. január 1-jétől 2009. december 18-áig nem bejelentett dolgozóként gépkezelő és brigádvezető volt Az Y Kft.-nél. Havi nettó munkabére 100-120 000 forint között mozgott, mely munkabért a ledolgozott napok száma, illetőleg ebből következően az időjárás befolyásolta. Figyelembe vette a felperesnek azt a tényállítását, hogy olyan munkákat végzett, amelyek az erdőről és az erdő védelméről szóló 2009. évi XXXVII. törvény 73. § (2) bekezdése alapján az év március 31. és szeptember 1. napja közötti időszakban nem végezhetők, de azt is, hogy nem csak fakitermelést, hanem például kaszálást is végzett. A kaszálási munkára éves szinten 1 hónapot számítva, a jövedelemszerző hónapok számát 1 éven belül 8 hónapban határozta meg. Az évi 800 000 forintos jövedelemből kerekítéssel havi 67 000 forint 12 hónapra elosztott jövedelmet számított, és ennek megtérítésére kötelezte az alpereseket közrehatásuk arányában (az I. rendű alperesre terhesebb 80-20% arányban).
[7] A másodfokú bíróság az elsőfokú ítéletet fellebbezett részében megváltoztatta, az I. rendű alperes egyösszegű fizetési kötelezettségét 6 942 664 forintra és kamataira felemelte, míg járadékfizetési kötelezettségét havi 52 253 forintra leszállította, a II. rendű alperes egyösszegű fizetési kötelezettségét 1 735 264 forintra és kamataira felemelte, egyebekben az elsőfokú bíróság ítéletét helybenhagyta.
[8] A jövedelempótló járadék fizetésére vonatkozó rendelkezés tekintetében megállapította, hogy az elsőfokú bíróság a Pp. 3. § (5) bekezdése szerinti szabad bizonyítás rendszerében a felperes személyes nyilatkozata, a házastársa vallomása, valamint T. J. tanú írásbeli nyilatkozata alapján helytállóan állapította meg, hogy a felperes a perbeli balesetet megelőzően az év nagy részében fakitermeléssel foglalkozott, és figyelemmel volt az időjárás korlátozó hatására is, amikor a felperes keresetében állított évi 9 hónapos munkavégzéssel szemben évi 8 hónap időtartamban látta megállapíthatónak azt az időszakot, amikor a felperes jövedelemszerző tevékenységet folytatott. Álláspontja szerint a felperes nem szegte meg a kárenyhítési kötelezettségét, mert a szakértő véleménye szerint a felperes a kialakult egészségi állapotában sem a korábban végzett fakitermelői munka, sem – az alperes által ülőmunkának minősített – csörlőkezelői képesítésének megfelelő munka elvégzésére nem képes. Nem találta tévesnek a felperes havi jövedelmének 100 000 forintban való megállapítását sem, tekintetbe véve azt a körülményt is, hogy a jövedelemveszteség alapjául szolgáló jövedelem adózott volta a kártérítési perben jelentőséggel nem bír. Lényegesnek azt minősítette, hogy olyan jövedelem vehető figyelembe, amely a személyi jövedelemadó hatálya alá tartozik és a munkavégzéssel elért jövedelem ebbe a körbe értendő. Leszögezte, hogy a személyi jövedelemadó fizetési kötelezettség elmulasztása az adójogi szabályokra tartozik. Utalt a BH2013. 15. számú eseti döntésre, amely szerint az a körülmény, hogy a jövedelem után a személyi jövedelemadó fizetési kötelezettséget nem teljesítették nem jelenti azt, hogy a munkavégzésből eredő jövedelem a kártérítési perben keresetveszteség alapja nem lehet.
[9] Kifejtette viszont, hogy az 1/2006. (V. 22.) PK vélemény értelmében a járadék kiszámításánál figyelembe kell venni azt a társadalombiztosítási ellátást, amelyre való jogosultság a káreseménnyel összefügg, továbbá a járadék alapjául szolgáló valamennyi összeget bruttósított számítással kell figyelembe venni, másrészt az átlagkereset meghatározásánál a keresetet (jövedelmet) a nyugdíjjárulék mellett a magánnyugdíj pénztári járulékkal és tagdíjjal, az egészségbiztosítási járulékkal és a munkavállalói járulékkal csökkentett összegben kell figyelembe venni. Elfogadva, hogy a felperes évi 8 hónapban havi 100 000 forint jövedelemre tett szert, a mindenkori társadalombiztosítási járulék levonásba helyezésével a felperes javára megítélt jövedelemveszteség hátralékos összegét 3 376 800 forintra, míg a havi járadék összegét 54 605 forintra szállította le, amelyből az I. rendű alperes a közrehatás arányában 2 701 440 forint hátralékot, illetőleg havi 43 684 forint járadékot, míg a II. rendű alperes 675 360 forint hátralékot, valamint 10 921 forint járadékot köteles megfizetni.
[10] A jogerős ítélettel szemben az I. rendű alperes nyújtott be felülvizsgálati kérelmet a Pp. 275. § (4) bekezdésére hivatkozással. Kérte a jogerős ítélet részbeni hatályon kívül helyezését és a kereset jövedelempótló járadék megfizetésére irányuló részében való elutasítását.
[11] A felperes felülvizsgálati ellenkérelme a jogerős ítélet hatályában való fenntartására irányult.
[12] A felülvizsgálati kérelem részlegesen támadta a jogerős ítéletet: az I. rendű alperes által a felperesnek fizetendő jövedelempótló járadék erejéig. Arra helyesen hivatkozott, hogy az alperes vitatása ellenében ennek az igénynek a ténybeli alapját a Pp. 164. § (1) bekezdéséből következően a felperesnek kellett bizonyítani: azt is, hogy a baleset előtt volt olyan rendszeres jövedelme, amelyet a baleset miatt veszített el, és azt is, hogy havi szinten mekkora pénzösszeget tett ki ez a jövedelem. Tévedett viszont az I. rendű alperes abban, hogy a felperes e bizonyítási feladatát ne teljesítette volna, és abban, is, hogy a másodfokú bíróság bizonyító adatok hiányában, a Pp. 206. § (3) bekezdésének alkalmazásával határozta volna meg a vitatott kártérítés összegét. A másodfokú bíróság felsorolta és ismertette azokat a bizonyító adatokat, amelyeket egyenként és összességükben is mérlegelése körébe vont a Pp. 206. § (1) bekezdésének megfelelő alkalmazásával, és amelyek egybehangzó tartalmának ellentmondó, a mérlegelt adatok bizonyító értékét csökkentő vagy megszüntető más peradat, bizonyíték nem állt rendelkezésre.
[13] Téves az I. rendű alperesnek az az álláspontja, hogy a jövedelempótló járadék számításának alapjául szolgáló jövedelem létét és összegszerűségét csak a megszerzett jövedelmet terhelő közterhek megfizetését is igazoló okiratokkal lehetne bizonyítani. Helyesen hivatkozott a felperes arra, hogy a magyar polgári peres eljárásban általános jelleggel (főszabályként) a szabad bizonyítás elve érvényesül. A Pp. 3. § (5) bekezdése szerint ha törvény másként nem rendelkezik, a bíróság a polgári perben alakszerű bizonyítási szabályokhoz, a bizonyítás meghatározott módjához vagy meghatározott bizonyítási eszközök alkalmazásához nincs kötve, szabadon felhasználhatja a felek előadásait, valamint felhasználhat minden egyéb bizonyítékot, amely a tényállás felderítésére alkalmas. A jövedelempótló járadék megfizetésére irányuló igény ténybeli alapjának bizonyítására nézve semmilyen törvény nem rendelkezik ettől eltérően.
[14] Kétségtelen, hogy a peres felek közötti kártérítési kötelem keletkezését megelőzően a felperes az általa megszerzett jövedelem után a közterheket nem fizette meg, jövedelme köznapi kifejezéssel fekete-jövedelemnek minősült. A jövedelemnek ez a közjogi jellegű minősítése azonban nem eredményezi sem a károsult kártérítésre való joga elvesztését, sem a károkozó felelősség alóli mentesülését. A Kúria számos eseti döntésében rögzítette azokat az alapvető követelményeket, amelyek a jövedelempótló járadék-igény elbírálása során a pótlás alapjául szolgáló jövedelemmel szemben támaszthatók. Ezek a következők: 1) a személyi jövedelemadó hatálya alá tartozzon, 2) munkavégzés ellenértéke legyen, 3) ne legyen jogellenesen szerzett jövedelem (BH2013. 15., Kúria Pfv.III.21.192/2011/4., Pfv.III.20.554/2012/4., Pfv.III.22.006/2015/7.). Ezek a feltételek a felperes esetében fennállnak. Az első kettő feltétel meglétét az I. rendű alperes maga sem vitatta. A harmadik feltétel pedig a jogellenességet a jövedelem szerzésének a módjához kapcsolja. A személyi jövedelemadó és társadalombiztosítási stb. járulék fizetésének elmaradása jogsértő ugyan, de ez az állammal (az állami költségvetéssel) szemben fennálló jogi kötelezettség megsértésének számít, a jövedelem megszerzését nem teszi jogszerűtlenné, ellenkezőleg: a jogszerűen szerzett jövedelemhez kapcsolódik a közteherviselési kötelezettség.
[15] Alaptalanul hivatkozott az I. rendű alperes arra is, hogy a jogerős ítélet által meghatározott jövedelempótló járadék folyósítása a káronszerzés tilalmába ütközne. A felperes a szociális ellátásokra a korábban jogsértően megtartott jövedelemhányadának jogszerű elvonása következtében válik jogosulttá, összességében vagyoni helyzete nem válik kedvezőbbé a baleset előttihez képest. A táppénzre vagy egyéb baleseti ellátásra való jogosultsága sem lenne kedvezőbb az I. rendű alperes számára. A kötelező egészségbiztosítás ellátásairól szóló 1997. évi LXXXIII. törvény 68. § (1) bekezdése szerint aki az egészségbiztosítási ellátásra jogosult betegségéért, keresőképtelenségéért, egészségkárosodásáért vagy haláláért felelős – kivéve a 67. §-ban meghatározott esetet –, köteles az emiatt nyújtott egészségbiztosítási ellátást megtéríteni. A megtérítési kötelezettség olyan mértékben áll fenn, amilyen mértékben a felelősség megállapítható. A törvény 67. §-a nem vonatkoztatható az I. rendű alperesre. Az I. rendű alperes tehát ebben az esetben azt a járadékrészt, amit nem kellene megfizessen a felperesnek, az egészségbiztosítási szolgáltatónak kellene megfizesse. Téved abban is az I. rendű alperes, hogy kedvezőbb helyzetet eredményez a felperes számára a baleset előtti nettó jövedelemmel szemben a baleset utáni bruttó jövedelempótlás. A másodfokú bíróság a baleset előtt megszerzett jövedelmet tekintette bruttó jövedelemnek, és ebből helyezte levonásba a társadalombiztosítási és egészségbiztosítási járulékokat. A felperes által felhasználható jövedelem összege így lényegesen alatta marad a balesetet megelőzően felhasznált összegnek.
[16] A felperes jövedelemszerzési képességével kapcsolatos szempontokat helyesen vette számba és értékelte a másodfokú bíróság, a felperes is helyesen hivatkozott ebben a tekintetben a bizonyítás adataira. A felperes jelenleg nem sérti a kárenyhítési kötelezettségét azáltal, hogy meglévő munkaerejét nem hasznosítja, mert rajta kívül álló okból erre nincs lehetősége.
[17] A kifejtettek szerint a Kúria a jogerős ítéletet a felülvizsgálati kérelemben írt okokból nem találta jogszabálysértőnek, ezért azt a felülvizsgálati kérelemmel támadott részében hatályában fenntartotta.
(Kúria Pfv. III. 21.111/2016.)

matches: Kúria bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság Kúria Kúria bíróság Kúria


text:
ORSZÁGOS RÁDIÓ ÉS TELEVÍZIÓ TESTÜLET. 1185/I/2006.(V.31.) sz. HATÁROZATA - PDF
Download "ORSZÁGOS RÁDIÓ ÉS TELEVÍZIÓ TESTÜLET. 1185/I/2006.(V.31.) sz. HATÁROZATA"
1 ORSZÁGOS RÁDIÓ ÉS TELEVÍZIÓ TESTÜLET. 1185/I/2006.(V.31.) sz. HATÁROZATA Az Országos Rádió és Televízió Testület (továbbiakban: Testület) a rádiózásról és televíziózásról szóló évi I. törvény (a továbbiakban: Rttv.) ában biztosított jogkörében a Városi Televízió Százhalombatta Kht. ( 2440 Százhalombatta, Május 1 tér 3.) műsorszolgáltatóval szemben meghozta az alábbi határozatot: 10. (5) bekezdésében foglaltakat. Ezért a Testület az Rttv (1) a) pontja alapján 15. (1) bekezdésében foglaltakat. Ezért a Testület az Rttv (1) a) pontja alapján 18. (5) bekezdésében foglaltakat. Ezért a Testület az Rttv (1) a) pontja alapján E határozat ellen közigazgatási úton fellebbezésnek nincs helye, a közléssel jogerős és végrehajtható. A határozat felülvizsgálatát a közléstől számított 30 napon belül bíróságtól lehet kérni a Testülethez benyújtandó keresetlevéllel. Indokolás Az Rttv. 10. (5) bekezdésében foglaltak megsértése 1. A Reggeli című műsor november 8-i ismétlésének végén ( kor) a négy támogató megjelenítése az alábbiak szerint történt: Az Osváth Étterem (Érd, Balatoni út 71.) és az MVS Bútor és Függönyáruház (Érd, Fehérvári út Telefon , elérhetőségi adatait hangban ismertették a nézőkkel. A másik két támogató, a Grácia Szépségszalon és Pentstar Service adatait inzertben is megjelenítette a műsorszolgáltató a képernyőn.
2 2. A műsorszolgáltató által november 8-án kor közzétett Időjárás-jelentés végén a következő mondatok hangzottak el: Az időjárásjelentést támogatta a Madarász Árnyékolástechnika. Százhalombatta, Móricz Zsigmond köz 6. Ha tűz a nap, esik az eső, a hó, mindig jól jön egy árnyékoló! 3. A Harmónia Klub című műsor végén november 8-án kor a három támogató reklámértékűen jelent meg. A Grácia Szépségszalon, a Herbária és a Fuji Fotocentrum címeket is tartalmazó (Tesco üzletsor, ill. Kodály Zoltán sétány 5.) logói voltak láthatók a képernyőn. A műsorszolgáltató jogi képviselője a Testület nyilatkozattételre felszólító levelére adott válaszában a következő tájékoztatást adta: Az adott támogatók megjelenítése úgy történt, hogy a műsorszámot közvetlenül követően a képernyőn néhány másodpercig a támogató cég neve, illetve logója volt látható. Ezért a műsorszolgáltató álláspontja szerint a támogatók ilyen formában történő megjelenítésének nem volt reklámtartalma, mert az mindenben megfelelt az Rttv támogatott műsorszámaira vonatkozó előírásainak. Emellett a műsorszolgáltató jogi képviselője hivatkozott a 39/2005. számú BH-ra, amelyben a bíróság kifejti, hogy a műsorszámot közvetlenül követő támogatói megjelenítés nem valósít meg burkolt reklámot. Jelen esetben a támogatók megjelölése mellett, megjelent a címük, több esetben a telefonszámuk és volt, amelyiknek a honlap címe is a képernyőn, így tehát több, közvetlen elérhetőségüket is megtudhatta a néző, melyen keresztül igénybe veheti az általuk nyújtott szolgáltatásokat. Burkolt reklám: az a műsorszám vagy műsorszámon belüli tájékoztatás, amely semleges információ látszatát keltve ösztönöz áru vásárlására, vagy szolgáltatás igénybevételére, vagy bármely más üzleti magatartásra. A Testület korábban kimondta, hogy semleges információ látszatának minősül minden olyan közlés, akár képben, akár hangban, akár írásban, amellyel szerzője illetve közreadója gazdasági, személyes vagy csoportérdeket jelenít meg az objektivitás érzését keltő eszközökkel. A műsorszolgáltató az adott cégeket, objektivitás látszatát keltő módon támogatóként jelenítette meg a képernyőn, azáltal azonban, hogy ezzel együtt a szolgáltatásaik igénybevehetőségét jelentő közvetlen elérhetőségeiket is közzétette, gazdasági, személyes vagy csoportérdeket jelenített meg, úgymond meghatározott irányba terelte a tájékoztatást és ezzel megsértette az Rttv. 10. (5) bekezdésében foglaltakat, amely értelmében Burkolt, illetőleg tudatosan nem észlelhető reklám nem közölhető. A műsorszolgáltató jogi képviselője a hivatkozásul felhozott ítéletnek csak a címét idézte ki, a nyilatkozatában, ugyanakkor ezen ítéletében a Legfelsőbb Bíróság is megállapította egy támogató megjelenítés kapcsán a burkolt reklám közlését, tekintettel arra, hogy. Ha azonban az objektivitást sugárzó környezetben olyan kiegészítő információ jelenik meg, amely a tájékoztatást meghatározott irányba tereli, azzal kapcsolatosan a burkolt reklám ténye megállapítható. 2
3 4. A Híradó végén, november 8-án kor a következő mondatok hangzottak el: Műsorvezetőnket a Butik Blue öltözteti. Butik Blue! Érd, Riminyáki út 5. A műsorszolgáltató jogi képviselője az esettel kapcsolatosan azt nyilatkozta, hogy álláspontja szerint a támogató megnevezése során elhangzottak nem minősülnek burkolt, illetőleg tudatosan nem észlelhető reklámnak és nem sértik az Rttv. 18. (5) bekezdését. Ennek alátámasztására hivatkozott a Testület 279/1997.(XI.25.) számú határozatára, amely a gyártásban kreatívan résztvevő közreműködők fogalmát határozta meg. A műsorszolgáltató a műsorszám támogatójának megjelölése mellett, megjelenítette annak a pontos címét is, így tehát közvetlen elérhetőségét is megtudhatta a néző, melyen keresztül igénybe veheti az általa nyújtott szolgáltatásokat. Burkolt reklám: az a műsorszám vagy műsorszámon belüli tájékoztatás, amely semleges információ látszatát keltve ösztönöz áru vásárlására, vagy szolgáltatás igénybevételére, vagy bármely más üzleti magatartásra. A Testület korábban kimondta, hogy semleges információ látszatának minősül minden olyan közlés, akár képben, akár hangban, akár írásban, amellyel szerzője illetve közreadója gazdasági, személyes vagy csoportérdeket jelenít meg az objektivitás érzését keltő eszközökkel. A műsorszolgáltató az adott céget objektivitás látszatát keltő módon, mint támogatót jelenítette meg és a támogató címének bemutatásával egy olyan többlet információt közölt róla, amelynek során gazdasági, illetve egyéb csoport érdeket jelenített meg, tehát ez által burkolt reklám közzétételét valósította meg. Az Rttv. 15. (1) bekezdésében foglaltak megsértése A műsorszolgáltató november 8-án kor, a Reggeli című műsor ismétlésekor olyan szpotot tett közzé, amelyben megjelent a televízió internet címe ( Emellett bemutatásra került a maga a honlap is, amelyen klasszikus rekláminformációk is láthatók és a menüsorban a szolgáltatások felirat a műsorszolgáltató által nyújtott egyéb szolgáltatások igénybevehetőségére utalt. Az eset vonatkozásában a műsorszolgáltató jogi képviselője azt nyilatkozta, hogy a műsorszolgáltató az internet címét a műsorszámok között, elválasztóként tette közzé. A Testület felhívását követően a műsorszolgáltató a fenti gyakorlatot beszüntette. A műsorszolgáltató a saját honlap címének a közzétételével, illetőleg annak részletes bemutatásával önmagát, illetőleg az általa nyújtott szolgáltatásokat és egyéb, a honlapon megjelenített klasszikus reklámokat népszerűsítette. Az Rttv pontja értelmében Reklám: ellenérték vagy ellenszolgáltatás fejében közzétett műsorszám, amely megnevezett vagy ábrázolt áru (beleértve az ingatlant is), szolgáltatás, jog és kötelezettség értékesítését vagy más módon történő igénybevételét, illetve a reklámozó vállalkozás vagy a műsorszolgáltató által kívánt más hatás elérését segíti elő. Reklám az önreklámozás céljára felhasznált műsoridő a 28/A. pontban meghatározott műsorelőzetes kivételével. 3
4 A műsorszolgáltató, tehát a megjelenített tartalmak közzétételével önreklámot közölt, amelyre az Rttv. fent idézett szakasza értelmében vonatkoznak a klasszikus reklámokra vonatkozó szabályok, így az Rttv. 15. (1) bekezdése is, melynek értelmében Reklámot, közérdekű közleményt, jótékonysági felhívást, politikai hirdetést a) e jellegének a közzétételt közvetlenül megelőző és azt követő megnevezéssel, továbbá b) egyéb műsorszámoktól jól felismerhetően, optikai és akusztikus, rádió esetében akusztikus módon elkülönítve, alapvetően blokkokban kell közzétenni. A műsorszolgáltató jelen esetben megsértette az Rttv. 15. (1) bekezdését. Az Rttv. 18. (5) bekezdésében foglaltak megsértése A Híradó végén, november 8-án kor a következő mondatok hangzottak el: Műsorvezetőnket a Butik Blue öltözteti. Butik Blue! Érd, Riminyáki út 5. Az Rttv. 18. (5) bekezdése értelmében A hírműsorszám és az időszerű eseményekkel foglalkozó műsorszám nem támogatható. A szóban forgó műsorszám a műsorszolgáltató fő hírműsorszáma a Híradó, így annak támogatása az Rttv. 18. (5) bekezdése értelmében kizárt. Az adott cég kreatív közreműködőként történő közzététele sem elfogadható, tekintettel arra, hogy a műsorszolgáltató által hivatkozott testületi határozatban foglaltakat több, a Legfelsőbb Bíróság által hozott határozat is felülírta. Így a Legfelsőbb Bíróság Kf. III /2001 számú ítéletében a következőket állapította meg a kreatív közreműködő fogalmával kapcsolatosan: A Legfelsőbb Bíróság rámutat arra, hogy a kreatív közreműködés, támogatás tárgyában korábban hozott alperesi határozatok, kiadott állásfoglalások nem képezik az ítélkezés alapját, jelen perben nem felülvizsgálhatóak. A Legfelsőbb Bíróság megjegyzi, hogy hasonló ügyekben a jelen perben felmerült valamennyi jogkérdésben hozott már döntést, ezek szerint az öltözéket biztosító cégek nevének feltüntetése megvalósítja az Rttv pontjában meghatározott támogatás fogalmi ismérveit, azt a célt szolgálja, hogy a cég neve ismertté, népszerűvé váljon, a támogatható műsorszámok fogalma nem értelmezhető kiterjesztő módon. Hasonló álláspontot foglalt el a Kf.IV /2002/4. számú ítéletében a Legfelsőbb Bíróság, melyben a következőket mondta ki: Az Rttv. szabályozási módszere a részletes fogalom meghatározáson alapul. Az Rttv-ben alkalmazott fogalmak jelentősnek minősíthető körét a fogalom-meghatározások tartalmazzák. Ezek között a kreatív közreműködés nem szerepel. A konkrét fogalom-meghatározások sorát jogértelmezéssel tovább tágítani nem lehet, az a jogalkotó akaratával ellentétes eredményhez vezethet. Hasonlóképpen az Rttv. olyan jogtechnikai megoldást alkalmaz a támogatható műsorok körének meghatározása során, amely jogértelmezéssel- a taxatív felsorolás jellege miatt-nem bővíthető. A műsorszolgáltató részéről a Testület hasonló törvénysértések elkövetését az elmúlt év folyamán nem észlelte, ezért mindegyik törvénysértés kapcsán az Rttv (1) bekezdésének a) pontja alapján felhívta a műsorszolgáltatót a sérelmezett magatartás megszüntetésére. Az eljárás során a közigazgatási hatósági eljárás és szolgáltatás általános szabályairól szóló évi CXL. Törvény 153. (2) bekezdése szerinti eljárási költség nem merült fel. 4
5 Az Rttv (2) bekezdése alapján a határozat ellen közigazgatási úton fellebbezésnek helye nincs. A határozat bírósági felülvizsgálatát az Rttv (3) bekezdése biztosítja. Budapest, május 31. Az Országos Rádió és Televízió Testület nevében Kovács György elnök 5

matches: bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság