text:
2005. évi CLXX. törvény - 1.oldal - Törvények és országgyűlési határozatok
1. § A szociális igazgatásról és szociális ellátásokról szóló 1993. évi III. törvény (a továbbiakban: Szt.) 3. §-a a következő (8) bekezdéssel egészül ki:
„(8) E törvény hatálya nem terjed ki azokra a lakhatást biztosító szolgáltatásokra, amelyek esetében
a szolgáltatás nyújtására szolgáló ingatlanon tulajdonjoga, haszonélvezeti joga, lakáshasználati joga vagy bérleti joga áll fenn (nyugdíjasház).”
2. § (1) Az Szt. 4. §-a (1) bekezdésének b), d) és i) pontja helyébe a következő rendelkezés lép:
„b) vagyon: ha e törvény másként nem rendelkezik, az a hasznosítható ingatlan-jármű, továbbá vagyoni értékű jog, amelynek
bb) együttes forgalmi értéke az öregségi nyugdíj mindenkori legkisebb összegének a hetvenszeresét
dc) korhatárra való tekintet nélkül a tartósan beteg, illetve a testi, érzékszervi, értelmi, beszéd- vagy más fogyatékos vér szerinti, örökbe fogadott, illetve nevelt gyermek (a továbbiakban: fogyatékos gyermek),
dd) a 18. életévét be nem töltött gyermek vonatkozásában a vér szerinti és az örökbe fogadó szülő, illetve a szülő házastársa vagy élettársa;”
„i) rendszeres pénzellátás: a táppénz, a terhességi-gyermekágyi segély, a gyermekgondozási díj, az öregségi nyugdíj, a rokkantsági nyugdíj, az öregségi járadék, a munkaképtelenségi járadék, az özvegyi járadék, a növelt összegű öregségi, munkaképtelenségi és özvegyi járadék, az özvegyi nyugdíj - kivéve az ideiglenes özvegyi nyugdíjat, továbbá a házastársa jogán árvaellátásra jogosult fogyatékkal élő, illetve tartósan beteg vagy legalább két árvaellátásra jogosult gyermek eltartásáról gondoskodó személy özvegyi nyugdíját -, a baleseti táppénz, a baleseti rokkantsági nyugdíj, a hozzátartozói baleseti nyugellátás, az Flt. alapján folyósított pénzbeli ellátás, az átmeneti járadék, a rendszeres szociális járadék, a bányászok egészségkárosodási járadéka, a rokkantsági járadék, a hadigondozottak és nemzeti gondozottak pénzbeli ellátásai, a mezőgazdasági termelők nyugdíj előtti támogatása, a gyermekgondozási segély, a gyermeknevelési támogatás, az időskorúak járadéka, a munkanélküliek jövedelempótló támogatása, a rendszeres szociális segély, az ápolási díj, a nemzeti helytállásért elnevezésű pótlék, valamint a szociális biztonsági rendszereknek a Közösségen belül mozgó munkavállalókra, önálló vállalkozókra és családtagjaikra történő alkalmazásáról szóló 1408/71/EGK tanácsi rendelet alapján külföldi szerv által folyósított egyéb azonos típusú ellátás;”
(2) Az Szt. 4. §-a (1) bekezdése m) pontjának ma) alpontja helyébe a következő rendelkezés lép:
[fenntartó:]
„ma) a közigazgatási szerv, a helyi önkormányzat, a helyi önkormányzatok társulása, a helyi kisebbségi önkormányzat és az egyéb állami szerv (a továbbiakban együtt: állami fenntartó),”
[ha az e törvényben és más jogszabályokban meghatározott feltételek szerint szociális szolgáltatót, illetve szociális intézményt létesít és működtet. Ha jogszabály másképp nem rendelkezik, az egyházi fenntartóra a nem állami fenntartóra vonatkozó rendelkezéseket kell megfelelően alkalmazni.]
(3) Az Szt. 4. §-ának (1) bekezdése a következő n) ponttal egészül ki:
„n) fogyasztási egység: a családtagoknak a családon belüli fogyasztási szerkezetet kifejező arányszáma, ahol
ne) a fogyatékos gyermek arányszáma 1,0, azzal, hogy az na)-nb) alpontok szerinti arányszám további 0,2-vel növekszik, ha a személy fogyatékossági támogatásban részesül.”
(4) Az Szt. 4. §-a a következő (4) bekezdéssel egészül ki:
„(4) Ahol e törvény önkormányzati társulást említ, ott - eltérő rendelkezés hiányában - többcélú kistérségi társulást is kell érteni.”
(5) Az Szt. 4. §-a a következő (6) bekezdéssel egészül ki:
„(6) A súlyos mozgáskorlátozott személyek közlekedési kedvezményeiről szóló jogszabály által meghatározott közigazgatási hatósági eljárásokban a megyei, fővárosi szociális és gyámhivatal által hozott elsőfokú határozat ellen bírósági felülvizsgálatnak van helye.”
3. § (1) Az Szt. 11. §-a (1) bekezdésének d) pontja helyébe a következő rendelkezés lép:
[A szociális hatáskört gyakorló szerv határozatának bírósági felülvizsgálatára vonatkozó eljárás során ideiglenes intézkedésnek van helye. A bíróság a fél kérelmére ideiglenes intézkedésként rendelkezhet]
„d) a szociális szolgáltatóval, intézménnyel, illetve ezek fenntartójával fennálló szociális szolgáltatási, intézményi jogviszony (a továbbiakban együtt: intézményi jogviszony) fenntartásáról.”
(2) Az Szt. 11. §-a a következő (3)-(4) bekezdéssel egészül ki:
„(3) A 102. § (4) bekezdése, a 115. § (5) bekezdése és a 119/B. § (4) bekezdése alapján indított perben a bíróság soron kívül jár el.
(4) A bíróság (3) bekezdés szerinti eljárása illetékmentes, az ellátottat, törvényes képviselőjét és a térítési díjat vagy az egyszeri hozzájárulást megfizető személyt teljes költségmentesség illeti meg.”
4. § Az Szt. 18. §-ának a) pontja helyébe a következő rendelkezés lép:
„a) a jogosult nevét, születésének helyét, idejét, anyja leánykori nevét (a továbbiakban együtt: természetes személyazonosító adatok);”
5. § Az Szt. 20/A. §-a (1) bekezdésének első mondata helyébe a következő rendelkezés lép:
„Ha az állami fenntartású, illetve a 120. § szerinti szerződéssel (a továbbiakban: ellátási szerződés) működtetett egyházi, nem állami fenntartású szolgáltató, intézmény vezetője kapacitás, illetve férőhely hiányában az ellátásra vonatkozó igényt nem teljesíti, úgy a kérelmet, beutaló határozatot a kézhezvétel napján nyilvántartásba veszi.”
6. § Az Szt. a következő 20/B. §-sal egészül ki:
„20/B. § A szociális ágazat irányításáért felelős minisztérium - a szociális szolgáltatás rendszerének és finanszírozásának tervezhetősége miatt - országos jelentési és férőhelyfigyelő rendszert működtet. A fenntartó az országos jelentési és férőhelyfigyelő rendszer számára köteles bejelenteni a külön jogszabályban meghatározott - személyes adatnak nem minősülő - adatokat.”
7. § (1) Az Szt. 25. §-ának (4) bekezdése helyébe a következő rendelkezés lép:
„(4) Az időskorúak járadékára, a rendszeres szociális segélyre és az ápolási díjra való jogosultság feltételeit a jogosultságot megállapító szerv kétévente legalább egyszer felülvizsgálja. Ha a felülvizsgálat során megállapítást nyer, hogy a feltételek továbbra is fennállnak, akkor az ellátást a felülvizsgálatnak megfelelő összegben tovább kell folyósítani. A felülvizsgálatot az ellátás megállapítását, illetőleg az előző felülvizsgálatot követő második év március 31. napjáig kell végrehajtani.”
(2) Az Szt. 25. §-a a következő (5)-(7) bekezdésekkel egészül ki:
„(5) Ha az öregségi nyugdíj legkisebb összege változik, a (4) bekezdésben felsorolt ellátások összegét a változás időpontjától számított 90 napon belül felül kell vizsgálni. Ha az ellátás összege a felülvizsgálat eredményeként
(6) A (4) bekezdésben foglalt ellátásokra való jogosultságot nem érinti, ha a jogosultság megállapítása és felülvizsgálata, illetve az (5) bekezdésben szabályozott felülvizsgálat közötti időszakban a jogosult családjában az egy főre jutó havi jövedelem a jogosultság feltételéül meghatározott értékhatárt legfeljebb 10%-kal haladja meg. E bekezdésben foglaltak nem alkalmazhatók az ellátásra való jogosultság felülvizsgálata esetén.
(7) A jogosult bejelentése vagy hivatalos tudomásszerzés alapján a (4) bekezdésben felsorolt ellátás összegét felül kell vizsgálni, ha a megállapításának alapjául szolgáló jövedelem változik, és a változás három egymást követő hónapban meghaladja a jogosultság feltételéül meghatározott értékhatár 10%-át. A bejelentési kötelezettség elmulasztása esetén a 17. §-ban foglaltakat kell alkalmazni.”
8. § (1) Az Szt. 37/A. §-ának (1) bekezdése helyébe a következő rendelkezés lép:
„(1) A rendszeres szociális segély a hátrányos munkaerőpiaci helyzetű aktív korú személyek és családjuk részére nyújtott támogatás. A települési önkormányzat, 2007. január 1-jétől a jegyző rendszeres szociális segélyt állapít meg annak az aktív korú személynek, aki
feltéve, hogy saját maga és családjának megélhetése más módon nem biztosított. A b) pont szerinti személy esetében a rendszeres szociális segély megállapításának feltétele, hogy vállalja a beilleszkedését segítő programban való részvételt.”
(2) Az Szt. 37/A. §-a (3) bekezdésének a)-b) pontja helyébe a következő rendelkezés lép:
„a) a munkanélküli-járadék, álláskeresési-járadék, álláskeresési-segély (a továbbiakban együtt: álláskeresési támogatás), illetőleg a jövedelempótló támogatás folyósítási időtartama lejárt, és álláskeresést ösztönző juttatásban nem részesül, vagy
b) az álláskeresési támogatás folyósítását keresőtevékenység folytatása miatt a folyósítási idő lejártát megelőzően szüntették meg, és a keresőtevékenységet követően az Flt. alapján álláskeresési támogatásra nem szerez jogosultságot, vagy”
(3) Az Szt. 37/A. §-ának (4) bekezdése helyébe a következő rendelkezés lép:
„(4) Az (1) bekezdés alkalmazásában akkor nem biztosított a megélhetés, ha a családnak az egy fogyasztási egységre jutó havi jövedelme nem haladja meg az öregségi nyugdíj mindenkori legkisebb összegének 90%-át és vagyona nincs.”
(4) Az Szt. 37/A. §-a a következő (8) bekezdéssel egészül ki:
„(8) Az (1) bekezdés c) pontjának alkalmazásában támogatott álláskeresőnek minősül az a személy, aki az Flt. alapján álláskeresési támogatásban, illetőleg álláskeresést ösztönző juttatásban részesül.”
9. § (1) Az Szt. 37/B. §-a (1) bekezdésének be) alpontja helyébe a következő rendelkezés lép:
[Nem állapítható meg rendszeres szociális segély, illetőleg a megállapított ellátást meg kell szüntetni annak
b) a nem foglalkoztatott személynek, aki]
„be) - a (3) bekezdésben foglaltakra is figyelemmel - keresőtevékenységet folytat, ide nem értve a települési önkormányzat által szervezett foglalkoztatásban való részvételt és az alkalmi munkavállalói könyvvel történő munkavégzést,”
„(2) Ha a rendszeres szociális segélyben részesülő személy a segély folyósításának időtartama alatt együttműködési kötelezettségét megszegi, akkor
b) az együttműködési kötelezettség súlyos vagy két éven belül történő ismételt megszegése esetén a rendszeres szociális segélyt meg kell szüntetni. E rendelkezés alkalmazása során az együttműködési kötelezettség súlyos megszegésének az önkormányzat rendeletében meghatározottakon túl az az eset minősül, ha a segélyben részesülő személy a felajánlott és megfelelő munkalehetőséget nem fogadja el, vagy ha az önkormányzat által szervezett foglalkoztatást a munkáltató rendkívüli felmondással szüntette meg.”
(3) Az Szt. 37/B. §-a a következő (3)-(4) bekezdéssel egészül ki:
„(3) A nem foglalkoztatott személy részére megállapított rendszeres szociális segély a megszüntetéstől számított harminchat hónapon belül - ide nem értve a (2) bekezdés b) pontja szerinti megszüntetési esetet - az előzetes együttműködési kötelezettség teljesítése nélkül ismételten megállapítható, amennyiben a rendszeres szociális segélyre való jogosultsági feltételek egyébként fennállnak.
(4) Az (1) bekezdés b) pontjának be) alpontjában meghatározott esetben a megállapított ellátást - a továbbfolyósítás feltételeinek fennállása esetén - csak a 37/E. § (3) bekezdésében meghatározott időtartam leteltét követően kell megszüntetni.”
10. § (1) Az Szt. 37/D. §-ának (3) bekezdése a következő c) ponttal egészül ki, egyidejűleg a jelenlegi c)-d) pontok jelölése d)-e) pontra változik:
[A beilleszkedést segítő program a rendszeres szociális segélyben részesülő személy szociális helyzetéhez és mentális állapotához igazodva a következőkre terjedhet ki:]
„c) a felajánlott és az iskolai végzettségének megfelelő oktatásban, képzésben történő részvételre, különösen az általános iskolai végzettség és az első szakképesítés megszerzésére,”
(2) Az Szt. 37/D. § (5) bekezdése helyébe a következő rendelkezés lép:
„(5) A települési önkormányzat rendeletben szabályozza az együttműködés eljárási szabályait, továbbá a beilleszkedési programok típusait és az együttműködés megszegésének és súlyos megszegésének eseteit, valamint az együttműködési kötelezettség megszegése esetén a rendszeres szociális segély csökkentett összegben történő folyósításának időtartamát.”
11. § Az Szt. 37/E. §-a helyébe a következő rendelkezés lép:
„37/E. § (1) A rendszeres szociális segély havi összege a családi jövedelemhatár összegének és a jogosult családja tényleges havi összjövedelmének különbözete. A családi jövedelemhatár összege megegyezik a család fogyasztási egységeihez tartozó arányszámok összegének és az öregségi nyugdíj mindenkori legkisebb összege 90%-ának szorzatával.
(3) Ha a rendszeres szociális segélyben részesülő személy keresőtevékenységet folytat - ide nem értve a települési önkormányzat által szervezett foglalkoztatásban való részvételt és az alkalmi munkavállalói könyvvel történő munkavégzést -, részére a rendszeres szociális segélyt
(7) Ha a segélyben részesülő személy számára álláskeresési támogatásra való jogosultságot állapítanak meg, a jegyző a rendszeres szociális segélyre való jogosultságot felülvizsgálja. Ha a segélyre való jogosultság továbbra is fennáll, a rendszeres szociális segélyt módosított összegben tovább kell folyósítani.”
12. § Az Szt. 38. §-ának (5) bekezdése a következő mondattal egészül ki:
„Azon személy esetében, akinél az 55/A. § (3) bekezdése szerint előrefizetős gáz- vagy áramfogyasztást mérő készülék működik, a lakásfenntartási támogatást vagy annak meghatározott részét természetben, a készülék működtetését lehetővé tévő formában kell nyújtani.”
13. § (1) Az Szt. 42. §-a (1) bekezdésének b) pontja helyébe a következő rendelkezés lép:
„b) rendszeres pénzellátásban részesül, és annak összege meghaladja az ápolási díj összegét, ide nem értve a (4) bekezdés szerinti esetet, valamint azt a táppénzt, amelyet az ápolási díj folyósításának időtartama alatt végzett keresőtevékenységéből adódó biztosítási jogviszony alapján - keresőképtelenné válása esetén - folyósítanak,”
(2) Az Szt. 42. §-a a következő (4) bekezdéssel egészül ki:
„(4) Az ápolási díjra való, 41. § (1) bekezdésének a) pontja szerinti jogosultság továbbra is fennáll, ha az ápolási díjban részesülő személy számára a Tny. szerint saját jogú nyugdíjnak minősülő ellátást állapítanak meg, feltéve, hogy az ápolási díjat a nyugdíj megállapításának időpontjában több mint tíz éve folyósítják.”
14. § (1) Az Szt. 43/A. §-ának (3) bekezdése helyébe a következő rendelkezés lép:
„(3) A települési önkormányzat, 2007. január 1-jétől a jegyző a (2) bekezdésben foglalt feltételek fennállásáról az ápolt személy tartózkodási helye szerint illetékes megyei, fővárosi szociális módszertani intézmény szakvéleménye alapján dönt. A szakvéleményben meg kell jelölni az érvényesség időtartamát, amely azonban nem haladhatja meg a tíz évet.”
(2) Az Szt. 43/A. §-a a következő (4)-(5) bekezdéssel egészül ki:
„(4) Az ápolási díjról döntést hozó szerv a megyei, fővárosi szociális módszertani intézménynek a (3) bekezdés szerinti szakvélemény elkészítéséért 2006. évben esetenként 20 000 forint összegű díjat fizet. A 2006. évet követően a díjazás összegét az éves központi költségvetésről szóló törvény határozza meg.
(5) A fellebbezési eljárásban a (3) bekezdés szerinti szakvélemény felülvizsgálatát a területileg illetékes megyei szociális és gyámhivatal által külön jogszabály szerint kijelölt szakértő végzi.”
15. § Az Szt. 43/B. §-a a következő (3) bekezdéssel egészül ki:
„(3) A települési önkormányzat rendeletében szabályozhatja, hogy az ápolást végző személy a kötelezettségét mely esetekben nem teljesíti [42. § (2) bek. b) pont], valamint a házi segítségnyújtást nyújtó szolgáltató, intézmény feladatait ezen kötelezettség teljesítésének ellenőrzésében.”
16. § Az Szt. 44. §-a (3) bekezdésének második mondata helyébe a következő rendelkezés lép:
„Az ápolási díjban részesülő személy - ide nem értve a Tbj. 26. §-a alapján nyugdíjjárulék fizetésére nem kötelezett személyt - az ellátás után nyugdíjjárulék és magán-nyugdíjpénztári tagdíj fizetésére kötelezett.”
17. § Az Szt. 49. §-a helyébe a következő rendelkezés lép:
„49. § (1) A közgyógyellátás a szociálisan rászorult személy részére az egészségi állapota megőrzéséhez és helyreállításához kapcsolódó kiadásainak csökkentése érdekében biztosított hozzájárulás.
(2) A közgyógyellátási igazolvánnyal (a továbbiakban: igazolvány) rendelkező személy - külön jogszabályban meghatározottak szerint - térítésmentesen jogosult a társadalombiztosítási támogatásba befogadott
tevődik össze.”
18. § Az Szt. 50. §-ának (2)-(5) bekezdése helyébe a következő rendelkezés lép:
„(2) Közgyógyellátásra jogosult az a személy is, akinek esetében a havi rendszeres gyógyító ellátásnak a területileg illetékes megyei (fővárosi) egészségbiztosítási pénztár (a továbbiakban: MEP) által elismert térítési díja (a továbbiakban: rendszeres gyógyító ellátás költsége) az öregségi nyugdíj mindenkori legkisebb összegének a 10%-át meghaladja, feltéve, hogy a családjában az egy főre jutó havi jövedelem nem éri el az öregségi nyugdíj mindenkori legkisebb összegét, egyedül élő esetén 150%-át.
(3) Az (1)-(2) bekezdésben foglaltakon kívül az a szociálisan rászorult személy is jogosult közgyógyellátásra, akinek esetében a települési önkormányzat rendeletében meghatározott feltételek fennállnak. Az önkormányzat rendeletében
b) a havi rendszeres gyógyító ellátás költségének mértékeként az öregségi nyugdíj mindenkori legkisebb összegének 25%-át meghaladó összeget
jogosultsági feltételként nem lehet előírni; a szociális rászorultság további feltételeit az önkormányzat a helyi viszonyoknak megfelelően szabályozza.
(4) A közgyógyellátásra való jogosultságról a jegyző dönt. A jogosultság egy évre kerül megállapításra. A közgyógyellátásra való jogosultság kezdő időpontja a jogosultságot megállapító határozat meghozatalától számított 15. nap.
(5) A közgyógyellátás iránti kérelem a jogosultság időtartama alatt, annak lejártát megelőző három hónapban is benyújtható. Amennyiben az eljárás a jogosultság lejárta előtt befejeződik, az új jogosultság kezdő időpontjaként a korábbi jogosultság lejártát követő napot kell megállapítani.”
19. § Az Szt. 50/A. §-a helyébe a következő rendelkezés lép:
„50/A. § (1) A jogosult számára kizárólag a személyes szükségletének kielégítéséhez szükséges gyógyító ellátás rendelhető.
(2) A havi rendszeres gyógyító ellátási szükségletet a háziorvos, illetve - személyes gondoskodást nyújtó átmeneti és bentlakásos szociális intézményben vagy gyermek- és ifjúságvédő intézetben, nevelőotthonban elhelyezett jogosult esetén - az intézmény orvosa (a továbbiakban együtt: háziorvos) igazolja.
(3) Az igazolás tartalmazza a kérelmező személyes azonosító adatait (név, születési név, anyja neve, születési hely, születési idő, lakóhely, tartózkodási hely), társadalombiztosítási azonosító jelét, a tartósan fennálló betegségének a betegségek nemzetközi osztályozása szerinti kódját (a továbbiakban: BNO kód), illetőleg az alkalmazandó terápiához szükséges gyógyító ellátások megnevezését, mennyiségét, gyógyszerek esetében a hatóanyag megnevezését, valamint a kívánt terápiás hatás eléréséhez szükséges mennyiségét és adagolását. A szakorvos - a kérelmező igénye esetén - az általa rendelt havi rendszeres gyógyító ellátásokról a háziorvost tájékoztatja.
(4) A háziorvos igazolását a jegyző három munkanapon belül továbbítja a MEP-nek. Az 50. § (2)-(3) bekezdése alapján közgyógyellátást kérelmező személy esetében az igazolást a jegyző csak akkor továbbítja, ha a kérelmező megfelel az előírt jövedelmi feltételeknek.
(5) A MEP megvizsgálja az igazolásban feltüntetett havi rendszeres gyógyító ellátás iránti szükséglet szakmai megalapozottságát. Ha az igazolásban feltüntetett gyógyító ellátás iránti szükségletet a MEP nem tartja megalapozottnak, a szakhatósági állásfoglalást megelőzően adategyeztetés céljából megkeresi az igazolást kiállító háziorvost.
(6) A MEP az általa elismert gyógyító ellátási szükséglet alapján szakhatósági állásfoglalást ad a jegyzőnek a rendszeres gyógyító ellátások havi költségéről. A 49. § (2) bekezdésének b)-c) pontja szerinti esetben a közfinanszírozás alapjául elfogadott ár figyelembevételével számított térítési díjat kell alapul venni.
(7) A szakhatósági állásfoglalásban külön meg kell jelölni az egyéni gyógyszerkeret alapjául szolgáló gyógyszer térítési díjának összegét (a továbbiakban: gyógyszerköltség). A gyógyszerköltség meghatározásánál a kérelmező krónikus betegségeihez igazodó, külön jogszabályban meghatározott szakmai szabályok szerint elsőként választandó, legalacsonyabb napi terápiás költséggel alkalmazott készítményeket kell alapul venni.
(10) A jegyző 8 napon belül határozattal dönt
c) a jogosult gyógyszerkeretéről, külön megjelölve - a (6) bekezdés szerinti szakhatósági állásfoglalás alapján - az egyéni gyógyszerkeret összegét.
(11) Az 50. § (1) bekezdése szerinti jogosult esetében - amennyiben rendszeres gyógyszerköltség hiányában egyéni gyógyszerkeret megállapítását nem igényli - az eljárásra a (2)-(8) bekezdést nem kell alkalmazni.”
20. § Az Szt. a következő 50/B-50/E. §-okkal egészül ki:
„50/B. § (1) Az egyéni gyógyszerkeret és az eseti keret egy évre kerül megállapításra.
(4) A felülvizsgálat során módosított egyéni gyógyszerkeret a határozat meghozatalát követő 15. naptól jár.
50/C. § (1) Az igazolványt a MEP - a jogosultságot megállapító határozat alapján - egyéves időtartamra, hivatalból állítja ki.
(2) Az Országos Egészségbiztosítási Pénztár (a továbbiakban: OEP) a közgyógyellátásra jogosult személy jogosultságáról, továbbá gyógyszerkeretének figyelemmel kísérése céljából hatósági nyilvántartást vezet.
a) a jogosult személyes azonosító adatait,
b) a jogosult társadalombiztosítási azonosító jelét,
g) a jogosult közgyógyellátási igazolványának számát.
(4) A nyilvántartás adatainak megismerésére - a (3) bekezdés e) pontja szerinti adat kivételével - az 51. §-ban meghatározott módon és célból a közforgalmú, illetve a fiókgyógyszertár (a továbbiakban együtt: gyógyszertár) jogosult.
(5) Az OEP a tárolt adatokat a közgyógyellátásra való jogosultság megszűnését követő ötödik év elteltével törli a nyilvántartásból.
50/D. § A MEP ellenőrzi a háziorvos, illetve a szakorvos közgyógyellátással kapcsolatos tevékenységét. Ha a MEP az ellenőrzés alapján indokoltnak tartja a közgyógyellátásra jogosult személy egyéni gyógyszerkeretének felülvizsgálatát, azt a jegyzőnél kezdeményezi.
50/E. § (1) Az OEP az elszámolási-nyilvántartási rendszerében az egyéni gyógyszerkeretet három havonta, egyenlő részletekben - első alkalommal a jogosultság kezdő időpontjával - nyitja meg. Az egyéni gyógyszerkeret év közbeni felülvizsgálata esetén az OEP a módosított egyéni gyógyszerkeretnek az időarányos, a jogosultság időtartamából hátra levő időtartamra eső részét nyitja meg három havonta.
(2) Az eseti keret éves összegét az OEP a jogosultság kezdő időpontjával nyitja meg.
(3) A gyógyszerkeret az igazolvány érvényességi ideje alatt használható fel.”
21. § Az Szt. 51. §-a helyébe a következő rendelkezés lép:
„51. § (1) A gyógyszertár a közgyógyellátás keretében történő gyógyszerkiadást megelőzően ellenőrzi, hogy a vényen feltüntetett személy szerepel-e a hatósági nyilvántartásban, továbbá tájékoztatást ad a jogosult részére még rendelkezésre álló gyógyszerkeret összegéről.
(2) A gyógyszertár a közgyógyellátás keretében térítésmentesen a gyógyszerkeretnek az OEP nyilvántartása szerint az 50/E. §-ban meghatározott időszakban rendelkezésre álló összegéig ad ki gyógyszert.
(3) A gyógyszer térítési díját nem lehet részben gyógyszerkeretből, részben a jogosult saját költségéből fedezni. Amennyiben a gyógyszer térítési díját a az OEP által a három hónapos tárgyidőszakra megnyitott gyógyszerkeret nem fedezi, azt - a (4) bekezdés szerinti kivétellel - a közgyógyellátott fizeti meg. A három hónapos tárgyidőszakban így megmaradt összeg - a jogosultsági éven belül - a következő három hónapos tárgyidőszakban megnyitott gyógyszerkeret összegét növeli.
(4) Az éves gyógyszerkeret kimerülése előtt a gyógyszerkeretből még rendelkezésre álló, a jogosult részére rendelt gyógyszer térítési díját el nem érő maradványösszeg a gyógyszer térítési díjának kiegészítésére is felhasználható, azzal, hogy a maradványösszeg és a gyógyszer térítési díja közötti különbözetet a közgyógyellátott fizeti meg.”
22. § Az Szt. 52. §-a helyébe a következő rendelkezés lép:
„52. § (1) A jegyző által a közgyógyellátottakról vezetett nyilvántartás a 18. § a)-g) pontjaiban foglaltakon túl tartalmazza a közgyógyellátott gyógyszerkeretét és igazolványa számát.
(2) A jegyző és az OEP - kormányrendeletben szabályozott módon - a nyilvántartás adatait évente egyeztetik.”
23. § Az Szt. 53. §-a (1) bekezdése helyébe a következő rendelkezés lép:
„(1) Az 50. § (3) bekezdése alapján kiállított igazolvány után a települési önkormányzat térítést fizet. A térítés az igazolvány kiállítását követő egyéves időtartamra szól. A térítés összege a megállapított gyógyszerkeret éves összegének 30%-a, amelyet a határozat jogerőre emelkedéséből számított három napon belül a MEP-nek át kell utalni.”
24. § Az Szt. 55/A. §-a a következő (3) bekezdéssel egészül ki:
„(3) Az adósságkezelési szolgáltatás keretében a jogosult részére előrefizetős gáz- vagy áramfogyasztást mérő készülék is biztosítható, feltéve, hogy legalább egyéves időtartamra vállalja a készülék rendeltetésszerű használatát.”
25. § Az Szt. 55/C. §-a a következő új (2) bekezdéssel egészül ki, ezzel egyidejűleg a jelenlegi (2)-(3) bekezdés számozása (3)-(4) bekezdésre módosul:
„(2) A fővárosi kerületi önkormányzat, valamint az a települési önkormányzat, amelyiknek területén negyvenezernél több állandó lakos él, köteles adósságkezelési szolgáltatást nyújtani.”
26. § Az Szt. 58/B. §-ának (2) bekezdése helyébe a következő rendelkezés lép:
27. § Az Szt. 62. §-a helyébe a következő rendelkezés lép:
„62. § (1) Az étkeztetés keretében azoknak a szociálisan rászorultaknak a legalább napi egyszeri meleg étkezéséről kell gondoskodni, akik azt önmaguk, illetve eltartottjaik részére tartósan vagy átmeneti jelleggel nem képesek biztosítani, különösen
(2) Az (1) bekezdés szerinti szociális rászorultság feltételeit a települési önkormányzat rendeletében szabályozza. Az önkormányzat rendeletében az egy főre számított havi családi jövedelemhatárt úgy kell szabályozni, hogy az öregségi nyugdíj mindenkori legkisebb összegének 100%-ánál, egyedül élő esetén annak 150%-ánál alacsonyabb jövedelmet jogosultsági feltételként nem lehet előírni; a szociális rászorultság további feltételeit az önkormányzat a helyi viszonyoknak megfelelően szabályozza.”
28. § Az Szt. 64. §-a helyébe a következő rendelkezés lép:
„64. § (1) A családsegítés a szociális vagy mentálhigiénés problémák, illetve egyéb krízishelyzet miatt segítségre szoruló személyek, családok számára az ilyen helyzethez vezető okok megelőzése, a krízishelyzet megszüntetése, valamint az életvezetési képesség megőrzése céljából nyújtott szolgáltatás.
(5) A családsegítés keretében végzett tevékenységnek - a szolgáltatást igénybe vevő érdekében, mások személyiségi jogainak sérelme nélkül - a szükséges mértékig ki kell terjednie az igénybe vevő környezetére, különösen családjának tagjaira. Kiskorú személyre a családsegítés akkor terjedhet ki, ha
29. § Az Szt. 65/A. §-a helyébe a következő rendelkezés lép:
„65/A. § (1) Közösségi ellátások a pszichiátriai, illetve a szenvedélybetegek részére nyújtott (2) bekezdésben meghatározott közösségi alapellátás, valamint a szenvedélybetegek részére nyújtott (3) bekezdés szerinti alacsonyküszöbű ellátás.
(2) A pszichiátriai, illetve a szenvedélybetegek részére a közösségi alapellátás keretében biztosítani kell
(4) A szenvedélybetegek részére nyújtott alacsonyküszöbű ellátás esetén a természetes személyazonosító adatokat nem kell megadni, a jegyző a 18. § szerinti nyilvántartásba kizárólag a szociális ellátás megállapítására, megváltoztatására és megszüntetésére vonatkozó döntést jegyzi be.”
30. § Az Szt. 65/E. §-a a következő (2) bekezdéssel egészül ki, egyidejűleg a § jelenlegi szövegének jelölése (1) bekezdésre változik:
„(2) A szociális ágazat irányításáért felelős miniszter pályázat útján regionális illetékességgel diszpécserközpontokat jelöl ki az utcai szociális munkát végző, külön jogszabályban meghatározott feltételeknek megfelelő szervezetek közül. A kijelölés öt évre szól, amelynek leteltét követően új pályázat kiírására kerül sor.”
31. § Az Szt. 68. §-ának (4) bekezdése helyébe a következő rendelkezés lép:
„(4) Az idősek otthonán belül külön gondozási egységben vagy csoportban kell ellátni azt a személyt, akinél a külön jogszabályban meghatározott szerv a demencia körébe tartozó középsúlyos vagy súlyos kórképet állapít meg.”
32. § Az Szt. 86. §-a (2) bekezdésének c)-d) pontja helyébe a következő rendelkezés lép:
„c) tízezer főnél több állandó lakos él, az a)-b) pont szerinti alapszolgáltatásokat, valamint támogató szolgáltatást, jelzőrendszeres házi segítségnyújtást, közösségi alapellátást és az idősek átmeneti elhelyezését,
d) harmincezernél több állandó lakos él, az a)-c) pont szerinti szociális szolgáltatásokat, a szenvedélybetegek részére nyújtott alacsonyküszöbű ellátást és az átmeneti elhelyezési formákat,”
33. § Az Szt. 90. §-ának (4) bekezdése helyébe a következő rendelkezés lép:
„(4) A szociális szolgáltatást a helyi önkormányzat, illetve a társulás más helyi önkormányzattal kötött megállapodás útján is biztosíthatja. A megállapodásban rögzíteni kell a szociális szolgáltatás igénybevételére vonatkozó szabályokat és az ellátottak után fizetendő hozzájárulás mértékét.”
34. § Az Szt. 91. §-a helyébe a következő rendelkezés lép:
„91. § A helyi önkormányzat ellátási kötelezettségének a szociális szolgáltatást nyújtó
b) szolgáltatót, intézményt fenntartó önkormányzati társulásban történő részvétellel, vagy
c) szolgáltatót, intézményt működtető fenntartóval létrejött - a szociális szolgáltatás nyújtásának a helyi önkormányzattól vagy a társulástól történő átvállalásáról szóló - 90. § (4) bekezdése szerinti megállapodás, illetve ellátási szerződés megkötésével
tehet eleget.”
35. § (1) Az Szt. 92. §-ának (2) bekezdése a következő h) ponttal egészül ki:
„h) a 62. § (1) bekezdése szerinti szociális rászorultság részletes szabályait.”
(2) Az Szt. 92. §-a (5) bekezdésének második mondata helyébe a következő rendelkezés lép:
„A társulás által készített koncepciónak illeszkednie kell a megyei, fővárosi önkormányzat által készített koncepcióhoz, illetve többcélú kistérségi társulás esetén a kistérség területének összehangolt fejlesztését biztosító tervekhez, programokhoz.”
36. § (1) Az Szt. 92/K. §-a (2) bekezdésének a) és c) pontja helyébe a következő rendelkezések lépnek:
[A működési engedély kiadásáról a fenntartó kérelme alapján]
„a) szociális szolgáltató esetén a kérelemben elsődleges ellátási területként megjelölt település, fővárosi kerület szerint illetékes, külön jogszabályban kijelölt város, fővárosi kerület, illetve kistérségi székhely község jegyzője (a továbbiakban együtt: városi jegyző),”
„c) bentlakásos szociális intézmény esetén az intézmény székhelye, illetve telephelye szerint illetékes megyei szociális és gyámhivatal”
[dönt (az a)-c) pontokban foglalt szervek (a továbbiakban együtt: működést engedélyező szerv).]
(2) Az Szt. 92/K. §-a a következő új (5) bekezdéssel egészül ki, egyidejűleg a jelenlegi (5) bekezdés számozása (6) bekezdésre változik:
„(5) Nappali, illetve bentlakásos intézmények esetén - a nappali melegedő kivételével - az intézményben ellátottak száma egyetlen napon sem haladhatja meg a működési engedélyben meghatározott férőhelyszám százöt százalékát, éves átlagban pedig a férőhelyszám száz százalékát. Ha az intézményben egymást követő hatvan napot meghaladóan a működési engedélyben meghatározott férőhelyszámnál több személyt látnak el, a fenntartó köteles kérelmezni a működési engedély módosítását.”
(3) Az Szt. 92/K. §-a a következő (7) bekezdéssel egészül ki:
„(7) A működést engedélyező szerv a működés személyi és tárgyi feltételeinek, a működés jogszerűségének, a szociális szolgáltatásra való jogosultság megállapításának, illetőleg az intézményi jogviszonyra vonatkozó szabályok megtartásának ellenőrzése érdekében, az ahhoz szükséges mértékben
a) megismerheti és kezelheti az ellátott, törvényes képviselője, az ellátott tartására jogszabály, szerződés vagy bírósági határozat alapján köteles személy, a térítési díjat, az egyszeri hozzájárulást megfizető személy, továbbá a szolgáltató, intézmény alkalmazottjának a személyes adatait,
b) betekinthet a szolgáltató, intézmény létrehozásával, működésével és megszűnésével, illetve az intézményi jogviszony keletkezésével, fennállásával és megszűnésével összefüggő iratokba, kérheti azok bemutatását, azokról másolatot készíthet, illetve azokat a Ket. rendelkezései szerint lefoglalhatja.”
37. § Az Szt. 94/D. §-a a következő (2) bekezdéssel egészül ki, egyidejűleg a § jelenlegi szövegének számozása (1) bekezdésre változik:
„(2) Ha az egyházi, illetve nem állami fenntartó a helyi önkormányzattal, társulással vagy állami szervvel ellátási szerződést kötött, és az ellátási szerződés hatálya alá tartozó esetben a szociális szolgáltatásra irányuló kérelmet elutasítja, az ellátást igénylő, illetve törvényes képviselője az egyházi, nem állami fenntartó döntése ellen a közléstől számított nyolc napon belül az ellátási szerződést megkötő helyi önkormányzathoz, társuláshoz, illetve állami szervhez fordulhat. A helyi önkormányzat, a társulás, illetve állami szerv a kérelemről határozattal dönt."
38. § (1) Az Szt. 94/K. §-a (2) bekezdésének c) pontja helyébe a következő rendelkezés lép:
[Az ellátottjogi képviselő feladatai]
„c) segít az ellátást igénybe vevőnek, törvényes képviselőjének panasza megfogalmazásában, kezdeményezheti annak kivizsgálását az intézmény vezetőjénél és a fenntartónál, segítséget nyújt a hatóságokhoz benyújtandó kérelmek, beadványok megfogalmazásában,”
(2) Az Szt. 94/K. §-a a következő (5) bekezdéssel egészül ki:
„(5) A szociális szolgáltató, intézmény vezetője, fenntartója, valamint az ellátottjogi képviselő által megkeresett hatóság a külön jogszabályban meghatározott határidőn belül megvizsgálja az ellátottjogi képviselő észrevételét, kezdeményezését, megkeresését, és az ezzel kapcsolatos érdemi állásfoglalásáról, intézkedéséről őt tájékoztatja.”
(3) Az Szt. 94/K. §-a (8) bekezdésének b)-c) pontja helyébe a következő rendelkezés lép:
[Az ellátottjogi képviselő jogosult]
„b) a vonatkozó iratokba betekinteni, azokról másolatot készíteni, az intézmény működésére vonatkozó dokumentumokat megismerni,
c) a szolgáltatást nyújtó személyekhez és az ellátottakhoz kérdést intézni, velük megbeszélést, egyeztetést kezdeményezni és folytatni.”
39. § Az Szt. 94/L. §-a a következő (4) bekezdéssel egészül ki:
„(4) Azoknak a munkavállalóknak a munkaidejét, pihenőidejét, előmeneteli és illetményrendszerét, akik olyan egyházi vagy nem állami fenntartású szolgáltatónál, intézménynél dolgoznak, amely után a fenntartó normatív állami hozzájárulásban részesül - ideértve a 127. § (4) bekezdés szerinti szolgáltatót, intézményt is -, a Kjt. 55-80. §-a szerint kell megállapítani. E rendelkezésektől akkor lehet eltérni, ha azzal a munkavállaló kizárólag előnyt szerez.”
40. § Az Szt. a következő 99/B-99/E. §-sal és az azt megelőző alcímmel egészül ki:
„Az ellátottak szociális intézményen belüli foglalkoztatása
99/B. § (1) Az intézményi jogviszonyban álló személy intézményen belüli foglalkoztatása az intézmény szakmai programja alapján, az egyéni gondozási, fejlesztési, illetve rehabilitációs tervben foglaltak szerint, az ellátott meglévő képességeire építve, korának, fizikai és mentális állapotának megfelelően munka-rehabilitáció vagy fejlesztő-felkészítő foglalkoztatás keretében biztosítható (a továbbiakban együtt: szociális foglalkoztatás).
(2) A szociális foglalkoztatásban foglalkoztatóként az a személy, illetve szervezet vehet részt, aki erre a megyei szociális és gyámhivatal által kiadott engedéllyel rendelkezik (a továbbiakban: szociális foglalkoztatási engedély). A szociális foglalkoztatás személyi és tárgyi feltételeit, engedélyezésének és szakmai ellenőrzésének szabályait külön jogszabály tartalmazza.
(3) A szociális intézmény megkeresése alapján a 113/G. § szerinti rehabilitációs alkalmassági vizsgálatot végző szakértői bizottság meghallgatja az ellátottat és törvényes képviselőjét, és a megkeresést követő 15 napon belül megküldi indokolással ellátott szakértői véleményét a szociális intézmény vezetője részére. A szakértői bizottság a szakértői véleményben megállapítja, hogy az ellátott alkalmas-e szociális foglalkoztatás keretében történő munkavégzésre, és - az ellátott alkalmassága esetén - javaslatot tesz az ellátott munka-rehabilitáció, vagy fejlesztő-felkészítő foglalkoztatás keretében történő foglalkoztatására.
(4) Az ellátott foglalkoztatásáról - a 113/G. §-ban foglalt rehabilitációs alkalmassági vizsgálatot végző szakértői bizottság szakértői véleménye alapján - a szociális intézmény vezetője dönt. Az intézményvezető a döntésről írásban értesíti az ellátottat, illetve törvényes képviselőjét, valamint - amennyiben az ellátott munkavégzésre irányuló jogviszonyban áll - az ellátottat foglalkoztató személyt, illetve szervezetet. Ha az ellátott, illetve törvényes képviselője az intézmény vezetőjének döntését vitatja, az arról szóló értesítés kézhezvételétől számított nyolc napon belül a fenntartóhoz fordulhat, amely 15 napon belül dönt az ellátott foglalkoztatásáról.
99/C. § (1) A megyei szociális és gyámhivatal - a szociális foglalkoztatással kapcsolatos hatósági ellenőrzés érdekében - nyilvántartást vezet az illetékességi területén lévő szociális intézményben biztosított szociális foglalkoztatásról. A nyilvántartás tartalmazza
b) a foglalkoztatott természetes személyazonosító adatait, lakó-, illetve tartózkodási helyét, a rehabilitációs alkalmassági vizsgálatot végző szakértői bizottság szakértői véleményét, valamint a foglalkoztatásra irányuló megállapodásnak, illetve munkaszerződésnek a másolatát.
(2) Az (1) bekezdés szerinti nyilvántartásban foglalt adatokat, dokumentumokat a szociális intézmény szolgáltatja. A szociális intézmény az adatokban történt változást 15 napon belül jelzi a megyei szociális és gyámhivatalnak.
(3) A megyei szociális és gyámhivatal ellenőrzi, hogy az (1) bekezdés szerinti nyilvántartásban foglaltaknak megfelelően történik-e a foglalkoztatás.
(4) A munka-rehabilitáció időbeosztását az ellátott állapotának, képességeinek figyelembevételével egyénileg kell meghatározni az egyéni gondozási, fejlesztési, illetve rehabilitációs tervben úgy, hogy a foglalkoztatás időtartama nem haladhatja meg a napi 6 és a heti 30 órát, és el kell érnie a napi 4 vagy a heti 20 órát.
(7) A rehabilitációs alkalmassági vizsgálatot végző szakértői bizottság a munka-rehabilitáció eredményességét évente írásbeli felülvizsgálat keretében értékeli. Az éves értékelés során meg kell vizsgálni az ellátott fejlesztő-felkészítő foglalkoztatásra való alkalmasságát, illetve a fejlesztő-felkészítő foglalkoztatásba történő átvezetésének lehetőségét, ennek feltételeit és lehetséges módjait.
f) a kiküldetésre, kirendelésre, munkaerő-kölcsönzésre vonatkozó szabályok nem alkalmazhatók.”
41. § Az Szt. 102. §-a helyébe a következő rendelkezés lép:
„102. § (1) Egyházi és nem állami fenntartású szolgáltató, intézmény esetén az intézményi jogviszony megszűnik, ha a 94/D. § szerinti megállapodást az ellátott, illetve törvényes képviselője vagy a fenntartó felmondja.
(2) Ápolást, gondozást nyújtó intézmény és ápoló, gondozó célú lakóotthon esetén a fenntartó a megállapodást akkor mondhatja fel, ha az ellátott a házirendet súlyosan megsérti.
(3) A felmondási idő, ha a 94/D. § szerinti megállapodás másként nem rendelkezik,
(4) Ha a 94/D. § szerinti megállapodás felmondásának jogszerűségét az ellátott, a törvényes képviselője, a térítési díjat vagy az egyszeri hozzájárulást megfizető személy, illetőleg a fenntartó vitatja, kérheti a bíróságtól a megállapodás jogellenes felmondásának megállapítását. Az ellátást változatlan feltételek mellett mindaddig biztosítani kell, amíg a bíróság jogerős határozatot nem hoz.”
42. § (1) Az Szt. 112. §-ának (6) bekezdése helyébe a következő rendelkezés lép:
„(6) A rehabilitációs intézmény legfeljebb két évig gondoskodik az ellátott utógondozásáról. Az utógondozás időtartama alatt az intézményi jogviszony nem szűnik meg, függetlenül attól, hogy nem az intézményben látják el az ellátást igénybe vevőt. Az utógondozás keretében fogyatékos személyek és pszichiátriai betegek esetében - amennyiben a külön jogszabályban meghatározott feltételek teljesülnek - külső gondozó vagy külső intézményi férőhely, szenvedélybetegek és hajléktalan személyek esetében külső intézményi férőhely igénybevételét is lehet alkalmazni. A külső gondozónál vagy külső intézményi férőhelyen elhelyezett ellátottak férőhelye az intézmény működési engedélyben meghatározott férőhelyszámán belül alakítható ki, legfeljebb az intézmény működési engedélyben meghatározott férőhelyszámának 15%-a erejéig.”
(2) Az Szt. 112. §-a a következő (9) bekezdéssel egészül ki, ezzel egyidejűleg a jelenlegi (9) bekezdés számozása (10) bekezdésre módosul:
„(9) A külső gondozónál vagy intézményi külső férőhelyen elhelyezett személy utógondozás keretében történő ellátása magában foglalja az önálló munkába álláshoz szükséges személyre szóló tanácsadást és a munkavégzéssel kapcsolatos problémák megoldásában történő közreműködést.”
43. § (1) Az Szt. 113/G. §-ának (1) bekezdése helyébe a következő rendelkezés lép:
„(1) Az ellátást igénylő, illetve az ellátott
a) a rehabilitációs intézménybe történő bekerülést megelőzően,
b) a szociális foglalkoztatás megkezdése előtt, valamint a foglalkoztatás során évente
rehabilitációs alkalmassági vizsgálaton vesz részt.”
(2) Az Szt. 113/G. §-a a következő (2) bekezdéssel egészül ki, ezzel egyidejűleg a jelenlegi (2)-(3) bekezdés számozása (3)-(4) bekezdésre változik:
„(2) A rehabilitációs alkalmassági vizsgálat célja
a) az (1) bekezdés a) pontjában foglalt esetben annak megállapítása, hogy a rehabilitációs intézményi ellátást igénylő képességei, készségei alapján alkalmasnak tekinthető-e a rehabilitációs programban való önkéntes részvételre,
b) az (1) bekezdés b) pontjában foglalt esetben annak megállapítása, hogy az ellátott - korára, fizikai és mentális állapotára tekintettel - alkalmas-e szociális foglalkoztatás keretében történő munkavégzésre, illetve alkalmassága esetén számára mely szociális foglalkoztatási forma a leginkább megfelelő.”
44. § (1) Az Szt. 115. §-ának (2) bekezdése a következő mondattal egészül ki:
„A térítési díjat konkrét összegben kell megállapítani.”
(2) Az Szt. 115. §-ának (4) bekezdése helyébe a következő rendelkezés lép:
„(4) Ha az ellátott, a törvényes képviselője vagy a térítési díjat megfizető személy a személyi térítési díj összegét vitatja, illetve annak csökkentését vagy elengedését kéri, a (2) bekezdés szerinti értesítés kézhezvételétől számított nyolc napon belül a fenntartóhoz fordulhat. Az állami fenntartó a térítési díj összegéről határozattal dönt.”
(3) Az Szt. 115. §-a a következő új (5) bekezdéssel egészül ki, egyidejűleg a jelenlegi (5)-(7) bekezdés számozása (6)-(8) bekezdésre változik:
„(5) Ha az ellátott, törvényes képviselője vagy a térítési díjat megfizető személy a térítési díj egyházi vagy nem állami fenntartó által megállapított összegét vitatja, a bíróságtól kérheti a térítési díj megállapítását. A bíróság jogerős határozatáig a korábban megállapított térítési díjat kell megfizetni.”
45. § (1) Az Szt. 116. §-ának (5) bekezdése helyébe a következő rendelkezés lép:
„(5) A jelzőrendszeres házi segítségnyújtás éves térítési díja a jelzőkészülék üzemben tartásának költsége alapján megállapított éves átalánydíj, amely nem haladhatja meg az öregségi nyugdíj mindenkori legkisebb havi összegének 20%-át. Térítésmentesen kell biztosítani a jelzőrendszeres házi segítségnyújtást annak a személynek, akinek rendszeres havi jövedelme nem haladja meg az öregségi nyugdíj mindenkori legkisebb havi összegét.”
(2) Az Szt. 116. §-a a következő (6) bekezdéssel egészül ki:
„(6) A támogató szolgáltatás térítési díja az ellátásra fordított költségek alapján megállapított óradíj és az ellátásra fordított időnek a szorzata, valamint - a fogyatékos személy szállítása esetén - a szállítási kilométerdíj. Támogató szolgáltatás esetén a személyi térítési díj nem haladhatja meg a gondozott rendszeres havi jövedelmének 30%-át.”
46. § Az Szt. 117/B. §-ának (1) bekezdése helyébe a következő rendelkezés lép:
„(1) A külön jogszabályban meghatározott, az átlagot jóval meghaladó minőségű elhelyezési körülményeket és szolgáltatásokat biztosító tartós bentlakásos intézményben a személyi térítési díj mellett az intézményi elhelyezéskor egyszeri hozzájárulás, vagy az intézményi ellátás során személyi térítési díj pótlék is kérhető. Az egyszeri hozzájárulás összege az emelt színvonalú bentlakásos ellátás jogcímen egy ellátott után járó tárgyévi normatív állami támogatás hétszeresét, a személyi térítési díj pótlék a havi intézményi térítési díj kétszeresét nem haladhatja meg. Az egyszeri hozzájárulást az intézménybe történő beköltözés után kell megfizetni. Ha a gondozás - a haláleset kivételével - vagy a férőhely emelt szintű minősítése az intézménybe történő beköltözést követő öt éven belül megszűnik, az egyszeri hozzájárulásnak az időarányos részét vissza kell fizetni.”
47. § Az Szt. V. fejezetének III. címe a következő 119/A-119/B. §-sal egészül ki:
„119/A. § Az ellátottól, törvényes képviselőjétől, hozzátartozójától [Ptk. 685. § b) pontja], az ellátott tartására jogszabály, szerződés vagy bírósági határozat alapján köteles személytől, valamint a térítési díjat vagy az egyszeri hozzájárulást megfizető személytől a térítési díjon és az egyszeri hozzájáruláson kívül más jogcímen a szociális szolgáltatásért, illetve az intézményben történő elhelyezésért a szolgáltató, az intézmény, a fenntartó vagy egy harmadik személy számára pénzbefizetés vagy más vagyoni előny nyújtása nem kérhető.
119/B. § (1) Az étkeztetést, illetve a házi segítségnyújtást nem ellátási kötelezettség alapján végző szolgáltató, intézmény fenntartója az ellátásra kötelezett települési önkormányzattól követelheti az ellátott intézményi térítési díja és személyi térítési díja különbözetének, de legfeljebb az étkeztetés, illetve a házi segítségnyújtás után egy ellátottra járó éves normatív állami hozzájárulás időarányos részének megfizetését, ha
b) ha az ellátásra kötelezett települési önkormányzat vagy a bíróság megállapítja, hogy az ellátottnak az étkeztetésre, illetve a házi segítségnyújtásra való jogosultsága megszűnt.”
48. § Az Szt. 120. §-a helyébe a következő rendelkezés lép:
„120. § A helyi önkormányzat, illetve a társulás, valamint az állami szerv a szociális szolgáltatást egyházi vagy nem állami fenntartóval kötött ellátási szerződés útján is biztosíthatja.”
49. § Az Szt. 121. §-a (2) bekezdésének c)-d) pontja helyébe a következő rendelkezés lép:
„c) az egyházi, nem állami fenntartó nyilatkozatát a szerződésben meghatározott szociális szolgáltatásra vonatkozó külön jogszabályok és szakmai követelmények, nyilvántartási kötelezettségek betartására, illetve a szolgáltatóval, intézménnyel történő betartatására;
d) a személyi térítési díj csökkentésének, illetve elengedésének eseteit és módjait;”
50. § Az Szt. 125. §-ának bevezető szövegrésze, valamint a) pontja helyébe a következő rendelkezés lép:
„A települési önkormányzat által megállapított és folyósított pénzbeli és természetben nyújtott ellátások kiadásaihoz, továbbá a rendszeres szociális segélyt kérelmező foglalkoztatásának költségeihez, valamint a helyi önkormányzatok, illetve társulásaik által fenntartott szociális szolgáltatók és intézmények működési költségeihez az állam - a központi költségvetési törvényben foglaltak szerint -
a) normatív állami hozzájárulásokkal;”
[járul hozzá.]
51. § Az Szt. 126. §-a helyébe a következő rendelkezés lép:
„126. § Az állandó lakosok után járó normatív állami hozzájárulás tartalmazza a települési önkormányzatok által nyújtott pénzbeli és természetbeni ellátások kiadásaihoz, valamint az éves költségvetési törvényben meghatározott szociális szolgáltatások működtetési költségeihez történő állami hozzájárulást.”
52. § (1) Az Szt. 127. §-ának (1) bekezdése helyébe a következő rendelkezés lép:
„(1) A szociális szolgáltatások után járó normatív állami hozzájárulások tartalmazzák az egyes szociális szolgáltatások működtetési költségeihez történő állami hozzájárulást.”
(2) Az Szt. 127. §-a a következő (3) bekezdéssel egészül ki:
„(3) A 92/K. § (5) bekezdése szerinti férőhelyszámon felül ellátott személyek után normatív állami hozzájárulás nem igényelhető és nem számolható el.”
(3) Az Szt. 127. §-a a következő (4) bekezdéssel egészül ki:
„(4) Ha az egyházi vagy nem állami fenntartó helyi önkormányzattal, illetve társulással ellátási szerződést kötött, az ellátási szerződésben foglaltak szerint biztosított szociális szolgáltatások, illetve - intézmény esetében - férőhelyek után a helyi önkormányzat, illetve a társulás jogosult a normatív állami hozzájárulás igénybevételére.”
53. § Az Szt. a következő 127/A. §-sal egészül ki:
„127/A. § (1) Ha a helyi önkormányzat vagy a társulás a fenntartásában működő szolgáltatót, intézményt jogutódlással egyházi jogi személy fenntartásába adja át, az egyházi kiegészítő támogatást a helyi önkormányzat, illetve a társulás köteles a központi költségvetésnek két éven keresztül - folyamatosan - megtéríteni. A jogutódlás tényét a működést engedélyező határozatban rögzíteni kell.
(2) Ha a helyi önkormányzat vagy a társulás fenntartásában működő szolgáltató, intézmény megszűnésétől számított három hónapon belül egyházi jogi személy új szolgáltatót, intézményt hoz létre, a megszűnt intézményben is nyújtott szociális szolgáltatások után kifizetett egyházi kiegészítő támogatást a helyi önkormányzat, illetve a társulás köteles a központi költségvetésnek két éven keresztül - folyamatosan - megtéríteni, feltéve, hogy
a) a megszűnt és a létrehozott szolgáltató, intézmény ellátottainak legalább ötven százaléka azonos, valamint
(3) A (2) bekezdés a)-b) pontjában meghatározott feltételek fennállását a Magyar Államkincstárnak az egyházi kiegészítő támogatást folyósító területi, illetve regionális igazgatósága (a továbbiakban: Igazgatóság) kérelmére a működést engedélyező szerv határozatban állapítja meg.
(4) A működést engedélyező szerv az (1) és a (3) bekezdés szerinti határozatát megküldi a helyi önkormányzat, illetve a társulás székhelye szerint illetékes Igazgatóságnak.”
54. § (1) Az Szt. 132. §-a (1) bekezdésének a) és d) pontja helyébe a következő rendelkezés lép, egyidejűleg a bekezdés a következő j) és m) ponttal egészül ki:
„a) a pénzbeli szociális ellátások elszámolásának szabályait;”
„d) a pénzbeli és természetbeni szociális ellátások igénylésének és megállapításának, valamint folyósításának részletes szabályait;”
„j) az országos jelentési és férőhelyfigyelő rendszer számára bejelentendő adatok körét, valamint az adatközlés módjára és idejére vonatkozó szabályokat;”
„m) a szociális foglalkoztatás engedélyezésének és ellenőrzésének, valamint a szociális foglalkoztatási támogatás igénylésének és a támogatás felhasználása ellenőrzésének szabályait.”
(2) Az Szt. 132. §-a (2) bekezdésének bevezető szövegrésze és f) pontja helyébe a következő rendelkezés lép, egyidejűleg a bekezdés a következő l) ponttal egészül ki:
„Felhatalmazást kap a szociális ágazat irányításáért felelős miniszter, hogy rendeletben szabályozza”
„f) a szociális alapvizsgára, szakvizsgára, valamint a szociális szolgáltatásokat nyújtó személyek továbbképzésére vonatkozó szabályokat, ide nem értve a szakirányú továbbképzési szakokon folyó továbbképzést;”
„l) a szociális foglalkoztatás személyi és tárgyi feltételeit.”
(3) Az Szt. 132. §-ának (3) bekezdése helyébe a következő rendelkezés lép:
„(3) Felhatalmazást kap az egészségügyi miniszter, hogy rendeletben szabályozza a szakmai szabályok szerint elsőként választandó, legalacsonyabb napi terápiás költséggel alkalmazott készítmények kiválasztásának szabályait.”
55. § (1) Ez a törvény - a (2)-(5) bekezdésben foglalt kivétellel - 2006. január 1-jén lép hatályba.
(2) E törvény 61. §-a 2005. december 31-én lép hatályba.
(3) E törvény 2. §-ának (3) bekezdése, 8. §-a (1) bekezdésének az Szt. 37/A. §-a (1) bekezdése a) és b) pontját megállapító része, 8. §-ának (2)-(3) bekezdése, 11. §-ának az Szt. 37/E. §-a (1)-(6) bekezdését megállapító része 2006. április 1-jén lép hatályba.
(4) E törvény 9. §-a, 10. §-ának (2) bekezdése, 12. §-a, 17-24. §-a, 54. §-ának (3) bekezdése, 65-66. §-a 2006. július 1-jén lép hatályba.
(5) E törvény 8. §-a (1) bekezdésének az Szt. 37/A. §-a (1) bekezdése c) pontját megállapító része, 8. §-ának (4) bekezdése, 11. §-ának az Szt. 37/E. §-ának (7) bekezdését megállapító része, 29. §-a, 32. §-a és 52. §-ának (3) bekezdése 2007. január 1-jén lép hatályba.
56. § (1) Az Szt. rendszeres szociális segélyre vonatkozó, 2006. április 1-jétől hatályos rendelkezései alapján rendszeres szociális segély (a továbbiakban: új feltételű segély) 2006. július 1-jétől állapítható meg és folyósítható.
(2) A települési önkormányzat annak a személynek az új feltételű segélyre való jogosultságát,
a) akinek az Szt. 2006. március 31-én hatályos rendelkezései szerint rendszeres szociális segélyt folyósítanak (a továbbiakban: régi feltételű segély) 2006. június 30-áig felülvizsgálja azzal, hogy eddig az időpontig - a jogosultsági feltételek fennállása esetén - a régi feltételű segélyt tovább kell folyósítani,
b) akinek a régi feltételű segély folyósítása 2006. április 1-jén az Szt. 37/C. §-a szerint szünetel, a továbbfolyósítást megelőzően felülvizsgálja.
(3) A 2006. április 1-jét követően, de 2006. július 1-jét megelőzően megállapított rendszeres szociális segély esetén a határozatban rendelkezni kell az új feltételű segélyre való jogosultságról, illetve annak fennállása esetén az új feltételű segély havi összegéről.
(4) Ha az ápolási díj összege az Szt. 43/A. §-a szerinti eljárásban, a megyei, fővárosi szociális módszertani intézmény szakvéleménye alapján módosul, az ellátásra való jogosultság feltételeinek felülvizsgálatára irányadó időszak az ápolási díj Szt. 44. § (1) bekezdésének b) pontja szerinti összegben történő megállapításáról szóló határozat jogerőre emelkedésének napjától kezdődik.
(5) A 2006. július 1-jét megelőzően kiállított közgyógyellátási igazolványok az érvényességük lejártáig, de legkésőbb 2007. július 1-jéig a 2006. június 30-án hatályos rendelkezések szerint használhatók fel. 2007. július 1-jétől a 2006. július 1-jét megelőzően kiállított közgyógyellátási igazolványok nem használhatók fel.
(6) A 2006. július 1-jét megelőzően hatályos szabályok szerint közgyógyellátásban részesülő személy jogosultságának fennállása alatt is kérheti a közgyógyellátásnak e törvény szabályai szerinti megállapítását.
(7) Ha a települési önkormányzat képviselő-testülete a jogosultat a 2006. július 1-jét megelőzően hatályos szabályok szerint az Szt. 50. §-ának (2) bekezdése szerinti, majd 2006. július 1-jét követően a települési önkormányzat rendelete alapján a jegyző az Szt. 50. §-ának (3) bekezdése szerinti közgyógyellátásban részesíti, a települési önkormányzat által fizetett térítés összege időarányosan - külön jogszabályban meghatározottak szerint - beszámításra kerül.
(8) E törvény közgyógyellátásra vonatkozó rendelkezéseit - a (6)-(7) bekezdés szerinti eltéréssel - a hatálybalépésekor folyamatban lévő ügyekre is alkalmazni kell.
(9) Az e törvény hatálybalépése előtt nem állami vagy egyházi fenntartóval létrejött intézményi jogviszonyok felmondással történő megszüntetésére az Szt. - e törvény 41. §-ával megállapított - 102. §-ában foglalt rendelkezéseket kell alkalmazni. Az e törvény hatálybalépését megelőzően megkötött, Szt. 94/D. § szerinti megállapodásokat az Szt. - e törvény 41. §-ával megállapított - 102. §-ában foglalt, megszűnésre vonatkozó rendelkezéseknek megfelelően 2006. június 30-áig kell módosítani. Az Szt. 94/D. § szerinti megállapodás jogszabály általi módosítására hivatkozva a fenntartó a megállapodást nem mondhatja fel, attól el nem állhat, előszerződés esetén pedig a megállapodás megkötését nem tagadhatja meg.
(10) Az Szt. 127. §-ának - e törvény 52. §-ának (3) bekezdésével megállapított - (4) bekezdésében foglalt rendelkezéseket a 2007. január 1-je előtt megkötött ellátási szerződések esetében is alkalmazni kell.
(11) Az Szt. - e törvény 53. §-ával megállapított - 127/A. §-ában foglalt szabályokat abban az esetben kell alkalmazni, ha az egyházi fenntartó a működési engedély, illetve az elvi működési engedély iránti kérelmét e törvény hatálybalépését követően nyújtotta be.
(12) Az önkormányzati társulás a szolgáltatástervezési koncepciót 2006. december 31-éig készíti el.
57. § (1) Az Szt. - e törvény 40. §-ával megállapított - 9/B-99/E. §-ában foglalt rendelkezéseket - a (2)-(4) bekezdésben foglaltak kivételével - 2006. július 1-jétől kell alkalmazni.
(2) A szociális intézmény 2006. január 31-éig megkeresi a rehabilitációs alkalmassági vizsgálatot végző szakértői bizottságot, és az Szt. - e törvény 40. §-ával megállapított - 99/B. §-ának (3) bekezdése szerinti szakértői véleményét kéri az ellátott foglalkoztathatóságával kapcsolatban.
(3) Az Szt. - e törvény 40. §-ával megállapított - 99/B. §-ának (3)-(5) bekezdésében foglalt eljárást követően az ellátottat foglalkoztató személy, illetve szervezet a foglalkoztatásra irányuló jogviszony 2006. július 1-jei hatállyal történő módosítására irányuló ajánlatot tesz az ellátott, illetve törvényes képviselője részére. Ha az ajánlattételt követő 15 napon belül az ellátott, illetve törvényes képviselője nem nyilatkozik, vagy az ajánlatot nem fogadja el, a foglalkoztatásra irányuló jogviszony megszűnik.
(4) A szociális intézmény az Szt. - e törvény 40. §-ával megállapított - 99/C. §-ának (2) bekezdésében foglalt adatszolgáltatási kötelezettségét első ízben 2006. július 1-jéig teljesíti.
58. § (1) E törvény hatálybalépésével egyidejűleg hatályát veszti az Szt.
a) 4. § (1) bekezdése a) pontjának második mondatában a „rokkantsági járadék” szövegrész,
b) 32/C. §-ának (4) bekezdése,
c) 37/A. §-a (3) bekezdésének d) pontjában az „ , illetve annak kirendeltségével” szövegrész,
d) 37/F. §-a,
e) 42. §-a (1) bekezdésének e) pontja,
f) 44. §-ának (4) bekezdése,
g) 89. §-ának (1) bekezdésében az „intézményfenntartó” szövegrész,
h) 90. §-ának (4) bekezdése,
i) 122/A. §-ának (1) bekezdésében a „(a továbbiakban együtt: fenntartó)” szövegrész,
j) 125. §-ának d) pontja,
k) 130. §-a.
(2) 2006. július 1-jén hatályát veszti
aa) 17. §-ának (4)-(7) bekezdése,
bb) 37/B. §-a (1) bekezdésének aa) és bb) alpontja,
ab) 53. §-ának (2) bekezdése,
ac) 70. §-a (3) bekezdésének második mondatában a „munkajellegű” szövegrész,
ad) 73. §-ának (2) bekezdése,
ae) 94/I. §-ának második mondata,
af) 112. §-ának (5) bekezdése;
b) a szociális igazgatásról és szociális ellátásokról szóló 1993. évi III. törvény módosításáról szóló 1997. évi LXXXIV. törvény 13. §-ának (4) bekezdése.
(3) 2007. január 1-jén hatályát veszti az Szt. 37/B. §-a (1) bekezdésének bd) alpontja.
59. § 2005. december 31-én
a) hatályát veszti az egyes szociális tárgyú törvények módosításáról szóló 2004. évi CXXXVI. törvény (a továbbiakban: Esztm.) 73. §-a (9) bekezdésének b) pontjában a „ , valamint 32/C. §-ának (4) bekezdésében” szövegrész,
b) az Szt. 134. §-ának a) és b) pontjában a „2005.” szövegrész helyébe a „2007.” szövegrész lép.
60. § (1) E törvény hatálybalépésével egyidejűleg az Szt.
1. 4/A. §-ának (5) bekezdésében a „szociális ágazatért felelős miniszter” szövegrész helyébe a „szociális ágazat irányításáért felelős miniszter” szövegrész,
2. 17. §-a (2) bekezdésének első mondatában a „Magyar Köztársaság Polgári Törvénykönyvéről szóló 1959. évi IV. törvény (a továbbiakban: Ptk.)” szövegrész helyébe a „Ptk.” szövegrész,
3. 32/B. §-ának az Esztm. 7. §-ával megállapított (1) bekezdésében a „települési önkormányzat jegyzője” szövegrész helyébe a „települési önkormányzat, 2007. január 1-jétől a jegyző” szövegrész,
4. 37/A. §-a (1) bekezdésének második mondatában, továbbá 37/G. §-a (5) bekezdésének első és második mondatában és (7) bekezdésében a „2006. január 1-jétől” szövegrész helyébe a „2007. január 1-jétől” szövegrész,
5. 37/A. §-a (3) bekezdésének c) pontjában a „munkaügyi központtal (a továbbiakban: munkaügyi központ), illetőleg annak kirendeltségével” szövegrész helyébe a „munkaügyi központtal, illetőleg annak kirendeltségével (a továbbiakban: munkaügyi központ)” szövegrész,
6. 37/A. §-ának (6) bekezdésében a „közcélú, illetve közhasznú foglalkoztatásból” szövegrész helyébe a „keresőtevékenységből” szövegrész,
7. 37/A. §-a (7) bekezdésének a) pontjában a „munkanélküli járadék,” szövegrész helyébe az „álláskeresési támogatás,” szövegrész,
8. 37/B. §-a (1) bekezdésének bd) alpontjában „a munkanélküli járadék,” szövegrész helyébe „az álláskeresési támogatás,” szövegrész,
9. 37/D. §-a (3) bekezdésének d) pontjában a „munkanélküliként” szövegrész helyébe az „álláskeresőként” szövegrész,
10. 37/H. §-ának (3) bekezdésében és (5) bekezdésének c) pontjában „a munkanélküli járadékra” szövegrész helyébe „az álláskeresési támogatásra” szövegrész,
11. 41. §-ának (2) bekezdésében a „2006. január 1-jétől” szövegrész helyébe a „2007. január l-jétől” szövegrész,
12. 43/A. §-ának (1) bekezdésében a „2006. január 1-jétől” szövegrész helyébe a „2007. január 1-jétől” szövegrész,
13. 58/B. §-a (1) bekezdésének harmadik mondatában az „Ifjúsági, Családügyi, Szociális és Esélyegyenlőségi Minisztérium fejezet költségvetése” szövegrész helyébe a „szociális ágazat irányításáért felelős minisztérium fejezete” szövegrész,
14. 59. §-ának (4) bekezdésében a „külön jogszabályban meghatározottak szerint” szövegrész helyébe a „külön jogszabályban meghatározott esetekben” szövegrész,
15. 65. §-ának (3) bekezdésében a „közösségi pszichiátriai ellátást” szövegrész helyébe a „pszichiátriai betegek részére közösségi alapellátást” szövegrész,
16. 70. §-ának (2) bekezdésében a „fogyatékos gyermekek” szövegrész helyébe a „fogyatékos kiskorúak” szövegrész,
17. 88. §-a (3) bekezdésének első mondatában és 88. §-a (5) bekezdésének első mondatában „az ifjúsági, családügyi, szociális és esélyegyenlőségi miniszter” szövegrész helyébe „a szociális ágazat irányításáért felelős miniszter” szövegrész,
18. 88. §-a (3) bekezdésének második mondatában, 88/A. §-ának (3) bekezdésében, 94/A. §-a (1) bekezdésének d) pontjában és 124. §-ának (4) bekezdésében „az Ifjúsági, Családügyi, Szociális és Esélyegyenlőségi Minisztérium” szövegrész helyébe „a szociális ágazat irányításáért felelős minisztérium” szövegrész,
19. 88. §-ának (4) bekezdésében a „helyi önkormányzat” szövegrész helyébe a „helyi önkormányzat, illetve társulás” szövegrész,
20. 88. §-a (5) bekezdésének második mondatában „az ifjúsági, családügyi, szociális és esélyegyenlőségi miniszterrel” szövegrész helyébe „a szociális ágazat irányításáért felelős miniszterrel” szövegrész,
21. 89. §-ának (1) bekezdésében a „87. §-ban meghatározott önkormányzatok” szövegrész helyébe a „települési önkormányzatok” szövegrész,
22. 92. §-ának (10) bekezdésében „az Ifjúsági, Családügyi, Szociális és Esélyegyenlőségi Minisztériumnak” szövegrész helyébe „a szociális ágazat irányításáért felelős minisztériumnak” szövegrész,
23. 92/D. §-ának (4) bekezdésében az „1992. évi XXXIII. törvény” szövegrész helyébe az „1992. évi XXXIII. törvény (a továbbiakban: Kjt.)” szövegrész,
24. 99. §-ának (1) bekezdésében a „személyes gondoskodást nyújtó szociális intézmény” szövegrész helyébe a „bentlakásos intézmény” szövegrész,
25. 99. §-a (2) bekezdésének első mondatában a „személyes gondoskodást nyújtó szociális intézménnyel” szövegrész helyébe a „bentlakásos intézménnyel” szövegrész,
26. 113. §-a (1) bekezdésének második mondatában a „szakértő” szövegrész helyébe a „szakértői bizottság” szövegrész,
27. 113. §-ának (2) bekezdésében a „szerv szakértő bevonásával” szövegrész helyébe a „szakértői bizottság” szövegrész,
28. 113/G. §-a - e törvény 43. §-ának (2) bekezdésével átszámozott - (3) bekezdésének második mondatában a „vizsgáló csoport” szövegrész helyébe a „szakértői bizottság” szövegrész,
29. 115. §-ának (2) bekezdésében a „117. § (1)-(2)” szövegrész helyébe a „117. § (2)” szövegrész,
30. 117. §-a (1) bekezdésének c) pontjában a „költség napi” szövegrész helyébe a „költség - külső férőhelynél ideértve az albérleti és biztosítási díjat, valamint a közös költséget - napi” szövegrész,
31. 121. §-a (2) bekezdésének i) pontjában az „önkormányzat” szövegrész helyébe az „önkormányzat, illetve a társulás” szövegrész,
32. 122/B. §-ának (2) bekezdésében, valamint 122/C. §-ának (1) és (3) bekezdésében a „fenntartó” szövegrész helyébe a „fenntartó, illetve az önállóan gazdálkodó intézmény vezetője” szövegrész,
33. 124. §-ának (4) bekezdésében a „(4)” szövegrész helyébe az „(5)” szövegrész,
34. 132. §-ának (3) bekezdésében az „egészségügyi miniszter” szövegrész helyébe az „egészségügyi ágazat irányításáért felelős miniszter” szövegrész, „az ifjúsági, családügyi, szociális és esélyegyenlőségi miniszterrel” szövegrész helyébe „a szociális ágazat irányításáért felelős miniszterrel” szövegrész
(2) 2006. július 1-jén az Szt.
a) 13. §-ának (2) bekezdésében az „ellátás” szövegrész helyébe a „- ha e törvény másként nem rendelkezik -”,
b) 25. §-ának e törvény 7. §-ának (2) bekezdésével beiktatott (6) bekezdésében az „egy főre” szövegrész helyébe az „egy főre, illetőleg az egy fogyasztási egységre”,
c) 55. §-a (1) bekezdésének bevezető mondatában az „önkormányzat” szövegrész helyébe az „önkormányzat határozatában megjelölt időponttól”,
d) 123. §-ának (1) bekezdésében a „(3)” szövegrész helyébe a „(2)”
61. § (1) Az Esztm. 70. §-ának (5) bekezdése helyébe a következő rendelkezés lép, egyidejűleg a § a következő (6) bekezdéssel egészül ki:
„(5) E törvény 3. §-a, 7-8. §-a, 60. §-a, valamint 73. §-a (10) bekezdésének d)-e) pontja 2006. január 1-jén lép hatályba.
(6) E törvény 4-6. §-a, 50. §-a, valamint 73. §-ának (9) bekezdése 2007. január 1-jén lép hatályba.”
(2) Az Esztm. 71. §-a (2) bekezdésének első mondata helyébe a következő rendelkezés lép:
„Azon nem foglalkoztatott személyek részére, akiknek 2005. szeptember 1-jét megelőzően állapították meg a rendszeres szociális segélyt, az Szt. 37/D. §-a szerinti - e törvény 11. §-ával megállapított - együttműködési kötelezettséget a rendszeres szociális segély felülvizsgálata során kell előírni; az együttműködési kötelezettséget megállapító határozatban rendelkezni kell az e törvény szerinti együttműködési kötelezettség kezdő időpontjáról, melynek legkésőbbi határideje 2007. június 30.”
(3) Az Esztm. 72. §-ának (5) bekezdése helyébe a következő rendelkezés lép:
„(5) 2007. január 1-jén hatályát veszti az Szt. 124. §-ának (5) bekezdése.”
62. § (1) A társadalombiztosítás ellátásaira és a magánnyugdíjra jogosultakról, valamint e szolgáltatások fedezetéről szóló 1997. évi LXXX. törvény (a továbbiakban: Tbj.) 4. §-ának a) pontja a következő 10. alponttal egészül ki:
„10. A szociális igazgatásról és szociális ellátásokról szóló 1993. évi III. törvény szerinti munka-rehabilitáció (a továbbiakban: munka-rehabilitáció) keretében munka-rehabilitációs díjat folyósító szociális intézmény.”
(2) A Tbj. 26. §-ának (1) bekezdése helyébe a következő rendelkezés lép:
„(1) A gyermekgondozási díjban, gyermekgondozási segélyben, gyermeknevelési támogatásban, ápolási díjban, a mezőgazdasági termelők nyugdíj előtti támogatásában, munka-rehabilitációs díjban részesülő személy a díj, segély, támogatás összege után nyugdíjjárulékot (tagdíjat) fizet. A saját jogú nyugdíjban, valamint a reá irányadó öregségi nyugdíjkorhatárt betöltött, özvegyi nyugdíjban részesülő személy a gyermekgondozási segély, az ápolási díj, a mezőgazdasági termelők nyugdíj előtti támogatása, valamint a munka-rehabilitációs díj után nyugdíjjárulékot (tagdíjat) nem fizet. A rokkantsági, baleseti rokkantsági nyugdíjban, valamint a reá irányadó öregségi nyugdíjkorhatárt betöltött, özvegyi nyugdíjban részesülő személy a folyósító szervhez benyújtott nyilatkozatával azonban vállalhatja a nyugdíjjárulék fizetését.”
(3) A Tbj. 26. §-ának (4) bekezdése helyébe a következő rendelkezés lép:

matches:
bíróság
bíróság
bíróság
bíróság
bíróság
bíróság
§ 2005


text:
Jogerős ítélet K. A. vádlott ügyében, aki megölte szerelmét és magával is végezni akart | Fővárosi Ítélőtábla
Jogerős ítélet K. A. vádlott ügyében, aki megölte szerelmét és magával is végezni akart
Megjelenés ideje: 2017. november 9., 15:43
A Fővárosi Ítélőtábla mint másodfokú bíróság 2017. november 9. napján K. A. vádlott ellen emberölés bűntette miatt indult büntetőügyben határozatot hirdetett, mellyel az elsőfokú bíróság ítéletét helybenhagyta.
A Budapest Környéki Törvényszék 2017. április 10. napján kelt ítéletével bűnösnek mondta ki K. A. vádlottat előre kitervelten, különös kegyetlenséggel elkövetett emberölés bűntettében. Ezért őt életfogytig tartó, fegyházban végrehajtandó szabadságvesztésre és 10 év közügyektől eltiltásra ítélte. A feltételes szabadságra bocsátás legkorábbi időpontját 30 évben határozta meg.
Az elsőfokú ítéletet az ügyész a kihirdetésekor tudomásul vette, ellene a vádlott jogcím megjelölése nélkül, védője pedig elsődlegesen téves jogi minősítés miatt, másodlagosan enyhítésért jelentett be fellebbezést.
A Fővárosi Fellebbviteli Főügyészség a bejelentett fellebbezéseket nem tartotta alaposnak, a rendelkező rész kisebb pontosítása mellett az elsőfokú ítélet helybenhagyására tett indítványt.
A másodfokú nyilvános ülésen a vádlott védője a fellebbezését változatlanul fenntartotta. A cselekmény jogi minősítése kapcsán vitatta az elkövetés előre kiterveltségét és különös kegyetlen voltát, az emberölés alapesetének megállapítására és erre figyelemmel a büntetés enyhítésére tett indítványt.
A sértetti képviselő álláspontja szerint a fent említett minősítő körülményeken kívül a vádlott terhére megállapítható az aljas indokból való elkövetés is. Az elsőfokú bíróság által kiszabott büntetést törvényesnek és arányosnak tartotta, ezért az elsőfokú ítélet helybenhagyását indítványozta.
A vádlott a saját védelmében nem kívánt felszólalni, az utolsó szó jogán megbánásának adott hangot.
A Fővárosi Ítélőtábla mint másodfokú bíróság az elsőfokú bíróság ítéletét helyes indokainál fogva helybenhagyta.
A tanács elnöke indokolásában előadta, hogy az elsőfokú bíróság az eljárási szabályokat megtartotta. A tényállás az iratok tartalma alapján kisebb részben kiegészítendő volt az elkövetéshez használt kés jellemzőivel és beszerzésének körülményeivel. A másodfokú bíróság megítélése szerint a törvényszék a bizonyítékok helyes értékelésével megalapozott tényállást állapított meg, abból okszerűen vont következtetést a vádlott bűnösségére és törvényesen minősítette életellenes cselekményét. Megállapítható, hogy a vádlott az elkövetéshez használt kést nem becsomagolva vagy díszdobozban vitte magával a sértett házához, hanem a ruházatában tartotta, amely alapvetően cáfolta azt a védekezését, hogy a kést ajándékozási céllal tartotta magánál. A vádlott öngyilkossági szándékát alátámasztotta az, hogy a cselekmény elkövetése után többször megsebesítette magát, valamint az a körülmény, hogy a magával vitt fagyállót nem a gépkocsija csomagtartójában, hanem az autó utasterében találták meg. Mindez – egyéb adatok mellett – arra utal, hogy a vádlott előre eltervezte az ölési cselekmény végrehajtást. A védő érvelésével szemben az ítélőtábla álláspontja szerint a különösen kegyetlen elkövetési mód is aggálytalanul megállapítható. Az orvos-szakértői vélemények megerősítették, hogy a 34 rendbeli késszúrást, illetve 9 rendbeli metszést a sértett még élve, a halállal rendszerint együtt járó fájdalmat meghaladóan szenvedte el. A vádlott rendkívüli brutalitással és embertelenséggel végezte ki a sértettet nem törődve azzal sem, hogy a házban tartózkodó, és segélykiáltásait halló gyermekei fognak rátalálni.
A sértetti képviselő álláspontjával ellentétben az ítélőtábla nem látott olyan körülményt, amely az aljas indokból való elkövetés megállapítására is alapot adna.
A vádlott azon állítását, hogy a sértett rátámadt, semmilyen bizonyíték nem támasztotta alá, így a jogos védelmi helyzet, mint büntethetőséget kizáró ok, nem állt fenn.
A tanács elnöke elmondta, hogy a vádlott cselekménye elfogadhatatlan módja a párkapcsolati krízis kezelésének. Az ilyen típusú cselekmények elszaporodottságára tekintettel, az általános és egyéni megelőzés célját az elsőfokú bíróság által kiszabott büntetés szolgálja megfelelően, annak enyhítésére az ítélőtábla nem látott lehetőséget.

matches: bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság


text:
Geréby Kúria Hotel é... - Esküvőhelyszínek - Dél-Alföld
Jelenleg: Geréby Kúria Hotel és Lovasudvar***superior
Szabadtéri esküvői ceremónia
Lovasudvar pillanatkép
Geréby Kúria főépület
Tornácos hotel épület
Kúria főépület étterem
Kúria főépület
Geréby Kúria légifelvétel
Beltéri medence (jakuzzi)
Nádas rendezvényház (1-7 egybenyitva) 340 440 525 wb_sunny ac_unit store
Katinka terem 104 150 177 wb_sunny ac_unit store
Margit terem 24 36 56 wb_sunny ac_unit store
Nádas földszinti szekciótermek ( 1-3 egybenyitva) 144 190 228 wb_sunny remove store
Nádas földszinti szekciótermek ( 4-5 egybenyitva) 80 100 136 wb_sunny ac_unit store
Nádas rendezvényház 8 -as / 11-es emeleti szekciótermek - - 79 wb_sunny ac_unit store
Nádas rendezvényház 9 -as / 10-es emeleti szekciótermek - - 44 wb_sunny ac_unit store
Ha esküvő, akkor a Geréby Kúria egy tökéletes megoldás. Ennek megerősítésére néhány gondolat. A legjobb helyszín, mert szállodánk egy igazi vidéki uradalmi kúria, családias hangulattal, színvonalas szolgáltatásokkal, ahova bátran meghívhatjátok a családot és a barátokat. Könnyen megtalálhattok minket az ország közepén, az M 5-ös autópályától néhány km-re. A hatalmas gondozott parkunkban, gyönyörű fotókat készíttethettek. Az érkező násznép részére korlátlan parkolási lehetőség áll rendelkezésre. Minden adott ahhoz, hogy a meghívottak gondtalanul ünnepeljenek, bulizzanak hajnalig. Remek a konyhánk és a menüt a saját elképzelésetek alapján, egyedileg állíthatjátok össze. Ha szállást foglaltok, a vendégeik érkezéskor átöltözhetnek, felfrissülhetnek és másnap kipihenve, reggeli után utazhatnak haza. Nálunk egy helyen minden megrendelhető, lebonyolítható, levéve ezzel a terhet a vállatokról. Egy fiatal, lelkes, rugalmas és tapasztalt csapat igyekszik mindenben a megelégedésetekre tenni.
+3676356555
6050 Lajosmizse, 6050 Lajosmizse, Alsólajos 224.
Itt azonnali üzenetet küldhetsz, amit Kobolák Attila fog megkapni, aki a(z) Geréby Kúria Hotel és Lovasudvar***superior szolgáltató közvetlen kapcsolattartója.
Ajánlatainkat minden esetben igényeiteknek megfelelően, előre pontosított elképzelések alapján állítjuk össze.
Lovas hintó: Igény szerint a szertartáshoz vagy a Kúriába feldíszített lovas hintón is érkezhettek. Amennyiben a szertartás Lajosmizsén van, úgy a násznép egy részének szállítása lovaskocsikkal Lajosmizsére és vissza megoldható. Gyerekszoba felügyelet nélkül / felügyelettel. Projektoros kivetítés. Tűzijáték. Morzsa ebéd. Régi, jó referenciákkal rendelkező partnereink szolgáltatásai igény szerint: Tánczenekar, cigányzenekar, discós, esküvői ruhaszalon, fodrász, vőfély, tortarendelés, fotós, videós – minden, ami egy felejthetetlen esküvő megrendezéséhez szükséges. Kérésükre ajánlatot készítünk!
Maximális szálláskapacitás: 130 fő
Szálláslehetőség a közelben: 150 méterre
Többágyas szobáink száma: 56 db
Szobáink száma összesen: 58 db

matches: Kúria Kúria Kúria Kúria Kúria Kúria Kúria Kúria


text:
KLUBHÁLÓ - A Közéleti Társaságok Szabad Hálózata - Tabajdi Csaba és Göncz Kinga válasza Áder János levelére
18929136
EU Hírek: Tabajdi Csaba és Göncz Kinga válasza Áder János levelére
Posted on February 22, Wednesday, 17:00:00
Áder János európai parlamenti képviselő kérdéseket intézett az EP állásfoglalásával kapcsolatban az MSZP EP delegációvezetőjének, Tabajdi Csabának és Göncz Kingának, az MSZP EP-képviselőjének.
Az állásfoglalás két társszerzője szerint Áder János levelét az állásfoglalást jegyző négy parlamenti frakció valamennyi képviselőjének meg kellett volna küldenie. Mivel fontosnak tartjuk leszögezni, hogy a magyarországi politikai eseményekről zajló vita nem a belpolitikai csatározások exportja, valamint nem ideológiai vita, és nem is a jobb- és baloldali pártok közötti civódás. Ez a vita az európai értékek érvényesüléséről, valamint a demokrácia, a jogállamiság alapelveinek tiszteletéről szól.
Áder János kérdései a bíróságok függetlenségére, az ügyészségek politikai befolyásolhatóságára, valamint a bírák kötelező nyugdíjba vonulására irányultak. Ezenfelül tájékozódni kívánt a választójogi törvénnyel és a demokratikus ellenzék jogainak megkurtításával kapcsolatos aggályokról. Mivel a sajtó már értesült Áder János leveléről, úgy ítéltük meg mind a kérdések, mind a válaszok nyilvánosságra hozatala fontos a magyar állampolgárok számára.
Köszönjük levelét, és a benne foglalt lényeges kérdéseket. Természetesen válaszolunk azokra, bár Önnek a kérdéseket az állásfoglalást jegyző valamennyi képviselőnek is meg kellene küldenie. Ez ugyanis nem magyar-magyar vita, sőt, nem ideológiai vita és nem is pártok közötti vita. Ez a vita az európai értékek, a demokrácia, a jogállamiság tiszteletben tartásáról szól. Ezt a vitát józanul, tényekre építve kell lefolytatni.
Több hetes, alapos előkészítés előzte meg az állásfoglalás kidolgozását. A négy benyújtó frakció biztosítani szerette volna ugyanis azt, hogy abban ne szerepeljen indokolatlan, túlzó, sértő kritika. Fontos, hogy minden ajánlás és bírálat tényeken alapuljon, és a szöveg hangsúlyozottan és kimondottan a magyar állampolgárok jogainak védelmében emeljen szót.
1. - Az újonnan elfogadott jogszabályokban melyek azok a rendelkezések, amelyek sértik a bíróságok teljes körű függetlenségét?
- Melyek azok a paragrafusok, amelyek azt bizonyítják, hogy politikailag befolyásolható akár az ügyészség akár a bíróság munkája?
- Hol találhatóak rendelkezések a bírák mandátumának jövőbeni önkényes lerövidítésére?
Ami az igazságügy függetlenségét illeti, az Ön által keresett paragrafusok elsősorban a bíróságok szervezetéről és igazgatásáról szóló 2011. évi CLXI. törvény (a továbbiakban: Bszi.) 62.-76. §-ai, valamint a bíróságok központi igazgatásának felügyeletéről szóló VII. fejezet több rendelkezése.
Mivel az OBH elnökét nem a bírók, hanem az Országgyűlés választja (Bszi. 66. §), nem tekinthető a bírói önigazgatás részének. Ennek ellenére a törvény a fontosabb státuszdöntéseket az elnök egyszemélyi hatáskörébe utalja. Az Országos Bírósági Hivatal elnöke – amely tehát nem a bírói önigazgatás szerve – a bíróságokat ellenőrizetlenül, és átláthatatlan módon igazgathatja. A kilenc évre választott (Bszi. 66. §), de az esetleges sikertelen választás esetén egy életre bebetonozott [Bszi. 70. § (4) bekezdés] elnök az OIT valamennyi korábbi hatáskörével (Bszi. 76. §) felruházva egy személyben dönt például a bírák kiválasztásáról, továbbá igazgatási jogkörében eljárva szabályzatot, ajánlást, határozatot hozhat és ellenőrzi a bírósági vezetők tevékenységét. Az a tény, hogy a bírói kinevezési eljárás során a bírói tanács által felállított sorrendtől indokolással ugyan, de bármikor eltérhet [a bírák jogállásáról és javadalmazásáról szóló 2011. évi CLXII. törvény 18. § (3)-(4) bekezdés], a kinevezett bírák függetlenségének megkérdőjelezéséhez vezethet. Az Országos Bírói Tanács (Bszi. 88. §) bár bírákból áll, de semmiféle érdemi jogkörrel nem rendelkezik, az elnök intézkedéseit csak véleményezheti vagy javaslatokat tehet az elnöki döntések módosítására. Az OBH elnöke tevékenységének ellenőrzése is legfeljebb abban merül ki, hogy a Tanács „szükség esetén az OBH elnöke felé jelzéssel él.” (Bszi 103. §). Az Országos Bírói Tanácsnak nincsen érdemi jogköre, leszámítva a vagyonnyilatkozatokkal kapcsolatos ellenőrzés lefolytatását és a szolgálati bíróság tagjainak kinevezését. Nincsen tehát vétójoga az OBH elnökének döntésével kapcsolatosan, és hiába kezdeményezheti az elnök felmentését, a döntést arról is az Országgyűlés hozza meg, tehát politikai döntés születik.
Korábban az OIT elnöke kizárólag akkor dönthetett önállóan kinevezésekről, ha egyetértett a bírói szakmai testületek által megfogalmazott javaslatokkal, egyéb esetben a testület joga volt meghozni a döntést. Az OBH elnökét viszont nem köti hasonló korlátozás, tehát az Országos Bírói Tanács nem tudja érdemben befolyásolni az OBH elnökének személyi döntéseit. Mindez további problémát jelent amiatt, amit fentebb már említettünk, jelesül, hogy az OBH elnöke a törvény alapján nem a bírói önkormányzat képviselője. Hozzátennénk, hogy az Európai Bírói Egyesület véleménye szerint - amelyet az Alkotmányügyi Bizottságban szétosztottak - nincsen összhangban az európai normákkal ez az egyszemélyi központosítás. A testületi vezetés sem mentes a problémáktól, az egyszemélyi vezetés viszont a hatalom veszélyes mértékű koncentrációját eredményezi.
Az OBH jelenlegi elnöke, aki nem nevezhető politikailag függetlennek, egyedül dönthet arról, hogy ki legyen bíró és bírósági vezető. Ő dönt továbbá a kollégiumvezető személyéről is, aki az egyes bírói ítélkező tanácsokra szignálja az ügyeket. Az új rendszer tehát egyértelműen lehetővé teszi, hogy a kormány befolyásolja az ítélkező bírót. [Bszi 76. § (5) bekezdés]
Hasonlóképpen, az OBH elnöke eltérhet az illetékességi szabályoktól, és dönthet arról, hogy mely bíróság bíráljon el egyes ügyeket. [Alaptörvény átmeneti rendelkezései, 11. cikk (3) bekezdés, Bszi. 62.§ (1) bekezdés.] A jogalkotó a hatékonyság indokával megfosztja a polgárokat a törvényes bírájától, és ez, amellett, hogy sérti a törvényes bíróhoz való alapjogot, azt is eléri, hogy az így kijelölt bíróság függetlensége vitatható lesz.
Egy másik problémás szabály szerint a 9 évre választott OBH-elnök mandátumának lejárta után is hivatalban maradhat utódja megválasztásáig [Bszi. 70. § (4) bekezdés]. Ez a gyakorlat nyelvére lefordítva annyit jelent, hogy amennyiben az elnököt megválasztó parlamenti többség 9 év múltán is legalább egyharmados aránnyal rendelkezik az Országgyűlésben, korlátlan ideig megakadályozhatja az OBH-elnök leváltását. Ez újfent alkalmat ad a pozíció indokolatlan átpolitizálására. Hiába érvel azzal a kormány, hogy a törvényjavaslatot a bírák is látták és véleményezhették. Az említett törvényt, vagy annak koncepcióját annak benyújtása előtt sem az OIT, sem a Legfelsőbb Bíróság elnöke nem látta. A javaslat tehát a jogalkotásról szóló 2010. évi CXXX. törvényt megszegve került megvitatásra a parlamentben. Ami a Magyar Bírói Egyesületet illeti, még ha el is tekintünk attól az el nem hanyagolható ténytől, hogy egyetlen bírói civil szervezet megkérdezése nyilvánvalóan nem helyettesítheti a törvény által előírt egyeztetési folyamatot, az MBE honlapján nyíltan ott áll, hogy azokon az üléseken, amelyeken megvitatták a javaslatot, kormánypárti képviselők nem csak részt vettek, hanem fel is szólaltak, miközben az ellenzéket meg sem hívták (www.mabie.hu/node/941, www.mabie.hu/node/1010, www.mabie.hu/node/1286).
Térjünk rá a bírák mandátumának lerövidítésére! Arról, hogy bármilyen magyarországi törvény rendelkezne a bírák mandátumának jövőbeni önkényes lerövidítésének lehetőségéről, az EP állásfoglalása nem tesz említést. Az állásfoglalás 4/a pontja szólítja fel a Bizottságot arra, hogy vizsgálata során biztosítsa, hogy érvényesül "a bíróságok teljes körű függetlensége, különös tekintettel annak biztosítására, hogy az Országos Bírósági Hivatalt, a Legfőbb Ügyészséget és általában a bíróságokat politikai befolyástól mentesen irányítsák, és a függetlenül kinevezett bírák mandátumát ne lehessen önkényesen lerövidíteni". Mindazonáltal az Alaptörvény a bírói hivatás gyakorlásának felső korhatárát hetven évről a mindenkori öregségi nyugdíj korhatárára csökkentette. Ez azzal jár, hogy a hivatalban lévő, a nyugdíjkorhatár feletti bírák szolgálati jogviszonya megszűnik. [Alaptörvény átmeneti rendelkezései 12. cikk (1) bekezdés]. A bírák mandátumának nem is jövőbeli, hanem azonnali lerövidítését jelenti a 62 éven felüliek törvény erejénél fogva történő kényszernyugdíjazása. A rendelkezés miatt a megyei és táblabírósági elnökök kétharmad része, a Legfelsőbb Bíróság bíráinak pedig az egyharmad része nyugdíjba kényszerült. Magyarországon a nyugdíjkorhatár a nyugdíjjogosultság életkori határát jelenti, vagyis azt, hogy 62 (illetve később 65) éves korában bárki kedvezmények nélkül is nyugdíjba vonulhat. Ez a bíráknál, mint mindenkinél, eddig is így volt. Az új törvény azonban náluk ezt nem lehetőségként, hanem kollektív kényszerként léptetné életbe. A bírói függetlenség – és általában a függetlenség – lényegi ismérve, hogy nem lehet a bírói szolgálati jogviszony – illetve a többi független intézményben pozíciót betöltő személy jogállása – alapfeltételein, például időtartamán a jogviszony tartama alatt változtatni, ha mégis ez történik, az a függetlenség megsértését jelenti. Ha a kormányzat határozott szándéka valóban a nyugdíjkorhatár egységesítése lett volna, és valóban szerette volna elkerülni a bírák függetlenségének a megsértését, akkor az új felső korhatárt olyan átmeneti rendelkezésekkel léptette volna életbe, amely a már határozatlan időre kinevezett bírák tekintetében nem alkalmazandó. A Bizottság kötelezettségszegési eljárása nyomán – a hírek szerint – tervezett azon változtatás, hogy a szolgálati viszony a nyugdíjkorhatár betöltése után a bírósági vezető és a bíró közös döntése alapján meghosszabbodhat, nem oldja meg ezt a problémát. A fentiek szerint nem a bírói önigazgatás részeként működő OBH elnökön és az általa kinevezett bírósági vezetőkön keresztül, vagyis a bírósági szervezetrendszeren kívülről lesz befolyásolható, hogy melyik bíró őrizheti meg megbízatását, és melyik nem. Ez ugyancsak a függetlenség csorbítása, és elvezethet az önkényességhez is. Európában példátlan módon levélben tiltakoztak a lépés ellen a bírósági vezetők: a Legfelsőbb Bíróság elnöke, valamint az ítélőtáblák és a megyei bíróságok elnökei. "Érthetetlen az is, miért érdemes a bírák nyugdíjkorhatára arra, hogy az Alaptörvény rendelkezzen róla. Egyetlen válasz kínálkozik, hogy ez a demokratikus jogállam alapelveivel ellentétes jogalkotás ne legyen megtámadható az Alkotmánybíróság előtt. Ez az indokolatlan lépés politikai szándékot sejtet. Ezt a feltételezést erősíti az Európában elsők között bevezetett bírósági önigazgatási modell felszámolására való törekvés. (…) Képtelenségnek tartjuk, hogy 21 évvel a rendszerváltás után, egy az Európai Unió soros elnöki tisztét betöltő országban újra a demokrácia minimum értékeiért kell küzdenünk.” Végezetül érthetetlen az az állítás, amely szerint a magyar Kormány nem kívánja az Alaptörvényt módosítani ebben a kérdésben, ugyanakkor lehetővé tenné az Európai Bizottság kifogásai alapján, hogy a bíró a korhatár betöltése után tovább dolgozhasson. Álláspontunk szerint hatályon kívül kell helyezni a bírák jogviszonyának felső határára vonatkozó alaptörvényi szabályt, s megfelelő átmeneti rendelkezésekkel helyre kell állítani a kényszernyugdíjazott bírák és ügyészek szolgálati viszonyát.
2. - Melyek azok az európai demokratikus normák, melyeknek az új választójogi törvény nem felel meg?
- Hol található e normák felsorolása?
- A választójog szabályozása tagállami hatáskörbe tartozik- e?
Az állásfoglalás nem azt mondja ki, hogy az új választójogi törvény nem felel meg az európai demokratikus normáknak. Ez a pont felszólítja az Európai Bizottságot, hogy vizsgálata során győződjön meg arról, miszerint biztosított-e az európai demokratikus normáknak történő megfelelés?
A választójog szabályozása eredendően tagállami hatáskör. Ez azonban nem mentesíti a tagállami kormányokat az európai normák és alapértékek, a csatlakozáskor vállalt koppenhágai kritériumok betartása alól. Emlékeztetnénk pl. az Önökkel azonos politikai oldalt képviselő Alain Juppé francia és Michael Spindelegger osztrák külügyminiszter nyilatkozataira, akik szintén hangsúlyozták, hogy ezeket az alapértékeket minden tagállamnak - attól függetlenül, hogy mi belügy és mi nem - tiszteletben kell tartania. De továbbmegyünk: maga Orbán Viktor jelentette ki 2003-ban, hogy Európában az emberi jogok érvényesülése nem tekinthető egyetlen ország belügyének sem. Reméljük, hogy azóta ebben a kérdésben nem változott a véleménye, és reméljük azt is, hogy a demokratikus politikai részvételhez való jogokat Ön is az emberi jogok körébe sorolja. Márpedig, ha a megválasztott kormány azért nem tudja gyakorolni hatásköreit, mert gúzsba kötik az előző többség által kinevezett tisztviselők, kétharmadba öntött adótörvények, stb., az jelentősen korlátozza a választás tétjét és következésképpen az állampolgárok választójogát is. Legutóbb az Alapjogi Ügynökség vezetője, Morten Kjaerum hangsúlyozta, hogy a magyarországi jogalkotás elemeit nem egymástól elválasztva, hanem összességében, egységesen kell vizsgálni. Mindez az Állampolgári Jogi, Bel- és Igazságügyi Bizottság meghallgatásán hangzott el, amelyen Ön is részt vett. Nem kételkedünk abban, hogy emlékszik rá, hiszen ez a meghallgatás egyik hangsúlyos pontja volt. Hadd emlékeztessük José Manuel Barroso január 18-án, az EP plenáris ülésén elmondott beszédére is, amelyben kiemelte, hogy "valójában, a jogi szempontokon túlmenően aggodalmak vannak a magyarországi demokrácia minőségével, a politikai kultúrával, a kormány és az ellenzék közti viszonnyal, valamint az állami és a civil társadalom közti viszonnyal kapcsolatosan." A választójogi törvénnyel kapcsolatosan a legnagyobb probléma éppen ebben áll. Abban, hogy a teljesen új választási rendszert, amely minden politikai erő versenye, kizárólag a jövőbeni választások egyik résztvevője, a kormányzó pártszövetség alakította ki. Nem volt konzultáció a kormány és az ellenzék között, elmaradt nemcsak a konszenzus, hanem az is, hogy arra törekedjenek a kormányzó pártok. Bármilyen rendszer is jött így létre, az szükségszerűen magán hordja azt a jelzőt, hogy a kormányzó pártok a saját képükre szabták a választási rendszert.
A választójog és a választási rendszerek általánosan ismert alapelvei az általánosság, az egyenlőség, a közvetlen és a titkos szavazás. Követelményként fogalmazza meg ezeket a Polgári és Politikai Jogok Nemzetközi Egyezségokmánya 25. cikke, de tartalmazza ezeket a magyar Alaptörvény is. Az alapelvek részletes kibontása megtalálható például a Velencei Bizottságnak a 190/2002. számú, a választási kérdésekről szóló, 2002. október 18-19-én elfogadott véleményében is. Bár a többségi választási rendszer önmagában nem ellentétes ezekkel az alapelvekkel, a rendszer olyan megváltoztatása, amely az arányosság felől a többségi felé tolja a választási rendszer karakterét, az alapelvek érvényesülésének háttérbe szorulásával jár. Az egyenlőség elve alapján elfogadhatatlan például az új választási rendszer azon, a győztest kompenzáló eleme, amely – az egyenlőség alapelvét szolgáló – veszteskompenzáció súlyát csökkenti. Több elemzés jelent meg arról, hogy az új választókerületi felosztás és általában véve az új rendszer - hiába egyenlíti ki a kerületek közti választói megoszlást - a Fidesznek kedvez (ezt politológiai szaknyelven gerrymandering-nek nevezik).
Az új alkotmány és a sarkalatos törvények továbbá együttesen lehetővé teszik, hogy számos, korábban független pozícióra a Fideszhez közel álló személyeket nevezzenek ki (köztük pl. a már említett OBH-elnöki pozíció, a Médiatanács, a Költségvetési Tanács, stb.). Ha ehhez olyan választójogi törvény társul, amely akár egy kicsit is kedvez az éppen kormányzó pártnak, az együtt már jelentősen veszélybe sodorhatja a demokratikus politikai váltógazdálkodást, mert ellehetetleníti egy másik politikai színezetű kormány számára a hatalomgyakorlást.
3. - Hogyan kell helyesen értelmezni a 4/g pontot: "a politikai ellenzék demokratikus fellépéshez való jogának intézményeken belüli és azokon kívüli szavatolása"
- Milyen fellépési jogot és hol kell szavatolni?
Térjünk rá a 4/g pontra! Véleményünk szerint ez egyértelmű kell, hogy legyen, ezért csak két olyan, eklatáns példát hoznánk fel ezzel kapcsolatosan, amely megvilágítja, miért van szükség ennek hangsúlyozására. Az Országgyűlés Házszabályának tavaly novemberben elfogadott módosításai lehetővé teszik, hogy kivételes sürgős eljárással, ülésszakonként hatszor, tehát normális esetben évente tizenkét alkalommal két ülésnap alatt elfogadjanak egy előterjesztést. A módosítások emellett négyötödről kétharmadra szállítják le a Házszabálytól való eltérés elfogadását. Ez esetben pedig nem két, hanem akár egy nap alatt, azaz akár annak beterjesztése napján, vita nélkül is el lehet fogadni törvényjavaslatokat. Mindemellett az új szabályok szerint az első helyen kijelölt bizottság, valamint az Alkotmányügyi Bizottság tartalmi korlátozások nélkül is nyújthat be zárószavazás előtti módosító indítványt. Magyarul: a zárószavazás előtt akár az egész törvényt újraírhatja, értelmetlenné téve így az azt megelőző vitákat. Azok az ellenzék jogaiként megjelenő garanciák és fékek, amelyek eddig benne voltak a Házszabályban, nem véletlenül kerültek bele. A mostaninál egyébként nagyobb többséggel rendelkező Horn-kormány is fontosnak tartotta, hogy a parlamenti vitáknak legyen értelme, hogy az ellenzék hatékonyan tudja ellenőrizni a kormányt. Ezt szolgálta az általuk elfogadott Házszabály, amelynek érdemi eredményeit Ön is láthatta, hiszen ellenzéki képviselőként személyesen is átélhette 1994-98 között az Országgyűlésben. A mostani kétharmados többség azt akkor és úgy cselekszik a Parlamentben, amit, amikor és ahogyan akar, és adott esetben akár az érdemi vitát is egy gombnyomással kiiktathatja, szinte lenullázza a parlamenti ellenzék jogait. Mindez nem szolgálja annak a Magyar Országgyűlésnek a tekintélyét, társadalmi elfogadottságát, amelynek Ön is elnöke volt.
Ami az intézményeken kívüli jogokat illeti, a legszembetűnőbb ezen a téren talán a Médiatanács egypárti összetétele. Mint arra többször felhívtuk a figyelmet, a Médiatanács jelenlegi tagjai kizárólag a Fidesz jelöltjei. Az MSZP jelöltje - köszönhetően a Fidesz többségének - már a jelölőbizottságban megbukott. Mindehhez továbbá - ahogyan azt az Európai Bizottság által felállított, Vaira Vike-Freiberga által vezetett szakértő csoport is megállapította - Európában példátlanul erős, központosított jogkörök társulnak. Korábban az ORTT paritásos rendszerben működött - most azonban az ellenzék nemhogy érdemben nem fejthet ki befolyást a média szabályozására, hanem oda sem engedik a szabályozó testület közelébe.
Hasonló a helyzet az alkotmánybírák jelölésének szabályai esetében is. A korábbi szabályozás alapján a kormányzó erők megegyezésre kényszerültek az ellenzékkel az alkotmánybírói jelölésekről, az új szabályok ezt az ellensúlyt is kiiktatták.
Az Európai Unió alapelveinek tiszteletben tartása véleményünk szerint nemcsak a jogszabályoknak betű szerinti megfelelést jelenti, hanem azt, hogy az alapelveket a kormány a törvények végrehajtásakor, alkalmazásakor is betartja. A fentiekben, akárhányszor kritikákra hivatkoztunk, egyetlen baloldali politikust vagy véleményalkotót sem említettünk. Most sem tesszük, hiszen szeretnénk, ha Ön is megértené, hogy nem baloldali összeesküvésről van szó, hanem arról, hogy az európai döntéshozók túlnyomó többsége - pártállástól függetlenül - igenis súlyos problémákat lát Magyarországon. Ezek orvoslását csak akkor fogják megnyugtatónak vélni, amennyiben nemcsak a törvények betűje, hanem szelleme és alkalmazása is demokratikus. Ennek alátámasztására hadd idézzük megint az európai jobboldal egyik legnagyobb formátumú és legismertebb politikusát, José Manuel Barrosot, aki - a már idézett január 18-ai beszédében kijelentette: "Határozottan felhívom a magyar hatóságokat arra, hogy tartsák tiszteletben a demokrácia és a szabadság alapelveit és alkalmazzák ezeket: ne csak a normák szintjén, hanem a gyakorlatban, Magyarország politikai és társadalmi életében is."
Bízunk benne, hogy hamarosan az Ön pártja és Orbán Viktor kormánya is el fogja fogadni a magyar állampolgárok, a Magyarország érdekében megfogalmazott uniós ajánlásokat. Ennek a belátása - ahogyan azt Viviane Reding, egy másik fontos jobboldali politikus is elmondta a fent említett plenáris ülésen, elsősorban a magyar állampolgárok érdekében lenne elengedhetetlenül fontos.

matches: bíróság bíróság bíróság bíróság Bíróság Bíróság Bíróság