1. §1 (1)2 A kiemelt térségi és megyei területrendezési terv (a továbbiakban együtt: területrendezési terv), valamint a megyei területrendezési terv hatálya alá tartozó település településszerkezeti tervének és helyi építési szabályzatának (a továbbiakban együtt: településrendezési eszköz) készítése vagy módosítása során az 1. mellékletben felsorolt térségi övezetek kiterjedését az ott meghatározott államigazgatási szervek előzetes adatszolgáltatása alapján kell lehatárolni.
(2)3 A Balaton Kiemelt Üdülőkörzet Területrendezési Tervének elfogadásáról és a Balatoni Területrendezési Szabályzat megállapításáról szóló törvény (a továbbiakban: Balaton-törvény) hatálya alá tartozó település településrendezési eszközének készítése vagy módosítása során a 2. mellékletben felsorolt térségi övezetek kiterjedését az ott meghatározott államigazgatási szervek előzetes adatszolgáltatása alapján kell lehatárolni.
(3)4 A Budapesti Agglomeráció Területrendezési Tervéről szóló törvény (a továbbiakban: Agglomerációs törvény) hatálya alá tartozó település településrendezési eszközének készítése vagy módosítása során a 3. mellékletben felsorolt térségi övezetek kiterjedését az ott meghatározott államigazgatási szervek előzetes adatszolgáltatása alapján kell lehatárolni.
2. §5 (1)6 Az 1. § szerint kijelölt előzetes adatszolgáltatásra kötelezett államigazgatási szerv az előzetes adatszolgáltatást a kiemelt térségi területrendezési terv készítése vagy módosítása esetén a területrendezésért felelős miniszter vagy a megyei önkormányzat, valamint a megyei területrendezési terv készítése vagy módosítása esetén a megyei önkormányzat (a továbbiakban együtt: a területrendezési terv kidolgozásáért felelős szerv), illetve a településrendezési eszköz készítése vagy módosítása esetén a települési önkormányzat megkeresése alapján teljesíti.
(2)7 A térségi övezet lehatárolására irányuló megkeresést elektronikus úton kell megküldeni az államigazgatási szerv részére.
3. §8 (1) A területrendezési terv készítése vagy módosítása során a területrendezési terv kidolgozásáért felelős szervnek a térségi övezet lehatárolására irányuló megkeresése tartalmazza:
(2)9 A településrendezési eszköz készítése vagy módosítása esetén a települési önkormányzat a térségi övezet lehatárolására vonatkozó előzetes adatszolgáltatás érdekében, a településfejlesztési koncepcióról, az integrált településfejlesztési stratégiáról és a településrendezési eszközökről, valamint egyes településrendezési sajátos jogintézményekről szóló 314/2012. (XI. 8.) Korm. rendelet 37. §-ában meghatározott előzetes tájékoztatási szakasz keretében keresi meg az államigazgatási szervet.
(3)10 Amennyiben az 1–3. mellékletben meghatározott államigazgatási szerv nem kerül bevonásra a (2) bekezdés szerinti előzetes tájékoztatási szakaszban, a települési önkormányzat a térségi övezet lehatárolására vonatkozó előzetes adatszolgáltatás érdekében az államigazgatási szervet az előzetes tájékoztatási szakasszal egyidejűleg keresi meg.
(4)11 A településrendezési eszköz készítése vagy módosítása esetén a települési önkormányzatnak a térségi övezet lehatárolására irányuló megkeresése tartalmazza:
b)12 a településrendezési eszköz módosítása esetén a módosítás célját,
c)13 a településrendezési eszköz módosítása esetén a hatályos településszerkezeti tervről szóló határozat és a helyi építési szabályzatot elfogadó rendelet megjelölését, valamint az azok hozzáférhetőségéről való tájékoztatást.
4. §14 (1)15 Az államigazgatási szerv a térségi övezet kiterjedéséről jogszabály, hatósági nyilvántartás alapján, ennek hiányában – a területrendezési terv vagy településrendezési eszköz készítésénél vagy módosításánál felhasználható adattartalommal rendelkező – egyéb nyilvántartás, ágazati koncepció vagy módszertannal megalapozott tanulmány figyelembe- vételével ad tájékoztatást.
ca)16 a települések teljes közigazgatási területével lehatárolandó térségi övezetek esetében a térségi övezettel érintett települések szöveges felsorolását, vagy
cb)17 a térségi övezet tényleges kiterjedésének megfelelően történő lehatárolást az 1:50 000 alaptérképi tartalmat hordozó, de legalább digitális alaptérképekhez (DTA) illeszthető pontossággal, digitális vektoros formában.
(3)18 A településrendezési eszköz készítése vagy módosítása esetében a térségi övezet kiterjedésére vonatkozó előzetes adatszolgáltatás tartalmazza:
c)19 a térségi övezet kiterjedésére vonatkozó tájékoztatást helyrajzi számok felsorolásával, vagy tényleges kiterjedésének megfelelő adattartalommal bíró – az ingatlan-nyilvántartási térképi adatbázishoz illeszthető – térképi adat- állománnyal.
5. §20 (1)21 A területrendezési terv készítése vagy módosítása esetén megkeresett államigazgatási szerv a megkeresés kézhezvételétől számított huszonegy napon belül adja ki a térségi övezet kiterjedésére vonatkozó előzetes adatszolgáltatást. Az adatszolgáltatási határidő a megkeresésnek az államigazgatási szervhez történő megérkezését követő napon kezdődik.
(2)22 A településrendezési eszköz készítése vagy módosítása esetén a megkeresett államigazgatási szerv a térségi övezet kiterjedésére vonatkozó előzetes adatszolgáltatását a 3. § (2) bekezdésében meghatározott előzetes tájékoztatási szakaszban, a 3. § (3) bekezdésében meghatározott esetben az előzetes tájékoztatási szakasszal egyidejűleg, huszonegy napon belül adja meg.
(3)23 Az előzetes adatszolgáltatást – az (5) bekezdésben meghatározott kivétellel – elektronikus úton kell az adatszolgáltatást kérő részére megküldeni.
(5)24 A kiemelt fontosságú honvédelmi területre és a honvédelmi területre vonatkozó adatszolgáltatást postai úton, papír alapon kell az adatszolgáltatást kérő részére megküldeni.
6. §25 A területrendezési terv kidolgozásáért felelős szerv az államigazgatási szervek előzetes adatszolgáltatása alapján lehatárolt térségi övezeteket a területfejlesztési koncepció, a területfejlesztési program és a területrendezési terv tartalmi követelményeiről, valamint illeszkedésük, kidolgozásuk, egyeztetésük, elfogadásuk és közzétételük részletes szabályairól szóló kormányrendeletben meghatározottak szerint egyezteti a véleményezésre jogosult szervekkel.
7. § (1) Ez a rendelet – a (2) bekezdésben foglaltak kivételével – a kihirdetését követő napon lép hatályba.
(2)26 Az 1–6. §, a (3)–(4) bekezdés, az 1–3. melléklet az e rendelet kihirdetését követő 15. napon lép hatályba.
8. §31 Ha az érintett szerv az elektronikus ügyintézést az elektronikus ügyintézés és a bizalmi szolgáltatások általános szabályairól szóló 2015. évi CCXXII. törvény 108. § (2) bekezdése szerint 2018. január 1-jét megelőzően nem vállalta, 2017. december 31-ig az elektronikus kapcsolattartásra e rendelet 2016. december 31-én hatályos rendelkezéseit kell alkalmazni.
9. §32 E rendeletnek a településtervezéssel összefüggésben az örökségvédelmi feladatellátás egyszerűsítését szolgáló kormányrendeletek módosításáról szóló 38/2019. (III. 6.) Korm. rendelettel (a továbbiakban: Mód. Kr.) megállapított 1–3. mellékletét a Mód. Kr. hatálybalépésekor33 folyamatban lévő településrendezési eszköz készítése és módosítása során történő előzetes adatszolgáltatásnál is alkalmazni kell.
1. melléklet a 282/2009. (XII. 11.) Korm. rendelethez34
1. Az Országos Területrendezési Tervről szóló törvény szerinti országos övezetek
a) kiváló termőhelyi adottságú szántóterület
b) jó termőhelyi adottságú szántóterület
f) országos vízminőség- védelmi terület
g) nagyvízi meder és a Vásárhelyi-terv továbbfejlesztése keretében megvalósuló vízkárelhárítási célú szükségtározók területe
h) kiemelt fontosságú honvédelmi terület
2. Az Országos Területrendezési Tervről szóló törvény szerinti kiemelt térségi és megyei övezetek
e) ásványi nyersanyagvagyon terület
2. melléklet a 282/2009. (XII. 11.) Korm. rendelethez35
g) kiemelt fontosságú honvédelmi terület
2. Az Országos Területrendezési Tervről szóló törvény szerinti kiemelt térségi övezetek
3. A Balaton-törvény által egyedileg meghatározott övezetek
a) ökológiai rehabilitációt igénylő terület
b) felszíni szennyezésre fokozottan érzékeny terület
c) felszíni vízminőség-védelmi terület
d) tómeder
3. melléklet a 282/2009. (XII. 11.) Korm. rendelethez36
c) puffer terület
e) ásványi nyersanyag-vagyon terület
1 Az 1. § a 7. § (2) bekezdése alapján 2009. december 26. napján lép hatályba.
2 Az 1. § (1) bekezdése a 25/2014. (II. 7.) Korm. rendelet 21. § a) pontja szerint módosított szöveg.
3 Az 1. § (2) bekezdése a 25/2014. (II. 7.) Korm. rendelet 21. § b) pontja szerint módosított szöveg.
4 Az 1. § (3) bekezdése a 25/2014. (II. 7.) Korm. rendelet 21. § b) pontja szerint módosított szöveg.
5 A 2. § a 7. § (2) bekezdése alapján 2009. december 26. napján lép hatályba.
6 A 2. § (1) bekezdése a 25/2014. (II. 7.) Korm. rendelet 21. § a) pontja szerint módosított szöveg.
7 A 2. § (2) bekezdése a 477/2016. (XII. 27.) Korm. rendelet 47. § (2) bekezdés a) pontja szerint módosított szöveg.
8 A 3. § a 7. § (2) bekezdése alapján 2009. december 26. napján lép hatályba.
9 A 3. § (2) bekezdése a 314/2012. (XI. 8.) Korm. rendelet 62. §-ával megállapított, a 25/2014. (II. 7.) Korm. rendelet 21. § a) pontja szerint módosított szöveg.
10 A 3. § (3) bekezdése a 314/2012. (XI. 8.) Korm. rendelet 63. § a) pontja szerint módosított szöveg.
11 A 3. § (4) bekezdés nyitó szövegrésze a 25/2014. (II. 7.) Korm. rendelet 21. § a) pontja szerint módosított szöveg.
12 A 3. § (4) bekezdés b) pontja a 25/2014. (II. 7.) Korm. rendelet 21. § a) pontja szerint módosított szöveg.
13 A 3. § (4) bekezdés c) pontja a 25/2014. (II. 7.) Korm. rendelet 21. § a) pontja szerint módosított szöveg.
14 A 4. § a 7. § (2) bekezdése alapján 2009. december 26. napján lép hatályba.
15 A 4. § (1) bekezdése a 25/2014. (II. 7.) Korm. rendelet 21. § c) pontja szerint módosított szöveg.
16 A 4. § (2) bekezdés c) pont ca) alpontja a 25/2014. (II. 7.) Korm. rendelet 22. § a) pontja szerint módosított szöveg.
17 A 4. § (2) bekezdés c) pont cb) alpontja a 25/2014. (II. 7.) Korm. rendelet 21. § d) pontja szerint módosított szöveg.
18 A 4. § (3) bekezdés nyitó szövegrésze a 25/2014. (II. 7.) Korm. rendelet 21. § a) pontja szerint módosított szöveg.
19 A 4. § (3) bekezdés c) pontja a 351/2010. (XII. 30.) Korm. rendelet 263. §-a, a 25/2014. (II. 7.) Korm. rendelet 22. § b) pontja szerint módosított szöveg.
20 Az 5. § a 7. § (2) bekezdése alapján 2009. december 26. napján lépett hatályba.
21 Az 5. § (1) bekezdése a 441/2015. (XII. 28.) Korm. rendelet 122. §-a szerint módosított szöveg. E módosító rendelet 263. §-a alapján a 2016. január 1-jét követően indult eljárásokban kell alkalmazni.
22 Az 5. § (2) bekezdése a 314/2012. (XI. 8.) Korm. rendelet 63. § b) pontja, a 25/2014. (II. 7.) Korm. rendelet 21. § a) pontja, a 441/2015. (XII. 28.) Korm. rendelet 123. §-a szerint módosított szöveg. Ez utóbbi módosító rendelet 263. §-a alapján a 2016. január 1-jét követően indult eljárásokban kell alkalmazni.
23 Az 5. § (3) bekezdése a 342/2014. (XII. 19.) Korm. rendelet 8. § (1) bekezdésével megállapított, a 477/2016. (XII. 27.) Korm. rendelet 47. § (2) bekezdés b) pontja szerint módosított szöveg.
24 Az 5. § (5) bekezdését a 342/2014. (XII. 19.) Korm. rendelet 8. § (2) bekezdése iktatta be.
25 A 6. § a 7. § (2) bekezdése alapján 2009. december 26. napján lép hatályba.
26 A 7. § (2) bekezdése a 477/2016. (XII. 27.) Korm. rendelet 47. § (3) bekezdése szerint módosított szöveg.
27 A 7. § (3) bekezdése a (2) bekezdés alapján 2009. december 26. napján lépett hatályba. A 7. § (3) bekezdését a (6) bekezdés hatályon kívül helyezte.
28 A 7. § (4) bekezdése a (2) bekezdés alapján 2009. december 26. napján lépett hatályba. A 7. § (4) bekezdését a (6) bekezdés hatályon kívül helyezte.
29 A 7. § (5) bekezdését a (6) bekezdés hatályon kívül helyezte.
30 A 7. § (6) bekezdése ugyanezen bekezdés alapján hatályát vesztette.
31 A 8. § a 7. § (6) bekezdése hatályon kívül helyezte, újonnan a 477/2016. (XII. 27.) Korm. rendelet 47. § (1) bekezdése iktatta be.
32 A 9. §-t a 7. § (5) bekezdése hatályon kívül helyezte, újonnan a 38/2019. (III. 6.) Korm. rendelet 4. §-a iktatta be.
33 A hatálybalépés időpontja 2019. március 14.
34 Az 1. melléklet a 379/2016. (XII. 2.) Korm. rendelet 148. § a) pontjával megállapított, a 38/2019. (III. 6.) Korm. rendelet 3. § (1) bekezdése szerint módosított szöveg.
35 A 2. melléklet a 379/2016. (XII. 2.) Korm. rendelet 148. § b) pontjával megállapított, a 38/2019. (III. 6.) Korm. rendelet 3. § (2) bekezdése szerint módosított szöveg.
36 A 3. melléklet a 379/2016. (XII. 2.) Korm. rendelet 148. § c) pontjával megállapított, a 38/2019. (III. 6.) Korm. rendelet 3. § (3) bekezdése szerint módosított szöveg.


text:
Mfv.I.10.983/2010/4.számú ítélet
A Kúria Mfv.I.10.983/2010/4.számú ítélete munkaviszony megszüntetés jogellenességének megállapítása tárgyában.
Mfv.II.10.445/2011/5.számú ítélet
A Kúria Mfv.II.10.445/2011/5.számú ítélete elmaradt munkabér (munkaviszony megszüntetés) tárgyában.
Mfv.I.10.591/2011/7.számú ítélet
A Kúria Mfv.I.10.591/2011/7.számú ítélete felmondás jogellenességének megállapítása tárgyában.
Mfv.I.10.475/2011/4.számú ítélet
A Kúria Mfv.I.10.475/2011/4.számú ítélete munkaviszony megszüntetés jogellenességének megállapítása és jogkövetkezményei tárgyában.
Mfv.I.10.260/2011/4.számú ítélet
A Kúria Mfv.I.10.260/2011/4.számú ítélete munkaviszony megszüntetés jogellenességének megállapítása és jogkövetkezményei tárgyában.
Mfv.I.11.005/2010/8.számú ítélet
A Kúria Mfv.I.11.005/2010/8.számú ítélete rendkívüli lemondás jogkövetkezményeinek alkalmazása tárgyában.
MK BH 1976/282.
Felmondás hatálytalanítása iránt indított perben a munkaügyi bíróságnak nemcsak a felmondás indokául megjelölt ok valóságát, hanem azt is vizsgálnia kell, hogy az kellően megalapozza-e a felmondást, a munkáltató a rendeltetésének megfelelően gyakorolta-e a felmondás jogát. A valósága esetén sem szolgálhat a munkaviszonynak a munkáltató részéről történt felmondásának alapjául az olyan ok, amely nem alapos és komoly (Mt. 2., 26., 29. §).
MK BH 1989/123.
Ha nem valósult meg az a feltételezés, amelyre a dolgozó a felmondását tartalmazó nyilatkozatát alapította, a munkáltatót emiatt nem lehet a munkaviszony helyreállítására kötelezni [Mt. 2.§, 31. § (1) bek.; 22/1979. (Eü. K. 15.) EüM ut. 1. § (1) bek.].
MK BH 1991/297.
I. Elbocsátást kimondó fegyelmi büntetést a munkáltató csak fegyelmi eljárás során hozott indokolt írásbeli határozattal szabhat ki. A fegyelmi eljárás során a dolgozót meg kell hallgatni, és erről jegyzőkönyvet kell felvenni. A büntetés kiszabásánál figyelemmel kell lenni az elbírált cselekmény tárgyi súlyára, valamint a dolgozó vétkességét befolyásoló körülményekre [Mt. 56. § (1) bek.; Mt. V. 74. § (1) bek., 78. § (3) bek.].
II. A sztrájk az erről szóló törvény hatályba lépése előtt nem volt feltétel nélkül tiltott cselekmény. Egyetlen dolgozó magatartása nem minősül sztrájknak [1989. évi VII. tv.; 1976. évi 9. tvr.].
MK BH 1995/610.
Több felmondási  rendkívüli felmondási  indok megjelölése esetén akkor is helye van az intézkedés jogszerűsége megállapításának, ha nem mindegyik indok bizonyult valónak, azonban a bebizonyosodott ok a munkáltató intézkedésének jogszerű indokaként szolgálhat [Mt. 3. § (3) bek., 89. § (2) bek., 96. § (1) bek.].
MK BH 1996/341.
A munkaviszonynak a próbaidő alatt a munkáltató által egyoldalúan, azonnali hatállyal történt megszüntetése esetén a munkavállaló alaptalanul hivatkozik a jogviszony megszüntetése indokainak hiányára [Mt. 76. § (4) bek., 81. § (3) bek.].
MK BH 1996/450.
Ha a munkavállaló a munkáltató tudta és ezáltal engedélye nélkül olyan gazdasági társaságot alapít, amelynek részben tulajdonosává is válik, és a gazdasági társaság tevékenysége sérti a munkáltató gazdasági érdekeit, a munkáltató jogszerűen él a rendkívüli felmondás jogával [1992. évi XXII. tv. (Mt.) 3. § (3) bek., 96. § (1) bek. a) és b) pont, 108. §, 188. § (3) bek., 191. § (2) és (4) bek.].
MK BH 1996/502.
A munkavállalónak a munkáltatóval azonos tevékenységi körű gazdasági társaságban fennálló tagsági viszonya a társaság tevékenységében való személyes közreműködése hiányában nem tekinthető a munkáltató gazdasági érdekeit veszélyeztető és a rendkívüli felmondást megalapozó helyzetnek [Mt. 3. § (3) bek., 108. § (2) bek.].
MK BH 1996/666.
A munkavállalónak a munkáltatóéval azonos tevékenységi körű gazdasági társaságban való tevékeny közreműködése veszélyezteti a munkáltató gazdasági érdekeit, és alapot ad a rendkívüli felmondásra [Mt. 3. § (3) bek., 96. § (1) bek. b) pont].
MK BH 2002/244.
I. A rendkívüli felmondás nem lehet visszamenőleges hatályú. Önmagában azonban az ilyen megjelölés nem teszi jogellenessé a felmondást, hanem azzal jár, hogy a munkaviszony megszűnése időpontjának a rendkívüli felmondás közlése időpontját kell tekinteni [Mt. 96. § (4) bek.].
II. A munkavállaló munkavégzési, valamint együttműködési kötelezettségéből következik, hogy az akadályoztatását, különösen a keresőképtelenségét a munkáltató tudomására kell hoznia [Mt. 3. § (1) bek., 96. § (1) bek. a) pont, 103. § (1) bek. c) pont].
MK EBH 2000/354.
Nem felel meg a rendeltetésszerű joggyakorlás követelményének, ha a munkáltató a gazdálkodása körében felmerült okból nem kívánja a munkavállaló foglalkoztatását, emiatt határozott szóbeli ígéretet tesz a rendes felmondás közlésére, de az erről szóló okirat aláírását  noha a felmentési időről írásban rendelkezett  utóbb megtagadja, a munkáltatónak ez a magatartása a munkavállaló rendkívüli felmondását megalapozta [Mt. 3. § (1) bek., 96. § (1) bek. a) pont].
MK EBH 2003/894.
Bizalmi jellegű munkakört betöltő személynek a szabadideje alatt, az ellátott munkakörhöz hasonló tevékenység során tanúsított magatartása jogszerű indoka lehet a munkáltató rendkívüli felmondásának [Mt. 96. § (1) bek. b) pont].
MK EBH 2005/1244.
A bizalmi munkakörben foglalkoztatott munkavállalóról a rendőrségtől kapott, letartóztatásról szóló értesítés a bizalomvesztést megalapozhatja [Mt. 96. § (1) bek. b) pont].
MK EBH 2005/1344.
Munkáltatói rendkívüli felmondást megalapozó kötelezettségszegés bizonyítottságát követően a kötelezettségszegés súlyát kell vizsgálni; ennek értékelését a munkáltató együttműködési kötelezettséget sértő magatartása befolyásolhatja [Mt. 3. § (1) bek., 96. § (1) bek. a) pont].
MK EBH 2006/1534.
MK EBH 2006/1441.
A munkavállalónak a perben bizonyított tényekről, illetve ezeknek bizalomvesztést megalapozó voltáról tett elismerő nyilatkozata, a bizonyítási eljárás bizalomvesztést megalapozó eredménye a büntetőügyben meghozott határozatra tekintet nélkül megalapozhatja a munkáltató rendkívüli felmondását [Mt. 96. § (1) bek. b) pont].
MÜ BH 2004/483.
A munkavállalónak az a magatartása, hogy a munkáltatója tevékenységével összefüggő, munkaviszonyon kívüli jogviszonyában a jóhiszeműség követelményét figyelmen kívül hagyja, jogszerű rendkívüli felmondási ok lehet [Mt. 96. § (1) bek. b) pont].
MÜ BH 2006/200.
Ha a munkavégzés feltételéül szolgáló belépőkártyával rendelkezni jogosult harmadik személy e jogával élve a kártyát indokolás nélkül visszavonja, önmagában ez a tény a munkáltató által történő rendkívüli felmondást nem alapozza meg [Mt. 96. § (1) bek. a)-b) pont].
MÜ BH 2006/263.
I. A munkaszerződés szerinti munkakörben történő foglalkoztatás lehetőségének megszűnésekor a munkáltatónak az új munkakörre vonatkozó ajánlata megtételénél jóhiszeműen és tisztességesen kell eljárnia [Mt. 3. § (1) bek.].
II. Megállapodás hiányában, továbbá ha ennek létrejöttét a munkavállaló többször kezdeményezte, a munkáltató nem hivatkozhat rendkívüli felmondásában a másik fél együttműködési kötelezettsége megsértésére, a megjelenési kötelezettség elmulasztására [Mt. 102. § (3) bek. a)-b) pont, 96. § (1) bek. a) pont].
MÜ BH 2008/342.
A munkáltatóéval azonos versenytevékenységnek a cégjegyzékben történt megjelölésével megvalósul a munkáltató jogos gazdasági érdekeinek veszélyeztetése, amely elegendő indokul szolgál a rendkívüli felmondáshoz (Mt. 96. §, 3. §).
MÜ BH 2009/305.
I. Ha a kft.-ügyvezető július 15-én szerzett tudomást arról, hogy a taggyűlés a jogkörét elvonta, az ezzel szemben augusztus 5-én közölt rendkívüli felmondása elkésett abban az esetben is, ha az intézkedést angol nyelven közölték, ami a kft. munkanyelve volt és azt a felperes is magas szinten ismerte.
II. A munkáltatónál alkalmazott angol nyelv (belső munkanyelv) magas szintű, bizonyított ismerete folytán a magyar nyelvű közlés hiányára hivatkozás nem felel meg a jóhiszemű és tisztességes joggyakorlás követelményének (Mt. 96. §, 3. §).
PKMK EBH 2009/2071.
A félnek a bírósághoz intézett beadványát annak teljes tartalma vizsgálatával, és a lényeges körülmények együttes értékelésével lehet a munkáltató rendkívüli felmondását megalapozóként értékelni [Pp. 206. § (1) bekezdés, Mt. 96. § (1) bekezdés b) pont].
MK BH 2002/74.
A munkaviszony közös megegyezéssel történt megszűnése esetén a rendkívüli felmondás kilátásba helyezése miatt tett jognyilatkozat nem támadható meg sikeresen a munkavállaló részéről. Ebből következően nincs jelentősége, és konkrét intézkedés hiányában nem is vizsgálható, hogy a rendkívüli felmondás  a jogszabály összes feltételét figyelembe véve  jogszerű lett volna-e [Mt. 7. § (1) és (2) bek.].
MK EBH 2010/2247.
I. A megállapodást az Mt. 7. § (4) bekezdése értelmében megtámadottnak kell tekinteni, amennyiben meghatározott határidőn belül írásban a másik féllel közlésre került. Az Mt. 7. § (3) bekezdésében előírt hat hónapos határidő mint anyagi jogi jogvesztő határidő nem a megtámadással összefüggő igény bíróság előtti érvényesítésére (keresetindítási határidőre) vonatkozik, hanem a megtámadás másik féllel történő közlésének végső határideje. A megtámadást követően az Mt. 7. § (4) bekezdése szerint az eljárásra a munkaügyi jogvita intézésének szabályai irányadók. A megtámadási határidő elmulasztása esetén el kell utasítani a keresetet, míg a keresetindítási határidő elmulasztása nem a kereset elutasítását, hanem a per megszüntetését eredményezi [Mt. 7. § (1) bekezdés (3) bekezdés].
II. A jogorvoslat módjára és határidejére vonatkozó munkáltatói kioktatási kötelezettség nem vonatkozik a közös megegyezésre [Mt. 6. § (3) bekezdés].
MÜ BH 2011/146.
A munkaviszony közös megegyezéssel megvalósult megszüntetésével összefüggésben a munkavállaló által tett olyan nyilatkozat, amely szerint nincs követelése a munkáltatóval szemben, a munkáltatót  a nyilatkozat határidőben történt megtámadása következtében  nem mentesíti az esetleges túlmunkával kapcsolatos elszámolási kötelezettsége alól [Mt. 7. §, 11. §, 201. §].

matches: Kúria Kúria Kúria Kúria Kúria Kúria bíróság


text:
ÁFA- arányosítás - Magyar előzetes döntéshozatali ügy az Európai Bíróság előtt | hírek | Jogi Fórum
ÁFA- arányosítás - Magyar előzetes döntéshozatali ügy az Európai Bíróság előtt
2009.03. 4. Jogi Fórum / Európai Közösségek Bírósága
Az Európai Bíróság a mai napon tartotta a tárgyalást a Nógrád Megyei Bíróságról érkezett C-74/08. sz. PARAT Automotive Cabrio ügyben. A tárgyaláson a szóbeli észrevételek előterjesztésére jogosultak (az alapügyben érdekelt felek, tagállamok, közösségi intézmények) adták elő az ügy eldöntésére vonatkozó saját álláspontjukat. A Magyar Köztársaság kormánya, valamint az Európai Bizottság tettek szóbeli észrevételeket.
C-74/08 PARAT Automotive Cabrio ügy lényege:
A magyar ÁFA-törvény 2006. január 1-je előtt hatályos rendelkezései szerint az adóalapot nem képező államháztartási támogatásban részesülő adóalany az egyes termékbeszerzéseihez kapott támogatás esetén kizárólag e beszerzéseire a nem támogatott hányad erejéig érvényesíthette ÁFA-levonási jogát (ÁFA-arányosítás). Korábbi európai bírósági ítéletek (a C-204/03. és C-243/03. sz. ügyekben hozott ítéletek) szerint az ÁFA-levonási jog ilyen jellegű korlátozása ellenétes a közösségi joggal (pontosabban a hatodik ÁFA-irányelvvel). A mostani ügyben tehát arról kell döntenie az Európai Bíróságnak, hogy e bírósági ítéletek, illetve a hatodik ÁFA-irányelv rendelkezéseinek fényében a korábban hatályban volt magyar szabályozás ellentétben volt-e a közösségi joggal, azaz, hogy a magyar jogalkotó jogtalanul tagadta-e meg a cégektől egyes estekben az ÁFA-levonás lehetőségét.
A tárgyalásra készített jelentés
„Hatodik HÉA‑irányelv – Levonási jog – Támogatott gépbeszerzés utáni adó – Az adó levonhatóságát a vételár nem támogatott hányadára korlátozó nemzeti rendelkezés − A tagállamok jogosultsága a levonási jognak az irányelv hatálybalépése idején fennálló kizárása fenntartására”
a C‑74/08. sz. ügyben,
az EK 234. cikk alapján benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem tárgyában, amelyet a Nógrád Megyei Bíróság (Magyarország) a Bírósághoz 2008. január 30‑án érkezett, 2007. július 16‑i határozatával terjesztett elő az előtte
a Parat Automotive Cabrio Textiltetőket Gyártó Kft.
és az Adó- és Pénzügyi Ellenőrzési Hivatal Hatósági Főosztály, Észak-magyarországi Kihelyezett Hatósági Osztály
között folyamatban lévő eljárásban:
Az előzetes döntéshozatal iránti kérelem a tagállamok forgalmi adóra vonatkozó jogszabályainak összehangolásáról – közös hozzáadottértékadó-rendszer: egységes adóalap-megállapításról szóló, 1977. május 17‑i 77/388/EGK hatodik tanácsi irányelv (HL L 145., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 9. fejezet, 1. kötet, 23. o.; a továbbiakban: irányelv) 17. cikkének értelmezésére vonatkozik.
Ezt a kérelmet a Parat Automotive Cabrio Textiltetőket Gyártó Kft. (a továbbiakban: Parat) és az Adó- és Pénzügyi Ellenőrzési Hivatal Hatósági Főosztály Észak-magyarországi Kihelyezett Hatósági Osztály (a továbbiakban: APEH) között a támogatott termékek beszerzését terhelő hozzáadottérték‑adóval (a továbbiakban: HÉA) kapcsolatos levonási jogra vonatkozó nemzeti adójogi rendelkezések hatályának meghatározása tárgyában folyamatban lévő jogvita keretében nyújtották be.
I. Közösségi jogi háttér
A hatodik irányelv által módosított, a tagállamok forgalmi adóra vonatkozó jogszabályainak összehangolásáról szóló, 1967. április 11‑i 67/227/EGK irányelv (HL 1967. 71., 1301. o.; magyar nyelvű különkiadás 9. fejezet 1. kötet 3. o.) 2. cikke az alábbiak szerint szól:
„A közös hozzáadottértékadó-rendszer alapelve magában foglalja egy általános fogyasztási adónak az árukra és szolgáltatásokra történő alkalmazását, amely adó az áruk és a szolgáltatások árával pontosan arányban van, függetlenül azon ügyletek számától, amelyek a termelési és a forgalmazási folyamat során az adó felszámítási szakaszát megelőzően játszódnak le.
A hozzáadottérték-adót minden ügylet esetében az áruk vagy szolgáltatások ára alapján, az adott árukra vagy szolgáltatásokra érvényes adómérték szerint kell kiszámítani, és a különböző költségelemek által közvetlenül viselt hozzáadottértékadó-összeg levonását követően kell felszámítani.”
A fent hivatkozott 77/388/EGK irányelv 17. cikkének (2), (6) és (7) bekezdése szerint:
„(2) Amennyiben a termékeket és szolgáltatásokat adóköteles tevékenységéhez használta fel, az adóalany jogosult az általa fizetendő adóból levonni a következő összegeket:
a) az olyan termékek és szolgáltatások után fizetendő, illetve megfizetett hozzáadottérték-adó, amelyet részére egy másik adóalany szállított [helyesen: értékesített] vagy fog szállítani [helyesen: értékesíteni], illetve teljesített vagy teljesíteni fog;
(7) A 29. cikkben előírt konzultáció fenntartásával, konjunkturális okokból az egyes tagállamok teljesen vagy részben kizárhatják az adólevonás köréből a beruházási javak, tárgyi eszközök vagy más eszközök egy részét vagy egészét. A tagállamok az azonos versenyfeltételek biztosítása érdekében az adólevonásból való kizárás helyett azon termékeket, amelyeket az adóalany maga állított elő, vagy amelyeket belföldön vásárolt meg, illetve külföldről hozott be, úgy is megadóztathatják, hogy ez az adó nem lépi túl azon hozzáadottértékadó-mértéket, amelyet e termékek beszerzése esetén kellene megfizetni.”
II. Nemzeti jogi háttér
Az általános forgalmi adóról szóló 1992. évi LXXIV. törvény (a továbbiakban: Áfa tv.) 2004. május 1‑jén – Magyarország Európai Unióhoz történő csatlakozása időpontjában – hatályos változatának VIII. fejezete, „Az adó levonása” cím alatt, az előzetesen felszámított adó megosztásáról szóló 38. §‑ában a következő rendelkezést tartalmazta:
38. § (1) Az adóalany köteles a levonható és a le nem vonható előzetesen felszámított adó összegét nyilvántartásában egymástól elkülönítetten kimutatni [...]. A[z] [...] adóalapot nem képező államháztartási támogatásban részesülő adóalany – feltéve, hogy az éves költségvetési törvény eltérően nem rendelkezik
a) az egyes termékbeszerzéseihez kapott támogatás esetén kizárólag ezen beszerzéseire a nem támogatott hányad erejéig érvényesítheti levonási jogát.”
A fenti rendelkezést 2006. január 1‑jével hatályon kívül helyezték. Ez az intézkedés azonban nem volt visszaható hatályú. Ily módon államháztartási támogatás esetén az arányos számítási módot kellett alkalmazni minden 2005. december 31‑ig végzett termékbeszerzésre.
A Parat vállalkozás a Gazdasági és Közlekedési Minisztérium nevében eljáró Magyar Fejlesztési Bank Rt‑vel 2005. május 11‑én megkötött támogatási szerződés értelmében a „Cabrio-tető gyártókapacitások bővítése” érdekében beruházást hajtott végre 2005 folyamán. A támogatási szerződés értelmében a felperes a beruházás elszámolható összköltségének finanszírozásához 47%‑os mértékű vissza nem térítendő támogatást kapott.
A Parat e beruházás címén négy, gépek beszerzéséről kiállított, összesen 43 882 953 HUF összegű számlát könyvelt le, és a 2005. szeptemberi adóbevallásában levonta az e számlákon feltüntetett általános forgalmi adó (a továbbiakban: áfa) teljes összegét, azaz 10 971 718 HUF‑ot.
Ezt követően, az APEH Nógrád Megyei Igazgatóság Kiutalás Előtti Ellenőrzési Osztálya ellenőrizte a fent említett bevallást. Az adóhatóság megállapította, hogy a Parat köteles a beruházás keretében beszerzett gépek tekintetében levont áfa összegét csökkenteni, tekintettel az általa kapott vissza nem térítendő támogatásra.
Az APEH a levonható adó összegét a finanszírozási hányad (47%) alapján határozta meg, és megállapította, hogy a Parat a 2005. szeptember hónapban beszerzett tárgyi eszközök után levonásban helyezett 10 971 000 HUF áfaösszeggel szemben 5 748 000 HUF levonására jogosult. Az arányosítás elvégzése után fennmaradó 5 223 000 HUF le nem vonható áfa összegét a Parat terhére adókülönbözetként állapította meg. Ezen túlmenően kötelezte a Paratot adóbírság és mulasztási bírság megfizetésére is.
A Parat e határozattal szembeni fellebbezésében kérte az adókülönbözet és az adóbírság, valamint a mulasztási bírság összegének eltörlését. Többek között arra hivatkozott, hogy a nemzeti vonatkozó jog rendelkezései az áfalevonási jognak a hatodik irányelv rendelkezéseivel ellentétes korlátozását képezik. Az APEH ezt a fellebbezést elutasította.
A Parat az adókülönbözet, adóbírság és mulasztási bírság megfizetésére kötelező határozat hatályon kívül helyezése iránt keresetet nyújtott be. Különösen arra hivatkozott, hogy a hatodik irányelv 17. cikkének (2) bekezdése megengedte számára a beszerzett termékekre vonatkozó számlákon feltüntetett áfa teljes összegének levonását.
Ilyen körülmények között a Nógrád Megyei Bíróság felfüggesztette az eljárást, és a következő kérdéseket terjesztette a Bíróság elé előzetes döntéshozatal céljából:
„1. A Magyar Köztársaságnak az Európai [Unióhoz] történt 2004. május l‑jei csatlakozásakor megfelelt‑e az általános forgalmi adóról szóló 1992. évi LXXIV. törvény 38. §[‑a] (1) [bekezdésének] a) pontjába[n] foglalt rendelkezés a Tanács hatodik irányelve (77/388/EGK) 17. cikkében foglaltaknak[?]
2. Amennyiben nem felelt meg, úgy a felperesnek van‑e lehetősége közvetlenül a hatodik irányelv 17. cikke alkalmazására az adólevonási jog gyakorlásakor az Áfa tv. 38. §[‑a] (1) bekezdés[ének] a) pontjában foglalt rendelkezéssel szemben[?]”
A magyar kormány és a Bizottság terjesztett elő írásbeli észrevételt. Az alapeljárás felei nem terjesztettek elő írásbeli észrevételt.
A főtanácsnok meghallgatását követően az előadó bíró jelentése alapján a Bíróság bizonyításfelvétel elrendelése nélkül a szóbeli szakasz megnyitásáról határozott, és az ügyet a negyedik tanács elé utalta. A Bíróság emellett úgy döntött, hogy az ügyben főtanácsnoki indítvány nélkül határoz.
V. A Bíróság részére javasolt válaszok
A magyar kormány szerint az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdésekre a következő válaszokat kell adni:
„1) A [...] 77/388/EGK [...] irányelv 17. cikkét úgy kell értelmezni, hogy e cikk rendelkezéseivel összeegyeztethető egy olyan nemzeti rendelkezés, amelynek értelmében azok az adóalanyok, akik (amelyek) adóalapot nem képező államháztartási támogatásban részesültek, a beszerzéseikre jutó HÉA összegét a támogatási hányad arányában nem helyezhetik levonásba, amennyiben e korlátozás az irányelv hatálybalépésekor, illetve az ezt követően csatlakozott tagállamok esetében az Európai Unióhoz történő csatlakozásuk időpontjában már fennállt.
2) A magánszemélyek nem alkalmazhatják közvetlenül az irányelv 17. cikkét, nincs akadálya ugyanakkor annak, hogy arra – és különösen e cikk (2) bekezdésére – a nemzeti bíróság előtti eljárásban hivatkozzanak, amennyiben megítélésük szerint a tagállam nem megfelelően ültette át a szóban forgó rendelkezést.”
A Bizottság azt javasolja a Bíróságnak, hogy a következőképpen válaszoljon a feltett kérdésekre:
„1) A [hatodik irányelv] 17. cikkével ellentétes az olyan HÉA-levonási jogot korlátozó rendelkezés, mint amelyet az Áfa tv. 38. §[‑a] (1) bekezdés[ének], a) pontja tartalmazott a 2004. május 1[‑je] és 2005. december 31. közötti időszakban, miszerint az adóalany [az] egyes termékbeszerzéseihez kapott támogatás esetén kizárólag a nem támogatott hányad erejéig érvényesíthette adólevonási jogát.
2) A [hatodik irányelv] 17. cikkének (2) bekezdésére nemzeti bíróság előtt hivatkozni lehet minden olyan nemzeti rendelkezéssel szemben, amely nem felel meg az irányelv rendelkezéseinek. A felperes adóalany jogosult HÉA‑kötelezettségének a [hatodik irányelv] 17. cikk[ének] (2) bekezdése szerinti újraszámítására, amennyiben a beszerzett tárgyi eszközöket adóköteles tevékenységéhez használta fel.”

matches: Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság bíróság bíróság


text:
A Bíróság ítélete (harmadik tanács), 2012. április 19.
Bonnier Audio AB és társai kontra Perfect Communication Sweden AB.
Szerzői jog és szomszédos jogok – Internetes adatkezelés – Kizárólagos jog megsértése – Az internetszolgáltató által biztosított IP‑címről FTP‑szerver segítségével az interneten hozzáférhetővé tett hangoskönyvek – Az IP‑címet használó személy nevének és címének közlése céljából az internetszolgáltatóhoz intézett meghagyás.
C‑461/10. sz. ügy.
Judgment of the Court (Third Chamber), 19 April 2012.#Bonnier Audio AB and Others v Perfect Communication Sweden AB.#Reference for a preliminary ruling from the Högsta domstolen.#Copyright and related rights — Processing of data by internet — Infringement of an exclusive right — Audio books made available via an FTP server via internet by an IP address supplied by an internet service provider — Injunction issued against the internet service provider ordering it to provide the name and address of the user of the IP address.#Case C‑461/10.
4.11.10 Az Európai Unió belpolitikája / Jogszabályok közelítése / A szellemi tulajdonjogok tiszteletben tartása
4.11.11.00 Az Európai Unió belpolitikája / Jogszabályok közelítése / Információs és kommunikációs technológiák / Általánosságok
Európai Bizottság, Olaszország, Csehország, Lettország, Svédország
*A9* Högsta domstolen, beslut av 10/09/2010 (Ö 4817-09)
11. Rosén, Jan: IPRED, proportionalitet, beviskrav och begreppet överföring till allmänheten - mycket ryms i Högsta domstolens beslut den 21/12 2012 (NJA 2012 s. 975) Bonnier Audio m.fl., Nordiskt Immateriellt Rättsskydd 2013 n° 3 p.343-349 (SV)
4. Zemann, Adolf: EuGH zu IP-Adressen-Beauskunftung, Ecolex 2012 p.803 (DE)
2. Idot, Laurence: Droit d'auteur, atteinte à un droit exclusif et protection des données, Europe 2012 Juin Comm. nº 6 p.255 (FR)
12. Hedenquist, Gunilla ; Beijer, Maria: On the responsibility of internet service providers in the event of alleged copyright infringement and the relationship between the Enforcement Directive (2004/48/EC), the Data Retention Directive (2006/24/EC) and the E-privacy directive (2002/58/EC), LANDMARK IP DECISIONS OF THE EUROPEAN COURT OF JUSTICE 2008-2013 (Ed. Larcier - Brussels) 2014 p.201-205 (EN)
9. Tinç, Mehmet: L'Europe des libertés: revue d'actualité juridique 2012 nº 38 p.61 (FR)
8. Hečko, Zuzana: Data retention by internet service providers for IP rights protection: Bonnier Audio (C-461/10), Journal of Intellectual Property Law and Practice 2012 p.449-456 (EN)
6. Leardi, Pierodavide: Diritto di informazione e tutela dei dati personali in una recente pronuncia della Corte di Giustizia, Il diritto industriale 2012 p.542-550 (IT)
5. Vagena, E.: DEE ypoth. C-461/2010, apof. tis 19.4.2012 (Prosvoli apokleistikou dikaiomatos meso diadiktyou. Apokalypsi taftotitas prosopou), Dikaio Meson Enimerosis & Epikoinonias 2012 p.425-428 (EL)
1. Möller, Doris: Urheber-/Datenschutzrecht: Herausgabe gespeicherter Verkehrsdaten zur zivilrechtlichen Verfolgung von Urheberrechtsverletzungen, Europäische Zeitschrift für Wirtschaftsrecht 2012 p.519-520 (DE)
7. Hamřik, Martin: Rozsudok "Bonnier Audio", Výber z rozhodnutí Súdneho dvora Európskych spoločenstiev 2012 p.58-61 (SK)
3. Daum, Felix: Auskunftsbegehren über Inhaber von IP-Adressen - Nutzung von Daten aus der Vorratsdatenspeicherung, MR-Int : Internationale Rundschau zum Medienrecht, IP- & IT-Recht 2012 p.33-34 (DE)
10. Nordell, Per Jonas: Ur svensk rättspraxis, Nordiskt Immateriellt Rättsskydd 2013 n° 3 p.326-342 (SV)
Interprets 32004L0048 A08
Interprets 32006L0024
31995L0046-A02LA: N 5
31995L0046-A02LB: N 5 52
31995L0046-A13P1: N 6
31995L0046: N 4
32002L0058-A02: N 7
32002L0058-A02L1: N 52
32002L0058-A05P1: N 8
32002L0058-A06: N 9
32002L0058-A15P1: N 10 37 41 - 43 55
32002L0058: N 43 49 52 56 61
32004L0048-A08: N 1 3 35 36 61
32004L0048-A08P3: N 55
32004L0048: N 49 54 56 61
32006L0024-A01P1: N 12 38 41 42
32006L0024-A03: N 1 35
32006L0024-A03P1: N 13
32006L0024-A04: N 1 14 35 39
32006L0024-A05: N 1 35 15
32006L0024-A06: N 16
32006L0024-A11: N 1 17 35 41 43
32006L0024-C12: N 11 42 43
32006L0024: N 35 - 46 61
61998CJ0107: N 47
62006CJ0275: N 49 52 54 - 56
62007CJ0002: N 47
62007CO0557: N 55 56
„Szerzői jog és szomszédos jogok — Internetes adatkezelés — Kizárólagos jog megsértése — Az internetszolgáltató által biztosított IP-címről FTP-szerver segítségével az interneten hozzáférhetővé tett hangoskönyvek — Az IP-címet használó személy nevének és címének közlése céljából az internetszolgáltatóhoz intézett meghagyás”
A C-461/10. sz. ügyben,
az EUMSZ 267. cikk alapján benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem tárgyában, amelyet a Högsta domstolen (Svédország) a Bírósághoz 2010. szeptember 20-án érkezett, 2010. augusztus 25-i határozatával terjesztett elő az előtte
a Bonnier Audio AB,
az Earbooks AB,
a Norstedts Förlagsgrupp AB,
a Piratförlaget AB,
a Storyside AB
a Perfect Communication Sweden AB között folyamatban lévő eljárásban,
tekintettel az írásbeli szakaszra és a 2011. június 30-i tárgyalásra,
a Bonnier Audio AB, az Earbooks AB, a Norstedts Förlagsgrupp AB, a Piratförlaget AB és a Storyside AB képviseletében P. Danowsky és O. Roos advokater,
a Perfect Communication Sweden AB képviseletében P. Helle és M. Moström advokater,
a svéd kormány képviseletében A. Falk és C. Meyer-Seitz, meghatalmazotti minőségben,
a cseh kormány képviseletében M. Smolek és K. Havlíčková, meghatalmazotti minőségben,
az olasz kormány képviseletében G. Palmieri és C. Colelli, meghatalmazotti minőségben, segítőjük: S. Fiorentino avvocato dello Stato,
a lett kormány képviseletében M. Borkoveca és K. Krasovska, meghatalmazotti minőségben,
az Európai Bizottság képviseletében R. Troosters és K. Simonsson, meghatalmazotti minőségben,
Az előzetes döntéshozatal iránti kérelem a nyilvánosan elérhető elektronikus hírközlési szolgáltatások nyújtása, illetve a nyilvános hírközlő hálózatok szolgáltatása keretében előállított vagy feldolgozott [helyesen: kezelt] adatok megőrzéséről és a 2002/58/EK irányelv módosításáról szóló, 2006. március 15-i 2006/24/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL L 105., 54. o.) 3–5. cikkének és 11. cikkének, valamint a szellemi tulajdonjogok érvényesítéséről szóló, 2004. április 29-i 2004/48/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL L 157., 45. o.; magyar nyelvű különkiadás 17. fejezet, 2. kötet, 32. o.; helyesbítés: HL L 195., 16. o.) 8. cikkének értelmezésére vonatkozik.
Ezt a kérelmet a Bonnier Audio AB, az Earbooks AB, a Norstedts Förlagsgrupp AB, a Piratförlaget AB és a Storyside AB (a továbbiakban együtt: Bonnier Audio és társai) és a Perfect Communication Sweden AB (a továbbiakban: ePhone) között, az alapeljárás felperesei által előterjesztett adatközlési meghagyás iránti kérelemmel szemben az ePhone által előterjesztett ellentmondás tárgyában folyamatban lévő jogvitában terjesztették elő.
A szellemi tulajdon védelmére vonatkozó rendelkezések
A 2004/48 irányelv 8. cikke a következőképpen rendelkezik:
a tájékoztatáshoz való joggal történő visszaélést szabályozzák;
lehetővé teszik az olyan tájékoztatás megtagadását, amely az (1) bekezdésben említett személyt arra kényszerítené, hogy magát vagy közeli hozzátartozóját a szellemi tulajdon megsértésében való részvétellel vádolja,
az információs források bizalmasságának védelmét vagy a személyes adatkezelést szabályozzák.”
A személyes adatok feldolgozása [helyesen: kezelése] vonatkozásában az egyének védelméről és az ilyen adatok szabad áramlásáról szóló, 1995. október 24-i 95/46/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL L 281., 31. o.; magyar nyelvű különkiadás 13. fejezet, 15. kötet, 355. o.) lefekteti a személyes adatok kezelésére vonatkozó szabályokat a természetes személyek e vonatkozású jogainak védelme érdekében, egyben biztosítva az említett adatok szabad mozgását az Európai Közösségben.
A 95/46 irányelv 2. cikkének a) és b) pontja kimondja:
»személyes adat« az azonosított vagy azonosítható természetes személyre (»érintettre«) vonatkozó bármely információ; az azonosítható személy olyan személy, aki közvetlen vagy közvetett módon azonosítható, különösen egy azonosító számra vagy a személy fizikai, fiziológiai, szellemi, gazdasági, kulturális vagy társadalmi identitására vonatkozó egy vagy több tényezőre történő utalás révén;
»személyes adatok feldolgozása« (»feldolgozás«) [helyesen: »személyes adatok kezelése« (»kezelés«)] a személyes adatokon automatikus vagy nem automatikus módon végzett bármely művelet vagy műveletek összessége, azaz gyűjtés, rögzítés, rendszerezés, tárolás, átalakítás vagy megváltoztatás, visszakeresés, betekintés, felhasználás, közlés továbbítás, terjesztés vagy egyéb módon történő hozzáférhetővé tétel révén, összehangolás vagy összekapcsolás, zárolás, törlés, illetve megsemmisítés.”
E rendelet „Mentességek és korlátozások” című 13. cikke az (1) bekezdésében a következőképpen rendelkezik:
„(1) A tagállamok jogszabályokat fogadhatnak el a 6. cikk (1) bekezdésében, a 10. cikkben. a 11. cikk (1) bekezdésében, valamint a 12. és a 21. cikkben foglalt jogok és kötelezettségek körének korlátozására, amennyiben a korlátozás az alábbiak biztosításához szükséges:
bűncselekmények vagy a szabályozott foglalkozások etikai vétségeinek megelőzése, vizsgálata, felderítése és az ezekkel kapcsolatos eljárások lefolytatása;
valamely tagállam vagy az Európai Unió fontos gazdasági vagy pénzügyi érdeke, beleértve a monetáris, a költségvetési és az adózási kérdéseket;
a c), d) és e) pontban említett esetekben esetlegesen a hatósági feladatok gyakorlásához kapcsolódó ellenőrzési, felügyeleti és szabályozási tevékenység;
az érintett, vagy mások jogainak és szabadságainak védelme.”
Az elektronikus hírközlési ágazatban a személyes adatok kezeléséről, feldolgozásáról és a magánélet védelméről [helyesen: az elektronikus hírközlési ágazatban a személyes adatok kezeléséről és a magánélet védelméről] szóló, 2002. július 12-i 2002/58/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv („elektronikus hírközlési adatvédelmi irányelv”) (HL L 201., 37. o.; magyar nyelvű különkiadás 13. fejezet, 29. kötet, 514. o.) 2. cikke szerint:
„Eltérő rendelkezés hiányában, a 95/46/EK irányelvben, valamint az elektronikus hírközlő hálózatok és elektronikus hírközlési szolgáltatások közös keretszabályozásáról szóló, 2002. március 7-i 2002/21/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvben (»keretirányelv«) [HL L 108., 33. o.; magyar nyelvű különkiadás: 13. fejezet, 29. kötet, 349. o.] szereplő fogalommeghatározásokat kell alkalmazni.
»forgalmi adat«: egy közlésnek az elektronikus hírközlő hálózaton keresztül történő továbbítása vagy erre vonatkozó számlázás céljából kezelt minden adat;
»közlés«: valamely nyilvánosan elérhető elektronikus hírközlési szolgáltatás révén megvalósított adatcsere vagy -továbbítás véges számú felek között. Ez nem foglalja magában az elektronikus hírközlő hálózaton keresztül műsorterjesztési szolgáltatás részeként a nyilvánosságnak továbbított adatokat, kivéve, ha az adat az azt átvevő, azonosítható előfizetőhöz vagy felhasználóhoz kapcsolható.
A 2002/58 irányelv 5. cikkének (1) bekezdése szerint:
„A tagállamok nemzeti jogszabályok révén biztosítják a nyilvános hírközlő hálózatok és a nyilvánosan elérhető elektronikus hírközlési szolgáltatások segítségével történő közlések és az azokra vonatkozó forgalmi adatok titkosságát. Különösen megtiltják a közlések és az azokra vonatkozó forgalmi adatok felhasználókon kívüli személyek által történő, az érintett felhasználó hozzájárulása nélküli meghallgatását, lehallgatását, tárolását vagy más módon történő elfogását vagy megfigyelését, kivéve, ha az ilyen személy a 15. cikk (1) bekezdésével összhangban jogszerűen jár el. Ez a bekezdés nem akadályozza a közlés továbbításához szükséges műszaki tárolást, a bizalmas adatkezelés elvének sérelme nélkül.”
Ezen irányelv 6. cikke ekként rendelkezik:
(5) A forgalmi adatoknak az (1), (2), (3), és (4) bekezdéssel összhangban történő feldolgozását [helyesen: kezelését] csak olyan személy végezheti, aki a nyilvános hírközlő hálózatokat és nyilvánosan elérhető elektronikus hírközlési szolgáltatásokat nyújtó szolgáltató irányítása alatt számlakezeléssel vagy forgalomirányítással foglalkozik, vagy ügyfélszolgálatot lát el, vagy csalások felderítésével, az elektronikus hírközlési szolgáltatások értékesítésével vagy értéknövelt szolgáltatások nyújtásával foglalkozik; ezt az adatfeldolgozást [helyesen: adatkezelést] az említett tevékenységek céljának megfelelő mértékre kell korlátozni.
(6) Az (1), (2), (3), és (5) bekezdést az eljárni jogosult szervek azon lehetőségének sérelme nélkül kell alkalmazni, hogy – összhangban az alkalmazandó jogszabályokkal – tájékoztatást kapjanak a forgalmi adatokról a jogviták – különösen összekapcsolási vagy számlázási viták – rendezése céljából.”
Az említett irányelv a 15. cikkének (1) bekezdése szerint:
– A 2006/24 irányelv
A 2006/24 irányelv (12) preambulumbekezdése szerint:
„A 2002/58/EK irányelv 15. cikkének (1) bekezdése továbbra is hatályban marad azon adatok tekintetében, beleértve a sikertelen híváskezdeményezésre vonatkozó adatokat is, amelyek megőrzésére ezen irányelvben nincs kifejezett előírás, ezért azok nem tartoznak ezen irányelv hatálya alá, valamint hatályban marad az ezen irányelvben nem szabályozott megőrzési célok tekintetében is, beleértve a bírósági eljárások céljait is.”
A 2006/24 irányelv 1. cikkének (1) bekezdése kimondja:
„Ezen irányelv célja azon tagállami rendelkezések harmonizálása, amelyek a nyilvánosan elérhető elektronikus hírközlési szolgáltatások nyújtóinak vagy a nyilvános hírközlő hálózatok szolgáltatóinak egyes általuk előállított vagy feldolgozott [helyesen: kezelt] adatok megőrzésére vonatkozó kötelezettségeit szabályozzák, annak biztosítása érdekében, hogy ezen adatok az egyes tagállamok nemzeti joga által meghatározott súlyos bűncselekmények kivizsgálása, felderítése és üldözése céljából rendelkezésre álljanak.”
Az említett irányelv 3. cikkének (1) bekezdése ekként rendelkezik:
„A 2002/58/EK irányelv 5., 6. és 9. cikkétől eltérve a tagállamok intézkedéseket fogadnak el annak biztosítása érdekében, hogy a joghatóságukon belül található nyilvánosan elérhető elektronikus hírközlési szolgáltatások nyújtói vagy nyilvános hírközlő hálózatok szolgáltatói által az érintett hírközlési szolgáltatások nyújtása során előállított vagy feldolgozott [helyesen: kezelt] és az ezen irányelv 5. cikkében felsorolt adatokat annak rendelkezéseivel összhangban megőrizzék.”
Ugyanezen irányelv 4. cikke szerint:
„A tagállamok intézkedéseket fogadnak el annak biztosítása érdekében, hogy az ezen irányelvvel összhangban megőrzött adatok meghatározott esetekben és a nemzeti jognak megfelelően kizárólag az illetékes nemzeti hatóságok számára legyenek továbbíthatók. A megőrzött adatokhoz a szükségnek és az arányossági követelményeknek megfelelően történő hozzáférés érdekében követendő eljárást és a teljesítendő feltételeket a tagállamok határozzák meg nemzeti jogukban, a vonatkozó európai uniós jogi, valamint nemzetközi közjogi rendelkezések figyelembevételével, különös tekintettel az Emberi Jogok Európai Bírósága által értelmezett [1950. november 4-én, Rómában aláírt, az emberi jogok és alapvető szabadságok védelméről szóló európai egyezményre].”
A 2006/24 irányelv 5. cikke kimondja:
„(1) A tagállamok biztosítják ezen irányelv alapján a következő adatkategóriák megőrzését:
internet-hozzáférés, internetes elektronikus levél és internetes telefonálás esetén:
(2) Ezen irányelv alapján a közlés tartalmát felfedő adat nem őrizhető meg.”
Az irányelv megőrzési időszakokra vonatkozó 6. cikke ekként rendelkezik:
Ugyanezen irányelv 11. cikke a következőképpen fogalmaz:
„A 2002/58/EK irányelv 15. cikke a következő bekezdéssel egészül ki:
»(1a) Az bekezdés nem alkalmazandó a kifejezetten a [2006/24] szerint megőrzendő adatokra azon irányelv 1. cikkének (1) bekezdése értelmében.«”
A 2004/48 irányelv rendelkezéseit oly módon ültették át a svéd jogba, hogy az 1960:729 törvény módosításáról szóló 2009:109 törvény (Lag [2009:109] om ändring i lagen [1960:729]) útján új rendelkezésekkel egészítették ki az irodalmi és művészeti alkotásokról szóló 1960:729 törvényt (lagen 1960:729 om upphovsrätt till litterära och konstnärliga verk) (a továbbiakban: szerzői jogi törvény). Ezek az új rendelkezések 2009. április 1-jén léptek hatályba.
A szerzői jogi törvény 53c. §-a a következőképpen rendelkezik:
„Ha a kérelmező konkrét bizonyítékot szolgáltat arra, hogy az 53. §-ban szereplő mű kapcsán megsértették a szellemi tulajdonjogot, a bíróság kényszerítő bírság terhe mellett a második bekezdésben említett személlyel vagy személyekkel szemben adatszolgáltatásra kötelező végzést hozhat, amely alapján tájékoztatást kell adni a jogsértés által érintett áruk vagy szolgáltatások eredetéről, illetve terjesztési hálózatáról (adatközlési meghagyás). Ilyen intézkedés a jogosult, a jogutódja vagy a mű felhasználására törvényes jogcímmel rendelkező bármely más személy kérelmére rendelhető el. Ez az intézkedés csak akkor rendelhető el, ha a kért információk elősegíthetik az árukra vagy szolgáltatásokra vonatkozó jogsértésnek vagy annak veszélyeztetésének felderítését.
Az adatközlési kötelezettség minden személyt terhel, aki:
a jogsértés elkövetője vagy annak veszélyeztetését megvalósító, illetve az elkövetésben közreműködő személy;
a jogsértéssel vagy annak veszélyével érintett árukat kereskedelmi mértékben birtokolta;
a jogsértéssel vagy annak veszélyével érintett szolgáltatásokat kereskedelmi mértékben vette igénybe;
aki kereskedelmi mértékben nyújtott elektronikus hírközlési vagy más szolgáltatást a jogsértésnek vagy annak veszélyeztetésének elkövetéséhez;
aki a 2)–4) pontban meghatározott személy állítása szerint közreműködött a jogsértéssel vagy annak veszélyével érintett áruk előállításában és terjesztésében, illetve a jogsértéssel érintett szolgáltatások nyújtásában.
Az áruk vagy szolgáltatások eredetével, illetve terjesztési hálózatával kapcsolatban az adatközlés magában foglalja különösen:
az előállítók, terjesztők, szállítók nevét és címét, az áruk vagy szolgáltatások egyéb korábbi birtokosainak nevét és címét;
a nagykereskedők és kiskereskedők nevét és címét;
Az előző rendelkezések alkalmazandók az 53. § szerinti jogsértésnek vagy annak veszélyeztetésének kísérletére és előkészületére is.”
Az említett törvény 53d. §-a a következőképpen rendelkezik:
„Az adatközlési meghagyást csak akkor lehet elrendelni, ha az intézkedés céljának jelentősége meghaladja annak a hátránynak vagy kárnak a jelentőségét, amelyet az intézkedés egyébként a címzettnek vagy egyéb érdekelt harmadik személyeknek okozna.
Az 53c. § alkalmazásában az adatközlési kötelezettség nem érinti azokat az információkat, amelyek a bírósági eljárásról szóló törvénykönyv 36. fejezetének 3. §-a szerinti szolgáltatása saját vagy közeli hozzátartozójának közreműködésével megvalósított jogsértés elkövetésének beismerésére kényszerítené.
A személyes adatok védelméről szóló 1998:204 törvény (personuppgiftslagen [1998:204]) ezen adatok kezelését korlátozhatja.”
A 2002/58 irányelvet a svéd jogba többek között az elektronikus hírközlésről szóló 2003:389 törvény (lagen [2003:389] om elektronisk kommunikation) ültette át.
E törvény 6. fejezete 20. §-ának első bekezdése értelmében tilos az előfizetőkre vonatkozó adatokat, amelyeket elektronikus hírközlő hálózat vagy elektronikus hírközlési szolgáltatás nyújtásával összefüggésben közöltek, vagy amelyekhez ezek nyújtásával összefüggésben hozzáfértek, engedély nélkül bárkivel közölni vagy felhasználni.
A kérdést előterjesztő bíróság e tekintetben megjegyzi, hogy a titoktartási kötelezettség, amely köti különösen az internet-hozzáférést biztosító szolgáltatókat, csak bizonyos adatok engedély nélküli közlését vagy felhasználását tiltja. A titoktartási kötelezettség tehát relatív annyiban, amennyiben ha más rendelkezések előírják az adatközlést, akkor ezáltal ez engedélyezett lesz. A Högsta domstolen (legfelsőbb bíróság) szerint a szerzői jogról szóló törvény 53c. § által megállapított tájékoztatáshoz való jog, amely alkalmazandó az internet-hozzáférést biztosító szolgáltatóra is, olyannak minősül, amely nem tesz szükségessé külön jogalkotói módosítást ahhoz, hogy a személyes adatok közlésére vonatkozó új rendelkezések lerontsák a titoktartási kötelezettség elvét. A bíróságnak az ezen adatközlési meghagyás elrendelésére vonatkozó határozata tehát megszünteti a titoktartási kötelezettséget.
A 2006/24 irányelvet az előírt határidőn belül nem ültették át a svéd jogba.
A Bonnier Audio és társai kiadótársaságok, amelyek hangoskönyv alakban megjelenő 27 mű esetében többek között többszörözési, kiadói és terjesztési kizárólagos jogokkal rendelkeznek.
A Bonnier Audio és társai álláspontja szerint megsértették a kizárólagos jogaikat, azáltal, hogy e 27 művet – FTP (file transfer protocol, állományátviteli protokoll) szerver segítségével – az engedélyük nélkül közvetítették a nyilvánossághoz, ami lehetővé teszi az internethez csatlakozó számítógépek közötti fájlmegosztást és átvitelt.
Az állítólagos jogsértő fájlcsere az ePhone nevű internet-hozzáférést biztosító szolgáltató közvetítésével valósult meg.
A Bonnier Audio és társai meghagyás iránti kérelmet nyújtottak be a Solna tingsrätthez (solnai kerületi bíróság), amely azon személy nevének és címének közlésére irányult, aki azt az IP-címet használta, amelyről feltehetően a fájlok átvitele a 2009. április 1-je 3 óra 28 perctől 5 óra 45 percig terjedő időszakban megvalósult.
Ez a szolgáltató, az ePhone, vitatta ezt kérelmet többek között azt állítva, hogy a meghagyás iránti kérelem ellentétes a 2006/24 irányelvvel.
A Solna tingsrätt első fokon helyt adott az adatközlési meghagyás iránti kérelemnek.
Az említett szolgáltató, az ePhone, fellebbezést terjesztett a Svea hovrätt (sveai fellebbviteli bíróság) elé, amelyben a meghagyás iránti kérelem elutasítását kérte. Ez a társaság ugyancsak kérte a Bíróság előzetes döntéshozatal iránti kérelemmel való megkeresését is annak megállapítása érdekében, hogy a 2006/24 irányelvvel ellentétes-e, hogy egy olyan előfizetőről, akinek IP-címet biztosítottak, az irányelvben meghatározott hatóságoktól eltérő személyek részére adatokat közöljenek.
A Svea hovrät úgy ítélte meg, hogy a 2006/24 irányelv egyetlen rendelkezése sem tiltja, hogy a polgári eljárásban részt vevő felet arra kötelezzék, hogy a hatóságoktól eltérő személyekkel közöljön előfizetői adatokat. A fentieken túl e bíróság elutasította a Bíróság előzetes döntéshozatal iránti kérelemmel való megkeresését is.
Ugyanez a bíróság továbbá megállapította, hogy a hangoskönyvkiadók nem szolgáltattak konkrét bizonyítékot a szellemi tulajdonjog megsértésére vonatkozóan. Ennek megfelelően úgy döntött, hogy hatályon kívül helyezi a Solna tingsrätt által hozott adatközlési meghagyást. A Bonnier Audio és társai ezért felülvizsgálati kérelmet nyújtottak be a Högsta domstolenhez.
A kérdést előterjesztő bíróság álláspontja szerint a 275/06. sz. Promusicae-ügyben 2008. január 29-én hozott ítélet (EBHT 2008., I-271. o.), valamint a C-557/07. sz. LSG-Gesellschaft zur Wahrnehmung von Leistungsschutzrechten ügyben 2009. február 19-én hozott végzés (EBHT 2009., I-1227. o.) ellenére kétségek merülnek fel abban a tekintetben, hogy az uniós joggal ellentétes-e a szerzői jogról szóló törvény 53c. §-ának alkalmazása, amennyiben sem ezen ítélet, sem pedig ezen végzés nem hivatkozik a 2006/24 irányelvre.
E körülmények között a Högsta domstolen felfüggesztette az eljárást, és előzetes döntéshozatal céljából a következő kérdéseket terjesztette a Bíróság elé:
Ellentétes-e a […] 2006/24/EK […] irányelvvel, és különösen annak 3., 4., 5. és 11. cikkével a […] 2004/48 irányelv 8. cikke alapján meghozott nemzeti jogszabály alkalmazása, amely lehetővé teszi, hogy egy adott internet-előfizető vagy internethasználó azonosítása érdekében arra kötelezzék az internet-hozzáférést biztosító szolgáltatót, hogy egy polgári eljárásban a szerzői jog jogosultjának vagy ez utóbbi jogutódjának tájékoztatást adjon arról az előfizetőről, akinek a szolgáltató egy adott IP-címet biztosított, amely címről állítólag a jogsértést elkövették? A kérdés azon a feltevésen alapul, hogy a meghagyás kérelmezője konkrét bizonyítékot szolgáltatott a szerzői jogi sérelemre vonatkozóan, és a kérelmezett intézkedés arányos.
Befolyásolja-e az első kérdésre adandó választ az a tény, hogy az érintett tagállam még nem ültette át az 2006/24 irányelvet, annak ellenére, hogy a nemzeti jogba való átültetésre nyitva álló határidő lejárt?”
A kérdést előterjesztő bíróság e két kérdésével – amelyeket együttesen kell megvizsgálni – lényegében arra vár választ, hogy a 2006/24 irányelvet úgy kell-e értelmezni, hogy azzal ellentétes a 2004/48 irányelv 8. cikke alapján meghozott nemzeti jogszabály alkalmazása, amely lehetővé teszi, hogy egy adott internet-előfizető vagy internethasználó azonosítása érdekében arra kötelezzék az internet-hozzáférést biztosító szolgáltatót, hogy a szerzői jog jogosultjának vagy ez utóbbi jogutódjának tájékoztatást adjon arról az előfizetőről, akinek a szolgáltató egy adott IP-címet biztosított, amely címről állítólag a jogsértést elkövették, és hogy befolyásolja-e az e kérdésre adandó választ az a tény, hogy az érintett tagállam nem hajtotta végre a 2006/24 irányelvet, annak ellenére, hogy a nemzeti jogba való átültetésre nyitva álló határidő lejárt.
Először is rá kell mutatni arra, hogy a Bíróság egyrészt abból az előfeltételből indul ki, amely szerint az alapeljárásban előforduló adatokat a nemzeti jogszabályoknak megfelelően, a 2002/58 irányelv 15. cikke (1) bekezdésében meghatározott feltételek betartása mellett őrizték meg, amit a nemzeti bíróságnak kell megvizsgálnia.
Másrészt a 2006/24 irányelv célja – az 1. cikkének (1) bekezdése értelmében – a tagállamok azon belső jogi rendelkezéseinek harmonizálása, amelyek a nyilvánosan elérhető elektronikus hírközlési szolgáltatások nyújtóinak vagy a nyilvános hírközlő hálózatok szolgáltatóinak egyes általuk előállított vagy kezelt adatok megőrzésére vonatkozó kötelezettségeit szabályozzák, annak biztosítása érdekében, hogy ezen adatok az egyes tagállamok nemzeti joga által meghatározott súlyos bűncselekmények kivizsgálása, felderítése és üldözése céljából rendelkezésre álljanak.
Egyébiránt, amint az a 2006/24 irányelv 4. cikkéből következik, az ezen irányelvvel összhangban megőrzött adatok meghatározott esetekben és az érintett tagállam nemzeti jogának megfelelően kizárólag az illetékes nemzeti hatóságok számára továbbíthatók.
Ennélfogva a 2006/24 irányelv – a súlyos bűncselekmények kivizsgálása, felderítése és üldözése, valamint az adatoknak az illetékes nemzeti hatóságok számára való továbbítása céljából – kizárólag a nyilvánosan elérhető elektronikus hírközlési szolgáltatások nyújtói vagy a nyilvános hírközlő hálózatok szolgáltatói által előállított vagy kezelt adatok kezelésére és megőrzésére vonatkozik.
A 2006/24 irányelv ily módon meghatározott tárgyi hatályát megerősíti az irányelv 11. cikke is, amely kimondja, hogy abban az esetben, ha az ilyen adatokat kifejezetten az említett irányelv 1. cikkének (1) bekezdésében meghatározott célokból őrizték meg, akkor az említett adatokra nem alkalmazandó a 2002/58 irányelv 15. cikkének (1) bekezdése.
Ezzel szemben, ahogyan az a 2006/24 irányelv (12) preambulumbekezdéséből kitűnik, a 2002/58 irányelv említett 15. cikkének (1) bekezdése továbbra is alkalmazandó azon adatok tekintetében, amelyeket a 2006/24 irányelv 1. cikkének (1) bekezdésében meghatározottaktól eltérő célokra őriztek meg, beleértve a bírósági eljárások céljait is.
A 2006/24 irányelv 11. cikkének és (12) preambulumbekezdésének együttes olvasatából tehát az következik, hogy ez az irányelv olyan különleges és kellően körülhatárolt szabályozásnak minősül, amely a 2002/58 irányelvtől eltér, és annak helyébe lép az általános hatály és különösen az utóbbi irányelv 15. cikkének (1) bekezdése tekintetében.
Az alapeljárást illetően rá kell mutatni, hogy szóban forgó jogszabálynak és a 2006/24 irányelvnek különbözőek a céljai. A szóban forgó jogszabály ugyanis a polgári eljárás keretében történő adattovábbításra vonatkozik a szellemi tulajdonjogok megsértésének megállapítása érdekében.
Az említett jogszabály tehát nem tartozik a 2006/24 irányelv tárgyi hatálya alá.
Ennélfogva az alapeljárásban nincs jelentősége annak a ténynek, hogy az érintett tagállam még nem ültette át a 2006/24 irányelvet, jóllehet annak határideje már lejárt.
Következésképpen a Bíróság – annak érdekében, hogy az előzetes döntéshozatalra kérdést előterjesztő bíróságnak hasznos választ adjon – ezenkívül figyelembe vehet olyan uniós jogi normákat, amelyekre a nemzeti bíróság kérdésében nem hivatkozott (lásd többek között a C-107/98. sz. Teckal-ügyben 1999. november 18-án hozott ítélet [EBHT 1999., I-1197. o.] 39. pontját, valamint a C-2/07. sz., Abraham és társai ügyben 2008. február 28-án hozott ítélet [EBHT 2008., I-1197. o.] 24. pontját).
Márpedig meg kell állapítani, hogy az alapeljárás körülményei alkalmasak az ilyen uniós normák figyelembevételére.
Ugyanis a kérdést előterjesztő bíróságnak az első kérdésben szereplő hivatkozásait – a szerzői jog megsértésének konkrét bizonyítékaira vonatkozó követelmények tiszteletben tartására, az alapeljárásban előforduló átültető törvény alapján elrendelt meghagyás arányos jellegére, valamint, ahogyan az a jelen ítélet 34. pontjából kitűnik, a fent hivatkozott Promusicae-ügyben hozott ítéletre – úgy is lehet értelmezni, hogy a kérdést előterjesztő bíróság arra a kérdésre is választ vár, hogy alkalmasak-e az átültető törvény kérdéses rendelkezései az alkalmazandó különböző alapvető jogok közötti igazságos egyensúly biztosítására, amint azt a – 2002/58 és a 2004/48 irányelv különböző rendelkezéseit értelmező és alkalmazó – hivatkozott ítélet megköveteli.
Ennélfogva az alapügy megoldása szempontjából lényeges lehet az erre a hallgatólagos kérdésre adandó válasz.
Annak érdekében, hogy megfelelő választ adjunk, először is emlékeztetni kell arra, hogy az alapeljárásban a Bonnier Audio és társai – az azonosítás érdekében – egy internet-előfizető vagy egy olyan IP-címmel rendelkező internethasználó nevének és címének közlését kérik, amely címről feltehetőleg védelem alatt álló műveket tartalmazó fájlok jogellenes cseréjét valósították meg.
Meg kell állapítani, hogy a Bonnier Audio és társai által kért közlés személyes adatok kezelésének minősül a 95/46 irányelv 2. cikke b) pontjának összefüggésében értelmezett 2002/58 irányelv 2. cikkének első bekezdése alapján. Ez a közlés tehát a 2002/58 irányelv hatálya alá tartozik (lásd ebben az értelemben a fent hivatkozott Promusicae-ügyben hozott ítélet 45. pontját).
Arra is rá kell mutatni, hogy az alapeljárásban szereplő előírás alapján ezeket az adatokat a szerzői jog jogosultjával vagy ez utóbbi jogutódjával – azaz egy magánszeméllyel, nem pedig az illetékes nemzeti hatósággal – kell közölni valamely polgári eljárás keretében.
Ebben a tekintetben először is arra kell rámutatni, hogy a szerzői jog hatékony védelmének biztosítása céljából a személyes adatok közlése iránti kérelem a tárgyára tekintettel a 2004/48 irányelv hatálya alá tartozik (lásd ebben az értelemben a fent hivatkozott Promusicae-ügyben hozott ítélet 58. pontját).
Márpedig a Bíróság már kimondta, hogy a 2002/58 irányelv 15. cikke (1) bekezdésének összefüggésében értelmezett 2004/48 irányelv 8. cikkének (3) bekezdésével nem ellentétes az, ha a tagállamok a személyes adatok magánszemélyekkel való közlésére vonatkozó kötelezettséget állapítanak meg a szerzői jogok megsértése miatti polgári peres eljárás indításának lehetővé tétele érdekében, azonban nem is ír elő ilyen kötelezettséget a tagállamok számára (lásd a fent hivatkozott Promusicae-ügyben hozott ítélet 54. és 55. pontját, valamint a fent hivatkozott LSG-Gesellschaft zur Wahrnehmung von Leistungsschutzrechten ügyben hozott végzés 29. pontját).
A Bíróság azonban ezt kiegészítette azzal, hogy többek között a 2002/58 és a 2004/48 irányelv átültetése során a tagállamoknak ügyelniük kell arra, hogy ez utóbbiak olyan értelmezésére kell támaszkodniuk, amely lehetővé teszi az uniós jogrend által védett különböző alapvető jogok megfelelő egyensúlyának biztosítását. Továbbá az ezen irányelvek átültetésére vonatkozó intézkedések végrehajtása során a tagállami hatóságoknak és bíróságoknak nemcsak az a kötelessége, hogy nemzeti jogukat ezen irányelvekkel összhangban értelmezzék, hanem az is, hogy ügyeljenek arra, hogy ne támaszkodjanak ezen irányelvek olyan értelmezésére, amely sérti az alapvető jogokat vagy az uniós jog egyéb általános elveit, úgymint az arányosság elvét (lásd ebben az értelemben a fent hivatkozott Promusicae-ügyben hozott ítélet 68. pontját és a fent hivatkozott LSG-Gesellschaft zur Wahrnehmung von Leistungsschutzrechten ügyben hozott végzés 28. pontját).
A jelen esetben az érintett tagállam úgy döntött, hogy kihasználja a rendelkezésére álló – a jelen ítélet 55. pontjában ismertetett – azon lehetőséget, hogy a magánszemélyek esetében a személyes adatokra vonatkozó adattovábbítási kötelezettséget írjon elő a polgári eljárás keretében.
Márpedig rá kell mutatni, hogy a kérdéses nemzeti jogszabály többek között azt írja elő, hogy a szóban forgó adatközlési meghagyást abban az esetben lehet elrendelni, ha konkrét bizonyítékai vannak a valamely művön fennálló szellemi tulajdonjog megsértésének, ha a kért információk megkönnyíthetik a szerzői jogi jogsértésre vonatkozó vizsgálatot, vagy ha a meghagyás indokának jelentősége meghaladja azoknak a károknak vagy hátrányoknak a jelentőségét, amelyet ez a meghagyás a címzettje vagy bármely ellentétes érdek számára okozhat.
Ezért ez a jogszabály a kereshetőségi joggal rendelkező személy által benyújtott személyes adatok közlésére vonatkozó meghagyás iránti kérelem tárgyában eljáró nemzeti bíróság számára lehetővé teszi, hogy az egyes esetek körülményei alapján és az arányosság elvéből eredő követelmények megfelelő figyelembevételével mérlegelje az ellentétes érdekeket.
Ebben a helyzetben meg kell állapítani, hogy az ilyen jogszabály főszabály szerint alkalmas a szerzői jog jogosultjainak rendelkezésére álló szellemi tulajdonjog védelme és az internethasználó vagy internet-előfizető esetében fennálló személyes adatok védelme közötti megfelelő egyensúly biztosítására.
A fentiekre tekintettel az előterjesztett kérdésekre azt a választ kell adni, hogy:
a 2006/24 irányelvet úgy kell értelmezni, hogy azzal nem ellentétes a 2004/48 irányelv 8. cikke alapján meghozott nemzeti jogszabály alkalmazása, amely lehetővé teszi, hogy egy adott internet-előfizető vagy internethasználó azonosítása érdekében arra kötelezzék az internet-hozzáférést biztosító szolgáltatót, hogy a szerzői jog jogosultjának vagy ez utóbbi jogutódjának tájékoztatást adjon arról az előfizetőről, akinek a szolgáltató egy adott IP-címet (internetprotokoll) biztosított, amely címről állítólag a jogsértést elkövették, mivel ez a jogszabály nem tartozik a 2006/24 irányelv tárgyi hatálya alá,
az alapeljárásban nincs jelentősége annak a ténynek, hogy az érintett tagállam még nem ültette át a 2006/24 irányelvet annak ellenére, hogy annak határideje már lejárt,
a 2002/58 és a 2004/48 irányelvet úgy kell értelmezni, hogy azokkal nem ellentétes az alapeljárásban előfordulóhoz hasonló nemzeti jogszabály, amennyiben ez a jogszabály a kereshetőségi joggal rendelkező személy által előterjesztett személyes adatok közlésére vonatkozó meghagyás iránti kérelem tárgyában eljáró nemzeti bíróság számára lehetővé teszi, hogy az egyes esetek körülményei alapján és az arányosság elvéből eredő követelmények megfelelő figyelembevételével mérlegelje az ellentétes érdekeket.
A nyilvánosan elérhető elektronikus hírközlési szolgáltatások nyújtása, illetve a nyilvános hírközlő hálózatok szolgáltatása keretében előállított vagy feldolgozott [helyesen: kezelt] adatok megőrzéséről és a 2002/58/EK irányelv módosításáról szóló, 2006. március 15-i 2006/24/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvet úgy kell értelmezni, hogy azzal nem ellentétes a szellemi tulajdonjogok érvényesítéséről szóló, 2004. április 29-i 2004/48/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv 8. cikke alapján meghozott nemzeti jogszabály alkalmazása, amely lehetővé teszi, hogy egy adott internet-előfizető vagy internethasználó azonosítása érdekében arra kötelezzék az internet-hozzáférést biztosító szolgáltatót, hogy a szerzői jog jogosultjának vagy ez utóbbi jogutódjának tájékoztatást adjon arról az előfizetőről, akinek a szolgáltató egy adott IP-címet (internetprotokoll) biztosított, amely címről állítólag a jogsértést elkövették, mivel ez a jogszabály nem tartozik a 2006/24 irányelv tárgyi hatálya alá.
Az alapeljárásban nincs jelentősége annak a ténynek, hogy az érintett tagállam még nem ültette át a 2006/24 irányelvet, annak ellenére, hogy annak határideje már lejárt.
Az elektronikus hírközlési ágazatban a személyes adatok kezeléséről, feldolgozásáról és a magánélet védelméről [helyesen: az elektronikus hírközlési ágazatban a személyes adatok kezeléséről és a magánélet védelméről] szóló, 2002. július 12-i 2002/58/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvet és a 2004/48 irányelvet úgy kell értelmezni, hogy azokkal nem ellentétes az alapeljárásban előfordulóhoz hasonló nemzeti jogszabály, amennyiben az a kereshetőségi joggal rendelkező személy által előterjesztett személyes adatok közlésére vonatkozó meghagyás iránti kérelem tárgyában eljáró nemzeti bíróság számára lehetővé teszi, hogy az egyes esetek körülményei alapján és az arányosság elvéből eredő követelmények megfelelő figyelembevételével mérlegelje az ellentétes érdekeket.

matches: Bíróság bíróság bíróság Bíróság bíróság Bíróság bíróság bíróság Bíróság bíróság Bíróság Bíróság bíróság bíróság Bíróság Bíróság bíróság bíróság bíróság