text:
Tudásbázis | Banki Hiteltanácsadók és Kihelyezők Egyesülete
A hitelközvetítői jutalék maximálásának szabályozása:
http://net.jogtar.hu/jr/gen/hjegy_doc.cgi?docid=A1500215.TV&txtreferer=00000003.TXT
A Családi Otthonteremtési Kedvezmény (CSOK) szabályozása:
http://www.kozlonyok.hu/nkonline/MKPDF/hiteles/MK16016.pdf
MNB tájékoztató a devizahitelezésről II. rész (teljes anyag):
http://www.mnb.hu/Root/Dokumentumtar/MNB/Sajtoszoba/Sajtoszobakozlemenyek/mnbhu_sajtokozlemeny_20130821/A_bankok_erofolenye_a_devizahiteles_problemaban.pdf
MNB tájékoztató a devizahizelezésről (teljes anyag):
http://www.mnb.hu/Root/Dokumentumtar/MNB/Sajtoszoba/Sajtoszobakozlemenyek/mnbhu_sajtokozlemeny_20130821/Forint_es_devizahitelek_ki_jart_jobban.pdf
A Kúria Polgári Kollégiuma a fogyasztói kölcsönszerződésben pénzügyi intézmény által alkalmazott általános szerződési feltételekben szereplő egyoldalú szerződésmódosítási jog tisztességtelenségének megítélése tárgyában felállított joggyakorlat-elemző csoport kollégium által elfogadott összefoglaló véleményében foglalt megállapítások alapul vételével a bíróságok szervezetéről és igazgatásáról szóló 2011. évi CLXI. törvény (Bszi.) 27. §-ának (1) bekezdése alapján az egységes ítélkezési gyakorlat biztosítása érdekében a következő kollégiumi
nyilvánítja azzal, hogy a véleményben foglaltak
• a vonatkozó jogszabályok hatályos rendelkezésein alapulnak, ugyanakkor irányadóak lehetnek olyan jogvitákra is, amelyekre a korábban hatályos jogszabályi rendelkezések az alkalmazandóak;
• kizárólag a fogyasztói kölcsön- és pénzügyi lízingszerződésekre (a továbbiakban: fogyasztói kölcsönszerződés) vonatkoznak, ugyanakkor ezen szerződésekre megfelelően irányadóak a fogyasztói szerződés érvényességével kapcsolatos egyes kérdésekről szóló 2/2011(XII. 12.) PK véleményben, illetve a fogyasztói szerződéssel kapcsolatos közérdekű kereset egyes kérdéseiről szóló 3/2011(XII. 12.) PK véleményben kifejtettek is.
1. A pénzügyi intézmény a fogyasztói kölcsönszerződésre vonatkozó általános szerződési feltételei között, illetve az egyedileg meg nem tárgyalt szerződési feltételekben (a továbbiakban: általános szerződési feltételek) a kamat, díj, költség ügyfélre kedvezőtlen, egyoldalú módosításának jogát törvényi felhatalmazás alapján, annak megfelelően kikötheti. E szerződési kikötés önmagában nem minősülhet tisztességtelennek.
3. Az olyan feltétel tisztességtelensége, amelynek tartalmát jogszabály kimerítően (taxatíve) határozza meg bíróság által nem vizsgálható. Ha a kógens keretszabályt a felek rendelkezési joga tölti meg tartalommal, vagy ha a felek a diszpozitív jogszabályi rendelkezésektől eltérnek az ilyen feltétel tisztességtelensége vizsgálható.
4. A pénzügyi intézmény egyoldalú szerződésmódosítási jogosultsága nem a kölcsönügylet főszolgáltatását megállapító, illetve a szolgáltatás és ellenszolgáltatás arányát meghatározó szerződési kikötés. Ezért a Ptk. 209. § (5) bekezdése nem zárja ki az ilyen kikötés tisztességtelenségének a vizsgálatát.
5. A pénzügyi intézmények által elfogadott Magatartási Kódex nem jogszabály, az abban foglalt egyoldalú szerződésmódosítást lehetővé tevő feltételek semmisségét a bíróság vizsgálhatja.
7. Az egyoldalú szerződésmódosítás jogát megalapozó, az ok-listában felsorolt körülményeket egységesen akként kell értelmezni, hogy e körülményeknek a szerződés megkötését követő megváltozása akkor teszi indokolttá – a jóhiszeműség és tisztesség elvének megfelelően – a szerződés fogyasztó terhére történő egyoldalú módosítását, ha e körülmények előre nem látható változása a pénzügyi intézmény számára a rendes üzleti kockázatot meghaladó mértékű érdeksérelmet okoz.
Nem tisztességtelen a kikötés önmagában azért, mert az általános szerződési feltételek nem tartalmazzák, hogy a pénzügyi intézmény az egyoldalú szerződésmódosítás jogával csak akkor élhet, ha az ok-listában szereplő körülmények megváltozása előre nem látható, a rendes üzleti kockázatot meghaladó mértékű érdeksérelmet okoz. Azt, hogy a pénzügyi intézmény e szempont betartásával jár-e el, a tényleges szerződésmódosításkor lehet és kell figyelembe venni.
8. a) Az ok-listában szereplő érvénytelen kikötés nem vált ki joghatást; a szerződés e kikötés mellőzésével egyebekben változatlan feltételekkel köti a feleket. A fogyasztói kölcsönszerződés az egyoldalú szerződésmódosítást lehetővé tevő érvénytelen feltétel mellőzése esetén is teljesíthető. Arra nincs mód, hogy a bíróság az egyoldalú szerződésmódosítást lehetővé tevő érvénytelen szerződési feltétel mellőzése helyett, azt módosítva új, a felek egyenlőségét helyreállító szerződési kikötést állapítson meg.
b) Ha a szerződési feltételnek csak meghatározott része érvénytelen nincs akadálya, hogy a bíróság – a részleges érvénytelenség szabályait alkalmazva – a szerződési kikötésnek ne az egészét, hanem csak az érvénytelenségét okozó részét mellőzze.
b) A bíróságnak az általános szerződési feltételként a szerződés részévé váló egyoldalú szerződésmódosításra vonatkozó kikötés jogszabályba ütköző, illetve tisztességtelen jellegét – amennyiben ez szükséges a fogyasztó által vagy közérdekű keresettel indított jogvita eldöntéséhez – attól függetlenül kell vizsgálnia, hogy azt a pénzügyi intézmény ténylegesen alkalmazta-e, vagy már nem hatályos.
c) Az egyoldalú szerződésmódosításra vonatkozó olyan kikötés, amelynek a tartalmát a fogyasztó a szerződéskötéskor nem ismerhette meg, nem válik a szerződés részévé. Az ilyen kikötés tisztességtelensége nem vizsgálható.
10. a) Az általános szerződési feltételek között szereplő ok-listában foglalt feltételek érvénytelensége a ténylegesen gyakorolt egyoldalú szerződésmódosítás érvényességének a megítélése során is vizsgálható.
b) Amennyiben az egyoldalú szerződésmódosításra az általános szerződési feltétel módosításával kerül sor, a módosított általános szerződési feltétel érvénytelenségének megállapítása iránt közérdekű kereset is indítható.
c) Az egyoldalú szerződésmódosítás kapcsán indult perekben erre irányuló kereseti kérelem esetén vizsgálandó, hogy érvényesült-e a ténylegesség, az arányosság és a szimmetria elve.
1. A szerződési jog alapvető elve a „pacta sunt servanda”, amely a szerződésben vállalt kötelezettségek teljesítését követeli meg a felektől azzal a tartalommal, ahogyan a szerződéskötéskor megállapodtak. A szerződés lényegéhez tartozik, hogy a szerződés megkötésekor a szerződéssel elérni kívánt előnyök érdekében mindkét (mindegyik) fél önként többletkockázatot vállal, azt, hogy a tevékenységi, ellenőrzési köréhez tartozó körülményekért a másik fél irányában helytáll, ennek fejében viszont számíthat arra, hogy a másik felet is terheli ugyanez a kötelezettség. A szerződésben a felek kölcsönösen felvállalják a rendes (normális) üzleti kockázatot, amely nem más, mint a szerződéskötést követő változások lehetőségének, esélyének felmérése, mindezeknek a szerződéses ellenértékben történő kalkulálása, és a saját érdekkörhöz tartozó üzleti kockázat viselése. A szerződésben foglalt kötelezettségek egyoldalú módosítása vagy teljesítésük megtagadása érdekében a fél általában nem hivatkozhat arra, hogy a szerződés megkötése után a körülményekben olyan változások következtek be, aminél fogva a teljesítés számára terhesebbé vált. Általában a saját helyzetének objektív nehezüléséből eredő következményeket – a már megkötött szerződések keretei közt – egyik fél sem háríthatja a másikra. A pacta sunt servanda elvéből következik, hogy – főszabályként – egyik fél sem jogosult egyoldalúan a megkötött szerződést megszüntetni (felmondás, elállás), vagy pedig azt egyoldalúan módosítani.
A szerződés módosítását – ha az nem a felek közös megegyezésével történik – az teheti indokolttá és a másik félre nézve kötelező erejűvé, ha a tartós jogviszonyok tartama alatt a szerződéskötéskor fennállt körülmények előre nem látható módon, a rendes üzleti kockázaton kívüli objektív okok folytán megváltoznak, és ezért a szerződés eredeti feltételekkel történő teljesítése egyik, vagy mindkét fél lényeges érdekét sérti (clausula rebus sic stantibus). Ezt az elvet a bírósági szerződésmódosítás körében a Ptk. 241. §-a rögzíti, a jogszabállyal történő szerződésmódosítás feltételeivel – hasonló elvi alapon – pedig az Alkotmánybíróság több határozata foglalkozott (32/1991. (VI. 6.) AB határozat, 66/1995. (XI. 24.) AB határozat).
A felek egyike a megkötött szerződés tartalmát egyoldalúan akkor módosíthatja (egyoldalú hatalmasság), ha erre jogszabály jogosítja fel, vagy pedig a felek a szerződésben e jogosultságot előre közösen kikötötték. A Ptk. szabályaiba nem ütközik, ha a közös megegyezéssel létrejött szerződés az egyik szerződő fél számára az egyoldalú szerződésmódosítás jogát biztosítja. A Ptk. azt sem írja elő, hogy a közösen kikötött egyoldalú szerződésmódosítási jog milyen esetekben gyakorolható; azt sem, hogy e feltételeket, körülményeket (ok-listát) előre a szerződésben kellene meghatározni; és azt sem, hogy a kikötött egyoldalú szerződésmódosítási jog csak kivételes esetekben lenne gyakorolható. A felek által közösen kikötött egyoldalú szerződésmódosítási jogosultságra nem vonatkoznak a Ptk. 241. §-ában írt, a bírósági szerződésmódosításra vonatkozó kritériumok.
A Ptk. szabályaiba nem ütközik az sem, ha az egyoldalú szerződésmódosítás jogát a fél az általános szerződési feltételei között előre meghatározza, és az ilyen kikötés a felek megállapodása folytán a szerződés tartalmává válik.
A pénzügyi intézmények az általános szerződési feltételeik között rendszerint kikötik az egyoldalú szerződésmódosítás jogát. A hitelintézetekről és a pénzügyi vállalkozásokról szóló 1996. évi CXII. törvény (Hpt.) 207. § előírja, hogy a pénzügyi intézmény köteles az általa rendszeresen végzett, engedélyezett tevékenységre vonatkozó általános szerződési feltételeit üzletszabályzatba foglalni. A Ptk. 205/A. § (1) bekezdésének megfelelően általános szerződési feltételeket tartalmaz továbbá – az üzletszabályzat mellett – a pénzügyi intézmény által közzétett hirdetmény, valamint minden olyan szerződésminta (kölcsönszerződés, lízingszerződés, a különböző célú válfajaik, a kapcsolódó biztosítéki szerződések), amelyet a pénzügyi intézmény több személlyel való szerződéskötés érdekében előre elkészít, és amelyet a felek egyedileg nem tárgyaltak meg. Közömbös a rögzítés módja, és az is, hogy a feltételek a szerződéses okiratba szerkesztve vagy külön okiratban jelennek meg. A fogyasztóval kötött szerződésben az általános szerződési feltételekhez hasonló megítélés alá esik az olyan kikötés is, amelyet a pénzügyi intézmény ugyan nem több szerződés megkötése céljából alakított ki, de előre egyoldalúan határozott meg és a kikötést egyedileg a felek nem tárgyalták meg, vagyis a fogyasztónak nem volt módja arra, hogy a kikötés tartalmát érdemben befolyásolja, alakítsa, választási lehetősége legfeljebb a szerződéskötéstől való elzárkózásra terjedt ki.
A kölcsönszerződések speciális jellemzőire tekintettel külön jogszabály, a Hpt. lehetővé teszi az egyoldalú szerződésmódosítási jog kikötését. A Hpt. 210. § (3) bekezdése szerint fogyasztóval kötött kölcsönszerződésben vagy pénzügyi lízingszerződésben az ügyfél számára kedvezőtlenül kizárólag a kamatot, díjat vagy költséget lehet egyoldalúan módosítani. Egyéb feltétel, ideértve az egyoldalú módosításra okot adó körülmények felsorolását is, egyoldalúan nem módosítható az ügyfél számára kedvezőtlenül. Az egyoldalú módosítás jogát a hitelező akkor jogosult gyakorolni, ha a módosításra okot adó objektív körülmények tételes meghatározását a szerződés tartalmazza, valamint a hitelező árazási elveit írásban rögzítette. Az egyoldalú szerződésmódosítás törvényi feltételeit időben eltérő módon és részletességgel rendezte a Hpt., így a fogyasztóra hátrányosan 2009. augusztus 1. napját megelőzően bármely szerződési feltétel, ezt követően csak a kamatra, díjra, költségre vonatkozó rendelkezések módosíthatók egyoldalúan.
A Hpt. a fogyasztói kölcsönszerződések esetén tehát az egyoldalú szerződésmódosítás jogát elismeri, ugyanakkor – a Ptk-hoz képest, a fogyasztók érdekében – korlátozza is, mivel kizárólag a kamat, költség és a díj tekintetében teszi lehetővé fogyasztói kölcsönszerződés esetén az egyoldalú szerződésmódosítást. Miután az egyoldalú szerződésmódosítás jogát (bár korlátokkal) a Hpt. elismeri, önmagában az egyoldalú szerződésmódosítási jogosultság kikötése tisztességtelennek nem minősülhet, ilyen címen sem támadni, sem pedig azt vizsgálni nem lehet. A Ptk. 209. § (6) bekezdése értelmében ugyanis nem minősülhet tisztességtelennek a szerződési feltétel, ha azt jogszabály állapítja meg, vagy jogszabály előírásának megfelelően határozzák meg.
A kamat, díj, költség egyoldalú módosítását elismerő jogszabályi rendelkezéseknek racionális, mindkét szerződő fél érdekében álló indoka van. Az egyoldalú szerződésmódosítás biztosítja, hogy a hosszú távú szerződés ideje alatt a szolgáltatás és annak ellenértéke között a szerződés megkötésekor kialakult értékegyensúly fennmaradjon. Célja, hogy a tartós jogviszonyhoz kapcsolódó kalkulációkból származó kockázatot csökkentse, ezáltal megóvja a fogyasztót attól, hogy a pénzügyi intézmény a kalkulált jövőbeli költségemelkedést elővigyázatosságból már a szerződéskötéskor a fogyasztóra hárítsa, és ezáltal a kölcsön felvételét jelentősen megdrágítsa.
Az egyoldalú szerződésmódosítás joga tehát jogszabályban elismert, az adott szerződéstípus sajátosságai által indokolt, korlátozott jogosultság, amely azonban másfelől együttjár a Hpt-ben szintén előírt azzal a kógens kötelezettséggel, hogy ha a változás a fogyasztóra kedvező, azt a fogyasztó javára is érvényesíteni kell. Ebből következően az egyoldalú szerződésmódosítás a pénzügyi intézmények számára nem csak jogosultság, hanem – ellentétes irányú változás esetén – egyoldalú szerződésmódosítási kötelezettség is (szimmetria elve).
2. A Hpt. az egyoldalú szerződésmódosítási jog gyakorlásának kógens törvényi korlátai között előírja, hogy a pénzügyi intézménynek előre, tételesen kell megjelölnie a későbbi változtatás lehetséges okait (ún. ok-lista). Amennyiben a pénzügyi intézmény az egyoldalú emelés jogát anélkül köti ki, hogy a módosításra okot adó körülményeket az üzletszabályzatában előzetesen meghatározta volna, a kikötés jogszabályba ütközik. Jogszabályba ütközik továbbá a kikötés például akkor is, ha a pénzügyi intézmény azt nem a Hpt. követelményeinek megfelelő módon fogalmazta meg, vagyis a módosításra okot adó körülmények meghatározása nem objektív és nem tételes (taxatív) jellegű. Az egyoldalú szerződésmódosításra vonatkozó jogszabályba ütköző kikötés a tisztességtelen jelleget is megalapozó egyéb körülményektől függetlenül a Ptk. 200. § (2) bekezdése szerint semmis. A bíróság ezért az ilyen ügyekben először a szerződési kikötés jogszabályba ütközését vizsgálja.
Az általános szerződési feltételként a szerződés részévé váló tisztességtelen kikötés érvénytelenségéről viszont másik törvényhely, a Ptk. 209. §-a rendelkezik; a fogyasztóval kötött kölcsönszerződések tekintetében tehát az általános szerződési feltételek kikötéseinek tisztességtelen jellegét a Ptk. 209. §, és nem a Hpt. alapján kell megítélni.
Lényeges, hogy a Hpt. nem rögzíti, melyek lehetnek azok a konkrét tételes okok, amelyekre hivatkozva a pénzügyi intézmény a későbbiekben egyoldalúan módosíthatja a kamat mértékét. Az ok-listát a törvény nem tartalmazza; azt a pénzügyi intézmény maga határozza meg, előre egyoldalúan, az általános szerződési feltételei között.
Önmagában abból, hogy a pénzügyi intézmény az általános szerződési feltételekben az egyoldalú szerződésmódosítás jogát a Hpt-ben írt követelményeknek megfelelő módon határozza meg, nem következik, hogy az ily módon körülírt okok – tartalmuk szerint – ne minősülhetnének a jóhiszeműség és tisztesség követelményét sértő, egyoldalúan és indokolatlanul a fogyasztóra hátrányos, tisztességtelen kikötéseknek. Az egyoldalú szerződésmódosítási jogra vonatkozó kikötés attól még minősülhet tisztességtelennek, hogy nem ütközik jogszabályba.
3. A Ptk. 209. § (6) bekezdésének rendelkezése folytán olyan feltétel tisztességtelensége bírósági vizsgálat tárgyát nem képezheti, melyet jogszabály határoz meg, vagy jogszabály előírásainak megfelelően határoznak meg. Ez azt jelenti, hogy ha jogszabály kimerítően (taxatíve) határozza meg, hogy melyek lehetnek az egyoldalú szerződésmódosítás lehetséges indokai, akkor a jogszabályban nevesített okoknak a tisztességtelensége bíróság által nem vizsgálható. Nincs mód vizsgálni azt sem, hogy a jogszabályi rendelkezéseknek megfelelő esetekben, az ott írtak betartásával történő szerződésmódosítás tisztességtelen-e.
A pénzügyi intézmény ilyen szabályozás esetén a jogszabályban szereplő feltételek körét nem bővítheti, azokat új feltételekkel nem egészítheti ki. Másfelől azonban ez nem jelenti azt, hogy a pénzügyi intézmény a jogszabályi rendelkezésekhez képest nem szűkítheti azon tények, körülmények körét, melyekben bekövetkező változás esetén az egyoldalú szerződésmódosítás jogát gyakorolhatja. A relatív kógencia folytán a saját akaratából az egyoldalú szerződésmódosításra lehetőséget adó okokat szűkítheti, ami azzal jár, hogy az általános szerződési feltételekbe nem foglalt, bár a jogszabályban egyébként szereplő feltétel bekövetkezése esetén az egyoldalú szerződésmódosítási jogával már nem élhet.
A fogyasztóval kötött, kizárólag lakáscélú hitel- és kölcsönszerződés, pénzügyi lízingszerződés esetében külön jogszabály, a 275/2010. (XII. 15.) Korm. rendelet taxatíve (kimerítően) előírja, hogy konkrétan melyek lehetnek az egyoldalú módosítás, a kamatemelés lehetséges okai.
A fogyasztói kölcsönszerződésre vonatkozó Hpt. rendelkezések – szemben a 275/2010. (XII. 15.) Korm. rendeletben írtakkal - nem rögzítik, melyek lehetnek azok a konkrét tételes okok, amelyekre hivatkozva a pénzügyi intézmény a későbbiekben egyoldalúan módosíthatja a kamat, a költség, a díj mértékét. A Hpt. 210. § (3) bekezdése az egyoldalú szerződésmódosítás feltételeit taxatíve nem határozza meg, csupán azt rögzíti, hogy a feltételnek tételesen meghatározottnak és objektívnek kell lennie. A 210. § (4) bekezdése pedig az arányosság és ténylegesség elvét, valamint egyéb, az árazási elvek tartalmára vonatkozó előírásokat tartalmaz, amelyek azonban a Ptk. 209. § (6) bekezdés kizáró rendelkezése alá nem esnek.
A törvényi keretszabályozás azt írja elő, hogy az egyoldalú szerződésmódosítás feltételeit – az ok-listát – a szerződésnek tartalmaznia kell, de azt nem határozza meg, hogy milyen feltételek bekövetkezése esetén lehet egyoldalúan a szerződést módosítani. A kógens keretszabályt a pénzügyi intézmény rendelkezési joga tölti meg tartalommal. Ilyen esetekben hivatkozni lehet arra, hogy a módosításra feljogosító egyik vagy másik, vagy valamennyi kikötés a tartalmában indokolatlanul és egyoldalúan előnyös a pénzügyi intézmény javára – hátrányos a fogyasztó számára –, ezért tisztességtelen; a feltétel tisztességtelenségének tartalmi vizsgálata pedig a bíróság jogkörébe tartozik. Vizsgálható a feltétel tisztességtelensége akkor is, ha az adott jogszabály diszpozitív rendelkezésében meghatározott feltételtől tér el a pénzügyi intézmény az általános szerződési feltételekben.
4. A Ptk. 209. § (5) bekezdése szerint a tisztességtelen szerződési feltételekre vonatkozó rendelkezések nem alkalmazhatóak a főszolgáltatást megállapító, illetve a szolgáltatás és az ellenszolgáltatás arányát meghatározó szerződési kikötésekre, ha azok egyébként világosak és érthetőek. A törvényi rendelkezés azt fejezi ki, hogy a tisztességtelen szerződési kikötés, mint érvénytelenségi ok a szerződéses jogok és kötelezettségek egyensúlyát, a „szerződési igazságosságot” védi, tehát nem a szolgáltatás és ellenszolgáltatás értékegyensúlyának sérelmét, hanem a felek közti egyenjogúság, a jogosultságok és kötelezettségek egyensúlyának a megbomlását kívánja szankcionálni.
Az egyoldalú szerződésmódosítási jog nem a szolgáltatás és ellenszolgáltatás viszonyát érinti, hanem azt kell vizsgálni, hogy az önmagában is többletjogosultságot biztosító egyoldalú hatalmasság kikötése és gyakorlása a jóhiszeműség és tisztesség követelményeit alapul véve milyen mértékben és milyen feltételek között indokolt vagy indokolatlan. A Ptk. kizáró rendelkezése nem alkalmazható a fogyasztónak nyújtandó szolgáltatás díjai módosításának mechanizmusára vonatkozó valamely kikötésre. E jogértelmezés helytállóságát támasztja alá az Európai Bíróságnak az Invitel ügyben hozott C-472/10. számú határozatában kifejtettek is.
5. A pénzügyi intézmények által megfogalmazott Magatartási Kódex – melyre a Hpt. maga is utal – nem jogszabály. A Magatartási Kódex a piaci önszabályozás keretében létrehozott olyan hasznos megállapodás (szabályegyüttes), amely az adott kereskedelmi gyakorlat, kereskedelmi ágazat vonatkozásában a követendő magatartási szabályokat határozza meg azon vállalkozások számára, melyek a Kódexet magukra nézve kötelezőnek ismerik el. A pénzügyi intézményekkel szerződéses jogviszonyban álló adósokkal kialakult jogvitában azonban a Magatartási Kódex a másik, kívülálló szerződő félre vagy a bíróságra kötelező rendelkezésként nem vonatkozik. Önmagában tehát az, hogy az általános szerződési feltételben szereplő ok-lista megfelel a Magatartási Kódexben foglaltaknak, nem zárja ki a feltételek tisztességtelensége bíróság általi vizsgálatát.
6. A Ptk. szabályozza, hogy a szerződés valamely kikötése milyen törvényi feltételek mellett minősül tisztességtelennek, ami az egyoldalú szerződésmódosításra vonatkozó szerződési feltételek kapcsán is irányadó.
A Hpt. külön is meghatároz olyan követelményeket, melyeknek az egyoldalú szerződésmódosításra feljogosító általános szerződési feltételeknek meg kell felelniük; ennek hiányában a kikötés törvénysértő. A Hpt. 210. § (3) bekezdése kimondja, hogy az egyoldalú szerződésmódosítás jogát a hitelező akkor jogosult gyakorolni, ha a módosításra okot adó objektív körülmények tételes meghatározását a szerződés tartalmazza. A Hpt. 210. § (4) bekezdésének a) pontja rögzíti továbbá azt, hogy az egyoldalú szerződésmódosításra a szerződésben foglalt, a kamat, díj vagy költség mértékére hatást gyakorló ok alapján kerülhet sor; a c) pont szerint az adott kamatra, díjra vagy költségre kihatással bíró ok-okozati feltételeket együttesen, tényleges hatásuk arányában kell figyelembe venni; míg a d) pont a díj és költség emelésének éves maximumát határozza meg.
A pénzügyi intézmény és a fogyasztó közötti tartós pénzhasználati jogviszonyban előfordul, hogy a fogyasztó olyan időpontban készített üzletszabályzat kikötésének érvénytelenségét állítja, amikor a Hpt. fogyasztót védő rendelkezései nem, illetve nem ilyen tartalommal voltak hatályban. A Hpt. szabályainak visszaható hatálya nincs, ezért az általános szerződési feltételek e jogszabályba nem ütközhetnek. A fogyasztó hivatkozhat azonban arra, hogy az egyoldalú szerződésmódosítási jogra vonatkozó kikötés a Ptk-nak az üzletszabályzat készítése, illetve a szerződés megkötése időpontjában irányadó, akkor hatályos rendelkezései szerint tisztességtelen – a fogyasztóra indokolatlanul, egyoldalúan hátrányos – kikötésnek minősült, ezért érvénytelen. Nem ütközik a visszaható hatályú jogalkalmazás tilalmába, ha a bíróság a szerződéskötés időpontjában hatályos Ptk. rendelkezések alapján az általános szerződési feltétel tisztességtelenségét állapítja meg olyan okból, amelyet utóbb a külön törvény – adott esetben a kialakult joggyakorlat tapasztalatait felhasználva – kötelezően is szabályoz.
A pénzügyi intézmény által az egyoldalú szerződésmódosítást megalapozó ok-lista, annak egyes esetei semmisek lehetnek akkor is, ha kifejezetten nem ütköznek a Hpt. rendelkezéseibe. Tisztességtelen a kikötés, ha a jóhiszeműség és tisztesség követelményeit sértő módon, indokolatlanul, egyoldalúan előnyös a pénzügyi intézmény számára. A feltétel tisztességtelen voltának megállapításakor vizsgálni kell a szerződéskötéskor fennálló minden olyan körülményt, amely a szerződés megkötésére vezetett, továbbá a kikötött szolgáltatás természetét, az érintett feltételnek a szerződés más feltételeivel vagy más szerződésekkel való kapcsolatát. A kikötés tisztességtelen, ha nem egyeztethető össze általában a szerződésre, illetve az adott szerződéstípusra vonatkozó alapvető elvek, rendelkezések lényegi gondolatával. Ilyen szempontok mellett az egyoldalú szerződésmódosításra vonatkozó kikötés különösen az alábbi esetekben lehet tisztességtelen.
a) Az általános szerződési feltétel tisztességtelenségét – tartalmától függetlenül – a Ptk. 209. §-ának (4) bekezdése szerint önmagában az is megalapozza, ha a feltétel nem világos vagy nem érthető. Az egyértelmű és érthető megfogalmazás követelményének a sérelme esetén – a főszabálytól eltérően – a főszolgáltatást megállapító, illetve a szolgáltatás és az ellenszolgáltatás arányát meghatározó szerződési kikötésekre is alkalmazhatók a tisztességtelen szerződési feltételekre vonatkozó rendelkezések (Ptk. 209. § (5) bekezdés).
A világos és érthető megfogalmazás körében abból indokolt kiindulni, hogy a fogyasztó a gazdasági vagy szakmai tevékenysége körén kívül eső célból szerződést kötő személy. Az átlagos fogyasztó tehát nem rendelkezik különleges szakismerettel és szakértelemmel, ugyanakkor az ügyletkötés kockázata őt is terheli.
A pénzügyi kötelmekben – az átlagfogyasztó által nem feltétlenül ismert – szakkifejezések használata, adott esetben matematikai formulák (képletek, algoritmusok) alkalmazása elkerülhetetlen. A szakmai fogalmak (például BUBOR, EURIBOR, SWAP ügylet stb.) használata önmagában nem tisztességtelen. Lényeges követelmény viszont, hogy az általános szerződési feltételek a fogyasztó számára áttekinthető szerkezetben jelenjenek meg. A több szerződés megkötése céljából előre elkészített, különböző rendeltetésű kölcsönszerződés- minták gyakran utalnak a külön okiratokba foglalt, másutt elhelyezett üzletszabályzatra, hirdetményre, és ilyenkor az átlagfogyasztó számára – az utaló szabályok bonyolultsága miatt – nem követhető, hogy mely általános szerződési feltételek mely kikötései vonatkoznak az általa megkötött konkrét jogügyletre. Ha az általános szerződési feltételek szerkezeti kialakítása nem áttekinthető, követhetetlen, szükségtelenül bonyolult, a szerződési feltétel az egyértelmű és érthető megfogalmazás követelményébe ütközik. Elvárás az is, hogy a kikötés – az ügylet sajátosságai által indokolt szakmaiságon kívül – az átlagfogyasztó számára közérthető stílusban és olvasható formátumban kerüljön megszövegezésre. Önmagában is tisztességtelen a szerződési feltétel, ha ezen okokból – az egyértelmű, világos és érthető szerkesztés és megszövegezés hiánya miatt – a fogyasztónak nem volt tényleges lehetősége a kikötés alapos megismerésére, a szerződés megkötése előtt.
A kölcsönszerződés megkötése során ugyanakkor a fogyasztónak is a jóhiszeműség és tisztesség követelményének, az együttműködési kötelezettségének megfelelően úgy kell eljárnia, ahogy az adott helyzetben általában elvárható (Ptk. 4. § (1), (4) bekezdés).
Elvárható a fogyasztótól, hogy a rendszerint nagy összegű és hosszabb távra szóló ügylet jellegéhez, nagyságrendjéhez, a vállalt kockázat mértékéhez igazodóan tájékozódjon a szerződés megkötése előtt. A szerződési feltételeket tartalmazó okiratot – az átlagfogyasztótól elvárható gondossággal – át kell tanulmányoznia, és ha a szerződésben olyan rendelkezéseket észlel, amelyeket nem ért, megfelelő magyarázatot igényelhet. Szükség esetén határidőt kérhet a szerződés áttanulmányozásához, és adott esetben igénybe veheti jogban jártas szakember közreműködését, kikérheti véleményét.
b) Az egyoldalú szerződésmódosítást biztosító általános szerződési feltételekben szereplő kikötés alaki szempontból akkor nem tisztességtelen, ha a szerződéskötés időpontjában előre tételesen meghatározza a módosításra okot adó körülményeket (ok-listát tartalmaz). A tételes meghatározás követelményének akkor felel meg a kikötés, ha az ok-lista teljes körűen és nem példálózva jelöli meg az egyoldalú szerződésmódosításra okot adó körülményeket, azaz olyan zárt rendszert alkot, amely a figyelembe vehető tények és körülmények taxatív felsorolását tartalmazza.
c) Az előre tételesen meghatározott kikötésnek objektívnek kell lennie, azaz olyan, a szerződéskötést követően beálló külső körülményt kell megjelölni, amelyet nem a pénzügyi intézmény idézhet elő, vagyis nem szubjektív (tőle függő) döntése, magatartása következtében állhat elő, annak előidézésében a felek szerepet nem játszanak, tőlük független tényezők eredménye.
Tisztességtelen tehát az ok-listában szereplő olyan körülmény-változás megjelölése, amelynek bekövetkeztét vagy mértékét a pénzügyi intézmény egyoldalúan képes meghatározni (pl.: a tulajdonosi hozamelvárás változása).
A Hpt. 210.§-a (4) bekezdésének a)-c) pontjai – az árazási elvek kapcsán – rögzítik a tényleges hatás, a szimmetria és az arányosság elve betartásának kötelezettségét. A hitelező pénzügyi intézménynek árazási elveit írásban kell rögzítenie. Az árazási elvek határozzák meg a pénzügyi intézmények árképzési gyakorlatát, vagyis azt, milyen ügyfeleknek, mennyiért, milyen árazási és árváltoztatási mechanizmusokkal értékesítik szolgáltatásaikat, hogyan állapítják meg a kockázati felárakat, milyen referencia kamatokat alkalmaznak, milyen kötelezettségeket hogyan vesznek figyelembe, milyen módszereket, statisztikai eloszlásokat, modelleket használnak a különböző szolgáltatások ellenértékének megállapításánál. Az árazási elvek azonban a pénzügyi intézménnyel szerződő felek, így a fogyasztók számára nem nyilvánosak, azok megfelelőségét, valamint alkalmazásának gyakorlatát a PSZÁF jogosult ellenőrizni a Hpt. 210. § (5) bekezdésében foglaltak szerint.
f) Az egyoldalú szerződésmódosítás esetére – mivel az a fogyasztó kötelezettségeire kihat – biztosítani szükséges a felmondás jogát. Ezt előírhatja maga a jogszabály is, ennek hiányában az általános szerződési feltételek között indokolt rendezni: a módosítást hogyan kell a fogyasztó tudomására hozni, és mennyi idő áll a fogyasztó rendelkezésére ahhoz, hogy felmondási jogával éljen. E szerződési rendelkezések tisztességessége is vizsgálat tárgyát képezheti. Önmagában a felmondás jogának kikötése ugyanakkor nem teszi az egyoldalú szerződésmódosítást tisztességessé. A felmondási jog gyakorlásával együtt járó jogkövetkezmények – az egyösszegű visszafizetési kötelezettség, a hitelkiváltás magas tranzakciós költsége – miatt ugyanis az a fogyasztó számára gyakran nem jelent reális alternatívát a szerződésmódosítással szemben.
7. A fogyasztói kölcsönszerződésekben szereplő kamatkikötések eltérő tartalmúak lehetnek és az üzleti kockázatok viselésének kérdése a később ismertetendő valódi egyoldalú szerződésmódosítás esetén merül fel.
- Fix kamatozású kölcsönszerződés esetén a bank egyáltalán nem jogosult egyoldalúan a kamat mértékét módosítani. Ebben az esetben a pénzintézet a tartós futamidő alatti, a körülmények megváltozásából eredő minden kockázatot előzetesen kalkulálja. Emiatt a hitel – a kamat mértékében is kifejeződően – adott esetben lényegesen drágább. Ez egyben azt is jelenti, hogy a pénzügyi körülmények fogyasztóra nézve kedvező változásának hatását sem köteles a pénzügyi intézmény a fogyasztó javára érvényesíteni.
- A változó kamatozású kölcsönszerződések esetében a felek alkalmazhatják azt a megoldást, hogy a kamatszintet egy meghatározott, változó viszonyítási alaphoz, referencia kamatlábhoz (pl.: a BUBOR, EURIBOR, állampapír átlaghozama, a jegybanki alapkamat stb.) kötik. A megállapodás alapján a kamatszint – a szerződésben rögzített algoritmus, képlet alkalmazásával – automatikusan követi a viszonyítási referencia-kamat változását. A kamatszint módosulása a meghatározott referencia kamat változásával együtt, automatikusan megy végbe, vagyis ebben az esetben a pénzintézet részéről nem az egyoldalú jogosultság gyakorlása eredményeként változik a kamat.
A pénzügyi intézménynek nincs mérlegelési lehetősége, a kamatmódosítás nem egyoldalú akaratnyilatkozat eredményeként, hanem a szerződés előre rögzített tartalma szerint következik be, azaz, ha a szerződés alapján a pénzügyi intézmény értesíti a fogyasztót a kamatszint megváltozásáról, az értesítésnek csak deklaratív hatálya van. Az ilyen típusú változó kamatozású kölcsönszerződések esetében valójában nem következik be szerződésmódosítás, mivel a kamatszint változás az eredeti, szerződéskötéskori tartalomnak megfelelően a szerződés tartalmának módosulása nélkül következik be (értékmegtartó klauzula).
A fogyasztóval ingatlanon alapított, jelzálogjog fedezete mellett kötött kölcsönszerződésben – a Hpt. 210/B § 2012. április 1-től hatályos (1)-(3) bekezdései szerint – a kamat változását a pénzügyi intézménynek kötelezően vagy referencia-kamatlábhoz kötve, vagy pedig úgy kell meghatároznia, hogy a kamat mértéke a kölcsönszerződésben meghatározott 3, 5 vagy 10 éves kamatperiódus alatt rögzített. A kamaton felül rendszeresen fizetendő kamatjellegű díj, költség nem számítható fel. Az ilyen fogyasztói szerződésben a pénzügyi intézmény egyoldalúan kamatot nem emelhet, hanem a kamat változása a szerződés tartalmának megfelelően következhet be.
- Más a helyzet az olyan változó kamatozású kölcsönszerződések esetén, amikor a pénzügyi intézmény az ok-listában szereplő valamely körülmény megváltozására hivatkozva emeli a kamatot (ún. kamat-kiigazító kikötések). Ebben az esetben a pénzügyi intézmény a szerződés egyoldalú módosításának előre kikötött jogával él, egyoldalú hatalmasságot, alakító jogot gyakorol (valódi egyoldalú szerződésmódosítási jog).
A rendes üzleti kockázat alatt a szerződés megkötése (módosítása) és teljesítése közötti időszakban felmerülő, a szerződés megkötésekor, illetve egyoldalú módosításakor a pénzügyi intézmény által kellő gondossággal eljárva előre látható, felmérhető, figyelembe vett és kezelt kockázat értendő. A rendes üzleti kockázat körébe eső, a pénzügyi intézményt érő érdeksérelmek a fogyasztókra nem háríthatók át, mert a kockázatok felmérése és kezelése a pénzügyi intézmény kötelezettsége (Hpt. XII-XIII. fejezet). Ezekkel a pénzügyi intézménynek – amely a fogyasztói szerződést gazdasági vagy szakmai tevékenysége körében köti (Ptk. 685. § e) pont) –, az ellenszolgáltatás mértékének megállapításakor számolnia kell. Ezért az előre látható, az ellenérték megállapításánál figyelembe vett, illetve kezelt (vagy kellő gondosság tanúsítása esetén figyelembe vehető, kezelhető) kockázatok tényleges bekövetkezésekori áthárításával a pénzügyi intézmény egyoldalú és indokolatlan előnyhöz jutna. Ez a gyakorlatban például azt jelenti, hogy ha az adott körülményre vonatkozó várakozások szélső értékei a szerződéskötés, illetve a megelőző szerződésmódosítás alkalmával figyelembe vett időszak, illetve a szerződésmódosítást követő, azonos időszak vonatkozásában lényegében változatlanok, a körülmények változása nem állapítható meg, így a szerződés egyoldalú módosításának nincs helye.
Amennyiben a pénzügyi intézmény előzetes üzleti számításai, melyeket a kamat, díj és költség meghatározásánál alkalmaz üzleti titkot képeznek, és a fogyasztók által nem ismerhetők meg, a pénzügyi intézményt terheli annak bizonyítása, hogy az előre látott, felmért, kezelt kockázatokat meghaladó változás következett be.
A rendes üzleti kockázat viselésével kapcsolatos követelményt azonban nem kell feltétlenül magában az általános szerződési feltételekben megfogalmazni. Az ok-listára vonatkozó kikötés nem tisztességtelen önmagában azért, mert nem tünteti fel külön, hogy a pénzügyi intézmény az ok-listában egyébként szereplő valamely körülmény megváltozása esetén az egyoldalú szerződésmódosítás jogával csak akkor élhet, ha a körülmény előre nem látható megváltozása a pénzügyi intézmény számára a rendes üzleti kockázatot meghaladó mértékű érdeksérelmet okoz. Az ok-listában szereplő körülményeket ugyanakkor egységesen akként kell értelmezni, hogy az ott felsorolt körülményeknek a szerződés megkötését követő megváltozása akkor teszi indokolttá – a jóhiszeműség és tisztesség elvének megfelelően – a szerződés egyoldalú módosítását, ha e körülmények előre nem látható változása a pénzügyi intézmény számára a rendes üzleti kockázatán, ellenőrzési körén kívül eső érdeksérelmet okoz. Azt pedig, hogy a pénzügyi intézmény e szempont betartásával járt-e el, a tényleges szerződésmódosításkor, a kamat (díj, költség) emelésekor lehet és kell vizsgálni.
A kifejtettek megfelelően irányadók a díj és a költség egyoldalú módosítására is, abban az esetben is, ha a kamat egyébként fix vagy referencia kamatlábhoz kötött.
8. a) Az érvénytelenség alapvető joghatása az, hogy a felek által célzott joghatások nem érhetők el (1/2010. (VI. 28.) PK vélemény 2. pont), ezért a szerződés azon kikötései és rendelkezései, amelyek tekintetében az érvénytelenségi ok fennáll, joghatás kiváltására nem alkalmasak.
Az érvénytelenség további jogkövetkezményei szempontjából a tisztességtelen kikötés, mint speciális érvénytelenségi ok sajátosságaira is figyelemmel kell lenni. A Ptk. 209/A. § (2) bekezdése értelmében ugyanis fogyasztói szerződésben az általános szerződési feltételként a szerződés részévé váló, továbbá a fogyasztóval szerződő fél által egyoldalúan, előre meghatározott és egyedileg meg nem tárgyalt tisztességtelen kikötés a semmis. Hasonlóképpen a Ptk. 209/A. § (1) bekezdése értelmében a sérelmet szenvedett fél nem a szerződést, hanem a szerződés részévé váló tisztességtelen kikötést támadhatja meg. A tisztességtelen kikötés tehát nem a szerződés egészét, hanem kizárólag a kikötéssel érintett részét – magát a tisztességtelen feltételt – teszi érvénytelenné. A Ptk. 239.§-ának (2) bekezdése alapján pedig a fogyasztói szerződés részbeni érvénytelenség esetén csak akkor dől meg, ha a szerződés az érvénytelen rész nélkül nem teljesíthető.
Fogyasztói kölcsönszerződések esetén a fogyasztó érdeke rendszerint kifejezetten ellentétes az egész szerződés megdőlésével, mivel az azonnali, egyösszegű visszafizetési kötelezettségének a beálltát eredményezné. A fogyasztó célja és érdeke ezzel szemben az, hogy a szerződés a tisztességtelen része nélkül legyen érvényes a felek között.
A 93/13/EGK irányelv 6. cikkének (1) bekezdése ezért is rendelkezik úgy, hogy a „fogyasztókkal kötött szerződésekben az eladó vagy szolgáltató által alkalmazott tisztességtelen feltételek a saját nemzeti jogszabályok rendelkezései szerint nem jelentenek kötelezettséget a fogyasztóra nézve, és ha a szerződés a tisztességtelen feltételek kihagyásával is teljesíthető, a szerződés változatlan feltételekkel továbbra is köti a feleket.”
Az egyoldalú szerződésmódosítást lehetővé tévő feltételek közül egy, több esetleg valamennyi feltétel érvénytelensége nem vezethet olyan eredményre, hogy emiatt az elhagyott feltételek nélkül a szerződés ne lenne teljesíthető, ami az egész szerződés megdőléséhez vezetne. Arra azonban nincs mód, hogy a bíróság az érvénytelen szerződési feltétel mellőzése helyett a felek akaratát mintegy „pótolja”, és a tisztességtelen megállapodás helyett új, a szerződési igazságosságot, jogegyenlőséget helyreállító kikötést konstruáljon, vagy pedig ennek érdekében az érvénytelen szerződési feltételt úgy egészítse ki, hogy valójában egy korábban nem létező, új – tisztességes – szerződési feltételt alakítson ki.
b) Előállhat olyan eset – így az egyoldalú szerződésmódosítást megalapozó ok-listával összefüggésben is –, amikor az érintett szerződési feltételnek nem az egésze, hanem csak meghatározott, jól behatárolható része tisztességtelen. A részben tisztességtelen szerződési kikötésre a részleges érvénytelenség szabályai az irányadók. Ez az értelmezés van összhangban a Ptk. 228.§-ának (3) bekezdésével, amely szerint az érthetetlen, ellentmondó, jogellenes vagy lehetetlen feltétel semmis; az ilyen feltétellel kötött szerződésre a részleges érvénytelenség szabályait (239. §) kell alkalmazni. Az érvénytelenség általános jogkövetkezményei szerint annak nem lehet akadálya, hogy a bíróság ne a részben tisztességtelen szerződési kikötés egészének, hanem csak a tisztességtelen jellegét okozó részének érvénytelenségét állapítsa meg és azt mellőzze.
Az ok-listában szereplő feltételek egyikének, másikának tisztességtelensége tehát nem azt eredményezi, hogy a pénzügyi intézményt egyáltalán nem illeti meg az egyoldalú szerződésmódosítás joga, hanem csak azt, hogy a tisztességtelenül megállapított feltétel bekövetkezése esetén nem illeti meg.
A bíróság – ha a fogyasztó a Ptk. 239/A. § (1) bekezdése alapján a szerződés egyes rendelkezései érvénytelenségének megállapítását az érvénytelenség egyéb következményei alkalmazása nélkül kéri – ítéletében azt állapítja meg, hogy a szerződés mely érvénytelen kikötés (vagy a kikötés mely érvénytelen részének) elhagyásával, egyebekben azonban változatlan feltételekkel köti a feleket. Kérelem esetén adott esetben arra is kötelezheti a pénzügyi intézményt, hogy a fogyasztó fizetési kötelezettségét a semmis kikötés mellőzésével, a nélkül számítsa újra.
9. a) A Ptk. 209/A.§-ának (2) bekezdése szerint a fogyasztói szerződésben az általános szerződési feltételként a szerződés részévé váló tisztességtelen kikötés semmis. A semmisségre csak a fogyasztó érdekében lehet hivatkozni. A szerződés semmisségét a bíróság az előtte folyó eljárásban hivatalból észleli (2/2010. (VI. 28.) PK vélemény 4. pont), így a fogyasztói kölcsönszerződésben az általános szerződési feltételként a szerződés részévé váló feltétel tisztességtelen voltát is hivatalból kell észlelnie, ha az a fogyasztó érdekében áll, de csak a kereseti kérelem keretei között. Olyan szerződési kikötés hivatalból vizsgálat tárgyát nem képezheti, melynek érvénytelensége az adott jogvita elbírálását nem érinti.
A kereset elbírálása szempontjából lényeges szerződési feltétel tisztességtelen voltát a bíróságnak hivatalból észlelnie kell, ha annak tisztességtelensége a rendelkezésre álló iratok alapján megállapítható, és az a fogyasztó érdekében áll. Bizonyítás hivatalbóli lefolytatására nincs törvényes lehetőség.
b) A fogyasztói kölcsönszerződésben az általános szerződési feltételként a szerződés részévé váló olyan kikötés, amelyet a fogyasztóval szerződő fél már módosított, illetve mellőzött, a módosítás, illetve mellőzés időpontjától kezdve – általában a jövőre nézve – nem alkalmazható. A kikötés korábbi alkalmazása is okozhat azonban olyan jogsérelmet, amely a szerződési feltétel tisztességtelen voltának megállapítását szükségessé teheti.
A Ptk. 209/B.§-ának (2) bekezdése lehetővé teszi, hogy a bíróság a fogyasztókkal történő szerződéskötések céljából meghatározott és nyilvánosan megismerhetővé tett, de nem alkalmazott általános szerződési feltétel tisztességtelenségét vizsgálja és megállapítsa. Még inkább helye van ennek akkor, ha a kikötés az általános szerződési feltételek részévé vált ugyan, de az abból adódó lehetőségekkel a fogyasztóval szerződő fél nem élt. Egy ilyen múltbéli önkorlátozás ugyanis nem biztosítja a fogyasztót arról, hogy a vele szerződő fél a kikötés alkalmazásától a jövőben is tartózkodni fog, és ez által jogait a jövőben sem éri sérelem, ezért a fogyasztó jogai védelme érdekében alappal kérhető e feltétel tisztességtelenségének megállapítása.
A Ptk. 209. § alapján egyébként sem a pénzügyi intézmény joggyakorlását, hanem azt kell megítélni, hogy a kikötés indokolatlanul, egyoldalúan hátrányos, tisztességtelen-e, függetlenül attól, hogy a pénzügyi intézmény ténylegesen alkalmazta-e. Az egyoldalú szerződésmódosításra vonatkozó kikötés tisztességtelen lehet akkor is, ha azt a pénzügyi intézmény a későbbiekben a gyakorlatában nem alkalmazta: a kikötés tisztességtelen jellege nem függ az alkalmazójának tisztességes eljárásától. Keresettel nem a pénzügyi intézmény tisztességtelen eljárása, hanem az általa megfogalmazott üzletszabályzat tisztességtelen kikötése támadható, így a bíróság nem a pénzügyi intézmény tisztességtelen eljárását vizsgálja, hanem a tisztességtelen kikötés érvénytelenségét állapítja meg.
c) A gyakorlatban többször előfordul, hogy a fogyasztó amiatt támadja az egyoldalú szerződésmódosításra vonatkozó kikötést, mert annak tényleges tartalmát nem ismerhette meg.
A Ptk. 205/B.§-a szerint az általános szerződési feltétel csak akkor válik a szerződés részévé, ha alkalmazója lehetővé tette, hogy a másik fél annak tartalmát megismerje, és ha azt a másik fél kifejezetten vagy ráutaló magatartással elfogadta. Külön tájékoztatni kell a másik felet arról az általános szerződési feltételről, amely a szokásos szerződési gyakorlattól, a szerződésre vonatkozó rendelkezésektől lényegesen vagy valamely korábban a felek között alkalmazott kikötéstől eltér. Ilyen feltétel csak akkor válik a szerződés részévé, ha azt a másik fél – a külön, figyelemfelhívó tájékoztatást követően – kifejezetten elfogadta. Erre tekintettel az olyan általános szerződési feltételek között szereplő szerződési kikötés, amelyet a fogyasztó nem ismerhetett meg, nem válik a szerződés részévé; külön azonban csak azokra a feltételekre (okokra) kell felhívni a figyelmét, amelyek esetleg lényegesen eltérnek a szokásos szerződési gyakorlattól, a szerződésre vonatkozó rendelkezésektől, vagy valamely korábban a felek között alkalmazott kikötéstől. Önmagában a fogyasztói kölcsönszerződés részét képező általános szerződési feltételben szereplő, az egyoldalú szerződésmódosításra lehetőséget biztosító ok-lista nem tekinthető a szokásos szerződési gyakorlattól eltérő szerződési rendelkezésnek, hiszen ennek lehetőségét a jogi szabályozás – bár többször módosított feltételek mellett – már huzamos idő óta lehetővé teszi.
Ha az egyoldalú szerződésmódosításra vonatkozó kikötés nem válik a szerződés részévé, a létre nem jött szerződési tartalom érvénytelen sem lehet. Az ilyen kikötés tisztességtelensége ezért nem vizsgálható.
10. a) A pénzügyi intézmény egyoldalú szerződésmódosítása, a kamat, a díj, a költség egyoldalú emelése az esetek egy részében akkor válik jogvita tárgyává, miután e jogát a pénzügyi intézmény – akár többször, visszatérően – már gyakorolta. Az egyoldalú szerződésmódosítás tényleges megtörténtét követően a pénzügyi intézmény a szerződésmódosítás érvényességét vitató fogyasztóval szemben rendszerint arra hivatkozik, hogy a szerződésben kifejezetten kikötött jogával élt.
A fogyasztó azonban éppen a szerződés e részének érvényességét vitatja: önmagában attól, hogy a felek megállapodása folytán az általános szerződési feltételek közt szereplő ok-lista a kölcsönszerződés részévé vált, a kikötés tartalma lehet tisztességtelen, ezért annak érvénytelenségére a fogyasztó hivatkozhat.
A tényleges egyoldalú szerződésmódosítással összefüggésben a fogyasztó jogvita tárgyává teheti egyfelől azt, hogy a szerződésmódosításra az általános szerződési feltételekben szereplő kikötésnek megfelelően, azaz szerződésszerűen került-e sor – ez a kikötés érvényességét nem érinti –, és másfelől azt is, hogy az általános szerződési feltételekben szereplő kikötés már eredetileg, a szerződéskötéskor tisztességtelen, érvénytelen volt.
Ha az egyoldalú szerződésmódosítás joga a pénzügyi intézményt a kikötés érvénytelensége (részleges érvénytelensége) miatt az adott esetben nem illette volna meg, a szerződés egyoldalú módosítása sem történhetett meg érvényesen, így a szerződés a felek között a módosítást megelőző tartalommal érvényes.
Erre tekintettel az egyoldalú szerződésmódosítás érvényességét vitató perben is vizsgálható az egyoldalú szerződésmódosításra vonatkozó, az általános szerződési feltételek között szereplő kikötés, illetve az ahhoz tartozó ok-lista érvényessége.
b) A fogyasztói kölcsönszerződésben a kamat, a költség és a díj meghatározása tipikusan az általános szerződési feltételek részét képezi, így annak egyoldalú módosítására is tipikusan olyan formában (például hirdetmény) kerül sor, amely a Ptk. 205/A §-ának (1) bekezdésének megfelelő általános szerződési feltétel alkalmazásának minősül. Erre tekintettel a fogyasztói kölcsönszerződést egyoldalúan módosító általános szerződési feltétel érvényessége is lehet közérdekű kereset tárgya a Ptk. 209/B. § (1) és (2) bekezdése alapján. A közérdekű kereset indítására jogosult szervezet kérheti a módosított általános szerződési feltételekben szereplő új összegű kamat, költség, díj érvénytelenségének a megállapítását arra hivatkozással, hogy a módosítás jogszabályba ütközött, illetve tisztességtelen volt.
c) Az egyoldalú szerződésmódosítás kapcsán indult perekben vizsgálat tárgyát képezheti, hogy a szerződés módosítására az általános szerződési feltételekben szereplő kikötésnek megfelelően került-e sor; azaz
- az egyoldalú szerződésmódosítás feltétele ténylegesen bekövetkezett-e;
- a módosítás tartalmilag megfelelt-e az arányosság és a szimmetria elvének.
Az arányosság elve betartásának vizsgálata során figyelemmel kell lenni arra, hogy a tartós pénzkötelmi jogviszonyban a szerződés megkötése után megváltozott olyan körülmények vehetők csak figyelembe a konkrét szerződésmódosítás során, amelyekkel a fogyasztóval szerződő pénzügyi intézmény az előzetes kalkulációk során a megfelelő gondossággal eljárva sem számolhatott előre. A kellő gondosság mellett előre látható kockázatok felmérése és kezelése a pénzügyi intézmény rendes üzleti kockázata körébe esik, és csak az e körbe nem tartozó, az ellenőrzési-tevékenységi körén kívül eső változásokat háríthatja át a fogyasztóra.
Az ok-listában szereplő körülményeknek a szerződéskötéskor fennállott helyzethez viszonyított változása tehát nem jelenti feltétlenül azt, hogy a szerződésben meghatározott kamatmérték megváltoztatása indokolt. A bekövetkezett változásnak meg kell haladnia a normálisan vállalható üzleti kockázatot.
A rendes üzleti kockázat határainak mérlegelése során, annak megítélésekor, hogy a körülmények változása a pénzügyi intézmény számára a rendes üzleti kockázatot meghaladó mértékű érdeksérelemmel jár-e, figyelemmel kell lenni a pénzügyi szolgáltatások, a hitelezői jogviszonyok sajátosságaira. Nyomatékkal értékelni kell a pénzügyi intézmények közvetítő szerepéből adódó érdekkiegyensúlyozást, a betétesek védelmét, ezzel összefüggésben a felelős hitelezés elvét. Mérlegelés körébe kell vonni a pénzügyi szolgáltatásoknak az átlagosnál gyakoribb, hektikus gazdasági háttérmozgásokra való fokozott érzékenységét, azt, hogy a pénzügyi folyamatok előreláthatósága korlátozott, gyakran kiszámíthatatlan. Mindezen szempontok együttes értékelése nyújthat eligazítást abban a kérdésben, hogy a kikötés a pénzügyi intézményre nézve a jóhiszeműség és tisztesség követelményeit sértő módon, indokolatlanul és egyoldalúan előnyös – a fogyasztóra indokolatlanul és egyoldalúan hátrányos –, azaz tisztességtelen, így érvénytelen vagy sem.
Ha a fogyasztóval szerződő fél által hivatkozott körülmény változása ténylegesen nem következett be, vagy a kamat, a költség, a díj mértékére nem volt befolyással, illetve ha a kamat, költség, díj mértékének növelése indokolatlan volt, nem állt arányban a változás mértékével, az egyoldalú szerződésmódosítás érvénytelen (részben érvénytelen), mert adott esetben hiányzik az egyoldalú módosítás szerződési jogalapja.
Az is vizsgálat tárgyát képezheti, hogy a fogyasztóra kedvező változásokat ugyanolyan arányban érvényesíti a pénzügyi intézmény, mint a fogyasztóra hátrányos változásokat vagyis a szimmetria elvét betartja-e.
Azokban a perekben, melyeknek tárgya az egyoldalú szerződésmódosítás érvénytelensége, rendszerint a pénzügyi intézmények vannak abban a helyzetben, hogy azokat az adatokat szolgáltassák, amelyek alapján megítélhető, hogy az egyoldalú szerződésmódosításra jogszerűen, a jóhiszeműség és tisztesség követelményeit betartva került sor. E körülménynek a bizonyítási eljárás során van jelentősége.
1996. évi CXII. törvény a hitelintézetekről és a pénzügyi vállalkozásokról (Hpt)
jelenleg hatályos Hpt
http://net.jogtar.hu/jr/gen/hjegy_doc.cgi?docid=99600112.TV&timeshift=1
18/2010. (IV. 29.) PM rendelet a pénzügyi szolgáltatás közvetítői hatósági képzés követelményrendszeréről és a hatósági vizsgáról
www.mabiasz.hu/images/dokumentumok/18_2010_pm_rend.pdf
A Pénzügyi Szervezetek Állami Felügyelete elnökének 1/2012. (II. 23.) PSZÁF rendelete a felügyeleti díj megfizetésének, kiszámításának módjáról és feltételeirõl
A Pénzügyi Szervezetek Állami Felügyeletérõl szóló 2010. évi CLVIII. törvény 117. § (1) bekezdés a) és d) pontjában kapott
felhatalmazás alapján, a Pénzügyi Szervezetek Állami Felügyeletérõl szóló 2010. évi CLVIII. törvény 21. § n) pontjában
1. § (1) E rendelet tekintetében felügyeleti díj fizetésére kötelezettek:
a) a hitelintézetekrõl és apénzügyi vállalkozásokról szóló 1996. évi CXII. törvény (a továbbiakban: Hpt.) 139/A. §-ában,
b) a tõkepiacról szóló 2001. évi CXX. törvény (a továbbiakban: Tpt.) 380. és 381. §-ában,
c) a befektetési alapkezelõkrõl és a kollektív befektetési formákról szóló 2011. évi CXCIII. törvény (a továbbiakban:
Batv.) 130. §-ában,
d) a befektetési vállalkozásokról és az árutõzsdei szolgáltatókról, valamint az általuk végezhetõ tevékenységek
szabályairól szóló 2007. évi CXXXVIII. törvény (a továbbiakban: Bszt.) 155–157. §-ában,
e) a biztosítókról és a biztosítási tevékenységrõl szóló 2003. évi LX. törvény (a továbbiakban: Bit.) 207. §-ában,
f) a viszontbiztosítókról szóló 2007. évi CLIX. törvény 123. §-ában,
g) a magánnyugdíjról és a magánnyugdíjpénztárakról szóló 1997. évi LXXXII. törvény 116. §-ában,
h) az Önkéntes Kölcsönös Biztosító Pénztárakról szóló 1993. évi XCVI. törvény 9/A. §-ában,
i) a foglalkoztatói nyugdíjról és intézményeirõl szóló 2007. évi CXVII. törvény 71. §-ában,
j) a közraktározásról szóló 1996. évi XLVIII. törvény (a továbbiakban: Krt.) 12/A. §-ában
meghatározott adatszolgáltatók (a továbbiakban együtt: felügyeleti díj fizetésére kötelezett).
(2) A felügyeleti díj fizetésére kötelezettek a felügyeleti díj számítása, és annak bevallása érdekében az e rendeletben
foglaltak szerint bevallást készítenek, amelyet megküldenek a Pénzügyi Szervezetek Állami Felügyelete
(a továbbiakban: Felügyelet) részére.
(3) Amennyiben a felügyeleti díj fizetésére kötelezett több külön ágazati törvény hatálya alá tartozó tevékenységet végez,
vagy a tevékenységek végzéséhez engedéllyel rendelkezik, akkor minden tevékenység után külön-külön köteles
bevallást készíteni és a felügyeleti díjat megfizetni.
2. A felügyeleti díj bevallása
2. § (1) A Felügyelet részére rendszeres adatszolgáltatást teljesítõ felügyeleti díj fizetésére kötelezetteknek a felügyeleti díj
bevallását a rendszeres adatszolgáltatás keretében, a felügyeleti díj fizetésére kötelezettre vonatkozó külön
adatszolgáltatási rendeletben foglaltaknak megfelelõen, e rendelet figyelembevételével kell teljesíteniük.
(2) A Felügyelet részére rendszeres adatszolgáltatást nem teljesítõ felügyeleti díj fizetésére kötelezettek a felügyeleti díj
bevallásukat az 1. mellékletben foglaltaknak megfelelõ tartalommal és formában, és a 2. mellékletben meghatározott
kitöltési útmutató szerint teljesítik.
3. § (1) A felügyeleti díj fizetésére kötelezett a Felügyelet által kiadott tevékenységi engedélyrõl szóló határozat keltétõl
a felügyeleti engedély visszavonásáról szóló határozatban megjelölt dátumig, vagy a Felügyelet által történõ
nyilvántartásba vétel napjától a nyilvántartásból történõ törlés napjáig köteles a bevallás teljesítésére.
(2) A fióktelep a tevékenysége megkezdésének napjától a tevékenysége befejezésének a Felügyelethez történõ
bejelentése napjáig köteles a bevallás teljesítésére.
1454 M A G Y A R K Ö Z L Ö N Y • 2012. évi 21. szám
(3) Felügyeleti alapdíj bevallást köteles készíteni minden, a naptári év elsõ napján engedéllyel rendelkezõ vagy a
Felügyelet nyilvántartásában szereplõ felügyeleti díj fizetésére kötelezett.
(4) Ha a felügyeleti díj fizetésére kötelezett részére a tevékenységi engedély megadása vagy visszavonása negyedév közben
történik, vagy a felügyeleti nyilvántartásba vételére, nyilvántartásból való törlésére negyedév közben kerül sor,
a felügyeleti változó díj számítása a mûködés idõtartamára történik. A mûködés idõtartamának kiszámításánál egy
negyedévet 90 naposnak kell tekinteni. A teljes tárgynegyedévi mûködés esetén 90 napot kell a felügyeleti díj fizetésére
kötelezettnek a Felügyelet részére bevallani. Ha az adatszolgáltatásra kötelezett nem mûködött a teljes negyedévben,
akkor a mûködés idõtartamának kiszámításakor a mûködésben nem töltött napok számát 90-bõl le kell vonni.
(5) A teljes éves mûködés esetén 360 napot kell a felügyeleti díj fizetésére kötelezettnek a Felügyelet részére bevallani.
Ha a felügyeleti díj fizetésére kötelezett nem mûködött a teljes évben, akkor az éves mûködés idõtartamának
meghatározásához a negyedéves számításokat kell összesíteni.
4. § (1) A felügyeleti díj fizetésére kötelezett tevékenységének felfüggesztése vagy szüneteltetése nem érinti a bevallási
kötelezettséget, a felügyeleti díj összegét és esedékességét.
(2) Szervezeti átalakulása esetén a felügyeleti díj fizetésére kötelezett az átalakulást kimondó határozatban megjelölt
dátumig köteles a bevallás teljesítésére. A jogutód felügyeleti díj fizetésére kötelezett akkor is köteles a bevallást
benyújtani, ha a kiszámítási idõszakban díjfizetési kötelezettsége nem keletkezik.
3. A felügyeleti díj bevallásának és fizetésének határideje és módja
5. § A rendszeres adatszolgáltatást nem teljesítõ felügyeleti díj fizetésre kötelezett felügyeleti díj bevallását
a) elektronikus úton, legalább fokozott biztonságú elektronikus aláíró tanúsítvánnyal hitelesítve a Felügyelet
Kihelyezett Adatküldõ Program rendszerén keresztül, vagy
b) papíralapon
köteles eljuttatni a Felügyelet részére.
6. § (1) A rendszeres adatszolgáltatást nem teljesítõ felügyeleti díj fizetésre kötelezett
a) a tárgyévre vonatkozó felügyeleti alapdíj számításáról szóló bevallást a tárgyév január 31. napjáig,
b) a tárgynegyedévre vonatkozó változó díj számításról szóló bevallást a tárgynegyedévet követõ hónap utolsó
napjáig,
c) a tárgyévre számított felügyeleti változó díj auditálás utáni esetleges különbözetét a tárgyévet követõ év második
negyedévére vonatkozó bevallás keretében külön korrekciós tételként
(2) A felügyeleti díj fizetésre kötelezettnek
a) a tárgyévre vonatkozó éves felügyeleti alapdíjat a tárgyév január 31. napjáig,
b) a tárgynegyedévre számított felügyeleti változó díjat a tárgynegyedévet követõ hónap utolsó napjáig,
c) a tárgyévre számított felügyeleti változó díj különbözetet a tárgyévet követõ második negyedéves díjszámításból
származó díjfizetési kötelezettséggel egy idõben
kell megfizetni a Felügyelet Magyar Államkincstárnál vezetett 10032000-00283834-00000000 számú pénzforgalmi
7. § (1) A felügyeleti díj fizetésére kötelezett valamennyi esetben köteles gondoskodni a bevallások és módosításaik
(2) A felügyeleti díj fizetésére kötelezett a bevallásokat a bevallás készítését követõ ötödik naptári év végéig a Felügyelet
kérésére bármikor köteles rendelkezésre bocsátani.
(3) A felügyeleti díj kiszámításának és megfizetésének alapbizonylatait, adatszolgáltatási hátterét a Felügyelet jogosult a
helyszínen bármikor ellenõrizni, vagy erre vonatkozó adatbekéréssel annak helyességérõl meggyõzõdni.
8. § Ez a rendelet 2012. április 1-jén lép hatályba.
http://www.pszaf.hu/bal_menu/szabalyozo_eszkozok/engedelyezesi_utmutatok...
Közlemény a pénzügyi szolgáltatás közvetítői hatósági vizsga kérdésbankjának változásáról
Banki befektetési termékértékesítő - OKJ tanfolyam
OKJ-szám: 52 343 01 0000 00 00
Alapadatok - Szakmacsoport: Közgazdaság - Szint: középszintű szakképesítés
Betölthető foglalkozás: Pénzintézeti pénz- és értékjegy-értékesítő ügyintéző
Hitelközvetítői tevékenységhez elfogadott végzettség
Képzés akár távoktatással is.
Tagjainknak díjkedvezmény Egyesületünknél történő jelentkezés esetén.
Jelentkezés elérhetőségeinken.
A Kormány 57/2012. (III. 30.) Korm. rendelete
a devizakölcsönök törlesztési árfolyamának rögzítését érintõ megtérítésrõl és a közszférában
dolgozók támogatásáról
A Kormány a devizakölcsönök törlesztési árfolyamának rögzítésérõl és a lakóingatlanok kényszerértékesítésének rendjérõl szóló
2011. évi LXXV. törvény 11. § c) és d) pontjában, a 23. § tekintetében a hitelintézetekrõl és a pénzügyi vállalkozásokról szóló 1996. évi
CXII. törvény 235. § (1) bekezdés a) pontjában, és a fogyasztónak nyújtott hitelrõl szóló 2009. évi CLXII. törvény 30. § b) pontjában
kapott felhatalmazás alapján, az Alaptörvény 15. cikk (1) bekezdésében meghatározott feladatkörében eljárva a következõket
a) gyermek: a közszférában dolgozóval közös háztartásban élõ, általa eltartott vér szerinti, örökbe fogadott vagy
gyámsága alatt álló és legalább egy éve vele együttélõ gyermek, ha
ab) a 16. életévét már betöltötte, de oktatási intézmény nappali tagozatán tanul, és a 25. életévét még nem
töltötte be, vagy
ac) a 16. életévét már betöltött olyan megváltozott munkaképességû személy, akinek ez az állapota legalább
egy éve tart, vagy egy év alatt elõreláthatóan nem szûnik meg;
b) megváltozott munkaképességû személy: az a személy,
bb) aki legalább 50 százalékos mértékû egészségkárosodást szenvedett, vagy
bc) akinek az egészségi állapota a rehabilitációs hatóság komplex minõsítése alapján nem haladja meg az
50 százalékos mértéket;
c) támogatott: az a természetes személy, aki a támogatás személyi és egyéb feltételeinek megfelel és a pénzügyi
intézménnyel gyûjtõszámlahitelre vonatkozó hitelkeret-szerzõdést köt vagy e rendelet hatálybalépését
megelõzõen gyûjtõszámlahitelre vonatkozó hitelkeret-szerzõdést kötött.
(2) Az e rendeletben meg nem határozott fogalmakat a Polgári Törvénykönyvrõl szóló 1959. évi IV. törvényben
(a továbbiakban: Ptk.), a hitelintézetekrõl és a pénzügyi vállalkozásokról szóló 1996. évi CXII. törvényben, valamint a
devizakölcsönök törlesztési árfolyamának rögzítésérõl és a lakóingatlanok kényszerértékesítésének rendjérõl szóló
2011. évi LXXV. törvényben meghatározottak szerint kell értelmezni.
2. Atámogatások fajtái
2. § Az e rendeletben meghatározott feltételekkel a központi költségvetésbõl
a) a mentesített követelésrész államot terhelõ részének megtérítése,
d) a közszférában dolgozók vissza nem térítendõ támogatása (a továbbiakban: vissza nem térítendõ támogatás)
[az a)–d) pont a továbbiakban együtt: támogatás] vehetõ igénybe.
3. Amentesített követelésrész államot terhelõ része és a legmagasabb árfolyamot meghaladó törlesztési
kötelezettség megtérítése
3. § (1) A mentesített követelésrész államot terhelõ része és a legmagasabb árfolyamot meghaladó törlesztési kötelezettség
megtérítését az a gyûjtõszámlahitelt folyósító pénzügyi intézmény veheti igénybe, amely teljesíti az e rendeletben
(2) Az (1) bekezdés szerinti támogatás igénybevételének feltétele, hogy az igénylõ írásban hozzájárul ahhoz, hogy
természetes személyazonosító adatait, lakcímét és postacímét, személyazonosító igazolványának, úti okmányának
vagy kártyaformátumú vezetõi engedélyének számát, adóazonosító jelét, a támogatásra vonatkozó információkat
– a támogatás szabályszerû igénybevételének ellenõrzése céljából – a pénzügyi intézmény a kincstár részére átadja.
6786 MA G Y A R K Ö Z L Ö N Y • 2012. évi 36. szám
(3) A pénzügyi intézmény nyilvántartásaiban támogatásonként elkülönítve kimutatja a mentesített követelésrész és
a legmagasabb árfolyamot meghaladó törlesztési kötelezettség összegét.
4. Akamattámogatás szabályai
4. § (1) Az e rendeletben meghatározott feltételekkel a közszférában dolgozó a gyûjtõszámlahitele ügyleti kamatainak
megfizetéséhez kamattámogatást igényelhet.
(2) A kamattámogatás olyan pénzügyi intézmény által folyósított gyûjtõszámlahitel kamatainak megfizetéséhez
nyújtható, amely teljesíti az e rendeletben foglaltakat.
(3) A közszférában dolgozó támogatott egy gyûjtõszámlahitele ügyleti kamatainak megfizetéséhez veheti igénybe a
kamattámogatást. A kamattámogatásra ugyanazon lakóingatlanhoz kapcsolódó gyûjtõszámlahitelek
vonatkozásában egy közszférában dolgozó jogosult.
(4) A kamattámogatásra a közszférában dolgozó támogatott – az (5) bekezdésben meghatározott kivétellel – a rögzített
árfolyam alkalmazási idõszaka kezdõ idõpontjától legfeljebb a rögzített árfolyam alkalmazási idõszaka záró
idõpontjáig jogosult.
(5) Az e rendelet hatálybalépését megelõzõen kötött gyûjtõszámlahitelre vonatkozó, a törvény erejénél fogva módosuló
hitelkeret-szerzõdés esetén a kamattámogatás a 9. § (2) bekezdés b) pont bb) alpontjában meghatározott kérelem
benyújtását követõen a devizakölcsön törlesztésére vonatkozó soron következõ második törlesztés esedékességi
napjától legfeljebb a rögzített árfolyam alkalmazási idõszaka záró idõpontjáig jár.
5. § (1) A közszférában dolgozó támogatott a munkáltatói jogkör gyakorlójának bejelenti a gyûjtõszámlahitelre vonatkozó
hitelkeret-szerzõdés megkötését követõ öt napon belül
a) a gyûjtõszámlahitelre vonatkozó hitelkeret-szerzõdést kötõ pénzügyi intézmény nevét és címét,
b) a rögzített árfolyam alkalmazási idõszakának várható záró idõpontját és
c) a kamattámogatás iránti kérelem benyújtásának idõpontját.
(2) Az (1) bekezdés b) pontja szerinti adatban bekövetkezett változásokról a közszférában dolgozó támogatott a változás
bekövetkezését követõ 5 napon belül tájékoztatja a munkáltatói jogkör gyakorlóját.
(3) Ha a támogatott közszférában való foglalkoztatási jogviszonya megszûnik, a jogviszony megszûnésérõl szóló
(7) bekezdés szerinti értesítésnek a pénzügyi intézmény által történõ kézhezvételét követõ, gyûjtõszámlahitelre
vonatkozó hitelkeret-szerzõdés szerinti elsõ esedékesség napjától részére a kamattámogatás nem nyújtható.
(4) A közszférában dolgozó foglalkoztatási jogviszonya megszûnését követõen is jogosult a kamattámogatásra, ha
a) megváltozott munkaképességû személynek minõsül és közszférában való foglalkoztatási jogviszonya a
megváltozott munkaképessége miatt szûnt meg,
c) munkáltatója jogutód nélkül megszûnt.
(5) Ha a foglalkoztatási jogviszony a közszférában dolgozó halála miatt szûnik meg, a kamattámogatásra az elhunyt
közszférában dolgozó olyan örököse jogosult, aki
a) a devizakölcsön fedezetéül szolgáló lakóingatlanát – a pénzügyi lízingszerzõdés esetét kivéve – megörökölte és
(6) Az örökös az (5) bekezdés szerinti ingatlanon öröklés jogcímén szerzett tulajdonjogát és a kölcsön visszafizetésére
vonatkozó kötelezettségét az ezen adatokat tartalmazó jogerõs teljes hatályú hagyatékátadó végzéssel (ide értve a
rész-hagyatékátadó végzést, valamint a végzés kivonatát is), annak kézhezvételétõl számított 8 napon belül a
pénzügyi intézmény részére történõ bejelentéssel igazolja.
(7) A munkáltatói jogkör gyakorlója a közszférában dolgozó támogatott foglalkoztatási jogviszonyának megszûnése
esetén – a (4) és (5) bekezdésben foglalt eseteket kivéve – 8 napon belül írásban értesíti a támogatott által az
(1) bekezdés alapján bejelentett pénzügyi intézményt. Ha a közszférában dolgozó foglalkoztatási jogviszonyát
közszférán belül másik munkáltatónál folytatja, a munkáltató 8 napon belül írásban értesíti a pénzügyi intézményt az
új munkáltató 16. § (1) bekezdés g) pontja szerinti adatairól.
(8) Ha a közszférában dolgozó támogatott az eredeti devizakölcsön rögzített árfolyamon való törlesztésébõl eredõ
fizetési kötelezettségeinek 90 napot meghaladóan nem tesz eleget, ezt követõen részére a kamattámogatás nem
nyújtható. A kamattámogatás folyósításának megszüntetésérõl a pénzügyi intézmény 8 napon belül írásban értesíti a
közszférában dolgozó munkáltatóját.
M A G Y A R K Ö Z L Ö N Y • 2012. évi 36. szám 6787
5. Akamattámogatás mértéke
(2) A kamattámogatás (1) bekezdés szerinti mértéke nem haladhatja meg a gyûjtõszámlahitel ügyleti kamatának mértékét.
(3) A közszférában dolgozó támogatott a 4. § (4) vagy (5) bekezdése szerinti idõszakban a 9. § (2) bekezdése szerinti
idõpontban megállapított mértékû kamattámogatásra jogosult.
(4) A közszférában dolgozó támogatott gyûjtõszámláján a 4. § (4) vagy (5) bekezdése szerinti idõszakban az
(1) bekezdésben meghatározott mértékû kamattámogatással csökkentett mértékû ügyleti kamat kerül tõkésítésre.
a) a gyûjtõszámlahitelre vonatkozó hitelkeret-szerzõdésbe foglaltan feltünteti, vagy
b) az e rendelet hatálybalépését megelõzõen kötött gyûjtõszámlahitelre vonatkozó, a törvény erejénél fogva
módosuló hitelkeret-szerzõdés esetén a közszférában dolgozóval közli.
6. Avissza nem térítendõ támogatás szabályai
7. § (1) A vissza nem térítendõ támogatás a rögzített árfolyam alkalmazási idõszakának kezdõ idõpontját megelõzõ napon
fennálló devizakölcsön-tartozás összegébõl kerül elõtörlesztésre.
(2) Az (1) bekezdés szerinti elõtörlesztés összegének kiszámításakor a Magyar Nemzeti Bank által meghirdetett, 2012.
április 1. és 2012. április 30. között irányadó hivatalos devizaárfolyamok átlagát kell alkalmazni.
(3) A pénzügyi intézmény a gyûjtõszámlahitelre vonatkozó hitelkeret-szerzõdésbe foglaltan feltünteti a vissza nem
térítendõ támogatás kiszámításának módját.
7. Akamattámogatásra és a vissza nem térítendõ támogatásra vonatkozó közös szabályok
8. § (1) Kamattámogatás és vissza nem térítendõ támogatás (a továbbiakban együtt: közszférában dolgozók támogatása)
akkor vehetõ igénybe, ha a közszférában dolgozó
a) a munkáltatói igazolás kiállításának idõpontjában fennálló foglalkoztatási jogviszonnyal rendelkezik, és nem áll
felmentés, lemondás vagy felmondás hatálya alatt,
b) az eredeti devizakölcsön és a gyûjtõszámlahitel adósa vagy adóstársa,
c) a devizakölcsön fedezetét vagy a lízing tárgyát képezõ lakóingatlanban 2011. december 1-jén és a kérelem
benyújtásának idõpontjáig
cb) életvitelszerûen lakik,
d) – a pénzügyi lízingszerzõdés esetét kivéve – a devizakölcsön fedezetét képezõ lakóingatlanban legalább
50 százalékos tulajdoni hányaddal rendelkezik,
e) saját maga és vele közös háztartásban élõ közeli hozzátartozója 2011. december 1-jén és a kérelem benyújtásának
idõpontjáig – a (2) bekezdésben foglaltak kivételével –
eb) – pénzügyi lízingszerzõdés esetén – lakás- vagy lakóingatlan-tulajdonnal
fa) a 3. § (2) bekezdésében meghatározott adatokat, továbbá a munkáltatójának nevét, címét és adószámát,
valamint a kamattámogatás szempontjából figyelembe vett gyermek adóazonosító jelét a pénzügyi
intézmény a kincstár részére átadja, és
(2) Az (1) bekezdés e) pontjában foglaltaktól eltérõen a közszférában dolgozók támogatása akkor is igényelhetõ, ha az
igénylõnek és vele közös háztartásban élõ közeli hozzátartozójának
a) együttesen legfeljebb 50 százalékos tulajdoni hányada van egy olyan lakóingatlanban, amely tulajdonközösség
b) a tulajdonukban lévõ lakóingatlan lebontását az építésügyi hatóság elrendelte vagy engedélyezte, vagy
6788 MA G Y A R K Ö Z L Ö N Y • 2012. évi 36. szám
c) a lakóingatlan több mint két éve öröklés vagy ajándékozás jogcímén haszonélvezettel terhelten került a
tulajdonukba és a haszonélvezõ bent lakik.
9. § (1) A közszférában dolgozók támogatása iránti kérelmet a devizakölcsönt folyósító pénzügyi intézménynél kell
a) a vissza nem térítendõ támogatásra való jogosultság megállapítását és összegének meghatározását a
gyûjtõszámlahitelre vonatkozó hitelkeret-szerzõdés iránti kérelem benyújtásával egyidejûleg, és
ba) a gyûjtõszámlahitelre vonatkozó hitelkeret-szerzõdés iránti kérelem benyújtásával egyidejûleg, vagy
bb) e rendelet hatálybalépését megelõzõen kötött gyûjtõszámlahitelre vonatkozó hitelkeret-szerzõdés esetén
legkésõbb 2012. május 15-éig
lehet kérni a pénzügyi intézménytõl.
(3) A pénzügyi intézmény a kérelem átvételérõl igazolást ad az igénylõnek. A pénzügyi intézmény a kérelmet annak
átvételétõl számított 30 napon belül bírálja el. Ha a kérelem benyújtása hiányosan történt, a pénzügyi intézmény az
igénylõt a kérelem benyújtásától számított 15 napon belül 8 napos határidõ kitûzésével hiánypótlásra szólítja fel.
Hiánypótlásra történõ felszólítás esetén a kérelem elbírálására irányadó határidõ a hiánypótlásra biztosított
idõtartammal meghosszabbodik. Ha az igénylõ a hiánypótlásra történõ felszólításban foglaltaknak határidõben nem
tesz eleget, a pénzügyi intézmény a kérelmet elutasítja.
(4) A kérelem benyújtásakor a közszférában dolgozók támogatására való jogosultságot a pénzügyi intézmény a kérelem
benyújtásakor fennálló körülmények alapján ellenõrzi.
(5) A pénzügyi intézmény a közszférában dolgozók támogatása éves összegét évente legalább egyszer, éves kimutatás
keretében közli a közszférában dolgozó támogatottal.
10. § (1) A közszférában dolgozók támogatására való jogosultság feltételeinek meglétét az közszférában dolgozó igénylõ a
pénzügyi intézmény részére következõk szerint igazolja:
a) a személyazonosságot személyazonosító igazolvánnyal, érvényes úti okmánnyal vagy kártyaformátumú vezetõi
engedéllyel,
c) a gyermek születését anyakönyvi kivonattal, elvált szülõk kiskorú gyermekeinek elhelyezését a jogerõs ítélet
bemutatásával, az örökbefogadást a gyámhatóság engedélyezõ határozatával, a gyámságot a gyámhatóság
kirendelõ határozatával,
d) teljes bizonyító erejû magánokiratba foglalt nyilatkozattal
da) a közös háztartásban történõ együttélést és
e) a továbbtanulást az oktatási intézmény által kiállított igazolással, a megváltozott munkaképességû személlyé
válást az orvos szakértõi szerv igazolásával,
f) a közszférában dolgozó foglalkoztatási jogviszonyának fennállását és annak tényét, hogy az igénylõ nem áll
felmentés, lemondás vagy felmondás hatálya alatt a munkáltatói jogkör gyakorlója által kiállított, a
kamattámogatás iránti kérelem benyújtásának idõpontjától számított 10 napnál nem régebbi, a munkáltató
nevét, címét és adószámát is tartalmazó igazolással,
g) annak tényét, hogy a közszférában dolgozó végtörlesztési szándékáról a munkáltatóját tájékoztatta, a
munkáltatói jogkör gyakorlója által kiállított igazolással,
h) a 8. § (1) bekezdés c) pont cb) alpontjában és e) pontjában foglaltakat az 1. melléklet szerinti nyilatkozat
megtételével,
i) a 8. § (1) bekezdés d) pontjában foglaltakat ingatlan-nyilvántartási tulajdoni lap három hónapnál nem régebbi
hiteles másolatával és
j) a 4. § (3) bekezdésében foglaltakat a közszférában dolgozó teljes bizonyító erejû magánokiratba foglalt
nyilatkozatával.
(2) Ha az igénylõ a pénzügyi intézménynek vagy az igazolást kibocsátónak valótlan adatot tartalmazó nyilatkozatot tett,
és ez alapján jutott a közszférában dolgozók támogatásához, a folyósított összeget az igénybevétel napjától
felszámított, a Ptk. 301. § (1) bekezdése szerint számított késedelmi kamattal növelt összegben köteles a pénzügyi
intézményen keresztül visszafizetni.
M A G Y A R K Ö Z L Ö N Y • 2012. évi 36. szám 6789
(3) A pénzügyi intézmény a gyûjtõszámlahitelre vonatkozó hitelkeret-szerzõdésbe foglalja a 11. § (1) bekezdésében
meghatározott jogorvoslat lehetõségére vonatkozó, valamint a 12. § (4) bekezdése és a 13. § (2) bekezdése szerinti
jogkövetkezményekre való figyelmeztetést.
11. § (1) Ha a pénzügyi intézmény elutasítja a kérelmet, a közszférában dolgozó igénylõt írásban tájékoztatja a kérelem
elutasításának indokáról, a nem teljesülõ igénybevételi feltételek megjelölésével, továbbá arról, hogy ha az igénylõ a
kérelem elutasításával nem ért egyet, a közszférában dolgozók támogatására jogosító feltételeknek való megfelelés
megállapítását kérheti a kincstártól.
(2) A kérelem elutasítása esetén az igénylõ a közszférában dolgozók támogatására jogosító feltételeknek való megfelelés
megállapítása iránt kérelmet nyújthat be a kincstárhoz az írásbeli elutasítás igénylõ általi kézhezvételétõl számított
15 napon belül. Elsõ fokon a kincstárnak az igénylõ lakóhelye szerint illetékes területi szerve, másodfokon a kincstár
központja jár el.
(3) A kincstárhoz benyújtott kérelem alapján – a kincstár megkeresésére – a pénzügyi intézmény 8 napon belül csatolni
köteles a kérelem elutasítását megalapozó iratok másolatát.
(4) Ha a kincstár jogerõs határozatában megállapítja, hogy a közszférában dolgozó igénylõ a kérelem pénzügyi
intézményhez történõ benyújtásakor az igénybevételi feltételeknek megfelelt, a pénzügyi intézmény e feltételek
fennállásának hiányára hivatkozással a közszférában dolgozók támogatását is tartalmazó gyûjtõszámlahitelre
vonatkozó hitelkeret-szerzõdés igénylõvel történõ megkötését és a közszférában dolgozók támogatásának
folyósítását, vagy az e rendelet hatálybalépését megelõzõen kötött gyûjtõszámlahitelre vonatkozó, a törvény erejénél
fogva módosuló hitelkeret-szerzõdés esetén a kamattámogatás folyósítását nem tagadhatja meg. Az igénylõ a
pénzügyi intézmény bírálati eljárásában felmerülõ mulasztásait a kincstár által lefolytatott eljárás során nem
pótolhatja.
8. Atámogatás pénzügyi lebonyolításának közös szabályai
12. § (1) A támogatásra való jogosultság megállapítását és – a 2. § a) és b) pontja szerinti támogatás kivételével – folyósítását,
valamint a támogatásnak a központi költségvetéssel való elszámolását a pénzügyi intézmény végzi. Egy pénzügyi
intézménynek minõsülnek az egy összevont alapú felügyelet alá tartozó pénzügyi intézmények.
(2) Ha a pénzügyi intézmény a támogatás jogosulatlan igénybevételre utaló bizonyíték birtokába jut, a támogatottat
írásban felszólítja a támogatás összegének az igénybevétel napjától számított, a Ptk. 301. § (1) bekezdése szerinti
késedelmi kamattal növelten történõ visszatérítése iránt. A visszatérítés iránti felhívást – annak eredménytelensége
esetén – a pénzügyi intézmény legfeljebb egy alkalommal köteles megismételni. A felhívást oly módon kell közölni,
hogy annak megtörténte bizonyítható legyen.
(3) Ha a támogatott a pénzügyi intézmény kétszeri visszafizetési felszólításában foglaltaknak nem tesz eleget, és így a
jogosulatlanul igénybevett támogatást részben vagy egészben nem fizeti vissza, a pénzügyi intézmény a támogatott
támogatás iránti kérelmét, támogatásra való jogosultságáról szóló 10. § (1) bekezdése szerinti nyilatkozatát, a
gyûjtõszámlahitelre vonatkozó hitelkeret-szerzõdésének másolatát, valamint az eredménytelen visszafizetési
felszólítást igazoló iratokat megküldi a kincstárnak.
(4) A (3) bekezdés szerinti esetben a kincstár a 13. § (2) bekezdésben foglaltak szerint intézkedik a jogosulatlanul igénybe
vett támogatás visszafizetése érdekében.
13. § (1) A kincstár a pénzügyi intézmény 16. § szerinti adatszolgáltatásának megküldését követõen a támogatás
igénybevételének jogszerûségét ellenõrzés keretében vizsgálhatja.
(2) Ha a kincstár az ellenõrzés során megállapítja, hogy a támogatás igénybevétele jogosulatlanul történt, határozatban
intézkedik a támogatás – igénybevétel napjától számított, a Ptk. 301. § (1) bekezdése szerinti késedelmi kamattal
növelt összegének – visszatérítése iránt.
(3) A közigazgatási hatósági eljárásra elsõ fokon a kincstárnak a támogatott lakóhelye szerint illetékes területi szerve,
másodfokon a kincstár központja az illetékes. A kincstár a jogosulatlan igénybevétel tényérõl a pénzügyi intézményt
(4) A támogatás (2) bekezdés, valamint a 12. § (2) bekezdése szerinti visszatérítése részletekben történõ teljesítésének
engedélyezése esetén kérelemre a kincstár engedélyezheti, ha a támogatott igazolja, hogy a támogatás azonnali és
6790 MA G Y A R K Ö Z L Ö N Y • 2012. évi 36. szám
egyösszegû megfizetése családi, jövedelmi, vagyoni és szociális körülményeire tekintettel aránytalanul súlyos terhet
jelentene.
(5) A (4) bekezdés szerinti részletfizetés esetén a támogatás (2) bekezdés vagy 12. § (2) bekezdése szerinti összegének
visszafizetését közvetlenül a kincstár részére teljesíti.
9. Felelõsség
14. § (1) A pénzügyi intézmény felelõs az állammal szemben minden olyan kárért, amely e rendelet alapján õt terhelõ
kötelezettség megsértésével keletkezett. Mentesül a pénzügyi intézmény a felelõsség alól, ha bizonyítja, hogy úgy járt
el, ahogy az az adott helyzetben általában elvárható.
(2) Az (1) bekezdés szerinti károkozás esetén a pénzügyi intézmény a Ptk. 301/A. § (2) bekezdése szerinti késedelmi
kamattal növelten köteles megtéríteni a kárt az állam részére.
(3) A pénzügyi intézmény a neki felróható okból eredõ kár esetén a támogatottal szemben köteles helytállni, e
kötelezettségét az államra nem háríthatja át.
(4) A támogatásra való jogosultság vizsgálatakor az igénylõ által benyújtott nyilatkozatok, okiratok valódiságát – ha a
pénzügyi intézménytõl elvárható gondosság tanúsítása mellett annak hamis vagy hamisított volta nem ismerhetõ fel –
vélelmezni kell.
10. Atámogatás központi költségvetéssel való elszámolásának szabályai
a) – a 2. § a) és b) pontja szerinti támogatás esetén – naptári negyedévre vonatkozóan, negyedévente,
b) – a kamattámogatás és a vissza nem térítendõ támogatás esetén – naptári hónapra vonatkozóan, havonta
(3) A pénzügyi intézmény az elszámolást cégszerû aláírással ellátva papíron és azzal egyidejûleg elektronikus levélben is
megküldi
a) – a 2. § a) és b) pontja szerinti támogatás esetén – a naptári negyedévet, vagy
b) – a kamattámogatás és a vissza nem térítendõ támogatás esetén – a tárgyhónapot
követõ hónap 20. napjáig a lakásgazdálkodásért és lakáspolitikáért felelõs miniszter (a továbbiakban: miniszter)
(4) A kincstár a pénzügyi intézmény által jogszerûen igényelt és utalványozásra befogadott támogatás kifizetését – az
(5) bekezdésben és a 19. § (5) bekezdésében foglalt esetet kivéve – az elszámolás beérkezése hónapjának 20. napját
követõ 8 munkanapon belül a miniszter szakmai teljesítésigazolását követõen indítja a 10032000-01457106 számú a
„Magánlakás-építéshez nyújtott támogatások" elnevezésû kiadási számla terhére a pénzügyi intézmény által a kincstár
honlapján található adatszolgáltatási felületen történõ regisztráció során megjelölt számlája javára.
(5) Az elszámolás késedelmes vagy hibásan történõ megküldése esetén az utalási határidõ az elkésett vagy a miniszter
észrevétele alapján javított elszámolás miniszterhez történõ beérkezésének napjától számított 8 munkanap. Ha a
miniszter az elszámolás javítását tartja szükségesnek, arról a pénzügyi intézményt soron kívül, elektronikus úton
(6) A támogatás a pénzügyi intézmény részére vagy a pénzügyi intézmény által történõ visszafizetését a pénzügyi
intézmény az elszámolás keretében, jogcímenként összesítve elszámolja és a visszafizetéssel csökkentett összeg
átutalását igényli.
(7) Ha a kincstár a pénzügyi intézmény ellenõrzése során a pénzügyi intézmény terhére jogosulatlan támogatáslehívást
állapít meg, a pénzügyi intézmény azt a kincstár megállapításait tartalmazó dokumentum kézhezvételét követõen a
Ptk. 301/A. § (2) bekezdése szerinti kamattal növelt összegben köteles a kincstár által vezetett, 10032000-01034004
számú „Különleges bevételek” számlára megfizetni. A miniszter által kiadott teljesítésigazolás nem érinti a kincstár
ellenõrzési jogosultságát.
(8) A pénzügyi intézmény elszámolását – szükség esetén a Pénzügyi Szervezetek Állami Felügyeletének bevonásával – a
kincstár ellenõrzi.
(9) A kincstár a (8) bekezdés szerinti ellenõrzése során a pénzügyi intézménynél helyszíni ellenõrzést végezhet, és a
szükséges információk, dokumentumok bekérésére vagy azokba a helyszínen történõ betekintésre jogosult.
M A G Y A R K Ö Z L Ö N Y • 2012. évi 36. szám 6791
(10) Ha a kincstár a (8) bekezdés szerinti ellenõrzés során a pénzügyi intézmény elszámolásában szabálytalanságot tár fel,
az elszámolással kapcsolatos követelést a pénzügyi intézménnyel szemben a polgári jog szabályai szerint érvényesíti.
16. § (1) A pénzügyi intézmény havi rendszerességgel, elektronikus úton megküldi a kincstárnak ellenõrzési céllal a támogatás
új igénybevevõinek következõ adatait:
d) személyazonosító igazolvány, úti okmány vagy kártyaformátumú vezetõi engedély száma,
f) – a kamattámogatás esetén – a gyermek adóazonosító jele, és
g) – a kamattámogatás és a vissza nem térítendõ támogatás esetén – munkáltató neve, címe és adószáma.
(2) A pénzügyi intézmény az e § szerinti adatszolgáltatási kötelezettségét a kincstár honlapjáról elérhetõ adatszolgáltatási
felületén található útmutató szerinti formában teljesíti
a) a 2. § a) és b) pontja szerinti támogatás esetén negyedévente egy alkalommal, a tárgynegyedévet követõ hónap
10. napjáig,
b) a kamattámogatás és a vissza nem térítendõ támogatás esetén havonta egy alkalommal, a tárgyhónapot követõ
hónap 10. napjáig.
(3) Legkésõbb az elsõ adatszolgáltatási kötelezettség határidejét 20 nappal megelõzõen a pénzügyi intézménynek a
kincstártól kérnie kell az adatszolgáltatóként történõ nyilvántartásba vételt a kincstár honlapján elérhetõ igénylõlap
beküldésével. A kincstár az igénylõlap beérkezésétõl számított 5 munkanapon belül megküldi az adatszolgáltatás
teljesítéséhez szükséges azonosítót és az adatszolgáltatás módjáról szóló részletes tájékoztatást.
(4) A pénzügyi intézmény az e § szerinti adatszolgáltatása keretében a lakáscélú nyilvántartások vezetéséhez – a
támogatott hozzájárulása alapján – elektronikus úton tájékoztatja a kincstárt a megkötött, megkötött és meghiúsult, a
felmondott és lezárt, valamint a megszüntetett gyûjtõszámlahitelre vonatkozó hitelkeretszerzõdésekrõl és a
visszafizetett támogatásokról.
17. § (1) A pénzügyi intézmény a miniszter által vezetett minisztérium honlapján található adatszolgáltatási nyomtatvány
szerint negyedévente, a negyedév utolsó hónapjának elszámolásával egyidejûleg személyes adatokat nem
tartalmazó adatszolgáltatást teljesít a (2) bekezdés szerint a miniszter részére.
(2) Az e § szerinti adatszolgáltatás kiterjed a pénzügyi intézmény által megkötött gyûjtõszámlahitelre vonatkozó
hitelkeret-szerzõdések számára, összegére, fennálló állományára és a pénzügyi intézmény által a 15. § szerinti
elszámolás keretében lehívott támogatások összegeire.
(3) A pénzügyi intézmény az e § szerinti adatszolgáltatást elektronikus úton és nyomtatva, cégszerûen aláírva is megküldi
a miniszter részére.
18. § A pénzügyi intézmény évente, a tárgyévet követõ év június 30. napjáig a 16. § (2) bekezdésében meghatározott
módon, elektronikus úton, szerzõdésenként adatot szolgáltat a kincstárnak a 2. § a) és b) pontja szerinti támogatás és a
kamattámogatás központi költségvetés által megtérített összegérõl.
19. § (1) A pénzügyi intézmény a támogatásokat a kincstár honlapján található adatszolgáltatási felületen elérhetõ tájékoztató
szerinti formában tartja nyilván.
(2) Az (1) bekezdés szerinti tájékoztató eléréséhez és a 16. § és a 18. § szerinti adatszolgáltatás teljesítéshez a kincstár
honlapján található adatszolgáltatási felületen történõ regisztráció szükséges.
(3) A pénzügyi intézmény az adatszolgáltatását a 16. § szerinti adatszolgáltatás esetén a kincstár, a 17. § szerinti
adatszolgáltatás esetén a miniszter kérésére felülvizsgálja és szükség esetén a javított adatszolgáltatását ismételten
(4) A miniszter a 16–18. § szerinti adatszolgáltatás
6792 MA G Y A R K Ö Z L Ö N Y • 2012. évi 36. szám
b) hiányos teljesítése esetén a hiányos adatszolgáltatással érintett támogatás 15. § (4) és (5) bekezdése szerinti,
pénzügyi intézmény részére történõ folyósítását felfüggeszti.
(5) A támogatás folyósítása a (4) bekezdés b) pontja szerinti felfüggesztése esetén a hiányos adatszolgáltatást követõ
a) – a 2. § a) és b) pontja szerinti támogatás esetén – negyedéves, vagy
b) – a kamattámogatás és a vissza nem térítendõ támogatás esetén – havi
elszámolás szerinti folyósítással egyidejûleg történik.
(6) A (4) bekezdés b) pontja szerinti felfüggesztés nem érinti a pénzügyi intézmény adatszolgáltatási hiánnyal nem
érintett támogatásra vonatkozó elszámolási jogosultságát.
(7) A miniszter a 2. melléklet szerinti elszámolásokat és a 17. § szerinti adatszolgáltatást – annak feldolgozását követõen –
elektronikus úton megküldi a kincstárnak.
20. § Az e rendeletben meghatározott támogatásokat a központi költségvetés „Egyéb lakástámogatások” elõirányzatából
kell finanszírozni.
21. § Az e rendeletbõl eredõ valamennyi polgári jogi jogviszonyban az államot a kincstár képviseli.
23. § A körültekintõ lakossági hitelezés feltételeirõl és a hitelképesség vizsgálatáról szóló 361/2009. (XII. 30.) Korm. rendelet
(a továbbiakban: Korm. rendelet) 1. § (3) bekezdése a következõ g) ponttal egészül ki:
(A rendelet hatálya nem terjed ki:)
„g) a devizakölcsönök törlesztési árfolyamának rögzítésérõl és a lakóingatlanok kényszerértékesítésének rendjérõl
szóló 2011. évi LXXV. törvény szerinti szerzõdésmódosításra és gyûjtõszámlahitelre vonatkozó hitelkeret-szerzõdésre.”
24. § A Korm. rendelet 1. § (3) bekezdés f) pontjában a „kamattámogatott kölcsönökre.” szövegrész helyébe a
„kamattámogatott kölcsönökre, valamint” szöveg lép.
25. § Hatályát veszti a Korm. rendelet 1. § (3) bekezdés d) pontjában a „valamint” szövegrész.
1. alacsony energiafogyasztású lakás: olyan lakás, melynek fajlagos primer energiafogyasztása fűtésre legfeljebb 25 kWh/m2év;
3. fiatal házaspár: házastársak, melyek közül a lakásépítési támogatás iránti kérelem benyújtásának időpontjában egyik fél sem töltötte be a 40. életévét;
4. gyermek: aki az igénylő eltartottja és
5. hitelintézet: magyarországi székhellyel vagy fiókteleppel rendelkező hitelintézet, valamint a hitelintézettel egyenértékű prudenciális szabályozásnak megfelelő pénzügyi vállalkozás a hitelintézetekről és a pénzügyi vállalkozásokról szóló törvényben foglaltaknak megfelelően, vagy jelzálog-hitelintézet a jelzálog-hitelintézetről és a jelzáloglevélről szóló törvényben foglaltaknak megfelelően, illetve a biztosítóintézet a biztosítókról és a biztosítási tevékenységről szóló törvényben foglaltaknak megfelelően;
6. megváltozott munkaképességű személy: az a személy, aki munkaképességét legalább 67%-ban elvesztette, illetve legalább 50%-os mértékű gészségkárosodást szenvedett, vagy akinek az egészségi állapota a rehabilitációs hatóság komplex minősítése alapján nem haladja meg az 50%-os mértéket;
7. támogatott személy: aki az e rendelet szerinti személyi és egyéb feltételeknek megfelel és ezek alapján a hitelintézettel a lakásépítési támogatás nyújtására szerződést köt;
a) az alapozási munkáktól kezdődően teljes egészében újonnan épített, vagy emeletráépítéssel vagy tetőtér-beépítéssel megvalósuló, a lakhatás feltételeinek a vonatkozó jogszabályi követelmények szerint megfelelő lakóegység, amely elkészültét követően használatbavételi engedély köteles, vagy
(2) Az e rendeletben meg nem határozott fogalmakat a Polgári Törvénykönyvről szóló 1959. évi IV. törvényben (a továbbiakban: Ptk.), a hitelintézetekről és a pénzügyi vállalkozásokról szóló törvényben, az országos településrendezési és az építési követelményekről szóló kormányrendeletben, valamint az épületek energetikai jellemzőinek tanúsításáról szóló kormányrendeletben meghatározottak szerint kell értelmezni.
2. § (1) Az e rendeletben meghatározott feltételekkel a központi költségvetésből vissza nem térítendő állami támogatás (a továbbiakban: lakásépítési támogatás) vehető igénybe a Magyarország területén 2010. január 1-jét követően kiadott
a) építési engedéllyel rendelkező új lakás építéséhez, vagy
b) használatbavételi engedéllyel rendelkező új lakás vásárlásához,
amennyiben építés esetén az általános forgalmi adó nélkül, a lakóépület teljes nettó alapterületére számított, egy négyzetméterre jutó bekerülési költség vagy vásárlás esetén az általános forgalmi adó és telekár nélkül meghatározott, a lakás teljes nettó alapterületére számított, egy négyzetméterre jutó vételár nem haladja meg
a 300 000 Ft-ot, alacsony energiafogyasztású lakás esetében a 350 000 Ft-ot.
a) a (2) bekezdés szerinti személy a vele közös háztartásban élő, általa eltartott és a felépített vagy megvásárolt új lakásba vele együtt beköltöző
ab) gyámsága alatt álló, legalább egy éve vele együttélő és általa eltartott gyermek után, ha az igénylő vállalja, hogy a gyámság három éven belüli megszűnése esetén a lakásépítési támogatást visszafizeti, vagy
b) a (2) bekezdés szerinti személyekből álló fiatal házaspár – a meglévő gyermekei számától függetlenül – legfeljebb két születendő gyermek vállalása esetén
(4) A lakásépítési támogatást ugyanazon gyermek után csak egy alkalommal lehet igénybe venni, ideértve az egyéb lakáscélú állami támogatásokról szóló jogszabályok szerint igénybevett vissza nem térítendő lakáscélú állami
(7) Az (1) bekezdés b) pontja szerinti lakásépítési támogatás abban az esetben igényelhető, ha az eladó az igénylőneknem közeli hozzátartozója vagy élettársa.
(8) A lakásépítési támogatással épített, vásárolt lakásban az igénylőknek vagy támogatott személyeknek legalább 50%-os tulajdoni hányaddal kell rendelkezniük. Házaspár és élettársak esetén a lakásban mindkét félnek az ingatlan-nyilvántartásba bejegyzett tulajdonjoggal kell rendelkeznie. A lakásban az igénylőn vagy támogatott személyen kívül csak az általa eltartott gyermek szerezhet tulajdont.
3. § (1) A lakásépítési támogatás akkor igényelhető, ha
a) az igénylő teljes bizonyító erejű magánokiratba foglaltan nyilatkozik arról, hogy saját magának, házastársának, élettársának és gyermekének, valamint a vele együttköltöző családtagjainak – a b) pontban foglaltak kivételével –
lakástulajdona, állandó lakáshasználati joga nincs, illetve e jogok ingatlan-nyilvántartási bejegyzésére irányuló kérelme nincs folyamatban, továbbá önkormányzati tulajdonban lévő, vagy szolgálati jogviszonyhoz vagy
munkakörhöz kötött lakásra bérleti jogviszonya vagy lízingbe vett lakása nincs;
ba) együttesen legfeljebb 50%-os tulajdoni hányada van egy olyan lakásban, amely tulajdonközösség megszüntetése vagy öröklés útján került a tulajdonukba,
bb) a tulajdonában lévő lakása lebontását az építésügyi hatóság elrendelte vagy engedélyezte, vagy
c) az igénylő és az együtt költöző a bekerülési költség vagy a vételár kiegyenlítésére használja fel a támogatás nyújtásáról szóló szerződés megkötését megelőző 5 éven belül értékesített lakásnak, illetve tulajdoni hányadnak az eladási árát is, amely csökkenthető
ca) az értékesített lakást terhelő és visszafizetett önkormányzati, munkáltatói támogatással,
cb) az értékesített lakás vásárlására vagy építésére felvett és azt terhelő lakáscélú hitelintézeti kölcsön végtörlesztett összegével,
cd) a támogatás nyújtásáról szóló szerződés megkötését legfeljebb egy évvel megelőzően vásárolt és az építés helyszínéül szolgáló építési teleknek az általános forgalmi adó összegével növelt vételárával,
ce) a támogatással vásárolni kívánt lakás telekárat is tartalmazó vételárának 10%-ával, ha ezen összeg kifizetése – adásvételi szerződéssel igazoltan – a korábbi lakás eladását bejegyző földhivatali határozat kiadásának időpontját legfeljebb 120 nappal előzi meg és
cf) olyan 2009. július 1-jét követően kiállított számlával vagy megkötött szerződéssel igazoltan kifizetett összeggel, amelyet az igénylő az általa tervezett, de meg nemvalósult lakásvásárlás céljából fizetett ki, ha az
összeg az értékesítés céljára lakást építő gazdasági társaság bíróság által elrendelt felszámolásának teljes befejezését követően nem térült meg;
d) az igénylő a kérelem benyújtásának időpontjában harminc napnál nem régebbi okirattal igazolja, hogy
da) őt, vagy házastársak és élettársak esetén legalább az egyik felet legalább 180 napja biztosítottként az adózás rendjéről szóló 2003. évi XCII. törvény 16. § (4) bekezdése szerint az állami adóhatósághoz bejelentették, és nem érkezett a jogviszony megszűnésére, a jogviszony szünetelésének kezdetére és
befejezésére vonatkozó bejelentés az állami adóhatósághoz, és
e) az igénylő – lakás vásárlása esetén – a vásárolni kívánt lakás „B” (követelménynél jobb) vagy annál kedvezőbb energetikai minősítési osztályát igazoló hatályos energetikai tanúsítványt a hitelintézetnél bemutatja;
f) lakás építése esetén az igénylő
fa) a hitelintézethez benyújtja az épületek energetikai jellemzőinek meghatározásáról szóló miniszteri rendelet szerint elkészült energetikai számítást a tervezett lakás várható energetikai minősítési osztályról, amely „B” (követelménynél jobb) vagy annál kedvezőbb energetikai minősítési osztályú, valamint
fb) teljes bizonyító erejű magánokiratba foglaltan nyilatkozik arról, hogy a használatbavételi engedély megszerzését követően a lakás energetikai minősítési osztályát igazoló hatályos energetikai tanúsítványát a hitelintézetnél bemutatja;
g) az igénylő teljes bizonyító erejű magánokiratba foglaltan nyilatkozik arról, hogy új lakás vásárlása esetén legkésőbb a támogatás folyósításáig az adásvételi szerződésben szereplő telekárat is tartalmazó vételárról a saját nevére szóló, az általános forgalmi adóról szóló törvény hatálya alá tartozó adóköteles termékértékesítésről, szolgáltatásnyújtásról kiállított – a telekárat és a lakás árát külön feltüntetve tartalmazó – számlákat, egyszerűsített számlákat (a továbbiakban együtt: számla) a hitelintézet részére bemutatja;
h) új lakás építése esetén az igénylő teljes bizonyító erejű magánokiratba foglaltan nyilatkozik arról, hogy legkésőbb a támogatás utolsó részfolyósításáig bemutatja
ha) a hitelintézet által elfogadott költségvetésben szereplő bekerülési költség legalább 70%-áról, a támogatott személy saját nevére, a (6) bekezdés szerinti lakás megvásárlása esetén a vételár 70%-a erejéig az előző építtető nevére kiállított számlákat,
hc) a lakás energetikai teljesítőképességét igazoló energetikai tanúsítványt;
ia) hozzájárul ahhoz, hogy saját és gyermekei 17. § (8) bekezdése szerinti adatait, valamint a támogatásra vonatkozó információkat a támogatás szabályszerű igénybevételének ellenőrzése céljából a hitelintézet átadja a Magyar Államkincstár (a továbbiakban: Kincstár), vagy az állami adóhatóság részére,
ib) hozzájárul ahhoz, hogy az állami adóhatóság a bizonylatok valódiságát, a bennük foglalt gazdasági esemény megtörténtét és ezekkel összefüggésben a lakásépítési támogatás igénybevételének jogszerűségét, felhasználásának szabályszerűségét a helyszínen – a lakásban is – ellenőrizze, és annak
eredményéről a hitelintézetet tájékoztassa, illetve, ha olyan jogszabálysértést is észlel, amellyel kapcsolatos eljárás a Kincstár hatáskörébe tartozik, a Kincstárt hivatalból értesítse, és
ic) tudomásul veszi, hogy a hitelintézet kizárólag olyan számlát fogad el, melynek kibocsátója – a 12. § (1) vagy
(2) bekezdése szerinti időpontban – az állami adóhatóság nyilvántartásában működő adóalanyként szerepel;
j) a támogatott személy a lakásépítési támogatás nyújtásáról szóló szerződésbe foglaltan kötelezettséget vállal arra vonatkozóan, hogy a lakásépítési támogatás folyósítását vagy építés esetén az utolsó részfolyósítást követően
legalább a 14. § (1) bekezdése szerinti elidegenítési tilalom megszűnéséig terjedően a lakásban lakóhelyet létesít és a folyósítást vagy utolsó részfolyósítást követő egy éven belül bemutatja a hitelintézet számára a lakcímet igazoló hatósági igazolványt, hontalan támogatott személy esetében a harmadik országbeli állampolgárok
beutazásáról és tartózkodásáról szóló törvény szerinti ideiglenes tartózkodásra jogosító igazolást, mely igazolja, hogy a támogatással épített, vásárolt ingatlan mindazon személyek lakóhelye, hontalan esetében szálláshelye,
akiknek együttköltözésére tekintettel a lakásépítési támogatás folyósítása történt.
(2) Amennyiben a támogatott személy (1) bekezdés j) pontjában foglalt kötelezettségvállalásanem teljesül, a hitelintézet tájékoztatja erről a Kincstárat és megküldi az ügy iratait.
(3) Amennyiben az új lakás építése során bontott anyagok is felhasználásra kerülnek, úgy ezeknek az építőipari kivitelezési tevékenység felelős műszaki vezetője által írásban igazolt értékéig az (1) bekezdés h) pont ha) alpontja
szerinti számla benyújtási kötelezettség csökkenthető. E csökkentés mértéke nem haladhatja meg a számlával igazolandó bekerülési költség 20%-át.
(4) E rendelet alkalmazásában a lakástulajdonnal egy tekintet alá esik a gazdasági társaság tagja által a társaság részére vagyoni hozzájárulásként szolgáltatott, valamint az építési és használatbavételi engedélyben meghatározott céltól,
vagy a rendeltetésétől tartósan eltérő célra használt lakás. Erről a tényről, valamint az (1) bekezdés a) pontjában foglalt feltételek teljesüléséről az igénylő, annak házastársa, élettársa és az együttköltöző családtag büntetőjogi felelősség
mellett írásban köteles nyilatkozni.
(5) A nem értékesítés céljára épült és használatbavételi engedéllyel rendelkező lakás tulajdonjogának átruházása esetén az új tulajdonost a lakásépítési támogatás nem illeti meg.
(6) A használatbavételi engedéllyel még nem rendelkező lakás tulajdonjogának a használatbavételi engedély megszerzése előtt történő átruházása esetén
a) ha az építkezés 2010. január 1-jét követően kiadott építési engedély alapján történt, úgy a lakásépítési támogatást az új tulajdonos igénybe veheti és
4. § (1) A lakásépítési támogatás összege – a 2. § (3) bekezdés a) pontja szerinti meglévő és a 2. § (3) bekezdés b) pontja szerinti vállalt gyermekeket együttesen számítva, ide nem értve azon gyermeket, aki után az egyéb lakáscélú állami
támogatásokról szóló jogszabályok szerint vissza nem térítendő lakáscélú állami támogatást már igénybevettek –
aa) legalább 60 m2, de nem haladja meg a 75 m2-t, 800 000 Ft,
ab) 75 m2-t meghaladja, de nem haladja meg a 90 m2-t, 1 000 000 Ft,
ac) 90 m2-t meghaladja, 1 300 000 Ft,
ba) legalább 70 m2, de nem haladja meg a 85 m2-t, 1 200 000 Ft,
bb) 85 m2-t meghaladja, de nem haladja meg a 100 m2-t, 1 500 000 Ft,
bc) 100 m2-t meghaladja, 2 000 000 Ft,
ca) legalább 80 m2, de nem haladja meg a 95 m2-t, 1 600 000 Ft,
cb) 95 m2-t meghaladja, de nem haladja meg a 110 m2-t, 2 000 000 Ft,
cc) 110 m2-t meghaladja, 2 500 000 Ft.
(3) A lakásépítési támogatás 8. § (1) bekezdése szerinti később született gyermek után igényelhető összege – az épített vagy vásárolt lakás hasznos alapterületétől függetlenül – gyermekenként 400 000 Ft.
(4) Az (1) bekezdésben meghatározott épített vagy vásárolt lakás hasznos alapterülete nem haladhatja meg a 160 m2-t.
(5) Lakás építése esetén, ha a felépült lakás energetikai minősítési osztályaneméri el a 3. § (1) bekezdés f) pont fa) alpontja szerinti nyilatkozatban vállalt energetikai minősítési osztályt, akkor a támogatott személy az energiatanúsítványban
szereplő energetikai minősítési osztály szerinti lakásépítési támogatásra jogosult. Amennyiben a felépült lakás energiatanúsítványában szereplő energetikai minősítési osztály nem éri el a „B” (követelménynél jobb) vagy annál
kedvezőbb energetikai minősítési osztályt, akkor a támogatott személy a már folyósított támogatást az igénybevétel napjától esedékes, a Ptk. 232. § (3) bekezdése szerint számított kamatokkal együtt – a használatbavételi engedély
kiadásától számított 30 napon belül – köteles a hitelintézeten keresztül visszafizetni. Amennyiben a támogatott személy visszafizetési kötelezettségének nem tesz eleget, úgy a hitelintézet tájékoztatja erről a Kincstárat és megküldi az ügy iratait.
5. § (1) A lakásépítési támogatás igénybevételéhez a nem magyar állampolgár igénylő köteles
a) a menekült vagy oltalmazott igénylő kivételével a származási országának ingatlan-nyilvántartásért felelős országos hatáskörű szerve által kiállított – az ország egész közigazgatási területére, tagállamok esetén a tagállam,
szövetségi államok esetén a szövetségi állam közigazgatási területére vonatkozó – hivatalos iratot és annak hiteles magyar nyelvű fordítását bemutatni a hitelintézetnek, amellyel igazolja, hogy saját magának, házastársának, élettársának, bejegyzett élettársának, gyermekének és az együttköltöző családtag(ok)nak
származási országában a 3. § (1) bekezdés a) pontja és a 3. § (4) bekezdése szerinti lakástulajdona nincs, valamint
b) büntetőjogi felelőssége mellett írásban nyilatkozni arról, hogy a lakásépítési támogatással építeni, vásárolni kívánt lakásban életvitelszerűen kíván tartózkodni.
(2) A nem magyar állampolgár támogatott személy részére a lakásépítési támogatás a három hónapot meghaladó tartózkodási jogosultság fennállásának időtartama alatt nyújtható, ha Magyarország területén bejelentett lakóhellyel rendelkezik. A tartózkodási jogosultság fennállását évente január 31-ig kell a hitelintézet részére igazolni. A lakásépítési támogatást igénybe vevő nem magyar állampolgár tartózkodási jogosultságában bekövetkezett változást 8 napon belül köteles a támogatást nyújtó hitelintézetnek bejelenteni.
(3) Amennyiben a nem magyar állampolgár támogatott személy tartózkodási jogosultsága a 14. § (1) bekezdése szerinti időszakon belül megszűnik, és a tartózkodási jogosultság megszűnését megállapító határozat jogerőre emelkedésétől számított 30 napon belül nem kap a 11. § (1) bekezdés f) pontja szerinti tartózkodási jogosultságot igazoló okmányt, vagy a 11. § (1) bekezdés g)–h) pontja szerinti tartózkodásra jogosító engedélyt, vagy nem szerez a 11. § (1) bekezdés i)–k) pontja szerinti jogállást, az igénybe vett lakásépítési támogatást a 16. § (5) bekezdése szerinti kamattal terhelten köteles Magyarország területének elhagyását megelőzően visszafizetni.
5. Megelőlegezett lakásépítési támogatás szabályai
6. § (1) A fiatal házaspár 2. § (3) bekezdés b) pontja szerinti gyermekvállalásának teljesítésére előírt határidő egy gyermek vállalása esetén 4 év, két gyermek esetén 8 év.
(2) A vállalt gyermek megszületésére vonatkozó határidőt új lakás építésénél a használatbavételi engedély kiadásának napjától, új lakás vásárlása esetén az adásvételi szerződés megkötésének időpontjától kell számítani.
A használatbavételi engedélyt a fiatal házaspár annak kiadását követő 30 napon belül köteles a hitelintézet részére bemutatni. Amennyiben a fiatal házaspár a használatbavételi engedélyre vonatkozó bemutatási kötelezettségének nem tesz eleget, úgy a lakásépítési támogatás összegét az igénybevétel napjától számított, a Ptk. 301. § (1) bekezdése szerinti késedelmi kamattal növelten a hitelintézeten keresztül a Kincstár részére vissza kell fizetnie. A gyermekvállalásra vonatkozó határidő a terhesség időszakára egyszer meghosszabbodik, ha a fiatal házaspár
a terhességet orvosi bizonyítvánnyal a vállalási határidő lejártáig a hitelintézetnek igazolja.
(3) A lakásépítési támogatás igénybevételére irányuló szerződésnek tartalmaznia kell a fiatal házaspár hozzájárulását ahhoz, hogy a gyermekvállalás teljesítését a Kincstár – a kincstári családtámogatási adatbázisban már rendelkezésre
álló, és a hitelintézet által szolgáltatott adatokat összevetve – megállapítsa.
(4) A gyermekvállalás teljesítéseként kell elfogadni a támogatott személy által örökbefogadott, valamint bírósági vagy hatósági határozat következtében utóbb a háztartásába került vér szerinti gyermekét. A gyermekvállalás teljesítését
a Kincstár a (3) bekezdés szerinti hozzájárulás alapján megállapítja és erről a hitelintézetet értesíti.
(5) Amennyiben a fiatal házaspár vállalt gyermeke után nem igényelt családtámogatási ellátást, akkor – a kiállítást követő
(7) Az egyéb lakáscélú állami támogatásokról szóló jogszabályok szerinti lakásépítési kedvezményt megelőlegező kölcsönszerződéssel rendelkező fiatal házaspár az e rendelet szerinti megelőlegezett lakásépítési támogatást nem
a) a fiatal házaspár gyermekvállalását nem vagy csak részben teljesíti, úgy az igénybevett támogatás összegét csökkentve a gyermekvállalási határidő lejártának időpontjában meglévő gyermekek után járó lakásépítési támogatás összegével, vagy
b) a meglévő gyermekek száma a gyermekvállalási határidő lejártának időpontjában kettőnél kevesebb, akkor az igénybe vett lakásépítési támogatás teljes összegét
az igénybevétel napjától számított, a Ptk. 301. § (1) bekezdése szerinti késedelmi kamattal növelten – a gyermekvállalási határidő leteltét követő 60 napon belül – vissza kell fizetni.
(2) A fiatal házaspár a gyermekvállalási határidő alatt bekövetkező házasságfelbontás tényét köteles a házasság érvénytelenségét megállapító vagy a házasságot felbontó bírósági ítélet jogerőre emelkedését követő 60 napon belül
a jogerős ítélet bemutatásával a hitelintézetnek igazolni. Amennyiben a fiatal házaspár az okiratot 60 napon belülnem mutatja be, úgy köteles a hitelintézet írásbeli felszólítása kézhezvételétől számított 30 napon belül a lakásépítési
támogatás összege után, a bírósági ítélet jogerőre emelkedését követő naptól számított, a Ptk. 301. § (1) bekezdése szerinti, Magyar Államot megillető késedelmi kamatot a hitelintézeten keresztül a Kincstár részére megfizetni.
(3) Ha a fiatal házaspár házasságát gyermekvállalási teljesítésére biztosított időtartam alatt a bíróság felbontja és a házaspár gyermekvállalását a házasság felbontásának időpontjáig nem, vagy csak részben teljesíti, úgy a házasság
felbontásának (2) bekezdés szerinti igazolását követő hónap első napjától az (1) bekezdés rendelkezései szerinti visszafizetési kötelezettség terheli. E kötelezettség fennállásának, illetve mértékének és kezdő időpontjának megállapítása a házasság felbontásakor fennálló terhesség végéig meghosszabbodik, ha a fiatal házaspár a terhességet és annak várható időtartamát orvosi bizonyítvánnyal a házasság felbontásának igazolásával egyidejűleg a hitelintézetnek igazolja.
(4) Ha a lakásépítési támogatásról szóló támogatási szerződésben vállalt gyermek azért nem születik meg,
b) a gyermek megszületését a házastársak egyikének a lakásépítési támogatás nyújtásáról szóló szerződés megkötését követően megváltozott munkaképességű személlyé válása következtében nem vállalták, vagy
c) a gyermek a terhesség 24. betöltött hetét követően halva születik,
(5) A (4) bekezdés szerinti kérelmet a (4) bekezdés a)–c) pontjában foglalt események bekövetkezésétől számított 90. napig, de legfeljebb a lakásépítési támogatásról szóló szerződésben vállalt határidő leteltéig lehet benyújtani.
(6) Ha a támogatott személy az igazolást a (4) bekezdés a)–c) pontjában meghatározott esemény bekövetkeztétől számított 90 napon belül nem nyújtja be, úgy a hivatkozott események bejelentésétől számított 60 napon belül
a lakásépítési támogatás összege után, a bejelentési kötelezettség esedékességének napjától számított, a Ptk. 301. § (1) bekezdése szerinti, Magyar Államot megillető késedelmi kamatot a hitelintézeten keresztül köteles a Kincstár
részére megfizetni.
(2) Az (1) bekezdés szerinti támogatásnál számításba kell venni – a születés időpontjában, örökbefogadásnál az örökbefogadás időpontjában már meglévő 2. § (3) bekezdés a) pontja szerinti gyermekek számától és a lakás hasznos
alapterületétől eltekintve – a lakáscélú hitelintézeti kölcsönszerződés megkötésének időpontjában hatályos, e rendelet szerinti egyéb feltételeket.
(3) Az (1) bekezdés szerinti támogatásnál a 2. § (3) bekezdés a) pont ab) alpontja szerinti gyermeknemvehető figyelembe.
(4) Az (1) bekezdés szerinti támogatásnál a lakásépítési támogatás kizárólag a vételár megfizetéséhez, vagy építés esetén a bekerülési költségek fedezetére a hitelintézet által a használatbavételt megelőzően nyújtott és folyósított
– a munkáltatói és önkormányzati kölcsön kivételével – a támogatási kérelem benyújtásának időpontjában fel nem mondott kölcsönből a támogatási kérelem benyújtásának időpontjában még fennálló tartozás csökkentésére
(5) Amennyiben építés esetén a lakásépítési támogatás (1) bekezdés szerinti igénylése a 9. § (2) bekezdésében meghatározott határidőn belül történik, a támogatás a bekerülési költség megfizetésére is felhasználható.
9. § (1) A lakásépítési támogatás a 17. § (4) bekezdése szerinti szerződéssel rendelkező hitelintézettől igényelhető.
(2) A lakásépítési támogatásra való jogosultság megállapítását és mértékének meghatározását – a 8. § (1) bekezdésében foglaltak kivételével – lakás vásárlása esetén a lakásra vonatkozó végleges adásvételi szerződés megkötését követő
120 napos jogvesztő határidőn belül, építés esetén a használatbavételi engedély kiadása előtt kell kérni a hitelintézettől.
(3) Amennyiben a lakáscél lakásépítési támogatással is megvalósítható, a hitelintézet átadja az igénylőnek a lakásgazdálkodásért és lakáspolitikáért felelős miniszter (a továbbiakban: miniszter) által vezetett minisztérium elektronikus úton megküldött tájékoztatóját a lakásépítési támogatás igénybevételének feltételeiről, valamint írásban tájékoztatást ad az igényléshez szükséges dokumentumokról.
(4) A 2. § (3) bekezdés b) pontja szerinti esetben az igénylő kérelmére a Kincstár igénylő lakóhelye szerint illetékes területi szerve igazolást ad ki arról, hogy az egyéb lakáscélú állami támogatásokról szóló jogszabályok alapján az igénylő
lakásépítési kedvezményt megelőlegező kölcsönszerződéssel nem rendelkezik. Az igénylő a Kincstár igénylő lakóhelye szerint illetékes területi szerve által kiállított igazolást a hitelintézet részére bemutatja.
(5) A hitelintézet a támogatott személytől a lakásépítési támogatásra való jogosultság elbírálásért a támogatás összegének 1,5%-ának megfelelő, de legfeljebb 30 ezer forint, az értékbecslés és a helyszíni szemle díját nem
tartalmazó bírálati díjat kérhet. Amennyiben a támogatott személy a hitelintézettől lakáscélú kölcsönt is igényelt, a lakásépítési támogatásra való jogosultság elbírálásért és folyósításáért a hitelintézet díjat vagy egyéb ellenszolgáltatást nem számíthat fel.
10. § (1) A hitelintézet a lakásépítési támogatás igénylése iránti kérelem átvételéről igazolást ad az igénylőnek, melyben tájékoztatja a kérelem elbírálásának a hitelintézet belső szabályzata szerinti várható időtartamáról. Átvételnek minősül
az is, ha a kérelmet a hitelintézet függő közvetítője vette át. Ez esetben az elbírálás várható időtartamáról a függő közvetítő ad írásbeli tájékoztatást.
(2) A hitelintézet felelős a Magyar Állammal szemben minden olyan kárért, amely e rendelet alapján őt terhelő kötelezettség megsértésével keletkezett. A hitelintézet felelőssége kiterjed a függő közvetítőjére is, aki az e rendelet szerinti lakásépítési támogatásra való jogosultságot bírál el, valamint a lakásépítési támogatás nyújtásához kapcsolódó tevékenységet végez. Mentesül a hitelintézet a felelősség alól, ha bizonyítja, hogy maga vagy függő közvetítője úgy járt el, ahogy az az adott helyzetben elvárható.
(3) A lakásépítési támogatásra való jogosultságot és mértékét a kérelem benyújtásakor fennálló személyi és egyéb körülmények alapján kell megállapítani. A támogatásra való jogosultság megállapítása esetén a hitelintézet az
igénylővel a lakásépítési támogatás nyújtásáról szerződést köt.
(4) A hitelintézet a lakásépítési támogatás nyújtását nem tagadhatja meg, ha az igénylő a személyi és egyéb feltételeknek megfelel és a lakáscélját – a hitelintézet számára bizonyíthatóan – kölcsön igénybevétele nélkülmegtudja valósítani.
(5) Amennyiben lakáscélját az igénylő kölcsön igénybevételével tudja megvalósítani, úgy a lakásépítési támogatás abban az esetben igényelhető, ha a hitelintézet az igénylőt az igényelt kölcsön felvételéhez hitelképesnek minősíti.
(6) A hitelintézet a kérelem elutasítása esetén az igénylőt részletesen, írásban tájékoztatja a kérelem elutasításának indokáról a nem teljesülő e rendelet szerinti igénybevételi feltételek megjelölésével, továbbá arról, hogy amennyiben
az igénylő a kérelem elutasításával nem ért egyet, az írásbeli elutasítás az igénylő általi kézhezvételétől számított 15 napon belül a lakásépítési támogatásra jogosító feltételeknek való megfelelés megállapítását kérheti a Kincstártól.
Első fokon a Kincstárnak az igénylő lakóhelye szerint illetékes területi szerve, másodfokon a Kincstár központja jár el.
A Kincstár megkeresésére a hitelintézet 8 napon belül köteles megküldeni a Kincstárnak a kérelem elutasítását megalapozó iratok másolatát.
(7) Amennyiben a Kincstár jogerős határozatában megállapítja, hogy az igénylő a kérelem hitelintézethez történő benyújtásakor az e rendelet szerinti igénybevételi feltételeknek megfelelt, akkor a hitelintézet e feltételek fennállásának hiányára hivatkozással a lakásépítési támogatás nyújtásáról szóló szerződés igénylővel történő megkötését és a támogatás folyósítását nem tagadhatja meg akkor sem, ha a lakáscél időközben megvalósult.
A Kincstár határozata a hitelintézet hitelezési tevékenységét nem korlátozhatja.
(8) A Kincstár a támogatott személynél a lakásépítési támogatás igénybevételének jogszerűségét hatósági ellenőrzés keretében vizsgálja. Ha a Kincstár a hatósági ellenőrzés során megállapítja, hogy a támogatott személy jogosulatlanul
vette igénybe a támogatást, akkor határozatban intézkedik a támogatás – igénybevétel napjától számított, a Ptk. 301. § (1) bekezdése szerinti késedelmi kamattal növelt összegének – visszatérítése iránt.
(9) A közigazgatási hatósági eljárásban első fokon a Kincstárnak a támogatott személy lakóhelye szerint illetékes területi szerve, másodfokon a Kincstár központja jár el. A Kincstár a jogosulatlan igénybevétel tényéről a folyósító hitelintézetet írásban tájékoztatja.
(10) A Kincstár hatósági jogkörében eljárva kizárólag a részletfizetés engedélyezése körében folytathat le méltányossági eljárást. A lakásépítési támogatás részletekben történő visszafizetése akkor engedélyezhető, ha a kérelmező igazolja,
hogy a támogatás azonnali és egyösszegű megfizetése családi, jövedelmi, vagyoni és szociális körülményeire is tekintettel aránytalanul súlyos terhet jelentene.
11. § (1) A lakásépítési támogatásra való jogosultság feltételeinek meglétét a következők szerint kell igazolni:
d) a továbbtanulást az oktatási intézmény által kiállított igazolással, a megváltozott munkaképességű személlyé válást az orvos szakértői szerv igazolásával,
e) azt a tényt, hogy az igénylő csak olyan személy után igényel lakásépítési támogatást, aki után e rendelet és egyéb lakáscélú állami támogatásokról szóló jogszabályok szerinti vissza nem térítendő lakáscélú állami támogatás
igénybevétele még nem történt, büntetőjogi felelősség mellett kiállított nyilatkozattal,
m) a lakás energetikai teljesítőképességét energetikai tanúsítvánnyal.
(2) Házaspárok esetében, ha a házastársak egyike magyar állampolgár az (1) bekezdés c) és f)–k) pontjában, valamint az 5. § (1) bekezdés a) pontjában foglaltak igazolására nincs szükség.
(3) Ha az igénylő a hitelintézetnek vagy az igazolást kibocsátónak valótlan adatot tartalmazó nyilatkozatot tett, és ez alapján jutott támogatáshoz, akkor a támogatott személy a folyósított összeget az igénybevétel napjától a Ptk.
301. § (1) bekezdése szerint számított késedelmi kamataival együtt köteles a hitelintézeten keresztül visszafizetni.
Amennyiben a támogatott személy visszafizetési kötelezettségének nem tesz eleget, úgy a hitelintézet tájékoztatja erről a Kincstárat és megküldi az ügy iratait.
12. § (1) A lakásépítési támogatás igénybevételéhez a költségek igazolásaként bemutatott számlát a hitelintézet akkor fogadhatja el, ha a kibocsátó a számla hitelintézetnél történő benyújtásának időpontjában az állami adóhatóság
honlapján közétett működő adóalany nyilvántartásban szerepel.
(3) Építés esetén az építési engedély kiadását legfeljebb 6 hónappal megelőzően kiállított számla fogadható el.
(4) A hitelintézet az eredeti számlát – a letörölhetetlen jelzéssel ellátva – a támogatott személynek visszaadja, másolatban tíz évig irattárában megőrzi.
(6) A támogatott személy köteles a költségek igazolásaként bemutatott számlákat az adásvételi szerződés megkötése, illetve a használatbavételi engedély kiadása évének utolsó napjától számított 5 évig megőrizni.
(7) Ha az állami adóhatóság vizsgálata során azt állapítja meg, hogy a lakásépítési támogatás igénybevétele jogosulatlan, vagy a támogatott személy nem elvárható körültekintéssel járt el, és ezáltal érdekkörében felmerült ok miatt az igénybevétel szabálytalan, akkor a támogatott személy állandó lakóhelye szerint illetékes állami adóhatóság – jogosulatlanul igénybe vett költségvetési támogatás címén – előírja a folyósított lakásépítési támogatás az igénybevétel napjától számított, a Ptk. 301. § (1) bekezdése szerinti késedelmi kamattal növelt összegének visszatérítését.
a) új lakás építése esetében, a (2) bekezdésben foglalt kivételtől eltekintve
ac) a lakásépítési támogatás utolsó részletét a használatbavételi engedély kiadását követően folyósítva, vagy
b) új lakás vásárlása esetén egy összegben kell folyósítani.
(2) Amennyiben az építtető igénylő vagy támogatott személy a lakásépítési támogatással kapcsolatos ügyintézéssel mást hatalmaz meg, úgy a támogatás folyósítása csak a használatbavételi engedély bemutatását követően, egy összegben történhet.
(3) A folyósítás akkor kezdhető meg, ha az építtető támogatott személy a lakásépítési támogatáson és a hitelintézeti kölcsönön kívül saját erejét a lakás építésére már felhasználta.
(4) A hitelintézet új lakás építése esetén a lakásépítési támogatás készültségi fokkal arányos folyósítását megelőzően a helyszínen ellenőrzi a készültségi fok feltételeinek teljesítését.
(5) Ha a) a lakásépítési támogatás igénybevételének alapját képező építési munkák a szerződésben meghatározott határidőn, de legfeljebb öt éven belül vagy az ezt indokolt esetben – amennyiben az építtető támogatott személy
az építésügyi hatósági engedély hatályossága meghosszabbítását a hitelintézet részére igazolja – legfeljebb egy évvel meghosszabbított határidőig nem készülnek el,
b) az építtető támogatott személy az építési szándékától eláll, vagy
c) a használatbavételi engedély megszerzése előtt a szerződés teljesítése más, az építtető támogatott személynek felróható okból hiúsul meg,
a lakásépítési támogatás nyújtásáról szóló szerződés alapján a lakásépítési támogatást a folyósító hitelintézet visszavonja, és az igénybevevő a már folyósított támogatást az igénybevétel napjától esedékes, a Ptk. 232. § (3) bekezdése szerint számított kamatokkal együtt köteles a hitelintézeten keresztül visszafizetni. Amennyiben a támogatott személy visszafizetési kötelezettségének nem tesz eleget, úgy a hitelintézet tájékoztatja erről a Kincstárat és megküldi az ügy iratait.
b) vásárolt lakásra az adásvételi szerződés megkötését
követő 10 évig terjedő időszakra – a 8. § (1) bekezdése szerinti esetben a lakásépítési támogatás nyújtásáról szóló szerződés megkötésének időpontjától számítva – a Magyar Állam javára jelzálogjog, valamint annak biztosítására
elidegenítési és terhelési tilalom kerül bejegyzésre. A Magyar Állam javára szóló jelzálogjog, valamint az elidegenítési és terhelési tilalom bejegyeztetését a támogatást folyósító hitelintézet kérelmezi.
(2) Ha a lakásépítési támogatás igénybevételével épített vagy vásárolt lakást az (1) bekezdés szerinti időszakon belül lebontják – kivéve, ha a bontás természeti katasztrófa miatt vált szükségessé –, vagy elidegenítik, vagy az nem a támogatott személy és a 2. § (3) bekezdés a) pontja szerinti gyermekének lakóhelyéül szolgál, a lakás használatát harmadik személynek átengedik, illetve a lakáscéltól eltérően hasznosítják, akkor a támogatott személy köteles a támogatás folyósított összegét a 16. § (3) és (6) bekezdésében foglaltak szerint bejelenteni és visszafizetni.
(3) Házasság felbontása esetén, ha a volt házasfelek közös lakásukat idegenítik el, úgy őket az igénybevett lakásépítési támogatás visszafizetési kötelezettsége az elidegenítésből származó bevétel bírósági határozat szerinti vagy a közöttük létrejött házassági vagyonmegosztási szerződésben rögzített arányban terheli.
(4) Ha a támogatott személy lakásának egy részét idegeníti el, a lakásépítési támogatás összegének csak az elidegenítésre kerülő tulajdoni hányadra jutó arányos részét kell visszafizetni.
(5) A (4) bekezdés esetében a Kincstár határozatban intézkedik a teljes támogatási összeg visszafizetését biztosító jelzálogjognak, valamint elidegenítési és terhelési tilalomnak a töröltetése iránt, továbbá a visszafizetési kötelezettség
alá nem eső támogatási összegnek megfelelő Magyar Államot megillető jelzálogjog, illetve az azt biztosító elidegenítési és terhelési tilalom támogatott lakásra történő bejegyeztetése iránt.
15. § (1) Ha a támogatott személy a lakásigényét a lakás cseréjével, vagy a lakás értékesítését követően másik lakás építése vagy
vásárlása útján elégíti ki, a lakásépítési támogatás visszafizetésével kapcsolatos kötelezettségét építési szándék esetében három, vásárlási szándék esetében 1 évig a tulajdonos kérelme alapján a Kincstár támogatott személy
lakóhelye szerint illetékes területi szerve felfüggeszti, amennyiben a támogatott személy az igénybevett támogatás összegét a „10032000-01501315 Kincstár lakáscélú kedvezmények letéti számlára” befizette.
(2) Az (1) bekezdés szerinti felfüggesztés időtartamát a lakásépítési támogatás összegének kincstári letéti számlára érkezésének napjától kell számítani.
(4) A támogatott személy akkor is köteles az (1) bekezdésben foglalt másik lakás építésére vagy vásárlására irányuló kötelezettségnek eleget tenni, amennyiben a felfüggesztés időtartama alatt a 14. § (1) bekezdése szerinti elidegenítési
tilalomra irányadó időtartam lejár.
(5) A felfüggesztés időtartama alatt a támogatott személy kérelmére, amennyiben a másik lakás megszerzése még nem történt meg, a lakásépítési támogatás igénybevételével épített vagy vásárolt lakást a Kincstár tehermentesíti.
(6) A másik lakás megszerzésének hitelt érdemlő igazolása esetén a felfüggesztés megszüntetéséről a Kincstár határozatban intézkedik és megállapítja a kincstári letéti számláról a támogatott személynek kifizethető összeget, intézkedik a terhek másik lakásra történő bejegyeztetése iránt. A Kincstár a felfüggesztés megszüntetését követően 15 napon belül átutalja a jogosultnak a Kincstár támogatott személy lakóhelye szerint illetékes területi szerve határozatában megállapított összeget a jogosult határozatban megjelölt bankszámlájára.
(7) Ha a támogatott személy a másik lakás megszerzését a felfüggesztés időtartama alatt nem igazolja, vagy kisebb értékű lakás megszerzését igazolja, úgy a kincstári letéti számlán elhelyezett összeg, illetve annak az eladási és a vételár különbözetével arányos része visszafizetett támogatásnak minősül, amelynek központi költségvetés javára történő átvezetéséről a Kincstár támogatott személy lakóhelye szerint illetékes területi szerve intézkedik.
b) a korábbi lakás elidegenítéséből származó teljes bevételt – csökkentve a 16. § (7) bekezdésében foglaltakkal – számlával vagy szerződéssel és értékbecsléssel igazoltan az új lakás megszerzésére fordította, úgy a 14. § (2) bekezdése szerinti kötelezettség az eredeti határidő lejártáig terheli.
(9) A (8) bekezdés a) pont aa) alpontja szerinti esetben a tulajdonjog megszerzését a Kincstár a számítógépes ingatlan-nyilvántartási adatbázishoz közvetlen hozzáférést biztosító TAKARNET rendszerből, az elektronikus dokumentumként szolgáltatott hiteles tulajdoni lap másolat lekérdezésével ellenőrzi.
16. § (1) Az ingatlan-nyilvántartási eljárásban a lakásépítési támogatás visszafizetésének kötelezettsége esetén a 14. § (2) bekezdése szerinti elidegenítésről szóló szerződéshez csatolni kell a Kincstár támogatott személy lakóhelye szerint illetékes területi szerve által kiállított igazolást arról, hogy a támogatott személy eladó
(2) Ha az eladó a korábbi lakás elidegenítéséből származó – a (7) bekezdésben foglaltakkal csökkentett – bevételnek csak egy részét fordította az újabb lakás megszerzésére, úgy a lakásépítési támogatásnak a bevétel és a vételár vagy
bekerülési költség különbözetével arányos részét kell visszafizetnie. A Kincstár támogatott személy lakóhelye szerint illetékes területi szerve a határozatával a visszafizetési kötelezettség alá nem eső támogatási hányadra jutó jelzálogjogot, továbbá annak biztosítására az elidegenítési és terhelési tilalmat az újabb ingatlanra a Magyar Állam javára bejegyezteti.
c) a bontást, a lakáscéltól eltérő hasznosítást, a lakás használatának a 14. § (2) bekezdése szerinti átengedését annak megkezdésétől számított 30 napon belül köteles a Kincstár támogatott személy lakóhelye szerint illetékes területi szervének
bejelenteni az ezekre vonatkozó iratok egyidejű csatolásával. Ha a szerződés létrejöttéhez harmadik személy beleegyezése szükséges, úgy a bejelentési határidő 45 nap. Ha a szerződés érvényességéhez hatósági jóváhagyás vagy hatósági nyilvántartásba történő bejegyzés szükséges, úgy a bejelentési határidő ennek megtörténtét követő 30 nap.
(4) A Kincstár támogatott személy lakóhelye szerint illetékes területi szerve a (3) bekezdés szerinti bejelentést követően, ha a lakás tulajdonosa a 15. § (1) bekezdése szerinti felfüggesztést nem kérte, úgy határozatban kötelezi a lakás
tulajdonosát a lakásépítési támogatás visszafizetésére.
(5) Ha a lakás tulajdonosa a (3) bekezdésben foglalt bejelentési kötelezettségének késve, vagy nem tesz eleget, akkor a visszafizetési kötelezettség a bontás, a lakáscéltól eltérő hasznosítás megkezdésének, a lakáshasználat
átengedésének, illetve a lakás elidegenítésére vonatkozó szerződés megkötésének napjától számított, a Ptk. 301. § (1) bekezdése szerinti késedelmi kamattal növelten terheli.
(6) A (2) és (5) bekezdésben, valamint a 14. § (2)–(4) bekezdésében foglalt visszafizetési kötelezettséget a „10032000-01034080 Lakástámogatások visszafizetése bevételi számla” kincstári számlára kell teljesíteni. A (2) és
(5) bekezdésben, valamint a 14. § (2)–(3) bekezdésben foglalt visszafizetési kötelezettség teljesítését követően a Kincstár intézkedik a lakásépítési támogatás visszafizetését biztosító jelzálogjognak az ingatlan-nyilvántartásból történő törlése iránt.
a) a lakásértékesítésből származó bevétel után az állami adóhatóság által igazoltan megfizetett személyi jövedelemadó összegével,
b) azzal az összeggel, melyet az adós az elidegenítésből származó bevételből az értékesített lakás építését vagy vásárlását szolgáló lakáscélú hitelintézeti kölcsön egyösszegű előtörlesztésére és annak díjára fordított, de legfeljebb akkora összeggel, hogy az így csökkentett bevétel összege elérje az igénybevett lakásépítési támogatás összegének kétszeresét.
(3) A hitelintézet a tárgyhónapra legfeljebb az előző hónapban ténylegesen kifizetett és elszámolt lakásépítési támogatással azonos összegű előleget igényelhet.
(4) A hitelintézet a lakásépítési támogatás, valamint a (3) bekezdés szerinti előleg folyósításáról és az azokkal való elszámolás rendjéről, valamint a pénzügyi ellenőrzéshez szükséges adatszolgáltatásról a miniszterrel és a Kincstárral
szerződést köt. A lakásépítési támogatás és előleg elszámolására a hitelintézet e szerződés megkötését követően jogosult.
(5) A hitelintézet (1) bekezdés szerinti elszámolását – szükség esetén a Pénzügyi Szervezetek Állami Felügyeletének bevonásával – a Kincstár ellenőrzi.
(6) Ha a Kincstár az (5) bekezdés szerinti ellenőrzés során a hitelintézet elszámolásában szabálytalanságot tár fel, az elszámolással kapcsolatos követelést a hitelintézettel szemben a polgári jog szabályai szerint érvényesíti és
a miniszternél a (4) bekezdés szerinti szerződés felmondását kezdeményezheti.
(7) A hitelintézetet az általa jogszerűen folyósított lakásépítési támogatás összege után 1,5% költségtérítés illeti meg, amelyet a lakásépítési támogatással együtt kell elszámolnia a központi költségvetéssel.
(8) A hitelintézet havi rendszerességgel, elektronikus úton megküldi a Kincstárnak ellenőrzési céllal a lakásépítési támogatás új igénybevevőinek alábbi adatait:
(9) A hitelintézet a folyósított lakásépítési támogatás összegéről a negyedév utolsó hónapjának elszámolásával egyidejűleg a miniszter részére személyes adatokat nem tartalmazó adatszolgáltatást teljesít. Az adatszolgáltatás kiterjed a hitelintézet által megkötött lakásépítési támogatás nyújtásáról szóló szerződéseinek számára, összegére és a lehívott támogatások összegére. Az adatszolgáltatások teljesítésének elmaradása esetén a miniszter a támogatás folyósítását felfüggeszti.
18. § A lakásépítési támogatást és az azokhoz kapcsolódó költségtérítést az „Egyéb lakástámogatások” előirányzatból kell finanszírozni.
19. § (1) Az e rendeletből eredő valamennyi polgári jogi jogviszonyban a Magyar Államot a Kincstár képviseli.
21. § A körültekintő lakossági hitelezés feltételeiről és a hitelképesség vizsgálatáról szóló 361/2009. (XII. 30.) Korm. rendelet (a továbbiakban: R.) 6. § (1) bekezdése helyébe a következő rendelkezés lép:
„(1) Az ingatlanra alapított jelzálogjog fedezete mellett nyújtott forinthiteleknél a kitettség hitelkérelem elbíráltakori értéke nem haladhatja meg az ingatlan forgalmi értékének 80%-át. Építés alatt lévő létesítményre nyújtott hitelnél
a korlát az ingatlan teljes készültségének elérésekori forgalmi értékre vonatkoztatva értendő.”
22. § Az R. a következő 11. §-sal egészül ki:
„11. § E rendeletnek a lakásépítési támogatásról szóló 256/2011. (XII. 6.) Korm. rendelet (a továbbiakban: Módr.) 21. §-ával megállapított 6. § (1) bekezdését a Módr. hatálybalépését követően befogadott hitelkérelem tekintetében

matches:
Kúria
bíróság
bíróság
bíróság
bíróság
bíróság
bíróság
bíróság
bíróság
bíróság
§ 2012
bíróság
bíróság
bíróság
bíróság
bíróság
bíróság
bíróság
bíróság