text:
Navracsics és Cameron egy cipőben - Mos Maiorum - A politika íratlan szabályai
Botránypolitikus a Házban (A House of Commons...
2012. május 05. - Lorencsics Emese
Kihasználva jelenlegi elnökségét az Európa Tanácsban, változásokat követel Nagy-Britannia az Emberi Jogok Európai Bíróságának (European Court of Human Rights, ECHR) rendjében.
Az április 19-én és 20-án tartott brightoni konferencián a királyság szerint az Európa Tanács mind a 47 állama elfogadta azokat a reformjavaslatokat, amelyek átalakítanák a Bíróság ügykezelési rendjét. Ez az ún. Brighton-nyilatkozat, ami – az ECHR elnöke, Sir Nicolas Bratza szerint – nem fog drámai változásokat hozni. Az ET tagállamainak 2013 elejéig kell aláírniuk a tervezetet, utána pedig akár évekbe is telhet, mire bekövetkezik a tényleges változás.
Az Egyesült Királyság nem gondolja, hogy egyedül lenne érdekelt a reformok bevezetésében, hiszen az elmúlt évek során a törökországi Izmirben és a svájci Interlakenben is tartottak hasonló konferenciát. A Bíróság tavaly decemberben maga is elismerte, hogy szükségszerűek a változások, hiszen az ügyek túlzottan magas száma hátráltatja őket munkájukban. Cameron egyenesen arról beszélt, hogy veszélyben vannak azokat az esetek, ahol tényleges és súlyos emberi jogi jogsértés történt, hiszen a sok apró-cseprő ügy elvonja róluk a figyelmet.
Az Emberi Jogok Európai Egyezményének tervezett reformjaiban kiemelik majd a szubszidiaritás és a mérlegelés elvét, melynek értelmében kevesebb ügy kerülhet majd a bíróság elé. Ha végig tudják vinni a tervezetet, a helyi bíróságok nagyobb teret kapnak majd emberi jogi ügyek kivizsgálásában és azoknak az ECHR felé való továbbításában. Egy másik módosító indítvány szerint bővítenék az ECHR jogát arra, hogy visszadobjon ügyeket. Továbbá a felpereseknek az eddigi hat hónap helyett csak négy állna rendelkezésükre arra, hogy miután kimerítették a hazai jogorvoslati lehetőségeket, az ECHR elé tárják ügyüket, ezáltal elérhető lenne a felhalmozódott ügyhátralék csökkentése.
Az Emberi Jogi Bíróság már korábban is tett hasonló intézkedéseket a beérkező ügyek számának csökkentése érdekében – például már egy egy bíróból és egy jogi asszisztensből álló páros is kiszűrheti az elfogadhatatlan eseteket –, azonban tisztában vannak azzal, hogy mindez nem volt elég. A legnagyobb probléma az ismétlődő ügyekkel van; ezekből 2012 elején mintegy harmincnégyezer érkezett, míg az összes beérkező eset száma március végén 149000-re rúgott. Ezek között nagyjából húszezer olyan akad, ahol ténylegesen és súlyosan megsértették az emberek jogait.
Cameron szerint azért is égetőek a reformok, mert a bíróságnak túl nagy hatalma van; gyakran olyan esetekkel foglalkozik teljesen feleslegesen, amelyek – szerinte – a nemzeti bíróságok által már kifogástalanul megítéltettek. Ezek helyett pedig a valódi jogsértésekre kellene koncentrálnia. Ugyanakkor sokan attól félnek, hogy ezek az intézkedések nem csak a bíróság munkaterhelésén könnyítenek, hanem erejét is nagyban csorbítják. Ezt nyilván nem a nyugat-európai demokráciák lakosai fogják a bőrükön érezni, hiszen ők relatíve kevés ügyet tárnak a bíróság elé. A problémás országok azok lesznek, ahol a független és hatékony helyi igazságszolgáltatás hiányában az emberek kénytelenek az ECHR-hez fordulni. Itt pedig – amellett, hogy függetlenek tárgyalják ügyüket – drága ügyvédeket sem kell felfogadniuk. A negyvenhét országból öt, élükön Oroszországgal és Törökországgal, adja a függőben lévő keresetek hatvan százalékát.
De miért is került összetűzésbe az ECHR és Nagy-Britannia? Az egész az elítéltek szavazati jogával kezdődött még 2004-ben. Ekkor a bíróság úgy ítélte meg, hogy Nagy-Britannia megsértette a gyilkossággal elítélt rab, John Hirst jogait azzal, hogy nem engedte, hogy szavazzon a választásokon.
Az egykori rab, John Hirst
Hirst azért indította el kampányát, mert úgy gondolta, emberi méltóságát sértik azzal, ha megvonják tőle a jogot, hogy állampolgárként részt vehessen a demokrácia döntéshozatalaiban. A börtönben eleve nem kezelik őket teljes jogú emberként, így viszont még maradék becsületüket is elveszítik. Az ügyet 2004 márciusában vitte az Emberi Jogok Európai Bírósága elé. Az ítélet szerint Nagy-Britannia megsértette az Emberi Jogok Európai Nyilatkozatát.
Ha Nagy-Britannia továbbra is szembemegy a bíróság döntésével, az több tízmillió font büntetést vonhat maga után, ezért Cameron kénytelen volt beadni a derekát. A korábbi tervezettel ellentétben, ami a négy évig terjedő szabadságvesztéssel sújtott raboknak adna szavazati jogot, csak az egy évet vagy annál kevesebbet letölteni kényszerülők voksolhatnának.
Persze nem könnyű eldönteni, hogy járhat-e szavazati jog az elítélteknek vagy sem. Lord Firkin szerint azok a személyek, akik olyan súlyos bűncselekményt követtek el, hogy börtönbe kerülnek, elveszítik a jogot, hogy beleszóljanak abba, hogyan is irányítsák az országot. Hirst érvelése, miszerint emberi méltóságát sértették szavazati jogának felfüggesztésével, gyenge lábakon áll. Nyilván a jog elvétele senkit sem fog meggátolni egy bűncselekmény elkövetésében, de azzal, hogy súlyos bűnt követ el, már önként kivonja magát a közéletből.
A szavazati jog megtartása mellett kardoskodók legfőbb érve, hogy azáltal, hogy elvesszük a jogot, gátoljuk a foglyok rehabilitációját illetve azt, hogy a közösség törvénytisztelő tagjaként élhessenek börtönéveik alatt is. Peter Selby börtönpüspök szerint az intézkedéssel csak azt a sztereotípiát erősítik tovább, hogy az, aki egyszer megszegte a törvényt, már sosem fog megváltozni, a társadalom fejlődésének útjába ne szóljon bele, és amúgy is, az ő véleménye egyáltalán nem is számít.
Hirst szerint mindenképpen pozitív lenne, ha a rabok is szavaznának, hiszen egyrészt végre őket is meghallgatnák a törvényhozók (felmerül a kérdés: ha az elítélteket korábban nem érdekelték a törvényhozók intézkedései, akkor fordított esetben miért érzi ennek szükségét?), másrészt pedig náluk is kopogtatnának a jelöltek a szavazatokért. Képzeljünk csak el egy választási kampányt abban az esetben, ha a foglyok is szavazhatnak – vajon milyen ígéretekkel indulnának a pártok? „Szavazz ránk, hogy négy évvel hamarabb szabadulj!”
Persze nem Nagy-Britannia az egyetlen európai ország, ahol korlátozzák a rabok szavazati jogát. Tizenhárom országban az eltiltás attól függ, hogy milyen jellegű bűncselekményt követett el az elítélt. Olaszországban, Máltán és Lengyelországban csak a súlyos bűnt elkövetőket fosztják meg joguktól, míg Görögországban azokat, akik életfogytiglani börtönbüntetést kaptak. Németországban a demokratikus rend megbontóinak kell távol maradniuk az urnáktól, Ausztria pedig 2005-ben oldotta fel azok korlátozását, akiket egy évnél hosszabb ideig terjedő szabadságvesztéssel sújtanak. De azok, akik választási csalás miatt kerültek börtönbe, továbbra sem szavazhatnak. Nagy-Britannia mellett Oroszország, Örményország, Bulgária, Csehország, Észtország, Luxemburg, Románia és Magyarország elítéltjei egyáltalán nem szavazhatnak.
Van, ahol szavazhatnak a rabok is
Persze ellenpélda is van; több ország, így Dánia, Svédország vagy Svájc egyáltalán nem rendelkezik hasonló tiltással. A gyakorlatban azonban a szigorú kritériumok több helyütt is megnehezítik a rabok számára a szavazást. Írországban 2006 óta a rabok postai úton a saját választókerületükben szavazhatnak.
Nem csak a britek, Magyarország is összerúgta a port a bírósággal. A történet gyökerei 2004-re nyúlnak vissza, amikor is Fratanolo János, a Magyarországi Munkáspárt 2006 korábbi elnöke egy vörös csillaggal a kabátján adott interjút a televíziónak. Magyarországon – a horogkereszt mellett – a vörös csillag is tiltott önkényuralmi jelképnek minősül, így aki ezt terjeszti vagy nagy nyilvánosság előtt hordja, vétséget követ el és pénzbüntetéssel sújtandó. Miután 2007-ben Fratanolót megrovásban részesítették, az ECHR-hez fordult, ami jogsértőnek minősítette a magyar ítéletet. A bíróság június 8-ig négyezer euró kártérítés, és a kétezer négyszáz eurós perköltség kifizetésére kötelezte a magyar államot. A csavar az ügyben, hogy ha Magyarország teljesíti a bíróság követeléseit, saját jogszabályával megy szembe; Navracsics Tibor szerint ilyen esetben az Országgyűlésnek kell döntenie. A miniszterelnök-helyettes már állást is foglalt az ügyben: múlt pénteken benyújtott határozati javaslatából az derül ki, hogy nem ért egyet az ECHR ítéletének végrehajtásával. Ezután több szervezet, így az Amnesty International Magyarország és a Társaság a Szabadságjogokért is felszólította Navracsicsot, hogy vonja vissza javaslatát, hiszen a kormánynak, mivel Magyarország az Európa Tanács tagja, tiszteletben kell tartania a rá háruló kötelezettségeket.
nagy britannia navracsics tibor emberi jogok emberi jogok európai bírósága david cameron magyarország megítélése lorencsics emese echr
https://mosmaiorum.blog.hu/api/trackback/id/tr234489940

matches: Bíróság Bíróság bíróság Bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság


EPIS® Právní systém | Plné znění - 15/2019 (Vyhláška města Jihlava)
Plné znění - 15/2019 (Vyhláška města Jihlava)
Xxxxxxxxxxxxxx xxxxx Jihlavy
Obecně závazná xxxxxxxx č. 15/2019
x xxxxxxxx trvale xxxxxxxxxx xxx x xxxxxx xxxxxxxxx
Xxxxxxxxxxxxxx xxxxx Jihlavy xx xx xxxx xxxxxxxx xxx 16.12.2019 xxxxxxx xxxxx na xxxxxxx §13b xxxx. 2 xxxxxx č. 246/1992 Sb., na xxxxxxx xxxxxx proti xxxxxx ve xxxxx xxxxxxxxxx předpisů, x x xxxxxxx s §10 xxxx. x), §35 a §84 xxxx. 2 písm. x) xxxxxx x. 128/2000 Sb., x xxxxxx (xxxxxx xxxxxxx), xx xxxxx pozdějších xxxxxxxx, tuto xxxxxx xxxxxxxx xxxxxxxx (xxxx xxx „vyhláška“):
Evidence xxxxxx xxxxxxxxxx psů x xxxxxx xxxxxxxxx
Xxxxxxxxxx xxxxx Jihlava xxxxxxxxxxxxxxx Xxxxxxxxxx xxxxx Xxxxxxx xxxx xxxxxxxx xxxxxx xxxxxxxxxx xxx x xxxxxx xxxxxxxxx (xxxx xxx „xxxxxxxx“).
Definice xxxxx
Xxx xxxxx xxxx xxxxxxxx xx xxxxxxxx
1. xx xxxxxxxxx xxxxx xxxxxxxxx nebo fyzická xxxxx, xxxxx xxxxxx xxxx xxxxxxx xxxx xxxx chová xxx;
2. xx trvale xxxxxxxxxx xxx xxx xxxxxxxx xxxxx xxxxxx xxxxxxxx xxxxxxxx transpordérem (xxxxxxxxxxxxx xxxxxxxxxxxxxx čipem) xxxx xxxxxxxx xxxxxxxxx provedeným xxxx 3. xxxxxxxxx 2011.1)
1. Chovatel xxx xxxxxxxxx na xxxxx xxxxxxxxxxxx města Xxxxxxx xx povinen xxxxxxxxx xxx do 30 xxx xxx xxx xxxxxxxx xxxxxxxx tohoto xxx xxxx xx 30 xxx ode xxx, kdy xx xxxx chovatelem xxxxxx xxxxxxxxxx xxx, do xxxxxxxx.
2. Při přihlášení xx evidence uvede xxxxxxxx xxx xxxxxxxxxxx xxxxx:
x) xxx jméno x příjmení, xxxxx xxxxxxxx x xxxx x xxxxxxx xxxxxx, xxx-xx x xxxxxxxx xxxxx, xxxx xxxxx, xxxxx a XXX, xxx-xx x xxxxxxxxxx xxxxx;
x) xxxxx, datum xxxxxxxx, xxxxxxx, pohlaví x barvu xxx, xxxxxxxx xxxxxxxx znamení;
c) xxxxxxxxx xxxxx xxxx xxxxx xxxxxxxx, jímž xxx xxx xxxxxxx, xxxxx čipování xx xxxxxxxx xxx, xxxxx xxxxxx potvrzením vydaným xxxxxxx způsobilou xxxxxx, xxxxx xxxxxxxx xxxxxxxx xxx xxxxxxxxxxxxx xxxxx xxxx xxxxxxxxx, xxxx xxxxxxxx xxx xxxxxxxxxxxxxx xxxx;
x) kontaktní xxxxx xxx případ xxxxxx xxx.
3. X xxxxxxxxxx xx evidence vydá Xxxxxxxxx xxxxx Jihlavy xxxxxxxxx xxx xxxxxxxxx.
4. Xxxxxxxx xxx je xxxxxxx Magistrátu města Xxxxxxx xxxxxxx xxx xxxxx xxxxxxxx xxxxxxxx xxxxx xxx xx xxxxx xxxxxxxxxxxx xxxxx Xxxxxxx z důvodu xxxxx psa xxxx xxxxxxxxxxxx xxxxxxxxx xx xxxx xxxx, xxxxxxxx x xxxxxx důvodu, x xx xxxxxxxxxx xx 30 dnů xxx dne, xxx xxxx skutečnost xxxxxxx.
1. Chovatel xxx, který před xxxxxxxxx xxxx xxxxxxxx xxxxxx psa trvale xxxxxxx nebo se xxxx xxxx účinností xxxx xxxxxxxx xxxxxxxxxx xxx xxxxxx xxxxxxxxxx, xx povinen xx xxxxxxxxx xx evidence xx 30 dnů xx xxxxxxxxx xxxx xxxxxxxx.
2. Xxxxxxxxxx xxxxxxxxx xxxxx xxxxxxxxx se xxxxxxxxxx xx chovatele xxx, xxxxxxx xxx xx na xxxxx xxxxxxxxxxxx xxxxx Xxxxxxx xxxxxxx po dobu xxxxxx xxx 30 xxx.
1. Xxxxxxxx xxxxxxxxxx xxxxxxxxxxx touto xxxxxxxxx může xxx xxxxxxxxx xxxx xxxxxxxxx2).
2. Xxxxxx xxx dodržováním xxxx xxxxxxxx xxxxxxxxxx xxxxxx xxxxxxxxx k xxxxxxx xxxxxxxxx pořádku3).
MgA. Xxxxxxxx Xxxxxxx
Xxx. Xxxx Xxxxxxxxxx
1) §4 xxxx. 1 xxxx. x) x §4 xxxx. 4 xxxxxx x. 166/1999 Sb., o xxxxxxxxxxx xxxx x x xxxxx xxxxxxxxx xxxxxxxxxxxxx zákonů (xxxxxxxxxxx xxxxx) ve znění xxxxxxxxxx xxxxxxxx
2) §27 x §27a zákona x. 246/1992 Xx., na xxxxxxx xxxxxx xxxxx xxxxxx, ve znění xxxxxxxxxx xxxxxxxx
3) §2 xxxx. x) zákona x. 553/1991 Sb., x xxxxxx xxxxxxx, xx xxxxx pozdějších xxxxxxxx, §2 xxxxxx x. 273/2008 Xx., x Xxxxxxx XX, ve xxxxx pozdějších předpisů


text:
Nyolc hónapig bírták igazságszolgáltatás nélkül | Ródmúvi
Nyolc hónapig bírták igazságszolgáltatás nélkül
Az észak-mitrovicai bíróság a függetlenséggel zárt be, és most ENSZ-segítséggel nyitják meg
Februárban bezárt a mitrovicai bíróság, mert az albán dolgozókat nem engedték át a város szerbek lakta részén. Nyolc hónapig bírták igazságszolgáltatás nélkül, most újra megpróbálják, de korai lenne még ítéletet mondani.
A KFOR tegnap kivonult, az ENSZ rendőrsége pedig átvette az ellenőrzést. Az észak-mitrovi caibíróságról van szó,amelynek léte, ez esetben, na jó, ez idáig, időleges nem léte nem csak szimbolikus ügy volt. Pontosabban még most sem az.
A bíróság, az általa gyakorolt joghatóság a praktikus problémákon túl, amelyekről kicsit később szó lesz, nagy szimbolikus jelentőséggel bír. Mint minden, aminek a legkisebb köze is van a szuverenitáshoz. Hogy kinek vagy minek a szuverenitásához? Bárkinek és bárminek. Az egyoldalúan kikiáltott Koszovói Köztársaságéhoz, de ugyanúgy Szerbiáéhoz. Február 17. óta ezek a kérdések, éppen a kompromisszum hiánya miatt, csak élesedtek.
Az Észak-mitrovicai Körzeti Bíróság még februárban, rögtön a függetlenség kikiáltása után szűnt meg működni. Az addig az ENSZ joghatósága alatt működő bíróság szinte kizárólag albán nemzetiségű alkalmazottai nem tudtak eljutni a munkahelyükre, mert Mitrovica szerb részén kellett volna átkelnie annak a busznak, amely szállította őket. Ez pedig biztonsági okokból nem volt lehetséges. A szerbek világosan kijelentették, a bíróság megnyitását mindaddig megakadályozzák, amíg a Koszovói Köztársáság zászlaja alatt kíván működni.
Március közepén a szerb bírósági alkalmazottak behatoltak a szimbolikusnak tartott épületbe, és néhány napra elfoglalták. A dolognak a Koszovóban jelen lévő nemzetközi biztonsági erők elfuserált akciója vetett véget. A bevetésben egy ukrán nemzetiségű rendőr meghalt, több tucat rendőr, katona és helyi civil pedig megsebesült. A bíróság azonban újra birtokon belülre került. A KFOR egységei őrizték az kiürített irodákat.
Közben a helyi szerb igazságügyi dolgozók tárgyalásokat kezdeményeztek, hogy ők szívesen visszamennének, és újra rendeltetésszerűen megnyitnák a bíróságot. A megbeszélések hónapokig tartottak, de megegyezés született. ENSZ-zászló és -felügyelet alatt október 3-án újra kinyit a bíróság, egyelőre csak nemzetközi bírókkal és ügyészekkel. A helyi dolgozók későbbi időpontban térhetnek vissza
A dolog sürget. Aki Mitrovicában él, a mindennapokban érzi ezt. A bíróság hiánya már a közbiztonságot veszélyezteti. A rendőrség lassan, de biztosan képtelenné vált a rend fenntartására, mert a bíróság nélkül még közlekedési bírságot sem tud kiszabni. A bűnüldözés romjaiban hever.
A tervek szerint a bíróság az ENSZ BT 1244-es határozata által biztosított mandátum alapján működhet. Ez nagyon hivatalosan hangzik, de pontos. A joghatóságát a szerbek elismerik (eddig nem tették). Milica Malovic szerb igazságügy-miniszter állami érdeknek nevezte a bíróság megnyitását, a helyiek pedig – legalábbis most úgy tűnik – elfogadták ezt az érvelést. Nem fogják azonban kihagyni azt a ziccert, hogy a bíróság megnyitása után a Koszovói Köztársáság igazságügyi szerveit párhuzamos intézményeknek minősítsék. Legalábbis a politikai narratívában.
Az épület tatarozása tegnap elkezdődött. A KFOR azonnal átadta az ENSZ-rendőrségnek az épület őrzését. Sietve és boldogan. Nincs unalmasabb és lélekölőbb dolog, mint egy üres épületet körbevenni, és megvédeni. De mitől is?
A joghatóságról szóló viták meg majd akkor kezdődnek el, ha a bíróság már megnyílt. Ez újabb fejezet lesz a helyi politikai konfliktusok történetében. Mert ennek a történetnek itt még nincs vége.

matches: bíróság Bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság


text:
Bizalomvesztéskor nem halogatható a felmondás - Munkaügyek - Adó Online
Rendszerünk új funkciókkal bővült, amelyet ezen az idegenevezetésen keresztül szeretnénk bemutatni Önnek!Az újdonságok kiemelten szerepelnek ebben a nézetben és ha az egyes elemek fölé viszi az egeret, további információt kaphat azokkal kapcsolatban. Bizalomvesztéskor nem halogatható a felmondás
2016. 12. 30. 6:30
felmondás, bizalomvesztéssel indokolt felmentés, jogeset Tweet
Amennyiben a kötelezettségszegő magatartás miatt a munkáltató bizalma alappal rendül meg a munkavállalóban, a munkaviszony fenntartása a bizalomvesztés bekövetkeztekor válik lehetetlenné. A felmondás közléséig eltelt több hónapos késedelmet nem indokolhatják a munkáltatónak a folyamatos működés biztosítása céljából a munkavállaló pótlása érdekében tett intézkedései – a Kúria eseti döntése. Ami a tényállást illeti, a felperes határozatlan idejű munkaviszonyban pénzügyi tervezési és elemzési vezetőként dolgozott az alperesnél. Felette a munkáltatói jogkört az ügyvezető gyakorolta, akinek a munkaviszonyát visszaélései miatt megszüntették.Az alperes bizalomvesztésre hivatkozva a felperes munkaviszonyát is megszüntette. Az indokolás szerint jogosultság nélkül rendkívüli munkavégzést rendelt el a felette munkáltatói jogokat gyakorló ügyvezető részére. Az ezt igazoló jelenléti íveket jóváhagyta, és ezáltal lehetővé tette a jogosulatlan kifizetést. Jóváhagyta továbbá az ügyvezető magáncélra igénybe vett, jogosulatlan étkezési költség-elszámolásait, melynek kifizetése belső szabályzatba ütközött. Meglátásuk szerint a felperesnek tudnia kellett arról, hogy az ügyvezető tisztségével visszaélve, személyes előny megszerzésére használt fel alperesi forrást, és belső szabályzatba ütközően járt el, így a felperes elmulasztotta a munkáltató vagyona megóvása érdekében minden munkavállalót terhelő jelentéstételi kötelezettségét. Magatartásával súlyosan megsértette a jóhiszemű és tisztességes eljárás követelményét, valamint a munkáltató jogos gazdasági érdekeit veszélyeztette. Bár a felperes elleni vizsgálat 2012 májusában lezárult, munkaviszonyát október 25-én szüntették meg, mivel a felperes munkaköre kiemelkedő fontosságú volt, így a bizalomvesztés ellenére a munkáltatónak az intézkedés meghozatala előtt a felperes megfelelő pótlásáról gondoskodnia kellett. A kereset tartalmaA felperes vitatta a kötelezettségszegéseket. és kiemelte, hogy a munkáltató a felmondással indokolatlanul késlekedett, a vizsgálat lezártától számított 5 hónap elteltével szüntette csak meg a munkaviszonyát. Ez meglátása szerint nem indokolható a felperes pótlásának szükségességével, mert erre csak a munkaviszony megszüntetése után kerülhet sor. Hangsúlyozta továbbá, hogy a felmondás indokának a közléskor időszerűnek is kell lennie, ennek pedig nem felel meg az a körülmény, hogy a kiemelten bizalmi munkakörnek minősített pozícióban az alperes hivatkozása szerint a bizalomvesztés közel fél évvel a felmondás közlése előtt már beállt. Az első- és másodfokú eljárásA közigazgatási és munkaügyi bíróság elutasította a felperes keresetét, valósnak ítélte a felrótt kötelezettségszegéseket. Megállapította, hogy a munkáltatói jogkör gyakorlója 2012. szeptember vagy október hónapban szerzett tudomást arról, hogy a felperes jogviszonya nem tartható fenn. Ekkor kértek ugyanis felhatalmazást tőle a jogviszony megszüntetésére. Megállapította továbbá, hogy a felperes feladatának ellátása szükséges volt a cégcsoport tőzsdei jelente miatt, mert a feladatot pedig folyamatosan kellett végezni. Így a zökkenőmentes átálláshoz olyan személyt kellett találni, aki át tudta venni a felperes feladatait.A bíróság szerint a felmondás indokául szolgáló bizalomvesztés csak akkor következhetett be, amikor a munkáltatói jogkör gyakorlója az alapul szolgáló okokról tudomást szerzett, az azt megalapozó információk teljeskörűen a birtokában jutottak. A rendes felmondásra a jogszabály nem ír elő határidőt.Kiemelte, hogy az okszerűség körébe tartozik az időszerűség, ezért a felmondás indokának azt kell igazolnia, hogy a munkaviszony megszüntetésére valóban szükség van, az a közölt ok miatt nem tartható fenn. Az, hogy a belső vizsgálat májusban lezárult, nem jelenti, hogy erről a munkáltatói jogkör gyakorlója is tudomást szerzett. A bíróság álláspontja szerint a HR-területnek van annyi „szabadsága”, hogy a vizsgálattal érintett személy utódját is felkutassa, hiszen a jogviszony a felperes kiemelt pozíciójára és annak fontosságára figyelemmel a zökkenőmentes átállás miatt csak ilyen esetben zárható le.A fellebbezés folytán eljárt törvényszék helybenhagyta az elsőfokú bíróság ítéletét. A felülvizsgálati kérelem tartalmaA felperes álláspontja szerint a bizalomvesztés a vizsgálat lezárásával egyidejűleg, azaz 2012. májusában állt be. A felmondás közel fél évvel későbbi közlésével indokolatlanul késlekedett az alperes, ezért az ok nem lehet időszerű. Hivatkozott arra is, hogy a HR-vezető a belső vizsgálat után nem indíthatta el az utódkiválasztás folyamatát, mert ekkor még nem tudhatta, hogy a munkáltatói jogkör gyakorlója miként fog dönteni a munkaviszony fennállásáról. Kiemelte, hogy a bírói gyakorlat szerint a munkáltatónak a belső vizsgálat lezárását követően haladéktalanul intézkednie kellett volna. Úgy vélte, nem állhat fenn bizalomvesztés, ha a belső vizsgálat lezárását követő fél évig változatlan feltételekkel a munkavállaló a munkaköri feladatait elláthatja, tehát a felperes munkaviszonya az alperes számára fenntartható volt a vizsgálati eredmény ismerete ellenére. Az okszerűség szempontjából annak nincs jelentősége, hogy a munkáltató a munkaviszonyt milyen okból tartja fenn.Három Navigátor adózási, számviteli témában,15% kedvezménnyelA csomag tartalmazza az Art. Navigátort, az Áfa Navigátort, és a Számviteli Navigátort, amelyek a csomagkedvezménytől függetlenül külön is rendelhetőek!Megrendelés >> A Kúria megállapításaiA Kúria egyetértett a felülvizsgálati kérelemben foglaltakkal. Abban ugyanakkor igazat adott az eljáró bíróságoknak, hogy a felperesnek a felmondásban felrótt kötelezettségszegései alapul szolgálhatnának a munkáltató bizalomvesztéssel indokolt felmondásához, azonban a bizalomvesztés már 2012 májusában bekövetkezett. A felhozott indok okszerűségének bizonyítása az alperest terhelte.A felmondás indoka abban az esetben okszerű, ha abból elfogadhatóan lehet arra következtetni, hogy a munkáltatónál a munkavállaló munkájára a továbbiakban nincs szükség. A munkaviszony fenntarthatatlanságának megalapozott indoka a felmondás közlésekor kell, hogy fennálljon. A Kúria szerint a felperesnek a vizsgálati eredmény ismeretében öt hónapon át történő továbbfoglalkoztatása miatt nem vonható le arra megalapozott következtetés, hogy a felmondás közlésének időpontjában a felmondásban megjelölt okból, vagyis bizalomvesztés folytán nem volt szükség a felperes további munkavégzésére. Kiemelte továbbá, hogy mivel a felperes munkakörében a bizalmi magatartás tanúsítása széles körű elvárásokat tartalmazott, ezért az emiatti bizalom megingása vagy elvesztése esetén a késedelem nem megengedett. Amennyiben a bizalom elvesztése ellenére a munkaviszony még hosszabb időn át fenntartható, akkor ezen okra alapítottan nem okszerű a munkáltató későbbi időpontban közölt felmondása. Ilyen esetben nincs jelentősége annak, hogy a késedelem milyen okból történt.Mindezek alapján a Kúria a jogerős ítéletet hatályon kívül helyezte, az elsőfokú ítéletet megváltoztatta, és megállapította, hogy a munkáltató által közölt felmondás jogellenes. Az ismertetett döntés (Kúria Mfv.I.10.586/2015.) a Kúriai Döntések 2016/10. számában M.20. szám alatt jelent meg. Tweet
Egy ügyvédi irodában a szabadságról berendelt munkavállaló és felettese kiásták a csatabárdot. A rendkívüli felmondás indokolása ugyan regényesen hosszúra sikerült, ám a bíróság előtt inkább tűnt elkapkodott indulati válasznak, mint a munkaviszonyt alappal megszüntető nyilatkozatnak. Teendők rendkívüli felmondás előtt
A rendkívüli felmondás közlése és indokai
A Tb-kalauz 2007/6. számában dr. Horváth István a legdrasztikusabb munkaviszony megszüntetési mód, a rendkívüli felmondás szabályaival foglalkozik. A cikkből – a bírósági gyakorlatot is bemutatva - kiderül, hogy milyen indokok alapozhatják meg a felmondást, hogyan és ki közölheti azt, és visszavonható-e utólag a felmondás.
NGM egyéni vállalkozó szja a hét kérdése adatbejelentés adóellenőrzés áfa áfacsalás RSM DTM blog NAV online pénztárgép nyugdíj adócsalás infografika InfoTandem adóalap üzemanyagár üzemanyag számla adólevonási jog Olvasta már?
NGM: a versenyszférában is emelkedtek a reálbérek »

matches: Kúria bíróság bíróság bíróság bíróság Kúria Kúria Kúria Kúria bíróság


text:
Nemzeti Jogvédő Alapítvány - Pert indítottak a Legfelsőbb Bíróság ellen Kristóf László felmentése miatt Nemzeti Jogvédő Alapítvány
Pert indítottak a Legfelsőbb Bíróság ellen Kristóf László felmentése miatt
Pert indítottak a Legfelsőbb Bíróság ellen amiatt, hogy 2006. március 6-án felülvizsgálati eljárásban felmentették törvénysértően elítélt és kivégzett Kristóf László csendőr őrmestert az ellene emelt vád alól, melyet Ságvári Endre meggyilkolásának hamis vádjával emeltek ellene 1959-ben.
A felperes Pintér Mariann, akit 1944-ben államellenes tevékenység miatt letartóztattak és kemény vallatási módszerrel vallattak a csendőrnyomozók. A felperes személyhez fűződő jogainak megsértése miatt indított pert, mert az ártatlanul elítélt ember felmentése sérti ezen jogait, s keresetének ténylegesen a felmentő ítélet hatályon kívül helyezésével tudna eleget tenni a Legfelsőbb Bíróság, amire törvényes lehetőség nincsen, s amit ezért a felperes kifejezetten nem is kér.
A Legfelsőbb Bíróság - mint alperes – arra hivatkozik, hogy harmadik személy nem alapíthat igényt olyan határozatra, amely határozat rendelkezést nem tartalmaz ezen személyre, azaz a felperest nem illeti meg a keresetindítás joga. Az alperes kifogásolja továbbá a képviselet törvényességét azért, mert a felperest dr. Kende Péter, a MAEASZ jogtanácsosa kívánja képviselni, de a jogtanácsos itt nem az őt foglalkoztató szervezetet, hanem egy magánszemélyt kíván képviselni, s erre a jogtanácsosnak nincsen jogosítványa.
A leglényegesebb kérdés azonban az, hogy a legmagasabb bíróság legfelsőbb szintjén – öt tagú tanácsban – meghozott határozata ugyanazon állam bírósági szervezetén belül nem vizsgálható felül, az 1997. évi LXVI. Tv. (BSz.) 7. §-a szerint a bíróságok és más hatóságok a jogerős határozatot kötelesek tiszteletben tartani. Ezért a polgári ügyben eljáró bíróság egyebek mellett azt sem vizsgálhatja, hogy a Kristóf László felmentéséről rendelkező Bfv. X 1185/2005/7. számú ítélet helyesen avagy helytelenül értelmezett valamilyen jogszabályt. Amint korábban részletesen hírt adtunk róla, s az erről szóló források honlapunkon is olvashatóak, semmilyen szakmai fórum, vagy elismert büntetőjogász nem vitatta a felmentő ítélet törvényességét, ezzel szemben a közvélemény egy körülhatárolható részében felháborodást váltott ki az ártatlan ember felmentése, azzal a megdöbbentő szemlélettel, hogy az ártatlan embert valamilyen célszerűségi, gyakorlati okból, az ún. antifasiszta minimum jegyében, mert egy zsidó antifasiszta halála miatt végezték ki, még akkor sem kell felmenteni ha nem ő lőtt Ságvári Endrére, hanem őt lőtte le az antifasiszta harcos, akinek szabályosan foganatosított letartóztatása során tanúsított fegyveres ellenállása miatt egy rendőrtiszt-helyettes közvetlenül Ságvári letartóztatása után, az először fegyvert használó Ságvári fegyverétől halálra sebezve halt meg, míg két csendőrnyomozót 1959-ben a Ságvári ellen elkövetett emberölés koholt vádjával végeztek ki.
Pintér Mariann, ill. a nevében fellépők arra a tanúvallomásra hivatkoznak, amelyet a nevezett a nemzetgyilkos pártállam nyomozó szervei és bírósága előtt tett 1958-59-ben saját 1944-évi megkínzatásáról de elhallgatják azt, hogy ezen tényállásoknak és tanúvallomásoknak a felülvizsgálatára, hamisságának vagy igazságának vizsgálatára ennyi év után perújítással nincsen lehetőség, a felülvizsgálati eljárásban ezeket a bíróság érdemben nem is vizsgálhatta.Emlékeztetünk arra, hogy Kristóf László az eljárásban határozottan tagadta, hogy kihallgatásokban résztvett volna, s arra hivatkozott, hogy őt Pintér Mariann azért ismerte, mert 1944-ben házkutatást tartott nála, amikor az odatartó Donáth Ferencet letartóztatták. Kristófból, mint Ságvári haláláért hamisan vádolt személyből mindenképpen elsőrendű vádlottat kivántak csinálni, ezt szorgalmazta a ma is tevékeny Hollós Ervin, a III/III. jogelőd szervezet vezetője.A mostani abszurd jogérvényesítés egy jogi gyilkosságba torkolló koholt per ma már felül nem vizsgálható tényállását, egy emberölési előkészületnek tekinthető 1958-59-évi nyomozás anyagát kívánja a 2006-ban jogállami döntást hozó Legfelsőbb Bíróság fejére olvasni, felróva, hogy az LB nem pendült egy húron az 1959-es gyilkos határozatot hozó bírósággal.
A Pintér Mariann felperesnek a Magyar Köztársaság Legfelsőbb Bírósága alperes ellen személyhez fűződő jog megsértése miatt indított perében a Fővárosi Bíróság, dr. Pataki Árpád bíró 2007. július 9-én, hétfőn délelőtt 10 órakor a Bp. V. ker. Markó u. 27. szám alatti épületben a II. emelet 43-as tárgyalóteremben tart nyilvános tárgyalást.

matches: Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság bíróság bíróság bíróság Bíróság


text:
Megosztás vagy üzlet? – az internet újabb kiskapuja
A megosztáson alapuló gazdasági jellegű weboldalak száma folyamatosan növekszik, és ezzel párhuzamosan alakulnak ki új üzleti modellek, új piaci szegmensek. Az interneten szinte mindent meg tudunk osztani, akár a kalapácsunkat, akár a könyveinket, ételeinket, az autónkat, lakásunkat vagy munkaidőnket. Amennyiben megnézzük a külföldön megjelenő új szolgáltatásokat, találhatunk parkolóhely megosztást, vagy csomagküldő szolgáltatást is. Mellékelt munkaköri leírásunk mellett böngésszen a többi munkaügyi témájú iratmintánk között is!
"Weblapszerkesztő" - DOKUMENTUM LETÖLTÉSE
A megosztáson alapuló gazdasági formák (sharing economy) közül hol a megosztás (sharing), hol pedig a gazdasági tevékenység (economy) az erősebb. Amennyiben megvizsgálunk egy-egy lakáskiadó portált, és a lakáskiadásnak a sharing economy-ban elterjedt portáljait, akkor alapvetően nagy különbséget nem találunk. Amennyiben egy magánszemély több lakással rendelkezik, melyeket az internetes oldalakon próbál kiadni rövidtávra, akkor teljesen mindegy, hogy egy szálláshely bérbeadásra specializált portálon, vagy pedig egy sharing economy portálon történik a lakás kiadása. Az oldal elnevezésétől függetlenül a valóságban kiadásra kerül egy olyan lakás, amelyben a kiadója nem lakik életvitelszerűen. Természetesen teljesen más lenne ugyanennek a megítélése, amennyiben a lakás kiadója kizárólag egy szobát adna ki, melyet éppen nem használ, de még itt is több kérdést célszerű megvizsgálni.
Az adózás szempontjából legjelentősebb kérdést az jelenti, hogy a megvalósított tevékenység mennyire ölt gazdasági jelleget, mennyire lehet gazdasági tevékenységként leírni, vagy a megosztás jelleg az erősebb. A határvonalak nem mindig jól körülhatárolhatóak, nagyon sok és néha nem annyira fontosnak tűnő kérdést kell megválaszolnunk.
Az adózás rendjéről szóló 2003. évi XCII. törvény (a továbbiakban: Art.) a vállalkozási tevékenységet rendszeres gazdasági tevékenységként írja le, amelyet magánszemély saját nevében és kockázatára üzletszerűen végez. A személyi jövedelemadóról szóló 1995. évi CXVII. törvény (a továbbiakban: Szja-tv.) a gazdasági tevékenységet úgy írja le, hogy az üzletszerű tevékenységet tartósan vagy rendszeresen kell végezni, és a cél az ellenérték elérése. Az Szja-tv. alapján a gazdasági tevékenységnek nem feltétlenül kell profitot elérnie, eredménytől függetlenül is gazdasági tevékenységnek lehet tekinteni az olyan tevékenységeket, melyet például egy magánszemély huzamosabb ideig vagy rendszeresen végez, valamint ellenértékhez jut (bármilyen formában is jelenik ez meg).
A fentiekből is látszik, hogy a weboldal üzletszerűség definíciója, valamint az elvi jellegű jogszabályi szabályozás nem mindig mutat egyezőséget, de mindegyiknek a célja, hogy a gazdasági tevékenységet, üzletszerűséget valahogyan meghatározza. A gazdasági tevékenység meghatározásának komplexitását jelzi, hogy a témával a hazai és a nemzetközi szakirodalom is foglalkozik, valamint Európai Unió Bíróságának döntéseinél is felmerülnek a gazdasági tevékenységgel kapcsolatos kérdések (pl. C-424/14). A megosztáson alapuló gazdaság újdonságai miatt azonban át kell értékelnünk a jogszabályi alapelveket, azok gyakorlati hatásait.
A kérdés szempontjából jelentős európai uniós jogesetben például a bíróság álláspontja az volt, hogy a magánszemély üzletszerű gazdasági tevékenységet végez, hiszen a rendszeresség megállapítható. A magánszemély személyszállító tevékenységet kifejezetten hirdette, melynek során idegen személyeket szállított viteldíj ellenében. A cél a bevétel elérése volt, mellyel csökkenthette a saját benzinköltségét, vagy teljes kihasználtság mellett profitot is realizálhatott. A bíróság álláspontja szerint a magánszemély nem költségmegosztásra irányuló tevékenységet, hanem egy üzletszerű gazdasági tevékenységet végzett, melyet lényegében „bujtatott taxi” tevékenységként írt le a bíróság.
Az eset rámutat arra, hogy a költségmegosztásról csak olyan esetben lehet szó, amikor az üzletszerű gazdasági tevékenység feltételei nem állnak fenn. A költségmegosztás esetén az együttutazó személyek a benzinköltséget felosztják egymás között, de a sofőrnek is marad saját maga által fedezendő benzinköltsége. Amennyiben egy utat hirdet valaki, keresi az utasokat, utalhat az üzletszerűségre. Utalhat szintén az üzletszerűségre, amennyiben a költségeket nem arányosan osztják meg az utasok, illetve a sofőrre jutó költség az utasok száma alapján változik (vagy, ahogy a bíróság egy példán keresztül bemutatta, nyeresége is keletkezhet). Ez a sofőr kockázatát jelenti, mely szintén az üzletszerű tevékenységnek egy kulcseleme.
Fontos hangsúlyozni, hogy az üzletszerű tevékenységnek nem alapeleme a nyereség elérése. Nyereség nélkül is lehet üzletszerű egy tevékenység, melyet rendszeresen végeznek, és ellenérték elérésére irányul. Az üzletszerű tevékenység adóztatható akkor is, amennyiben annak végzőjének nincs jogszabályban meghatározott megfelelő jogosítványa, szakismerete, vizsgája, eszköze a tevékenység végzéséhez. Például a személyszállítási tevékenységhez szükséges PÁV II. alkalmassági vizsgálat hiánya nem lehet akadálya a tevékenység adójogi megítélésének, és az adókötelezettség megállapításának. A bíróság hangsúlyozta azt is, hogy az egyéb – nem adójogi – szabályoknak való megfelelés vagy meg nem felelés nem az adóhivatalra tartozik. A bírósági eljárással érintett ügyben kizárólag a tevékenység adójogi megítélése volt a szempont.
A bíróság külön értelmezte az ellenérték fogalmát. Ellenértéknek minősül a vagyoni előny is, mely vagyoni előny jelentkezik a benzin-költség csökkentésében. A bíróság értelmezése szerint ezáltal szabad, más célra fordítható pénzeszköze keletkezik vagy marad, tehát a tevékenység ellenértékét, a vagyoni előnyt ki lehet mutatni.
Az ilyen jellegű ügyek alapvető tanulsága lehet, hogy minden tevékenységnek érdemes megvizsgálni az összes elemét, annak adójogi tényállását. Önmagában elfogadható lehet az a megállapítás, hogy a költségmegosztáson alapuló személyszállítás nem jelent gazdasági tevékenységet. Amennyiben elkezdjük elemezni az adott ügyet, akkor láthatjuk azt, hogy nem annyira költségmegosztásról beszélünk, hanem egyre inkább gazdasági tevékenységről. A jelenleg hatályos jogszabályok alapján a gazdasági tevékenység végzéséhez a magánszemélynek adószámot kell kiváltania, mivel csak annak birtokában végezheti a tevékenységét. Az ezt elmulasztók esetén pedig számolni kell az adóhivatali szankcionálással, valamint az adókötelezettség megállapításával.
Czöndör Szabolcs (2017-09-10)
https://lex-praxis.hu/admin/iratminta/downloader.php?id=ag1qfgmi60h5aax6j

matches: bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság


text:
2/2014. számú PJE határozat | K Ú R I A
A Kúria Polgári Kollégiuma mint jogegységi tanács (a továbbiakban: jogegységi tanács) a 6/2013 PJE határozatban a deviza alapú fogyasztói kölcsönszerződések egyes rendelkezései tisztességtelensége kérdéskörét érintően több kérdésben nem foglalt állást. Ennek oka az volt, hogy a Polgári Törvénykönyvről szóló 1959. évi IV. törvény (Ptk.) vonatkozó rendelkezései részben uniós irányelv átültetése folytán kerültek a magyar jogrendszerbe, így alkalmazásuk az uniós szabályok értelmezését is igényli, ami – kétség esetén - az Európai Unió Bíróságának kizárólagos hatáskörébe tartozik. A 6/2013 PJE határozat meghozatalakor várható volt, hogy az Európai Unió Bírósága rövid időn belül ítéletet hoz a Kúria által kezdeményezett előzetes döntéshozatali eljárásban. 2014. április 30-án az Európai Unió Bírósága kihirdette a C-26/13. számú ítéletét, amely a 6/2013. PJE határozattal el nem döntött jogkérdések kapcsán iránymutató megállapításokat tartalmaz. Az abban kifejtettek figyelembevételével és értelmezésével a jogegységi tanácsnak - mintegy kiegészítve a 6/2013. PJE határozatát - a következő kérdésekben kellett döntenie:
1) A deviza alapú fogyasztói kölcsönszerződés mint szerződéstípus tisztességtelen-e amiatt, hogy az árfolyamkockázatot – kedvezőbb kamat ellenében – korlátozás nélkül a fogyasztó viseli (6/2013. PJE határozat 2. f. pont)?
2) A pénzügyi intézmény által az árfolyamkockázattal kapcsolatban adott nem megfelelő (téves, ellentmondásos, hiányos, nem világos, nem érthető) tájékoztatás eredményezheti-e – az átláthatóság hiánya következtében – a szerződés árfolyamkockázatra vonatkozó rendelkezéseinek a tisztességtelenségét (6/2013. PJE 3. pontjához tartozó indokolás 4. bekezdése)?
1. A jogegységi tanács az 1. és 2. kérdésekre határozata rendelkező részének 1. pontjában összevontan adta meg válaszát, mivel azok összefüggnek. A Ptk. 209. § (1) bekezdése értelmében: „tisztességtelen az általános szerződési feltétel, illetve a fogyasztói szerződésben egyedileg meg nem tárgyalt szerződési feltétel, ha a feleknek a szerződésből eredő jogait és kötelezettségeit a jóhiszeműség és tisztesség követelményének megsértésével egyoldalúan és indokolatlanul a szerződési feltétel támasztójával szerződést kötő fél hátrányára állapítja meg.” E rendelkezésből következően egyedileg megtárgyalt szerződési feltétel nem minősülhet tisztességtelennek. A fogyasztókkal kötött szerződésekben alkalmazott tisztességtelen feltételekről szóló 1993. április 5-i 93/13/EGK tanácsi irányelv (továbbiakban: Irányelv) 4. cikkének (2) bekezdését átültető Ptk. 209. § (5) bekezdése értelmében a tisztességtelen szerződési feltételekre vonatkozó törvényi rendelkezések nem alkalmazhatók a főszolgáltatást megállapító, illetve a szolgáltatás és az ellenszolgáltatás arányát meghatározó szerződési kikötésekre, ha azok egyébként világosak és érthetőek.
Az, hogy az adott szerződés árfolyamkockázatra vonatkozó rendelkezése világos, ill. érthető-e, annak ellenére vizsgálható, hogy a deviza alapú fogyasztói kölcsönszerződések túlnyomó többségét a Ptk.-nak a 2009. évi XXXI. törvénnyel történt módosítása előtt kötötték meg. A 2009. május 22-től hatályos hivatkozott módosítással ugyanis a szerződéskötések idején az 1994. évi I. törvénnyel kihirdetett Társulási Megállapodás, illetve az Európai Unióhoz való csatlakozás folytán már Magyarországon is irányadó Irányelv rendelkezései kerültek átültetésre. A módosított szabályozás épp az Irányelv rendelkezéseire tekintettel a Ptk. 209. § (4) bekezdéseként egy olyan rendelkezést iktatott be, mely szerint: „az általános szerződési feltétel és a fogyasztói szerződésben egyedileg meg nem tárgyalt feltétel tisztességtelenségét önmagában az is megalapozza, ha a feltétel nem világos vagy nem érthető”. Az Európai Unió Bírósága által a C-26/13. számú ítéletben kifejtettekből is következően a nemzeti bíróság a nemzeti jogrend valamennyi szabályát köteles figyelembe venni, és amennyire csak lehetséges, az adott területen alkalmazandó irányelv szövegének és céljának megfelelően értelmezni olymódon, hogy az Irányelv által követett céllal összhangban álló eredményre jusson, kivéve, ha az contra legem jogértelmezéshez vezetne (64. és 65. pontjai). Tekintve, hogy a magyar jog egyetlen 2009. május 22-e előtti szabályából sem vezethető le, hogy a nem megfelelően átültetett Irányelv érthetőségre, világosságra vonatkozó szabályai nem alkalmazhatóak, ezért az Irányelv alapján kell a vonatkozó szabályokat értelmezni.
A Ptk. 205. §-ának (3) bekezdése értelmében a felek a szerződés megkötésénél együttműködni kötelesek, és tájékoztatniuk kell egymást a megkötendő szerződést érintő minden lényeges körülményről. Ezt az általános együttműködési és tájékoztatási kötelezettséget fogyasztónak minősülő ügyféllel kötendő devizahitel nyújtására irányuló szerződés esetén – ide nem értve a pénzügyi lízingszerződést - a jelenleg már nem hatályos 1996. évi CXII. törvény (Hpt.) 203. §-a akként konkretizálja, hogy a pénzügyi intézménynek fel kell tárnia a szerződéses ügyletben az ügyfelet érintő kockázatot, amelynek tudomásulvételét az ügyfél aláírásával igazolja.
E rendelkezéseken túlmenően alapvető jelentősége van az Európai Unió Bírósága által a C-26/13. számú ügyben hozott ítéletben kifejtett azon követelménynek, hogy a fogyasztó számára ténylegesen lehetőséget kell biztosítani a szerződés összes feltételének megismerésére (67. pont), és a szerződéskötés következményeinek megismerhetőségére (70. pont). A fogyasztó alatt nem a konkrét fogyasztó értendő, hanem az „általánosan tájékozott, ésszerűen figyelmes és körültekintő átlagos fogyasztó” (74. pont). Azt pedig, hogy az ekként értelmezett fogyasztó képes volt-e értékelni az árfolyam változás rá nézve esetlegesen hátrányos gazdasági következményeit is az Európai Unió Bírósága által a különnemű árfolyamok alkalmazása kapcsán kifejtettek analóg alkalmazásával kell megítélni. E szerint ezt „a releváns ténybeli elemek összességére tekintettel” kell megállapítani, vagyis ebből a szempontból nem csak a szerződés tartalmának, szövegének van jelentősége, hanem a szerződéskötés során „közzétett reklámnak és tájékoztatásnak” is (74. pont). Az irányelv 4. cikk (1) bekezdése, valamint az azt átültető Ptk. 209. § (2) bekezdése szerint is egy szerződési feltétel tisztességtelenségének megítélésekor a szerződés megkötésére vezető minden körülményt – így a kapott tájékoztatást is – figyelembe kell venni.
2. Az egyoldalú szerződésmódosításra lehetőséget adó szerződéses rendelkezések akkor tisztességtelenek, ha nem felelnek meg a fogyasztói kölcsönszerződésben pénzügyi intézmény által alkalmazott általános szerződési feltételekben szereplő egyoldalú szerződésmódosítási jog tisztességtelenségéről szóló 2/2012. (XII.10.) PK vélemény 6. pontjában alábbiak szerint kifejtetteknek: „Tisztességtelen az egyoldalú szerződésmódosításra vonatkozó olyan kikötés, amely a fogyasztóval szerződő pénzügyi intézmény számára – a fogyasztó hátrányára – indokolatlan és egyoldalú előnyt nyújt. Az egyoldalú szerződésmódosításra vonatkozó kikötés különösen akkor tisztességtelen – feltéve, hogy nem ütközik jogszabályba -, ha:
g) kizárja, hogy a fogyasztó javára bekövetkező feltétel változás hatása a fogyasztó javára érvényesítésre kerüljön (szimmetria elve).”
A világos, érthető megfogalmazás, valamint az átláthatóság elveit az Európai Unió Bírósága is értelmezte a C-26/13. számú ügyben hozott ítélete rendelkező részének 2. pontjában, továbbá az indokolás 70-75. pontjaiban. Az ott az árfolyamrés kapcsán kifejtett, de az egyoldalú szerződésmódosítást lehetővé tevő szerződési feltételekre is megfelelően irányadó megállapításokból is következően a fogyasztót a szerződéskötés során olyan helyzetbe kell hozni, hogy megfelelően fel tudja mérni az általa vállalt kötelezettségeket, így az un. ok-listában megjelölt és a szerződéskötést követően bekövetkező körülményváltozásból eredő többlet-kötelezettsége keletkezésének indokait, kötelezettségei változásának mechanizmusát és annak lehetséges mértékét. Ez nem azt jelenti, hogy a fogyasztónak a szerződéskötéskor a körülményváltozás - előre nem ismert – konkrét mértékétől függetlenül, abszolút értékben fel kell tudnia mérni a várható fizetési kötelezettsége felső határát, melynek megjelölése nem is volt követelmény, hanem azt, hogy a szerződésmódosítást lehetővé tevő kikötésnek meg kell határoznia a fogyasztó szerződéses terheinek lehetséges alakulását. A szerződéses rendelkezésekből egyértelműen ki kell tűnnie, hogy az ok-listában felsorolt körülmények milyen okból, mértékben és módon hatnak ki a kamat, költség, díj mértékére; azok adott mértékű változása milyen mértékű emelést tesz – a ténylegesség, az arányosság elvének betartása esetén – lehetővé (az emelés ugyanis csak lehetőség), illetve milyen mértékű csökkenést tesz kötelezővé a fogyasztóval szerződő fél számára. Matematikai képlet alkalmazása - már ha ilyen egyáltalán megalkotható - megfelelő magyarázat nélkül épp úgy nem felel meg az átláthatóság követelményének, mint az egyoldalú szerződésmódosításra okot adó körülmények puszta felsorolása. Az átláthatóság követelménye azt is jelenti, hogy az egyoldalú szerződésmódosítást lehetővé tevő szerződéses rendelkezések jogszerű alkalmazását a fogyasztó ellenőrizni tudja és fel tud lépni a pénzügyi intézménnyel szemben, ha meglátása szerint a reá nézve hátrányos szerződésmódosításra a ténylegesség, az arányosság, a szimmetria elvének be nem tartásával került sor. Az egyoldalú szerződésmódosítás joga nem vezethet oda, hogy a fogyasztóval szerződő pénzügyi intézmény tetszőleges módon, egyoldalúan növelje a fogyasztót terhelő kötelezettségeket, ezáltal növelve saját bevételeit.
Az egyoldalú szerződésmódosítást lehetővé tevő kikötés tehát akkor felel meg a világos, az érthető megfogalmazás és az átláthatóság - az Európai Unió Bírósága ítélete által is értelmezett - elveinek, ha a szerződéskötéskor felmérhetővé, az egyoldalú szerződésmódosítás bekövetkeztekor pedig – a már bekövetkezett körülményváltozás(ok) konkrét mértékének ismeretében – ellenőrizhetővé teszi a fogyasztó számára a rá nézve hátrányos szerződésmódosítás indokoltságát, arányát, mértékét.
Amennyiben a fogyasztó hátrányára a szerződésmódosítást egyoldalúan lehetővé tevő szerződéses rendelkezések tisztességtelennek bizonyulnak, a 2/2012.(XII.10.) PK vélemény 8. pontjában rögzített jogkövetkezmények alkalmazandók, vagyis a tisztességtelennek bizonyult egyoldalú szerződésmódosítást lehetővé tevő rendelkezések nem váltanak ki joghatást; a szerződés azonban e kikötések mellőzésével változatlan feltételekkel köti a feleket. Ez a jogkövetkezmény akkor is, ha a vonatkozó szerződéses rendelkezés a Hpt. 213. § (1) bekezdés d) pontjába ütközik (6/2013.PJE 5. ponthoz fűzött indokolás 2. bekezdés).
Az Irányelv 6. cikk (1) bekezdésének az Európai Unió Bírósága által a C-26/13. számú ítéletben kifejtett értelmezése szerint, amennyiben a szerződés a tisztességtelen szerződési feltétel elhagyása esetén nem teljesíthető, a tisztességtelen feltételt a nemzeti jog diszpozitív rendelkezése helyettesíti. A magyar jog vonatkozó diszpozitív rendelkezését a Ptk. 231. § (2) bekezdése tartalmazza, amely szerint a más pénznemben meghatározott tartozást a fizetés helyén és idején érvényben levő árfolyam alapulvételével kell átszámítani. Ez pedig nem a pénzügyi szolgáltatók deviza vételi, eladási vagy közép árfolyama, hanem a Magyar Nemzeti Bank hivatalos deviza árfolyama. A Ptk. vonatkozó rendelkezésének megalkotásakor, 1959-ben ugyanis Magyarországon a kötött devizagazdálkodás keretei között más árfolyam nem is létezett. A „fizetés helyén… érvényben levő árfolyamnak” nyilvánvalóan olyan árfolyam tekinthető, melyből csak egy van Magyarország területén, az pedig kizárólag a Magyar Nemzeti Bank által meghatározott hivatalos devizaárfolyam. A Kúria ezen jogértelmezését támasztja alá a Magyar Nemzeti Bankról szóló 2001. évi LVIII. törvény 11. §-ának (1) bekezdése, a 2011. évi CCVIII. törvény 10. § (1) bekezdése illetve a 2013. évi CXXXIX. törvény 22. §-ának (1) bekezdése is. A hivatkozott törvények eltérő hatályossággal, de azonosan rendelkeznek arról, miszerint a Magyar Nemzeti Bank külföldi pénznemek forintra és forintnak külföldi pénznemekre való átszámítására vonatkozó hivatalos árfolyamokat jegyez és hoz nyilvánosságra. A 2014. március 15-től hatályos 2013. évi V. törvény (új Ptk.) 6:45. §-ában foglaltak is a fenti értelmezés helytállóságát erősítik, mely rendelkezések az új Ptk. hatálybalépése előtt hozott szerződésekre nem irányadóak, de a jogértelmezés számára iránymutatásul szolgálhatnak. Az új Ptk. hivatkozott rendelkezése szerint „a más pénznemben meghatározott pénztartozást a teljesítés helye szerinti jegybank által a teljesítés idején meghatározott árfolyam – ha ilyen nincs, a pénzpiaci árfolyam - alapján kell átszámítani”.
Tekintettel arra, hogy a jogegységi tanács a folyósításkori vételi, valamint a törlesztésekkori eladási árfolyam alkalmazását előíró szerződéses rendelkezéseket tisztességtelennek találta, részben meghaladottá váltak a Kúria Gfv.VII.30.078/2013/14. számú, EBH.2013.G.10.szám alatt közzétett elvi határozatában kifejtettek, ezért e határozatnak az elvi bírósági határozatként való fenntartását a jogegységi tanács a Bszi 42.§ (4) bekezdése alapján megszűntette.
Így van ez akkor is, ha a fogyasztó csak a Hpt. 213. § (1) bekezdés c) pontba való ütközés címén kéri a szerződés érvénytelenségének a megállapítását és kifejezetten úgy nyilatkozik, hogy ellenzi a különnemű árfolyam alkalmazása tisztességtelenségének a megállapítását. Ha ugyanis a fogyasztó egy másik semmisségi ok (jogszabályba ütközés) alapján már kérte az adott szerződési rendelkezés – és azon keresztül az egész szerződés - érvénytelenségének a megállapítását, a Ptk. 209/A. § (2) bekezdés azon szabálya, hogy a semmisségre csak a fogyasztó érdekében lehet hivatkozni (relatív semmisség) nem képezheti akadályát a tisztességtelenség hivatalbóli észlelésének. Ha a fogyasztó a bíróságnak a különnemű árfolyamok alkalmazását előíró szerződési rendelkezés tisztességtelenségére vonatkozó tájékoztatását követően úgy nyilatkozik, hogy kifejezetten ellenzi a tisztességtelenség megállapítását, akkor a bíróság ezt hivatalból nem állapíthatja ugyan meg, a Hpt. 213. § (1) bekezdés c) pontjára alapított keresetet (viszontkeresetet) azonban el kell utasítania, hiszen az e jogszabályhelyre alapított semmisség csak egy egyébként tisztességesnek minősülő feltétel hiányának a következménye lehet.

matches: Kúria Kúria bíróság Kúria Kúria bíróság