text:
Köf.5.008/2013/6. számú határozat | Kúria
Köf.5.008/2013/6. számú határozat
Köf.5008/2013/6.
A Kúria Önkormányzati Tanácsa a dr. Sipos János főosztályvezető által képviselt Zala Megyei Kormányhivatal (8900 Zalaegerszeg, Kosztolányi tér 10.) indítványozónak, a dr. Henczi Edit ügyvéd (...) által képviselt Zalakomár Község Önkormányzata (8751 Zalakomár, Tavasz u. 13.) ellen Zalakomár Község Önkormányzata Képviselő-testületének a szociális igazgatásról és szociális ellátásokról szóló 3/2011.(II.1.) számú önkormányzati rendeletének törvényességi felülvizsgálatára irányuló nemperes eljárásban meghozta az alábbi
megállapítja, hogy a Zalakomár Község Önkormányzata Képviselő-testületének a szociális igazgatásról és szociális ellátásokról szóló 3/2011.(II.1.) számú önkormányzati rendelete 16. § (8) bekezdés e) pontjának, 17. § (1) bekezdés e) pontjának, valamint 18. § (2) bekezdés e) pontjának
„...az alábbiak alapján:
ea) 1 fős háztartás esetén 200 m2
eb) 2 fős háztartás esetén 300 m2
ec) 3 fős háztartás esetén 400 m2
ed) 4 fős háztartás esetén 500 m2
ee) a háztartásban élő minden további személyt figyelembe véve 50 m2 nagyságú földterületen, de legfeljebb a kert nagyságával megegyező területen a család megélhetéséhez szükséges burgonyát és zöldségfélét termeszt, valamint...”, továbbá „A termeléshez szükséges talaj-előkészítési feladatokat, a kert felszántását, vagy felásását 2012. december 31-ig kell elvégezni” rendelkezései törvényellenesek, ezért ezeket megsemmisíti.
2. A Kúria Önkormányzati Tanácsa megállapítja, hogy a Zalakomár Község Önkormányzata Képviselő-testületének a szociális igazgatásról és szociális ellátásokról szóló 3/2011.(II.1.) számú önkormányzati rendelete 16. § (8) bekezdés e) pontja, 17. § (1) bekezdés e) pontja, valamint 18. § (2) bekezdés e) pontja az alábbi szövegezéssel marad hatályban:
„az ingatlanhoz tartozó kertet rendeltetésszerűen használja, műveli, a szükséges növényvédelmi, védekezési feladatokat időben elvégzi, a kert azon részét, amely nem áll művelés alatt rendszeresen kaszálja, gyommentesíti”.
1. Az Indítványozó 2012. december 11-én kelt törvényességi felhívással fordult az érintett Önkormányzathoz azzal, hogy a szociális igazgatásról és szociális ellátásokról szóló 3/2011.(II.1.) számú önkormányzati rendelet (a továbbiakban: Ör.) 16. § (8) bekezdés e) pontja, 17. § (1) bekezdés e) pontja, valamint 18. § (2) bekezdés e) pontja ellentétes a szociális igazgatásról és szociális ellátásokról szóló 1993. évi III. törvény (a továbbiakban: Sztv.) 33. § (7) bekezdésében, a 34. § (2) bekezdésének e) pontjában, a 36. § (2) bekezdés d) pontjában, valamint a 37/B. § 2. pontjában foglaltakkal. A törvényességi felhívás értelmében az Ör. túlterjeszkedve a Sztv.-ben kapott felhatalmazáson, a törvényi feltételek mellett további feltételekhez kötötte egyes szociális ellátások igénybevételét.
2. Az érintett Önkormányzat 2013. január 9. napján megtartott rendkívüli nyilvános ülésén megtárgyalta a törvényességi felhívásban foglaltakat, azzal azonban nem értett egyet. A képviselő-testületi vitában formálódó álláspont értelmében az érintett Önkormányzat az Sztv. 2. §-ában is megfogalmazódó azon álláspontot juttatta érvényre, amely szerint az egyéneknek is meg kell tenniük mindent annak érdekében, hogy jobb életkörülmények között élhessenek. A képviselő-testület álláspontja szerint az Sztv. szerinti lakókörnyezet tisztán tartásával kapcsolatos kritériumokhoz a kertek rendeltetésszerű használata is hozzátartozik, a rendeltetésszerű használat pedig kiterjed az egyéneknek a család megélhetését, létfenntartását szolgáló élelmiszerek termelésére is.
3. Ilyen előzmények után az indítványozó 2013. január 31-én érkezett indítvánnyal fordult a Kúriához. Az indítványozó az Ör. megjelölt rendelkezéseinek törvényességi vizsgálatát követő megsemmisítését kérte. Fenntartotta azt a korábbi álláspontját, mely szerint az Ör. túlterjeszkedik a Sztv. felhatalmazásán akkor, amikor az egyes szociális ellátások feltételéül szabja az élelmiszertermelés-célú föld-, illetve kertművelési kötelezettséget.
4. Az érintett Önkormányzat érdemi állásfoglalásában szintén fenntartotta korábbi véleményét. A szociális segítségre rászorultaknak is meg kell tenniük mindent életkörülményeik javítása érdekében. Az érintett Önkormányzat illetékességi területén kb. 900 család él, és közel 300-400 család szorul valamilyen formában az érintett Önkormányzat által nyújtott szociális juttatásokra. Az érintett Önkormányzat szempontjából ezért kiemelt jelentősége van annak, hogy a településen élő rászorulókban tudatosítsa az öngondoskodás jelentőségét. A megélhetést szolgáló, létfenntartást biztosító zöldségfélék termesztése - az öngondoskodás részeként - hozzátartozik a kert rendeltetésszerű használatához.
A jelen eljárásban törvényességi vizsgálatnak alávetett Ör. az Sztv. felhatalmazása alapján született meg, következésképpen az érintett Önkormányzat a törvényi keretek között rögzíthet a helyi sajátosságokhoz igazodó normákat, magatartási szabályokat. Az Alaptörvény 32. cikk (2) bekezdése értelmében „[a]z önkormányzati rendelet más jogszabállyal nem lehet ellentétes”. A végrehajtási jelleggel kiadott önkormányzati rendelet tehát más jogszabályba ütközően jogsértő akkor, ha a felhatalmazása kereteit túllépve szabályoz.
2. A 2011. évi CVI. törvény a feltételekhez kötött segélyezés elve mentén módosította a szociális igazgatásról és ellátásokról szóló 1993. évi III. törvény (a továbbiakban: Sztv.) egyes rendelkezéseit. A módosítások több ponton érintették az aktív korúak ellátórendszerét. A feltételekhez kötött segélyezés elvét érvényesítő módosítás a szociális ellátások feltételrendszerében az érintett magánéletére, életvitelére vonatkozóan fogalmaz meg folyamatos elvárásokat (Sztv. 33. §). Az elvárások nem teljesítése a szociális ellátás megszerzését kizárja, illetve a megszerezett ellátás elvesztéséhez vezet (Sztv. 34. § 36. §, 37/B. §.)
A szabályozás ezen módját mindig jellemzi a magánéletre gyakorolt hatás mélysége. A szociális ellátások körében a magánszférát érintő feltétel a minimális mérték meghatározásával már konkréttá válik. A minimumra törekvés ezen a területen a jogi szabályozás, így az önkormányzati rendeletalkotás korlátja is egyben. A rászorultságon alapuló szociális ellátások körében a jog demokratikus társadalomban betöltött funkcióján ugyanis túlmutat az egyének személyiségfejlődésének befolyásolására törekvés, a jog egyént nevelő szerepe.
3. A foglalkoztatást helyettesítő támogatás, a rendszeres szociális segély és a lakásfenntartási támogatás az Sztv. rendszerében rászorultsági alapon, a törvényi feltételek figyelembe vételével a helyi önkormányzat jegyzőjének döntése által megszerezhető aktív korúakat illető ellátások.
Az Sztv. felhatalmazza a települési önkormányzatot, hogy a támogatás egyéb feltételi mellett „a kérelem benyújtója, illetve az ellátás jogosultja a lakókörnyezete rendezettségének biztosítására vonatkozó, a rendeletében megállapított feltételeket teljesítse”. A törvényalkotó azonban nem hagyott mozgásteret az önkormányzat számára abban, hogy miként értelmezhető a „lakókörnyezet rendezettségének” tartalmán: „(...) a kérelmező vagy jogosult által életvitelszerűen lakott lakás vagy ház és annak udvara, kertje, a kerítéssel kívül határos terület, járda tisztán tartása, az ingatlan állagának és rendeltetésszerű használhatóságának, valamint higiénikus állapotának biztosítására irányuló kötelezettség írható elő”. Az Sztv. a települési jegyző cselekvési lehetőségeit is behatárolta az önkormányzati rendeletben szabályozott és a magánszférát érintő kötelezettségek számonkérése kapcsán: a jegyző a szociális segély feltételeinek teljesítését vizsgálva „a kérelmezőt, illetve a jogosultat megfelelő, de legalább ötnapos határidő tűzésével - az elvégzendő tevékenységek konkrét megjelölésével - fel kell szólítania”.
A Sztv. indítványozó által hivatkozott további rendelkezései a megszerzett ellátás elvesztéséről rendelkeznek, amennyiben a lakókörnyezet rendezettségének fenti kritériumait a segélyezett – és családja – nem teljesítené folyamatosan.
4. Az elmúlt időszakban a kibontakozó, majd pedig általánossá váló gazdasági, pénzügyi válság, a rendelkezésre álló egyre szűkülő források, a költségvetések teherbíró képessége a szociális jogokhoz való viszonyban azt eredményezték, hogy az ideális alapjogi/alanyi jogi megközelítésnél erőteljesebbé vált a társadalmi igazságosság igényének érvényesítése. A szociális jogban a korábbiakban az ellátások megszerzésének feltételeként ismert együttműködési kötelezettség a javak előállításában való részvétel, illetve az öngondoskodás kategóriáival egészült ki. Ezt jeleníti meg az Alaptörvény O) cikke, amikor kimondja, hogy „[m]indenki felelős önmagáért...”.
E mellett a szociális tárgyú önkormányzati rendeletalkotás általános törvényi alapjait a Magyarország helyi önkormányzatairól szóló CLXXXIX. törvény (a továbbiakban: Mötv.) teremti meg. A Mötv. 8. §-a alapvető rendelkezésként – és az önkormányzatok 6. § szerinti önfenntartó képességének lakósságra háramló feladataként – fogalmazza meg az (1) bekezdése a) pontjában a helyi közösség tagjának az öngondoskodásra irányuló kötelezettségét, amellyel a közösségre háruló terhek enyhítéséhez köteles hozzájárulni.
A szabályozási fordulatot jellemzi az, hogy míg az Alkotmánybíróság korábbi döntéseiben a szociális ellátásoknak a magánszférát, az egyéni önrendelkezést, a tulajdont, mint a cselekvési autonómia anyagi alapját érintő magatartási szabályokhoz kötését alkotmányellenesnek minősítette [80/2009. (VI. 10.) AB határozat, ABH 2009, 1215.; 119/2009. (XI. 21.) AB határozat, ABH 2009, 1270.; 181/2011. (XII. 29.) AB határozat, ABH 2011, 861.], addig az Alaptörvény, az új önkormányzatokra vonatkozó törvényi szabályok és az Sztv. hivatkozott rendelkezései az ilyen jellegű helyi szabályoknak teremtenek a normahierarchiában „magasabb szintű” alaptörvényi, illetve törvényi alapokat.
5. A Kúriának az indítvány alapján abban a kérdésben kellett állást foglalnia, hogy az Sztv. rendelkezései a társadalmi szolidaritás, a rászorultság feltételrendszerén túlmutató, a rászorult egyén – és családja – magánszféráját, tulajdona feletti rendelkezési jogosultságát érintő feltételek meghatározásában milyen kereteket és korlátokat állítanak a helyi önkormányzat jogalkotói autonómiája elé. Ehhez képest pedig mire terjednek ki az Ör. támadott szabályai.
Az Sztv. felhatalmazó rendelkezései az életvitelszerűen használt lakókörnyezet rendezettségének kritériumait tartalmazzák. Ebben a körben a szociális ellátás feltétele a tágabb értelemben vett lakókörnyezet (lakás vagy ház és annak udvara, kertje, a kerítéssel kívül határos terület, járda) tisztán tartása, az ingatlan rendeltetésszerű használhatóságának, higiéniájának fenntartása. Az Sztv. tehát a magánszféra közösség oldaláról észlelhető, külsőleg megjelenő szeletével kapcsolatosan fogalmaz meg elvárásokat a segély iránt folyamodóval – és családjával – szemben, az ellátásban való részesülés, illetve az ellátás megtartásának feltételeként.
Az érintett Önkormányzat végrehajtási jogszabályában sem terjeszkedhet túl ezeken a kereteken. Jogalkotóként megszabhatja a lakókörnyezet rendezettségének mikéntjét, a higiénés állapot kritériumait, a helyi sajátosságokhoz igazodó többletkövetelményeket, olyan jellegű elvégzendő feladatokat, amelyeknek a kérelmező – az Sztv. 33. § (7) bekezdés utolsó fordulata értelmében – ötnapos határidőben eleget tud tenni.
6. Az Ör. 16., 17. és 18. §-ai a rendszeres szociális segély (16. §), a foglalkoztatást helyettesítő támogatás (17. §), valamint a lakásfenntartási támogatás (18. §) feltételeit szabják meg. E szerint a rendszeres szociális segélyre azon kérelmező jogosult, aki - egyéb feltételek mellett - „az ingatlanhoz tartozó kertet rendeltetésszerűen használja, műveli, a szükséges növényvédelmi, védekezési feladatokat időben elvégzi az alábbiak alapján:
ee) a háztartásban élő minden további személyt figyelembe véve 50 m2 nagyságú földterületen, de legfeljebb a kert nagyságával megegyező területen a család megélhetéséhez szükséges burgonyát és zöldségfélét termeszt, valamint a kert azon részét, amely nem áll művelés alatt, rendszeresen kaszálja, gyommentesíti. A termeléshez szükséges talaj-előkészítési feladatokat, a kert felszántását, vagy felásását 2012. december 31-ig kell elvégezni”.
Ugyanezen feltételeket társította az érintett Önkormányzat a foglalkoztatást helyettesítő támogatáshoz a 17. § (1) bekezdés e) pontjában, valamint a lakásfenntartási támogatáshoz a 18. § (2) bekezdés e) pontjában is.
Az Ör. magatartási szabályai a kerthasznosítás konkrét módját, a hasznosítandó terület négyzetméterben megadott méretét, a hasznosítás mikéntjét, a termelendő konyhakerti növények konkrét megjelölésével bezárólag határozzák meg. E szabályok eldöntik a segélyezett – és családja – helyett, hogy a kert mekkora hányadát, hogyan, az elvégzendő munkálatok milyen sorrendje mellett és milyen növényzet beültetésével hasznosíthatja. Az Ör. támadott rendelkezései túlmutatnak a helyi közösség által észlelhető, a lakókörnyezettel szemben a rendezettség külsődleges elvárásainak kritériumain. Mélyen behatolva a magánszférába, az Ör. e szabályai normatív erővel kívánják meghatározni a tulajdonnal való rendelkezés részleteit. Nem tagadható természetesen a saját célra megtermelt javak önfenntartásban játszott szerepe, de a normává merevített előírások részben meghaladja az érintett Önkormányzat jogalkotói jogkörének törvényi kereteit, részben pedig – az öngondoskodás Alaptörvényben, Mötv.-ben és Sztv.-ben meghatározott követelményét félre értelmezve, stigmatizáló, - a jog társadalmi szerepétől idegen, nevelő célzatot mutatnak. Ezért a Kúria megállapította, hogy az Ör. 16. § (8) bekezdés e) pontjában, 17. § (1) bekezdés e) pontjában, valamint 18. § (2) bekezdés e) pontjában a szociális ellátások nyújtásának feltételéül szabott mezőgazdasági termelő, kertművelő tevékenység előírásai ellentétesek a Sztv. 33. § (7) bekezdésében foglaltakkal.
7. A Kúria gyakorlata a szociális tárgyú önkormányzati jogalkotás felülvizsgálata kapcsán egyértelmű: önkormányzati rendeletben nem lehet a szociális segély feltételévé tenni a magánszféra körébe tartozó magatartásokat (pl. tisztálkodás). A magánszférához való jogot, az ahhoz tartozó magánéletet, a családi életet, az otthont, a fizikai és erkölcsi integritást védi az 1993. évi XXXI. törvénnyel kihirdetett emberi jogok és az alapvető szabadságok védelméről szóló, Rómában, 1950. november 4-én kelt Egyezmény (Emberi Jogok Európai Egyezménye) 8. cikke, a hozzá tartozó nemzetközi bírói gyakorlattal, valamint védi az Alkotmánybíróság gyakorlata is (Köf.5051/2012/6., MK. 2012. 137. szám).
A Kúria Önkormányzati Tanácsa – élve a Bszi. 56. § (3) bekezdésében foglalt felhatalmazással - ún. „mozaikos” megsemmisítést alkalmazott. Az Ör. indítványban érintett rendelkezéseit nem egészében, hanem a rendelkezőrészben meghatározottak szerint, csak azon részeiben semmisítette meg, amelyek túlmutatnak a lakókörnyezet rendezettségének Sztv.-beli követelményein.
Dr. Kozma György sk.
az Önkormányzati Tanács elnöke

matches:
Kúria
Kúria
Kúria
§ 2
§ 36
Kúria
Kúria
Kúria


text:
1/2018. számú PJE határozat | Kúria
1/2018. számú PJE határozat
1/2018. PJE határozat
a személyes illetékmentes fél illetékfizetési kötelezettsége tárgyában
A Kúria öttagú jogegységi tanácsa a Kúria Polgári Kollégiumának vezetője által kezdeményezett, a személyes illetékmentes fél illetékfizetési kötelezettsége tárgyában lefolytatott jogegységi eljárásban meghozta a következő
A Kúria Polgári Kollégiumának vezetője – az Országos Bírósági Hivatal elnökének a bíróságok szervezetéről és igazgatásáról szóló 2011. évi CLXI. törvény (a továbbiakban: Bszi.) 27. § (4) bekezdése szerinti jelzésére figyelemmel – a Bszi. 32. § (1) bekezdés a) pontja alapján az egységes ítélkezési gyakorlat biztosítása érdekében jogegységi eljárás lefolytatását és határozat hozatalát indítványozta, abban a kérdésben, hogy milyen viszonyban áll a polgári perrendtartásról szóló 1952. évi III. törvény (a továbbiakban: Pp.) 86. § (2) és (3) bekezdése és az illetékekről szóló 1990. évi XCIII. törvény (a továbbiakban: Itv.) 5. § (1) bekezdése és kötelezhető-e az Itv. 5. § (1) bekezdése szerint személyes illetékmentes fél a Pp. 86. § (2) és (3) bekezdése alapján a végrehajtási eljárás illetékének és a végrehajtási eljárásban felmerülő egyéb illetékek megfizetésére. Megjelölte a polgári perrendtartásról szóló 2016. évi CXXX. törvény (a továbbiakban: 2016. évi Pp.) 95. § (6) bekezdését, 96. § (2) bekezdését és 97. § (1) bekezdését is, mint amelyek tartalmilag megegyeznek a Pp. hivatkozott rendelkezéseivel.
Indítványában rámutatott, hogy a gyakorlatban két ellentétes álláspont ismert. Az egyik szerint a perrendi szabályok felülírják az Itv. személyes illetékmentességgel kapcsolatos rendelkezéseit, ezért az Itv. alapján személyes illetékmentességben részesülő fél is viselni köteles a Pp. 86. § (2) bekezdése alapján a végrehajtási eljárásban felmerülő illetékeket. Ez az értelmezés jellemzi a Fővárosi Törvényszék és a Fővárosi Ítélőtábla gyakorlatát (pl.: Fővárosi Törvényszék 56.Pkf.639.180/2016/3.; Fővárosi Ítélőtábla 2201-3.Pkf.25.422/2018/2.).
A másik álláspont szerint az Itv. rendelkezéseinek van elsőbbségük, és a Pp. hivatkozott költségviselési szabálya csak a bíróság által, a Pp. alapján engedélyezett költségkedvezmények esetén érvényesül, a törvény alapján (ex lege) illetékmentes fél a végrehajtási eljárásban felmerülő illetékek viselésére nem kötelezhető. A Pp. 86. §-a – amelynek (2) bekezdése emeli ki a végrehajtási eljárási illeték viselését a bíróság által engedélyezett mentesség köréből – a bíróság által engedélyezett költségkedvezményekre irányadó, és nem terjeszthető ki az Itv. alapján fennálló személyes illetékmentességre, csak a tárgyi illetékmentességre. Utóbbira nézve ugyanis a jogszabályi hierarchiában azonos helyet elfoglaló külön törvény (Itv.) rendelkezik úgy, hogy a személyes illetékmentes féltől az illeték akkor sem követelhető, ha – egyéb szabályok alapján – az illeték őt terhelné [Itv. 4. § (1) bekezdés második mondata]. Ez az elv érvényesül a Debreceni Ítélőtábla és a Pécsi Ítélőtábla gyakorlatában (pl.: Debreceni Ítélőtábla Pkf.II.20.615/2007/2.; Pécsi Ítélőtábla Pkf.IV.25.444/2017/2.).
A legfőbb ügyész a jogegységi indítványra adott nyilatkozatában kifejtette, hogy a kérdést a vonatkozó jogszabályi rendelkezések együttes értelmezésével kell eldönteni. Mivel a Pp. 86. § (1) bekezdése kizárólag a bíróság által engedélyezett költségmentességre irányadó, e § (2) és (3) bekezdésének Itv.-től eltérő szabályai is csak ebben a körben érvényesülhetnek, nem írják felül az Itv. ellentétes rendelkezéseit. Az Itv. alapján személyes illetékmentességben részesülő fél ezért nem kötelezhető a Pp. 86. § (2) és (3) bekezdése [2016. évi Pp. 96. § (2) bekezdés] alapján a végrehajtási eljárás során felmerülő illetékek viselésére.
A személyes illetékmentesség a Pp.-ben a teljes költségmentesség része vagy a 2007. évi CLI. törvény 14. § (3) bekezdésével beiktatott, 2008. január 1-jétől alkalmazható jogintézmény, a részleges költségmentesség egyik esete. Az eljárási illeték előlegezése és viselése alól mentesítő részleges költségmentesség [Pp. 84. § (1) bekezdés a) pont] tartalma – látszólag – megegyezik az Itv. 5. § (1) bekezdése alapján fennálló személyes illetékmentességgel. A Pp. költségkedvezményeinek engedélyezését tehát a jogalkotó a bíróság hatáskörébe utalta, annak a kérelmező személyi és vagyoni körülményeire vonatkozó feltételeit határozta meg. A kedvezmények engedélyezésének indoka az arra rászoruló fél igényérvényesítési lehetőségeinek megkönnyítése mellett az eljárás kezdetén vagy a kedvezmény iránti kérelem előterjesztésekor fennálló jogvitás helyzet bizonytalansága, amelyet adott esetben az igényt érvényesítő fél javára kell értékelni. Ehhez képest a Pp. 86. § (2) bekezdés második fordulata a végrehajtási eljárásban egy megváltozott helyzetet szabályoz: a jogvitát jogerősen lezáró bírói döntés a kezdeti bizonytalanságot elhárította, azaz megszűnt a fél javára értékelhető, a költségkedvezményt indokoló egyik körülmény, ezért az igényérvényesítés illetékét a továbbiakban az állam nem vállalja át.
Az Itv. 5. § (1) bekezdése alapján személyes illetékmentességben részesített jogalanyok esetében a jogalkotó nem volt tekintettel sem a bírósági – vagy bármely más hatósági – eljárás belső logikájára, sem a Pp. szerinti személyi és vagyoni körülményekre. A személyes illetékmentesség közvetlenül a jogszabály rendelkezésén alapul, valamennyi eljárási és vagyonszerzési illetékre kiterjed, indoka pedig az adott jogalany tevékenységi köre, annak közhasznúsága. A jogalkotó az így meghatározott jogalanyi kör – azaz nem az igénybe vett eljárás dinamikája – tekintetében rendelkezik úgy, hogy a kedvezményezettek akkor sem kötelezhetők illeték fizetésére, ha egyébként az adott eljárás szabályai szerint arra kötelesek lennének [Itv. 4. § (1) bekezdés második mondat].
A kifejtettek értelmében az Itv. szerint fennálló személyes illetékmentesség és a Pp. hasonló tárgyú jogintézményei között kizárólag az a közös, hogy ha a személyes illetékmentességben részesülő fél polgári per alanyává válik, az őt illető kedvezmények a végrehajtási eljárás megindulásáig azonosak a bíróság által teljes költségmentességben, illetve az eljárási illeték előlegezése és viselése alól mentesítő részleges költségmentességben részesített felet az eljárási illeték vonatkozásában megillető kedvezménnyel. Ettől eltekintve, mind a keletkezés módja (bíróság engedélye vagy jogszabály rendelkezése), mind annak előfeltételei eltérőek az Itv. 5. § (1) bekezdése, és a Pp. alapján fennálló személyes illetékmentesség esetében. Az Itv. szerinti személyes illetékmentesség önálló, a Pp. számára speciális anyagi jogi jogintézmény, amely az Itv. kapcsolódó rendelkezéseivel együtt elsőséget élvez a Pp. szabályaival szemben (lex specialis derogat legi generali). Ilyen speciális, eljárási rendelkezést fogalmaz meg az Itv. 4. § (1) bekezdésének második mondata, amely a személyes illetékmentességben részesült jogalanyt gyakorlatilag az eljárás tárgyára, típusára és a kedvezményezett eljárási pozíciójára tekintet nélkül mentesíti az illeték előlegezése és viselése alól.
Az előzőektől eltérő megítélés alá esik a Pp. 86. § (3) bekezdésében szabályozott esetkör, amikor nem az állam, hanem az ellenérdekű fél által előlegezett költségek, illetékek viseléséről kell a bíróságnak döntenie. Az Itv. 5. §-a alapján fennálló mentesség a törvény sajátos, az állami szervek, bíróságok eljárása folytán az államot illető bevétellel, az illetékkel kapcsolatban érvényesül maradéktalanul. Az Itv. szabályai, speciális jogintézményei ezért addig élveznek elsőséget más jogszabály – így a Pp. – rendelkezéseihez képest, amíg e keretek között, azaz az állammal, illetőleg az állami szervekkel szemben keletkezett jogokról és kötelezettségekről kell állást foglalni. A jogegységi eljárás tárgyára vonatkoztatva az Itv. 5. §-a ebben a speciális körben biztosít mentességet a jogalany számára a bírósági eljárás illetékének viselése alól. Ezt az esetkört szabályozza a Pp. 86. § (2) bekezdése.
A Pp. 86. § (3) bekezdésében szabályozott eljárás azonban kívül esik az állami előlegezés és bevételezés, azaz az Itv. speciális keretein: az eljárási illetéket az ellenérdekű fél lerótta, az így előlegezett illeték ez által a Pp. hatálya alá tartozó perköltség részévé válik, amelyről a bíróság a Pp. szabályai szerint dönt az eljárást befejező határozatában. Amennyiben tehát az eljárás illetékét az ellenérdekű fél lerótta, annak viselésére a továbbiakban a Pp. perköltség viselésére vonatkozó szabályai az irányadók, és az Itv. speciális rendelkezései sem mentesítik az Itv. 5. §-a alapján illetékmentességben részesült felet az ellenérdekű fél által előlegezett költségek megtérítése, így az eljárási, ezen belül a végrehajtási illetékek viselése alól.
A jogegységi tanács a 2016. évi Pp.-nek mint hatályos eljárási kódexnek az indítványban megjelölt 95. § (6) bekezdésére 96. § (2) bekezdésére és 97. § (1) bekezdésére figyelemmel csupán utal arra, hogy a hatályos polgári eljárási kódex rendszerében a jogegységi indítvány tárgyává tett ellentmondás valódivá válik. A 2016. évi Pp. 94. § (2) bekezdése nevesíti a személyes illetékmentességet mint a jogosultat a személyére tekintettel, a törvény (Itv.) alapján megillető kedvezményt, a 2016. évi Pp. 96. § (2) bekezdése pedig rögzíti, hogy az illetékmentesség nem mentesíti a felet a végrehajtási eljárás során meg nem fizetett illeték megfizetése alól. Az ily módon kifejezett, a jogforrási hierarchia azonos szintjén álló jogszabályok (a 2016. évi Pp. és az Itv.) közötti ellentmondás feloldása – kialakult joggyakorlat ismeretének hiányában – ebben a jogegységi eljárásban nem lehetséges.
A kifejtett indokok alapján a jogegységi tanács a Bszi. 24. § (1) bekezdés c) pontja, 25. §-a, valamint 40. § (1) és (2) bekezdése alapján, a bíróságok jogalkalmazása egységének biztosítása [Alaptörvény 25. cikk (3) bekezdés] érdekében, a rendelkező részben foglaltak szerint határozott és határozatát a Bszi. 42. § (1) bekezdésében írtak szerint a Magyar Közlönyben, a központi honlapon és a Kúria honlapján közzéteszi.
Dr. Orosz Árpád s.k. a jogegységi tanács elnöke
Dr. Döme Attila s.k. bíró
Dr. Magosi Szilvia s.k. bíró
Dr. Varga Edit s.k. előadó bíró

matches: Kúria Kúria Kúria Kúria bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság Kúria


text:
Kpkf.37.772/2019/2. számú határozat | Kúria
Kpkf.37.772/2019/2. számú határozat
Az ügy száma: Kpkf.IV.37.772 /2019/2.
A tanács tagja: Dr. Kalas Tibor a tanács elnöke; Dr. Balogh Zsolt előadó bíró, Dr. Sperka Kálmán bíró
Az ügy tárgya: A Kúria Kvk. Kvk.II.37.706/2019/4. számú végzésének megsemmisítését követő eljárás
A Kúria az Alkotmánybíróság IV/985/2019. AB határozata alapján az új eljárásra utasítást mellőzi.
[1] Az ügy alapjául szolgáló tényállás szerint 2019. április 8-án 18 óra 38 perckor Budapesten, a Kálvin téri aluljáróban rögzített videofelvétel alapján a FIDESZ-Magyar Polgári Szövetség és a Kereszténydemokrata Néppárt (a továbbiakban: FIDESZ-KDNP) aktivistái aláírásokat gyűjtöttek. A videofelvétel alapján a FIDESZ-KDNP logóival ellátott kihelyezett pulton a „Nekünk Brüsszelben is Magyarország az első! Május 26.” felirat szerepel, a pulton elhelyezett aláírásgyűjtő lapok fejrészén a „Támogatom Orbán Viktor programját, állítsuk meg a bevándorlást!” felirat olvasható, az aktivisták a videót készítő személy kérdésére pedig többször is azt állították, hogy az aláírásgyűjtő lapokon a FIDESZ-KDNP számára a 2019. május 26. napjára kitűzött európai parlamenti képviselők választására a jelöltállításhoz szükséges aláírásokat gyűjtik.
[2] 1. A kérelmező 2019. április 11-én kifogást nyújtott be a Nemzeti Választási Bizottsághoz (a továbbiakban: NVB) a hozzá eljuttatott videofelvétel miatt. Álláspontja szerint a videofelvételen szereplő aktivisták állításuk ellenére nem a választási eljárásról szóló 2013. évi XXXVI. törvény (a továbbiakban: Ve.) szerinti ajánlóíven, és ezért valójában nem az európai parlamenti választásokon való jelöltállítás céljából gyűjtöttek aláírásokat, megtévesztően jártak el, amellyel megsértették a Ve. 2. § (1) bekezdés a) pontjában foglalt, a választás tisztaságának megóvására, valamint a 2. § (1) bekezdés e) pontjában foglalt, jóhiszemű és rendeltetésszerű joggyakorlásra vonatkozó választási eljárási alapelveket, továbbá a Ve. 120. § (1) bekezdésében foglaltakat, amely szerint jelöltet ajánlani ajánlóíven lehet.
[3] A Fővárosi Választási Bizottság (a továbbiakban: FVB) a 6/2019. (IV. 15.) számú határozatában a kifogást elutasította a jogsértés hiányára utalással. Megállapította, hogy az aláírásgyűjtés nem volt jogsértő, az adott tájékoztatás pedig nem volt megtévesztő.
[4] A kérelmező fellebbezést nyújtott be. Az NVB az 56/2019. számú határozatával a fellebbezést érdemi vizsgálat nélkül elutasította a kérelmező ügyben való érintettségének hiányára hivatkozással.
[5] A felülvizsgálati kérelem alapján eljárt Kúria a Kvk.II.37.515/2019/2. számú végzésében az 56/2019. NVB határozatot és a 6/2019. (IV. 15.) FVB határozatot megváltoztatta, a kérelmező felülvizsgálati kérelmével módosított kifogásának részben helyt adott és megállapította, hogy a FIDESZ-KDNP a tényállásban írt magatartásával megsértette a jóhiszemű és rendeltetésszerű joggyakorlás alapelvét.
[6] A Kúria döntése ellen alkotmányjogi panaszt nyújtottak be az Alkotmánybírósághoz. Az Alkotmánybíróság a 16/2019. (V. 14.) AB határozatában az alkotmányjogi panasznak helyt adott, és megállapította a Kúria Kvk.II.37.515/2019/2. számú végzésének alaptörvény-ellenességét és megsemmisítette azt, továbbá alkotmányos követelményként állapította meg: a Ve. 228. § (2) bekezdése értelmezésénél és alkalmazásánál az Alaptörvény XXVIII. cikk (1) bekezdéséből következő alkotmányos követelmény, hogy a Kúria előtt folyamatban lévő felülvizsgálati ügyben az ellenérdekű fél számára a nyilatkozattétel lehetőségét biztosítani kell.
[7] 2. A fentiek alapján megismételt eljárás során a Kúria a Kvk.II.37.628/2019/4. számú végzésében az 56/2019. NVB határozatot megváltoztatta, és a Fővárosi Választási Bizottság 6/2019. (IV.15.) számú határozatát helybenhagyta.
[8] A Kúria megismételt eljárásban hozott döntése ellen is érkezett alkotmányjogi panasz az Alkotmánybírósághoz, amelyben a panaszos azt sérelmezte, hogy a Kúria a támadott döntésében az ügyben felmerülő jogkérdést érdemben nem bírálta el, a felülvizsgálati kérelmet nem merítette ki, ezzel megsértette az indítványozónak az Alaptörvény XXVIII. cikk (1) és (7) bekezdésében biztosított tisztességes eljáráshoz és jogorvoslathoz való jogát.
[9] Az Alkotmánybíróság a 18/2019. (VI. 12.) AB határozatában (újra) megállapította, hogy a Kúria – immár Kvk.II.37.628/2019/4. számú – végzése alaptörvény-ellenes, ezért azt megsemmisítette. Az Alkotmánybíróság szerint a tisztességes bírósági eljárás alkotmányos követelménye a bírói döntésekkel szemben azt az elvárást mindenképpen megfogalmazza, hogy a bíróság az eljárásban szereplő feleknek az ügy lényegi részeire vonatkozó észrevételeit kellő alapossággal megvizsgálja, és ennek értékeléséről határozatában számot adjon. Az Alkotmánybíróság megállapította, hogy a Kúria a megismételt eljárásban fenntartotta korábbi döntésének indokolását azzal, hogy „azt kellett megállapítania, hogy a jelen esetre vonatkozóan a FIDESZ-KDNP jelölő szervezet kampánytevékenységének gyakorlása során – a véleménynyilvánítási szabadságra tekintettel – nem követett el jogsértést.” Az Alkotmánybíróság szerint a Kúria végzésének indokolása ellentmondásban áll a kúriai végzés rendelkező részével, a Kúria végzése az NVB döntésének megváltoztatását, és a FVB döntésének helybenhagyását lényegében nem indokolta meg.
[10] Az Alkotmánybíróság döntését akként összegezte, hogy az indokolási kötelezettség teljesítésének elmulasztása folytán sérült az indítványozónak az Alaptörvény XXVIII. cikk (1) bekezdésben foglalt tisztességes eljáráshoz való joga.
[11] 3. Ezt követően a Kúria meghozta a Kvk.II.37.706/2019/4. számú végzését, amelyben az első határozatának megfelelő döntést hozott, azaz a Nemzeti Választási Bizottság 56/2019. számú határozatát – a Fővárosi Választási Bizottság 6/2019. (IV. 15.) számú határozatára is kiterjedő hatállyal – megváltoztatta, a kérelmező kifogásának részben helyt adott és megállapította, hogy a FIDESZ-KDNP 2019. április 8. napján – megtévesztő tájékoztatásával – megsértette a Ve. 2. § (1) bekezdés e) pontját.
[12] A Kúria indokolásában – többek között – kiemelte, hogy hogy a videofelvétel végén látható, többszöri kérésre átadott adatvédelmi tájékoztató pontos tartalma a felvétel alapján nem kivehető, nem azonosítható, ugyanakkor a FIDESZ-KDNP a Kúria kétszeri felhívása ellenére az ügyben nem tett nyilatkozatot. Ennek következtében a Kúria nem ismerhette meg ennek a tájékoztatónak a tartalmát, így az sem volt az értékelés körébe vonható, hogy az adott adatvédelmi tájékoztató alkalmas volt-e az aktivisták megtévesztő tájékoztatásának tisztázására, korrigálására. Ezért a Kúria nem tudta a jelölő szervezet javára értékelni ennek az adatvédelmi tájékoztatónak a felmutatását, mivel nem tudható, hogy az a „húszezres aláíráshoz” vagy a szimpátia aláíráshoz kapcsolódott, és kellő tájékoztatást nyújtott.
[13] A Kúria arra is utalt, hogy jelen ügyben a jelölő szervezet megtévesztő magatartását a jóhiszemű és rendeltetésszerű joggyakorlás követelményének a sérelmét megállapítva akként értékeli, hogy ezen alapelv, mint alkotmányos érték érvényre juttatása a jelölő szervezet választópolgártokkal való kapcsolattartásán keresztül megvalósuló véleménynyilvánításhoz való jogát szükségszerűen korlátozza. A jelölő szervezet véleménynyilvánításhoz való jogának korlátozása pedig akkor felel meg az arányosság követelményeinek, ha az az alapjog lényeges tartalmának tiszteletben tartása mellett kizárólag a választási alapelv érvényre juttatása érdekében történik.
[14] A Kúria ezen Kvk.II.37.706/2019/4. számú végzése ellen is érkezett alkotmányjogi panasz az Alkotmánybírósághoz. Az Alkotmánybíróság a IV/985/2019. számú határozatában a Kúria végzését ismételten megsemmisítette. Az Alkotmánybíróság megállapította, hogy a Kúria eljáró tanácsa azonos tényállás és azonos jogcím alapján a megismételt eljárásban a korábban megsemmisített végzésével azonos végzést hozott. Az újabb végzése túllépte a rendes bíróságok hatáskörét, önkényes, visszaélés a bírói függetlenséggel, ezért megsértette az Alaptörvény XXVIII. cikk (1) bekezdésében biztosított tisztességes bírósági eljáráshoz való alapjogot. Megállapította továbbá, hogy az Európai Parlament tagjainak 2019. évi választásán a választási irodák hatáskörébe tartozó feladatok végrehajtásának részletes szabályairól, a választási eredmény országosan összesített adatai körének megállapításáról, valamint a választási eljárásban használandó nyomtatványokról, valamint egyes választási tárgyú rendeletek módosításáról szóló 3/2019. (II. 27.) IM rendelet 9. melléklete szerint a formanyomtatvány tartalmazza a jelölő szervezet, a párt e-mail címe sort. Az Alkotmánybíróság szerint a Kúria nem arra az e-mail címre küldött nyilatkozattételre felhívást, mint amit a jelölő szervezet az IM rendelet alapján megadott. Összességében az Alkotmánybírság úgy vélte, hogy a Kúria Kvk.II.37.706/2019/4. számú végzése megsértette az Alaptörvény IX. és a XXVIII. cikkeit, ezért a végzést megsemmisítette.
[15] A Ve. 228. § (2) bekezdése és a közigazgatási perrendtartásról szóló 2017. évi I. törvény (a továbbiakban: Kp.) 157. § (7) bekezdése alapján alkalmazandó Kp. 123. § (2) bekezdés értelmében, ha az Alkotmánybíróság a bíróság határozatát megsemmisítette, a Kúria az első vagy másodfokon eljárt bíróságot új eljárásra utasítja vagy a felülvizsgálati kérelem tárgyában új határozat hozatalát rendeli el. A Kúria az új eljárásra utasítást mellőzi, ha a jogsérelem utólagos orvoslására nincs lehetőség. A Kp. 123. § (1) bekezdés alapján az alkotmányjogi panasz esetén követendő eljárásra a polgári perrendtartás szabályait az e fejezetben foglalt eltérésekkel kell alkalmazni.
[16] A polgári perrendtartásról szóló 2016. évi CXXX. törvény (a továbbikban: Pp.) 427. § (1) bekezdés b) pontja szerint, ha az Alkotmánybíróság megállapítja a bírói döntés alaptörvény-ellenességét és a bírósági határozatot megsemmisíti, az alkotmányjogi panasz orvoslásának eljárási eszközét – az Alkotmánybíróság határozata alapján és a vonatkozó eljárási szabályok megfelelő alkalmazásával – a Kúria állapítja meg. A Pp. 428. § (2) bekezdése szerint ebben az esetben az eljárás hivatalból indul, s a Pp. 428. § (1) bekezdése alapján a Kúria soron kívül jár el.
[17] A Kp. 123. § (2) bekezdése szerint a Kúria az új eljárásra utasítást mellőzi, ha a jogsérelem orvoslására nincs lehetőség. A Momentum Mozgalom kérelmező a 2019. június 20-án kelt beadványában a felülvizsgálati kérelmet visszavonta. A Pp. XXX. Fejezetébe és a Kp. XX. Fejezetébe foglalt kúriai eljárás célja az Alkotmánybíróság döntését követő bírósági eljárás meghatározása. Az ügy tárgyát képező bírósági eljárásra csak kérelem alapján kerülhet sor. Mivel a kérelmező felülvizsgálati kérelmét visszavonta, így az alkotmánybírósági határozatot követő felülvizsgálati döntés érdemi meghozatalára nincs mód, a korábban állított jogsérelem nem orvosolható. Erre tekintettel a Kúria a Kp. 123. § (2) bekezdés második mondata szerint az új eljárásra utasítást mellőzte.
[18] A végzés elleni jogorvoslatot a Pp. 407. § (1) bekezdés d) pontja zárja ki.

matches: Kúria Kúria Kúria Kúria Kúria Kúria Kúria Kúria Kúria Kúria Kúria bíróság Kúria Kúria Kúria Kúria Kúria Kúria Kúria Kúria Kúria Kúria Kúria Kúria Kúria Kúria bíróság Kúria Kúria Kúria Kúria Kúria Kúria


text:
IV/01969/2019
. IV/01969/2019
Első irat érkezett: 12/11/2019
Az ügy tárgya: Az Egri Törvényszék 1.Pkf.50.347/2019/2. számú végzése elleni alkotmányjogi panasz (végrehajtási ügy; zálogjogosult bekapcsolódásának engedélyezése)
Az indítványozó - az Abtv. 27. §-a alapján - az Egri Járásbíróság 1001-Vh.1160/2017/50. számú végzésével kijavított 44. számú végzése és az Egri Törvényszék 1.Pkf.50.347/2019/2. számú végzése alaptörvény-ellenességének megállapítását és megsemmisítését kéri az Alkotmánybíróságtól.
Az indítványozó, mint adós ellen végrehajtási eljárás volt folyamatban. A végrehajtási eljárás során az ügyben 'egyéb érdekelt' - a továbbiakban: kérelmező - kérte jogutódlás megállapítását és bekapcsolódósát az eljárásba, mint zálogjogosult. Az elsőfokú bíróság megállapította a kérelmező jogutódlását és engedélyezte a zálogjogosultkénti bekapcsolódását, azonban a másodfokú bíróság az elsőfokú döntést megváltoztatta és a jogutódlás megállapítása iránti kérelmet elutasította (Egri Törvényszék 1.Pkf.20.297/2018/2. számú végzése). Ezzel ellentétben egy későbbi eljárásban az elsőfokú bíróság engedélyezte a kérelmező bekapcsolódását a végrehajtási eljárásba, a másodfokú bíróság az indítványozó fellebbezését elutasította és az elsőfokú végzést helybenhagyta (Egri Törvényszék 1.Pkf.50.033/2019/2. számú végzése). Ezt követően nyújtotta be az indítványozó a végrehajtás megszüntetése iránti keresetét, amelyet az elsőfokú bíróság elutasított, a másodfokú bíróság az elsőfokú végzést helybenhagyta. Alkotmányjogi panaszában e döntéseket támadja.
Az indítványozó álláspontja szerint azáltal, hogy a kérelmező jogutódlásra és bekapcsolódásra vonatkozó kérelmét a bíróság 1.Pkf.20.297/2018/2. számon jogerősen elutasította, döntött a kérelmező eljárási jog- és cselekvőképessége hiányáról is. Ezt követően született a 1.Pkf.50.033/2019/2. számon hozott jogerős döntés, amely a kérelmező perbeli jog- és cselekvőképessége hányában rendelkezett a bekapcsolódás engedélyezéséről, holott a bíróságnak a perbeli legitimáció kérdését az egész eljárás során vizsgálnia kell. A bekapcsolódást engedélyező döntést jogszerűnek elfogadó, az indítványozónak a végrehajtás megszüntetésére vonatkozó keresetét elutasító és az alkotmányjogi panaszban is sérelmezett döntés ezért sérti a tisztességes eljáráshoz és jogorvoslathoz való jogát..
az Egri Járásbíróság 1001-Vh.1160/2017/50. számú végzésével kijavított 44. számú végzése és az Egri Törvényszék 1.Pkf.50.347/2019/2. számú végzése
IV_1969_2_2019_indkieg_anonim.pdf IV_1969_0_2019_indítvány_anonim.pdf

matches: bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság


text:
A családi gazdaság helyett jön a családi mezőgazdasági vállalkozás - PDF Ingyenes letöltés
A családi gazdaság helyett jön a családi mezőgazdasági vállalkozás
Download "A családi gazdaság helyett jön a családi mezőgazdasági vállalkozás"
1 A családi gazdaság helyett jön a családi mezőgazdasági vállalkozás A Nemzeti Agrárgazdasági Kamara elnöke a Magyar Hírlapnak beszélt a birtokkoncentrációról, a termelői összefogás fontosságáról, a földforgalmi törvénymódosítás kapcsán pedig arról, hogy az ellenzéki híresztelések ellenére nem lesznek fix földárak, de a helyi termelési viszonyok sok mindent befolyásolnak, és az árakat is azokhoz kell viszonyítani. A parlament még karácsony előtt döntött a földforgalmi törvény módosításáról, amit Font Sándorral és Jakab Istvánnal együtt terjesztett be. De miért nem az agrártárca volt az előterjesztő? Mi szintetizáltuk a tagság felől érkező igényeket, amelyeket a kamara jogászcsapata gyúrt össze kodifikált verzióvá. A munka során a Magosszal és a mezőgazdasági bizottság elnökével is együttműködtünk, és amikor az anyag elkészült, egyeztettünk az agrártárcával is. Az így kialakult konszenzusos javaslat került az Országgyűlés elé. Kapott viszont egy csomó támadást az ellenzéktől, például azt is, hogy nem kellene a kamarát azzal a joggal felruházni, hogy földszerzési ügyekben döntsön. 1. oldal (összes: 6)
2 Erről nincs szó. Most a rendszer úgy működik, hogy az eladási és a vételi szándékot vagy szándékokat a helyi termelőkből álló kamarai települési agrárgazdasági bizottság (tab) véleményezi. Ez a vélemény kerül a kamara megyei elnöksége elé, amely kvázi földbizottságként funkcionál, de a tab véleménye nem köti a megyeieket, helybenhagyhatják és meg is változtathatják azt. Ez a döntés az úgymond földbizottsági döntés, ez ellen lehet másodfokon a helyi önkormányzatokhoz fellebbezni amely viszont csak a jogszabályoknak való megfelelést vizsgálhatja, majd megtámadni a bíróságon, amelynek joga van a változtatásra. Ez azért nem volt sétagalopp. Mi változik az elfogadott módosítások után? A tab és a kamara megyei elnökségének működése nem változik, de az önkormányzatokat kivesszük a rendszerből. A földbizottságként eljáró kamarai szerv egy ajánlást ad, amit a kormányhivatal jóváhagyhat vagy felülbírálhat. A kormányhivatal döntése ellen bírósághoz lehet fordulni. A bíróság már nem változtathatja meg a döntést, de ha úgy ítéli meg, hogy nem szabályszerű az eljárás, akkor új eljárásra kötelezheti a részt vevő feleket. Ez sem lesz sétagalopp. Hogyan néz ki ez majd a gyakorlatban? Hadd mondjak egy példát. Én akarok földet eladni és van két vevő. A tab az első számú vevőt támogatja, mert a második esetében felhalmozási célú vásárlást lát. A kormányhivatal eldönti, hogy ez helytálló vagy sem. Tegyük fel, hogy a döntést jóváhagyja, ekkor a második fél bírósághoz fordulhat. De most már a bíróság nem mondhatja, hogy akkor a második vevőjelölt is támogatott lesz, hanem csak azt, hogy álláspontja szerint az eljárás során nem a jogszabályoknak megfelelően született döntés, ezért új eljárásra kötelez bennünket. Mi következik ezután? Újra földbizottság, kormányhivatal és esetleg újra bíróság. Ez azt jelenti, hogy akár a végtelenségig elnyújtható az eljárás? Valóban, többször is végigjárhatja az ügy a hivatali utat, de a bíróság nem hozhat új döntést, csak új eljárásra kötelezheti a feleket. A mi célunk, hogy a bíróság ne folytasson birtokpolitikát. Neki a jogszabályokat kell betartatni és a betartatása fölött kell őrködni. Mi azért gondoltuk úgy, hogy ez a változtatás jó lesz, mert tegyük fel, hogy a második vevőjelölt már vett korábban háromszáz hektár földet, de elajándékozta a feleségének. Vett még háromszáz hektárt, azt nekiadta a fiának, és újra nekiáll vásárolni. És ekkor a helyiek azt mondják, most már elég, az illető hatszáz hektárt megvett itt a környéken, ezt a földet már ne vegye meg, mert ez felhalmozási cél. Viszont a jelenlegi eljárásban a bíróság azt mondja, hogy hát nincs is ennek az embernek háromszáz hektár földje, milyen felhalmozásról beszélünk? És innét kezdve a második ember is megkapja a lehetőséget arra, hogy vásároljon. Miközben nyilvánvaló, hogy ez felhalmozási cél. Ezért mondjuk, hogy a bíróság ne folytasson birtokpolitikát. A törvénymódosítás mennyire illeszkedik a kamara birtokpolitikai terveibe? A kamara illeszkedik a birtokpolitikai célkitűzésekhez, nem alkotja azokat. Ugyanakkor azt a célt szeretnénk erősíteni, hogy azok vásároljanak és használjanak földet, akik ebből akarnak megélni. Szeretnénk, ha a termőföld nem befektetési eszköz lenne, hanem termelőeszköz. Ne családi ezüstként funkcionáljon, amit ha bérbe adnak, akkor még egy kis jövedelmet is termel. Az ágazatnak az az érdeke, hogy a föld mint speciális termelői eszköz az ágazaton belül maradjon. Évente több száz milliárd forintot fizetnek ki földhaszonbérletre a gazdálkodók, és ez az összeg elhagyja az ágazatot. És mi lesz a családi gazdaságokkal, azok is elhagyják az ágazatot, hiszen a hírek szerint esetükben is változásokra kell számítani? A családi gazdaság sok előnnyel rendelkezik, de torz modell, egy megfoghatatlan, adózási és egyéb más szempontok alapján méltatlan helyzetet eredményező működési forma. A tavasszal 2. oldal (összes: 6)
3 szeretnénk a gazdák, az érintettek véleménye, iránymutatása alapján változtatással, tervekkel előállni. Ezt azt jelenti, hogy nem lesz családi gazdaság vagy azt, hogy új formában működhetnek majd tovább? A családi mezőgazdasági vállalkozás (csmv) nevet adtuk az új vállalkozási formának, amely terveink szerint már jogi személyiséggel lesz felruházva. A családi gazdaság most adózási kategória, nincs cégformája, magánszemélyek együttműködéséről szól. Olyan speciális cégformát szeretnénk, amit mezőgazdasági tevékenység folytatására lehet használni. Viszont előírnánk a közeli hozzátartozói státust a résztvevők között, és szeretnénk olyan szigorú szabályokat, hogy ne lehessen a nagyobb cégeket szétírni ilyen csmv-kre. Ennek az egyik fontos része, ha a most meglévő, a családi gazdaságokra jellemző adókedvezményt át tudjuk emelni a csmv keretei közé. Ez azt jelenti, hogy százmillió forintos nettó árbevételig mentesíteni kívánjuk a vállalkozásokat a társasági adó megfizetése alól. A százmillió forintos összegbe a kapott támogatás nem számítana bele. Egyébként ezt most is tudja egy olyan családi gazdaság, amely vezetőjének kellően nagyszámú hozzátartozója van. Csak a családi gazdaságokat alakítanák át vagy minden mezőgazdasági vállalkozói formát? Egyéni vállalkozóként mindenképpen lehet folytatni mezőgazdasági tevékenységet, megmaradna az őstermelői kategória is, de őstermelő tényleg az legyen, aki a felesleget viszi a piacra. Lenne a csmv és lenne mellettük kft., rt., bt., szövetkezet. A családi gazdasági rendszert alakítanánk át úgy, hogy az valóban átlátható legyen. Például az én családi gazdaságomnak hét tagja van. Ha bemegyek a bankba, hogy egy fejlesztéshez hitelt szeretnék felvenni, akkor bekérik az adóbevallásomat. És nem a családi gazdaságét, hiszen az nem is vállalkozás és nincs is neki bevallása. A bank ekkor azt 3. oldal (összes: 6)
4 mondja, hogy ez semmi, mit akarok én fejleszteni. A bankban vagy van hozzáértő ember vagy nincs, aki átlátja, hogy jó, jó, de ez az egyhetede ám az egésznek. Nem is beszélve családi gazdaságunk esetében a hét adóbevallásról, a hétszeres adminisztrációról, és a minden hatóságnál hétszeres ügyintézésről. A javaslatunk komoly bürokráciacsökkentést jelentene mindenkinek. És ha megjelenne egy egységként ez az egész, akkor egyből lehetne hitelezni, egyből lehetne gazdaságpolitikát csinálni, mert most ködbe szurkálunk. Ha ez a vállalkozási forma beindulna, mennyit tisztulna a mezőgazdaság? Nagyon sokat, pillanatnyilag fogalmunk sincs róla, hány valódi szereplője van a mezőgazdaságnak. Csak őstermelőből van háromszázezer, köztük száz évnél idősebbek is. Gondolom, ők már nem végeznek érdemi munkát. Ezt én is így gondolom, de ha még bírják erővel, akkor sok sikert és jó egészséget kívánok nekik. Korábban beszélt az önkéntes összefogás szükségességéről. Ez a szándék megvan még a kamaránál? Természetesen, az a cél, hogy életképes, művelhető területek jöjjenek létre. A birtokkoncentráció, ha szeretjük, ha nem, folyamatosan halad, a családi gazdaságok is jellemzően egyre nagyobb területen gazdálkodnak. Két lehetőség van. Vagy tudomásul vesszük azt a piaci folyamatot, hogy aki nem bírja a versenyt, feladja és egy sikeresebb lép a helyére. Vagy arra ösztönözzük őket, hogy hangsúlyozottan önkéntesen összefogjanak, és érdekeiket együtt, közösen érvényesítve jelenjenek meg a piacon. Hisz ma könnyebb tízezer tonna kukoricát eladni, mint tízet. Tömeg kell ahhoz, hogy jó árat tudjanak elérni, tömeg kell ahhoz, hogy olcsóbban tudjanak inputanyagot beszerezni, mert ezzel tudják saját versenyképességüket fenntartani a gazdálkodók. Ha viszont nem, akkor előbb-utóbb büszkén és függetlenül, de a gazdasági környezet miatt elhullanak a harcban. A törvénymódosításra visszatérve, az ellenzék azt állítja, hogy bevezetik a hatósági árat a földre. Igaz ez? Ez nem igaz, nem is volt cél soha. Számomra érthetetlen, hogy a törvénymódosító javaslatból hogyan olvasták ki a hatósági árat. Arról van szó a jogszabályban, hogy a termőföld jövedelemtermelő képességét vegyük figyelembe, akkor, amikor döntést hozunk arról, hogy az ár piacilag indokolt vagy nem. Egy Balaton-felvidéki szőlő megvásárlásakor nem mindegy, hogy valaki azt szőlőként kívánja használni vagy építési telekként, mert ha az ingatlanbefektetőt versenyeztetjük a szőlőtermelővel, akkor nem lesznek pariban. 4. oldal (összes: 6)
5 Fotó: Viniczai Sándor Az önkormányzatoknak persze megvan a lehetőségük arra, hogy módosítsák a településrendezési tervet, de amíg ez nem történik meg, addig az aktuális helyzet alapján kell döntést hozni. A borász annyi pénzt tud adni a területért, amennyit a borászatból realizálni képes, az ingatlanbefektető pedig annak a többszörösét. Mert ha a terület ára hárommillió forint, és valaki ad érte három és felet, az belefér. De ha valaki harmincmilliót ad érte, akkor a területet egyértelműen nem szőlőként akarja hasznosítani. Erre mondták azt, hogy mi fix árakat akarunk. Mi nem akarunk fix árakat, de a helyi termelési viszonyok sok mindent befolyásolnak, és az árakat is azokhoz kell viszonyítani. Az Agrárminisztérium nemrégiben mutatta be az Öntök, azaz az Önkéntes Termelői Öntözési Közösség koncepcióját. Ezt hogyan szolgálja az elfogadott törvénymódosítás? A jövőben nem kell egyhangú döntés ahhoz, hogy egy osztatlan közös tulajdonú területen átvigyenek egy csatornát, elég hozzá egyszerű többség is. Az öntözés tipikusan olyan tevékenység, amit csak együttműködésben lehet fejleszteni. Mit jelent az ügyvédkényszer eltörlésére irányuló kamarai javaslat? Hiszen az adásvételek túlnyomó többségéhez kell ügyvédi ellenjegyzés. Például azt, hogy egy hektáronként hat aranykoronás rét esetében ezer négyzetmétert nem érdemes megvenni, mert az ügyvédi költség többe kerül, mint maga a terület. Ilyen esetekben a javaslatunk szerint nem kellene ügyvédhez fordulni. Olyan lenne ez például, mint egy autóvétel? Hasonló, de szeretném leszögezni, az ügyvédkényszer eltörlése nem jelenti azt, hogy a szabályokat nem kellene ugyanúgy betartani, 5. oldal (összes: 6)
6 ahogy az ügyvéd által ellenjegyzett szerződéseknél. Egyébként a kamara is szívesen rendelkezésre állna, és segítene bizonyos jövedelemszint alatt az ellenjegyzésben. Szerző: Magyar Hírlap Közzététel ideje: , kedd, 13:00 A forrás webcíme: 6. oldal (összes: 6)
A legkisebb falutól Brüsszelig képviselni a magyar érdekeket
1. oldal (összes: 6) A részvételi arányok azt jelzik, hogy az eredmény, a Magosz listájának győzelme, legitim - tette hozzá Jakab István a szervezet és együttműködő partnerei választási eredményeket értékelő
Hivatkozási szám a TAB ülésén: 1. (T/18567.) Az Országgyűlés Törvényalkotási bizottsága. A bizottság kormánypárti tagjainak javaslata.
Az Országgyűlés Törvényalkotási bizottsága Hivatkozási szám a TAB ülésén: 1. (T/18567.) A bizottság kormánypárti tagjainak javaslata. Javaslat módosítási szándék megfogalmazásához a Törvényalkotási bizottság
Őstermelők és egyéni vállalkozók mezőgazdasági tevékenysége. Lepsényi Mária adószakértő
Őstermelők és egyéni vállalkozók mezőgazdasági tevékenysége Lepsényi Mária adószakértő Választható adózási módok Szja tv. hatálya alatt tételes költségelszámolás, ide érteve a nyilatkozatot tévőt is, ha
Ötmilliárdból épít új takarmánygyárat Pápán a Cargill
A 150 esztendőnél is régebb múltra visszatekintő amerikai cég magyarországi leányvállalata 1995 óta van jelen hazánkban, azóta pedig három városban s öt telephelyen foglalkozik egyebek között takarmánygyártással,
Fiatal gazdák finanszírozása
1. oldal (összes: 7) 2. oldal (összes: 7) Kis Miklós Zsolt: Átalakult a fiatal gazdák támogatási rendszere Fotó: Csatlós Norbert A rendezvényen Kis Miklós Zsolt, a Miniszterelnökség Agrár-Vidékfejlesztésért
sorszám VERSENY-JOGÁSZ KÉRDŐÍV október
sorszám VERSENY-JOGÁSZ KÉRDŐÍV 2004. október Kérdező aláírása:... igazolványszáma Jó napot kívánok. A TÁRKI munkatársa,. vagyok. A Gazdasági Versenyhivatal megbízásából szeretnék néhány kérdést feltenni
Földesi László - Dr. Nagy Sándor Gödöllő,
Kicsiből nagyot Ahogy Franciaországban láttuk Földesi László - Dr. Nagy Sándor Gödöllő, 2017. 12. 14. ? Termesz kolónia (több millió egyed) Méhcsalád (40-80 000 egyed) Éves mérlegfőösszeg: 103,58 Mrd USD
Az EVA, a KATA, a KIVA és az iparűzési adó évi évközi és évi változásai. Készítette: Ferenczi Szilvia
Az EVA, a KATA, a KIVA és az iparűzési adó 2018. évi évközi és 2019. évi változásai Készítette: Ferenczi Szilvia Az egyszerűsített vállalkozói adó változásai (2018. évi évköz változások) 1. Az egyszerűsített
1.14. Nem magyar állampolgár esetén Magyarország területén tartózkodásának jogcíme:
NYOMTATVÁNY A fővárosi, megyei kormányhivatal érkeztető bélyegzője A jogi segítségnyújtás keretében nyújtott támogatások iránti kérelem benyújtására 1. A kérelmező személyi adata 1.1. Név: 1.2. Születési
VERSENY-MÉDIA KÉRDŐÍV október
sorszám VERSENY-MÉDIA KÉRDŐÍV 2004. október Kérdező aláírása:... igazolványszáma Jó napot kívánok. A TÁRKI munkatársa,. vagyok. A Gazdasági Versenyhivatal megbízásából szeretnék néhány kérdést feltenni
A Pénzügyi Békéltető Testület Dr. Nadrai Géza PBT elnök Sajtótájékoztató Budapest, 2011. február 23. A Pénzügyi Békéltető Testület létrehozásának előzményei A békéltető testületek rendszerének problémái

matches: bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság


text:
Kezdetét vette a VI. Bíróság és Kommunikáció Nemzetközi Konferencia | BÍRÓSÁG
Kezdetét vette a VI. Bíróság és Kommunikáció Nemzetközi Konferencia
2018. okt. 11. - 14:09, OBH-Sajto9
“Ha az ügyfelek az online térben vannak, a bíróságok sem lehetnek offline, fejlődniük kell” - mondta az Országos Bírósági Hivatal (OBH) elnöke 2018. október 11-én, a VI. Bíróság és Kommunikáció Nemzetközi Konferencia megnyitóján. Dr. Handó Tünde beszédében kiemelte, az évente megrendezett esemény elindításakor olyan interaktív nemzetközi szakmai fórum létrehozása volt az elsődleges cél, amely lehetőséget teremt a külső és belső kommunikációs tapasztalatok megosztására. Hangsúlyozta, a bíróságokhoz való hozzáférés egyszerűsítéséhez, a XXI. századi modern bíróság kialakításához nagyban hozzájárulnak a korszerű ügyfélközpontok és az ügyfélelégedettség-mérés is.
Mindennek szellemében a kétnapos rendezvény központi témája az ügyfél-tájékoztatás. Idén a bírósági brand, az online bíróság, valamint az ügyfél-elégedettség témakörében hallgathatnak szakmai előadásokat a résztvevők.
A kétnapos esemény első napján Barcza Dániel, a Moholy-Nagy Művészeti Egyetem (MOME) rektor-helyettese a dizájn experience témában tartotta meg nyitó előadásását, rámutatva a dizájnerek, valamint a bírák gondolkodásának különbözőségeire, eltérő látásmódjukra. Kitért többek között arra is, hogy a jó ügyféltapasztalatok elérése érdekében az OBH és a MOME együttműködésével hogyan alakultak ki az egységes arculatú ügyfélközpontok, valamint bemutatta azok alkotási folyamatát is.
Michael Korhonen, az Európai Igazságügyi Képző Hálózat (EJTN) sajtófőnöke a brandépítés témakörében tartott előadást. Kiemelte a márka összetettségét, amely magába foglalja a közönség, a cél, valamint a szolgáltatás értékének és előnyeinek meghatározását is. A kommunikációs tervek kidolgozásán túl hangsúlyozta az utánkövetés jelentőségét is.
A konferencia délutáni ülésén William Valasidis, az Európai Unió bíróságának sajtófőnöke az online bíróságokról, az intézmények online jelenlétének lehetőségeiről tart előadást. Kaisa Teivaanmäkit, a finnországi Kainuu Kerületi Bíróság bírája az ügyfélelégedettség-mérés témáját járja körül. Emellett szó esik a hazai bírósági tapasztalatokról is.
Az esemény második napján az elmúlt években kialakult szokásnak megfelelően, a részvevők munkacsoportokban folytatják a tapasztalatcserét és a jó gyakorlatok megosztását, s mások mellett Nagy Zoltán, a Miniszterelnökség európai uniós fejlesztések végrehajtásáért felelős helyettes államtitkára is előadást tart majd.
A nagy sikerű konferencia-sorozat, amelyen az elmúlt 5 évben Európa számos országából közel 500 érdeklődő vett részt, szorosan összefügg az OBH elnökének azon szándékával, hogy könnyebbé tegye a bíróságok hozzáférhetőségét.
Ezt a célt szolgálja a Bírósági iránytű animációsfilm-sorozat is, amely a Moholy-Nagy Művészeti Egyetemmel együttműködésben készül. A tanúk helyzetével, jogaival és kötelességeivel foglalkozó második kisfilmet először a konferencia vendégeinek mutatták be, amely elérhető a birosag.hu oldalon és az OBH YouTube-csatornáján is.

matches: Bíróság BÍRÓSÁG Bíróság Bíróság bíróság Bíróság


text:
Közös megegyezés esetén is levonható a munkabérelőleg a munkabérből - Jogászvilág
Kezdőlap » Közös megegyezés esetén is levonható a munkabérelőleg a munkabérből
[1] A felperes 2013. július 24-től 2016. június 24-ig állt az alperessel munkaviszonyban. Az alperes a munkavállaló munkaidejét 52 hetes elszámolási időszakban határozta meg és osztotta be. Az elszámolási időszak havi egyenlegéről a felperesnek a bérjegyzékek alapján tudomása volt. A felek közötti munkaviszony az alkalmazott elszámolási időszak lejártát megelőzően, a felperes kezdeményezésére 2016. június 24-én közös megegyezéssel megszűnt. A megállapodásban foglaltak szerint: „A munkáltató elszámolási időszakot alkalmaz. Ön a munkaviszony megszüntetés miatt, a beosztás szerinti munkaidőre járó munkabérnél magasabb összegű munkabérben részesült, ezért a Munka Törvénykönyve 95. § (4), illetve 98. § (3) bekezdésére hivatkozással béréből elszámolásra kerül.”
[2] A felperes úgynevezett munkaidő számla-egyenlege a munkaviszony megszűnésének időpontjában -235,41 óra, ennek alapján a tartozása 180.570.- forint volt. Az alperes ebből az összegből 47.573.- forintot a munkabérből való levonással érvényesített, a fennmaradó 132.997.- forint összeg iránti igényét 2016. augusztus 30-án kelt fizetési felszólítással érvényesítette.
[3] A felperes keresetében a fizetési felszólítás hatályon kívül helyezését és az alperes perköltségben való marasztalását kérte.
[4] Állította, miszerint a munkaviszony fennállása alatt nem részesült magasabb összegű munkabérben, mint amit a munkaidő-beosztás indokolt. Arra is hivatkozott, hogy a kollektív szerződésben garantált alap- és mozgóbér juttatástól nem eshet el azért, mert a munkaviszony megszüntetésekor elszámolási kötelezettsége van.
[6] Hivatkozása szerint a kollektív szerződés rendelkezései nem érintik azt a körülményt, hogy a munkaviszony megszüntetésekor a le nem dolgozott munkaidő vonatkozásában az Mt. 95. § (4) bekezdése, valamint 98. § (3) bekezdése alapján elszámolási kötelezettség keletkezik amiatt, mert az elszámolási időszak idő előtt megszakadt, amely kérdésben a felek a közös megegyezésben meg is állapodtak.
[7] A közigazgatási és munkaügyi bíróság ítéletével a felperes keresetét elutasította.
[8] Határozata indokolásában foglaltak szerint a felperes nem vitatta a megállapodás aláírását a hivatkozott tartalommal. Elismerte, hogy voltak „mínusz órái”, de állította, hogy a pontos számokat nem tudta.
[9] Az elszámolási időszak és a munkaviszony megszűnésének időpontjában a felperes egyenlegének vizsgálatára a bíróság könyvszakértői bizonyítást rendelt el. A 15. sorszám alatti szakértői véleményben foglaltak szerint a felperes a munkaviszony fennállása alatt elrendelt és közölt irányadó munkarendnek (munkaidő-beosztásnak) megfelelően -235,41 óra ki nem egyenlített munkaidő-differenciát realizált. A szakértői vizsgálat azt állapította meg, hogy az alperes az elszámolási időszakot helyesen alkalmazta, eleget tett az irányadó törvényi rendelkezéseknek. Helytállóan állapította meg a munkaviszony megszűnésének időpontjában a még le nem zárult egyes elszámolási időszakokban keletkezett többletórák, valamint a felperes által le nem dolgozott órák számát.
[10] A közigazgatási és munkaügyi bíróság jogi álláspontja szerint a felek közötti elszámolásra alapvetően a felek megállapodása az irányadó, a közös megegyezés érvényességét a felperes a perben nem vitatta.
[11] Megállapította, miszerint az adott esetben a felperes úgy kapta meg minden hónapban a munkaszerződés szerinti alapbérét és a mozgóbérét, hogy -235,41 óra mértékben nem került részére beosztásra teljes munkaidő.
[12] A közigazgatási és munkaügyi bíróság a felperes hivatkozása alapján megállapította, hogy a kollektív szerződés az elszámolási időszak lejárta előtti munkaviszony megszüntetés esetére az Mt.-től eltérő elszámolási szabályokat nem rögzít. A felperes által hivatkozott kollektív szerződéses rendelkezések (14-15. §) kizárólag annak az esetnek a díjazásáról szólnak, amikor a munkaviszony fennállása alatt az eredetileg közölt munkaidő-beosztás munkanapjain a munkavállaló pihenőnapot kap. Ezen rendelkezések az egyenletes bérezést kívánják biztosítani, azonban nem jelentik azt, hogy az elszámolási időszak lejárta előtti munkaviszony megszüntetés esetén a felek között ne állna fenn elszámolási kötelezettség a beosztható és a ténylegesen teljesített munkaidő, valamint a kifizetett munkabér figyelembevételével. Az időszámla-egyenleg munkaviszony megszűnésének időpontjában fennálló mértékét és az arra járó munkabér összegét pedig a felperes a könyvszakértői vélemény ismeretében már nem vitatta.
[13] A felperes fellebbezése folytán eljárt törvényszék ítéletével az elsőfokú bíróság ítéletét megváltoztatta és az alperes 2016. augusztus 30-án kelt munkáltatói fizetési felszólítását hatályon kívül helyezte.
[14] A másodfokú bíróság szerint tévedett a közigazgatási és munkaügyi bíróság, amikor abból indult ki, hogy a felek a megállapodásukban az Mt. 95. § (4) bekezdése, 98. § (3) bekezdésében foglalt elszámolási szabályok alkalmazhatóságáról megegyezhetnek annak ellenére, hogy az Mt. 95. § (4) bekezdése nem szabályozza e rendelkezés alkalmazhatóságát, ha a munkaviszonyt a felek közös megegyezéssel megszüntetik. A másodfokú bíróság ítélete indokolásában felhívta az Mt. 43. §-ában foglaltakat, melyből azt a jogi következtetést vonta le, hogy a felek a megállapodásukban (jelen esetben közös megegyezésükben a munkaviszony megszüntetéséről) csak a munkavállaló javára térhettek volna el az Mt.-ben rögzített rendelkezésektől. A másodfokú bíróság ítélete indokolásában jóllehet nem mondta ki, hogy a felek megállapodásának ezen rendelkezése érvénytelen, de lényegében a semmisség szabályait alkalmazta akkor amikor a felek elszámolására nem tekintette irányadónak a felek között létrejött megállapodást.
Az alperes felülvizsgálati kérelme és a felperes felülvizsgálati ellenkérelme
[15] A jogerős ítélet ellen az alperes nyújtott be felülvizsgálati kérelmet, melyben annak a hatályon kívül helyezését és a közigazgatási és munkaügyi bíróság ítéletének helybenhagyását kérte. Jogszabálysértésként a Pp. 253. § (3) bekezdése, 206. § (1) bekezdése, továbbá az Mt. 43. § (1)-(3) bekezdései és az Mt. 163. § (1) bekezdése megsértésére hivatkozott.
[16] Az alperes mindenekelőtt azzal érvelt, hogy a másodfokú bíróság túlterjeszkedett a fellebbezési kérelmen azzal, hogy felek közös megegyezéses megszüntetésre vonatkozó megállapodásának érvénytelenségéről döntött. Felperes ugyanis az eljárás során soha, sem a keresetlevelében, sem a fellebbezésében nem hivatkozott a megállapodás érvénytelenségére, vagy arra, hogy a megállapodás az Mt. 43. §-át sértené.
[17] Az alperes hivatkozása szerint az Mt. 95. § (1) bekezdése a munkaviszony megszűnése esetén, annak módjától függetlenül előírja a felek számára az elszámolás kötelezettségét. Ennek feltételeit a különböző megszűnési, megszüntetési esetek tekintetében az Mt. 95. § (2)-(4) bekezdései részletesen szabályozzák, de a közös megegyezéssel történő munkaviszony megszüntetés esetére az elszámolás tekintetében külön rendelkezést a törvény nem tartalmaz, amiből az következik, hogy ezt a felek megállapodására bízta. A felek ezért a perbeli megállapodásban tartalmilag nem tértek el az Mt. 95. § (1) és 98. § (3) bekezdésében foglaltaktól, hanem a 95. § (1) bekezdés által előírt elszámolási kötelezettségüknek eleget téve, ennek feltételeit egy önálló megállapodásban rendezték, amiben a munkaviszony közös megegyezéses megszüntetésének feltételeiről is megegyeztek. Ennek lényege szerint a felperes által kezdeményezett közös megegyezéses megszüntetéshez alperes azzal a feltétellel járult hozzá, hogy a felperes a nem teljesített munkaórákra kifizetett munkabért – a más megszűnési esetekben irányadó elszámolási szabályok megfelelő alkalmazásával – fizesse vissza az alperes számára.
[18] Az Mt. nem szabályozza, hogy a felek milyen feltételekkel állapodhatnak meg a munkaviszony közös megegyezéssel történő megszüntetéséről, a törvény a megállapodás lehetséges tartalmát nem korlátozza. Így nincs annak jogi akadálya, hogy a felek bármelyike a megszüntetéshez való hozzájárulását az Mt. 95. § (1) bekezdés által előírt elszámolás valamely általa kívánt módjához kösse.
[19] A felperes felülvizsgálati ellenkérelmében elsődlegesen a felülvizsgálati kérelem hivatalból történő elutasítását, másodlagosan a jogerős ítélet hatályában való fenntartását kérte.
[20] Elsődleges érvelése szerint a pertárgy értéke alapján a Pp. 358. §-a szerint nincs helye felülvizsgálatnak. Érdemben pedig arra hivatkozott, hogy a másodfokú bíróság döntésének a Pp. 253. § (3) bekezdés szerinti korlátozása nem jelenti a fellebbezési (csatlakozó fellebbezési) kérelem, illetőleg az ellenkérelem indokaihoz való kötöttséget, ezért a másodfokú bíróság nincs kötve a felek által felhozott indokokhoz, így az érvénytelenség, illetve semmisség hivatalból történő észlelése a másodfokú eljárásban is kötelezettsége a bíróságnak, ha az elsőfokú eljárás adataiból a semmisségi ok fennállása egyértelműen megállapítható. Kiemelte, miszerint a perben hivatkozott arra, hogy az irányadó törvény és az idézett kollektív szerződés rendelkezése szerint azoktól csak a munkavállaló javára lehet eltérni.
[21] Vitatta az alperes azon állítását, hogy azzal a feltétellel járult hozzá a közös megállapodással történő munkaviszony megszüntetéséhez, ha visszafizeti a negatív órákra eső munkabért, mert ilyen alperesi feltétel az állítása szerint nem volt. Az egyoldalú feltevés, feltétel a szerződés szempontjából közömbös.
[22] A felperes azt is kifogásolta, hogy az alperes a felülvizsgálati kérelmében a negatív órák vonatkozásában nem teljesített munkaidőről beszél, holott a perbeli adatok alapján negatív óra a már beosztott és közölt munkaidő munkáltató rendelkezése szerinti lemondásából, annak pihenőnappá változtatásából ered. Állítása szerint az így keletkezett negatív órákra járó munkabér egy kollektív szerződéses juttatás, melyre nem terjed ki az elszámolási kötelezettség.
[23] Az alperes felülvizsgálati kérelme a következők szerint megalapozott.
[24] A felülvizsgálati kérelem előterjesztésének a munkaügyi perekben irányadó egyes módosított szabályairól szóló 1/2014. (II.10.) KMK vélemény III. pontja szerint: a felülvizsgálat megengedhetősége szempontjából a jogviszony módosulással érintett anyagi követelésen minden olyan juttatást érteni kell, amelyre a felek között munkaszerződés vagy annak részét képező megállapodás van, vagy amely munkaviszonyra vonatkozó szabály, illetve a munkáltató kötelezettségvállalása alapján igényelhető, amennyiben az adott juttatásra vonatkozó jogosultság is vitatott.
[25] A Kúria a fenti KMK véleményben foglaltak alapján kialakult következetes gyakorlata szerint a régi Pp. alapján indult perekben előterjesztett felülvizsgálati kérelmet – értékhatártól függetlenül – befogadja, ha a követelés jogalapja is vitatott. Mindezekre tekintettel a felülvizsgálati értékhatár el nem érése miatt nem volt helye a felülvizsgálati kérelem hivatalból történő elutasításának. A Kúria a jogerős ítéletet a felülvizsgálati kérelem keretei között érdemben vizsgálta [Pp. 275. § (2) bekezdés].
[26] A perben bizonyítást nyert, illetve nem volt vitatott, hogy az alperes a munkaviszony fennállása alatt elszámolási időszakot alkalmazott, a felek a munkaviszonyt az elszámolási időszak lejárta előtt szüntették meg, a munkaviszony megszűnésekor a felperesnek az általános munkarend és a napi munkaidő alapján 235,41óra le nem dolgozott, de munkabérrel elszámolt órája volt.
[27] Az adott esetben a per tárgya az alperes által közölt fizetési felszólítás (132.997.- forint tartozás megfizetéséről) hatályon kívül helyezése volt. A felperes keresettel nem támadta az alperes munkabéréből történő 47.573.- forint levonását.
[28] A fizetési felszólítás megállapíthatóan annak jogszabályi alapját nem tartalmazza. Annak hatályon kívül helyezése iránti keresetet a közigazgatási és munkaügyi bíróság a feleknek a munkaviszonyt közös megegyezéssel megszüntető megállapodásába foglaltak alapján utasította el.
[29] Az elsőfokú ítélet ellen kizárólag a felperes terjesztett elő fellebbezést, melyben arra hivatkozott, hogy a kollektív szerződésben garantált alap- és mozgóbér-juttatástól nem eshet el azért, mert a munkaviszony megszűnésekor elszámolási kötelezettség áll fenn. Arra is hivatkozott, hogy a közös megegyezéses megszüntetés összegszerűségről, részletes elszámolásról nem rendelkezett.
[30] A törvényszék jogerős ítéletében a közös megegyezés érvénytelenségére levont (hallgatólagos) jogkövetkeztetése alapján hozta meg a közigazgatási és munkaügyi bíróság ítéletétől eltérő érdemi döntését.
[31] Nem sértett eljárásjogi jogszabályt a másodfokú bíróság amikor hivatalból vizsgálta a közös megegyezés érvényességét. Erre alapot teremt az érvénytelenségi perekben felmerülő egyes eljárásjogi kérdésekről szóló 2/2010. (VI.28.) PK vélemény 4.d. pontja, mely szerint a semmisség hivatalból történő észlelése a másodfokú eljárásban is kötelezettsége a bíróságnak, ha az elsőfokú eljárás adataiból a semmisségi ok fennállása egyértelműen megállapítható.
[32] A Pp. 253. § (3) bekezdése nem értelmezhető akként, hogy a másodfokú bíróság a fellebbezési kérelem indokaihoz is kötve lenne.
[33] A törvényszék tévedett azonban, amikor arra a következtetésre jutott, miszerint a felek megállapodásába foglalt elszámolási kötelezettség kikötése kizárólag a munkaviszony megszűnésének módja miatt a munkavállaló hátrányára történt eltérést jelent, ezért az Mt. 43. §-ába ütközik.
[34] A felek a megállapodásukban felhívták az Mt. 95. § (4) bekezdését, valamint a 98. § (3) bekezdését. Az utóbbi rendelkezés szerint az elszámolási időszak tekintetében a 93. § (3)-(4) bekezdése és a 95. § megfelelően irányadó.
[35] Az Mt. 95. § (1) bekezdése szerint a munkaviszony megszűnésekor a munkavállaló munkabérét az általános munkarend, a napi munkaidő és a teljesített munkaidő alapulvételével el kell számolni. Helytállóan hivatkozott az alperes felülvizsgálati kérelmében arra, hogy ez a szabály a munkaviszony bármilyen jogcímen való megszűnése esetében irányadó, így a közös megegyezéses munkaviszony megszüntetés esetén is.
[36] Az Mt. 95. § (4) bekezdése szerint az előlegnyújtásból eredő követelésre vonatkozó szabályokat kell megfelelően alkalmazni, ha a munkaviszony a munkaidőkeret lejárta előtt meghatározott módon szűnik meg. E rendelkezés a)-e) pontjai olyan munkaviszony megszüntetési módokat sorol fel, amelyek a munkavállaló érdekkörében merültek fel, illetve a munkavállaló magatartásával és képességeivel (nem egészségügyi) függ össze és a munkavállaló a beosztás szerinti munkaidőre járó munkabérnél magasabb összegű munkabérben részesült. E felsorolás nem vitatottan nem tartalmazza a közös megegyezést.
[37] Az előlegnyújtásból eredő követelésre nézve a Munka Törvénykönyvében részletes szabály nincs. Az előleggel nyilvánvalóan el kell számolni, az Mt. 161. § (2) bekezdés b) pontja csupán arról rendelkezik, hogy a munkáltató követelését a munkabérből levonhatja, ha az előlegnyújtásból ered.
[38] Az Mt. 95. § (4) bekezdésének tényleges tartalmát megvizsgálva megállapítható, hogy az Mt. az itt taxatíve felsorolt esetekben csak a tényleges munkavállalói teljesítésnek megfelelő díjazást biztosít és a feleknek nem csak elszámolási kötelezettségük van (az Mt. 95. § (1) bekezdése szerint), hanem az előlegnyújtásból eredő szabályokat is megfelelően alkalmazni kell, azaz a munkáltató a követelését a munkabérből levonhatja.
[39] Az Mt. 95. §-ában foglaltaktól az Mt. 43. §-a alapján a felek csak a munkavállaló javára térhetnek el.
[40] A másodfokú bíróság ítélete indokolásában nem a munkabérből levonás lehetőségének kikötését tekintette az Mt. 43. § (1)-(3) bekezdésébe ütközőnek, hanem önmagában azt, hogy a megállapodás egyáltalán visszafizetési kötelezettséget keletkeztet a munkavállaló terhére közös megegyezéses megszüntetés esetére is.
[41] Adott esetben azonban az a körülmény, hogy a felek a munkaviszonyt közös megegyezéssel szüntették meg, – eltérő megállapodás hiányában – még nem zárhatja ki az előbbieknek megfelelően az Mt. 95. § (1) bekezdése szerinti általános elszámolási szabály alkalmazását. A feleknek az Mt. 95. § (4) bekezdésére utaló megállapodása pedig nem értelmezhető a munkavállaló hátrányára való eltérésként, mert az lényegében csak az igényérvényesítés módját (az arra irányuló eljárást) érinti. A munkavállaló javára akkor tértek volna el a felek a megállapodásban, ha kizárták, vagy csökkentették volna a munkavállaló visszafizetési kötelezettségét. Az adott esetben azonban a felek által megkötött megállapodás alapján nyilvánvaló, hogy a feleknek ilyen szándéka nem volt, sőt érvényes megállapodásukban kifejezetten utaltak arra, hogy közöttük a munkavállaló terhére elszámolási viszony áll fenn.
[42] Helytállóan fejtette ki a közigazgatási és munkaügyi bíróság, miszerint a kollektív szerződésnek az a rendelkezése, amely az alap- és mozgóbér kifizetését azokra az esetekre rögzítette, amelyekben a munkáltató a munkaidő-beosztás szerinti munkanapokra pihenőnapot rendelt el, nem értelmezhető úgy, hogy a felek között a munkaviszony közös megegyezéssel történő megszüntetésekor ne állna fenn elszámolási kötelezettség. Munkaidőkeret vagy elszámolási időszak alkalmazása esetén ugyanis meghatározott időszakra, rendszerint egy hónapra a munkavállaló mintegy átalányszerűen, azaz a tényleges teljesítésétől függetlenül részesül munkabérben. Az Mt. 156. §-a a munkabér elszámolásának és megfizetésének szabályai körében tartalmazza ennek a munkabér fizetési szabálynak az alapját. Tételes jogi szabály hiányában pedig a közös megegyezéses megszüntető nyilatkozatnak nem érvényességi kelléke annak az összegnek a feltüntetése, amellyel a munkavállaló a munkáltatónak az elszámolás alapján tartozik a munkaviszony megszűnésére tekintettel.
[43] Mindezekre tekintettel a Kúria a jogerős ítéletet a Pp. 275. § (4) bekezdése alapján hatályon kívül helyezte és a közigazgatási és munkaügyi bíróság ítéletét az indokolás kiegészítésével helybenhagyta.

matches: bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság Kúria Kúria bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság Kúria bíróság


text:
1/2020. (IV. 30.) PK vélemény a másodfokú eljárásra irányadó szabályoknak a veszélyhelyzet ideje alatt történő alkalmazásáról - Hatályos Jogszabályok Gyűjteménye
1/2020. (IV. 30.) PK vélemény
a másodfokú eljárásra irányadó szabályoknak a veszélyhelyzet ideje alatt történő alkalmazásáról *
A veszélyhelyzet ideje alatt érvényesülő egyes eljárásjogi intézkedésekről szóló 74/2020. (III. 31.) Korm. rendelet (a továbbiakban: Veir.) - a bíróságok biztonságos működésének biztosítása érdekében, a közvetlen személyes kapcsolatok csökkentésének célkitűzését szem előtt tartva - speciális szabályokat tartalmaz mind a polgári perrendtartásról szóló 1952. évi III. törvény (a továbbiakban: 1952-es Pp.), mind a polgári perrendtartásról szóló 2016. évi CXXX. törvény (a továbbiakban: Pp.) hatálya alá tartozó ügyekre. Ha a Veir. valamely kérdéssel összefüggésben rendelkezést tartalmaz, úgy azt kell elsődlegesen alkalmazni, vagyis a Pp. és az 1952-es Pp. rendelkezései figyelmen kívül maradnak. A speciális és a perrendi szabályok alkalmazása összhangjának megteremtése és ezzel az ügyek zavartalan elbírálásának elősegítése érdekében a Kúria Polgári Kollégiuma a bíróságok szervezetéről és igazgatásáról szóló 2011. évi CLXI. törvény (a továbbiakban: Bszi.) 27. § (1) bekezdése alapján a következő
1. A Veir. alkalmazásában a perorvoslati bíróságnak a veszélyhelyzet idejére főszabályként hivatalból mellőznie kell a tárgyalás kitűzését. Ez az értelmezés - az alábbi kivételekkel - irányadó azokra az esetekre is, amelyekben a felek a Veir. hatálybalépése előtt kérték a tárgyalás tartását, a tárgyalás kitűzésére azonban még nem került sor.
3. A Pp. hatálya alá tartozó ügyekben is dönthet úgy a másodfokú bíróság - a Pp. 376. § (1) bekezdés c) pontjába foglalt esetben -, hogy tárgyalást tart az ügyben, illetve ez okból a tárgyaláson kívüli elbírálás során is áttérhet a tárgyalás tartására.
5. Ha a másodfokú bíróság a már tárgyalásra kitűzött ügyben a tárgyaláson kívüli elbírálásról dönt, a feleket az erről szóló értesítéssel egyidejűleg tájékoztatni kell a tárgyalás tartására irányadó kérelem lehetőségéről és a Veir. 21. § (3)-(4) bekezdésében írtakról.
1. A Veir. megalkotásának alapvető célja az volt, hogy a veszélyhelyzet idejére - a bíróságok működését biztosítva - a „személyes kontaktokat” úgy csökkentse, és úgy teremtse meg a bírósági eljárás lefolytatásának feltételeit, hogy a másodfokú (felülvizsgálati) eljárásra - főszabályként - előírta a tárgyalás mellőzésével történő ügyintézést. Ennek megfelelően a 29. § (1) bekezdése valamennyi fellebbezési és felülvizsgálati eljárásra irányadó. Ebből - összevetve a 29. § (2) bekezdésében foglaltakkal - az a következtetés vonható le, hogy a perorvoslati bíróságnak főszabályként hivatalból mellőznie kell a tárgyalás kitűzését.
A Veir. 29. § (1) bekezdésének ez az értelmezése - miután a 29. § (2) bekezdése csak a „már kitűzött” tárgyalásokra (ideértve: a rendkívüli ítélkezési szünetre tekintettel elhalasztott tárgyalásokat) tartalmaz rendelkezést - irányadó azokra az esetekre is, amelyekben a fél kérte a tárgyalás kitűzését, a másodfokú bíróság azonban erről még nem intézkedett. Ezt az értelmezést erősíti a Veir. 97. § (1) bekezdése is, amely szerint a rendeletet a hatálybalépésének napján folyamatban lévő eljárásokban is alkalmazni kell.
Mindezen rendelkezések egybevetett tartalmából - figyelemmel a már hivatkozott jogalkotói célra is és a rendelet hatályáról szóló rendelkezésre - észszerűen arra a következtetésre biztosan nem lehet jutni, hogy a már kitűzött ügyekben mellőzhető a tárgyalás, míg a még ki nem tűzött ügyekben tárgyalást kell tartani. Ebből azonban az a további következtetés is adódik, hogy a másodfokú bíróság mindazokban a folyamatban lévő eljárásokban, amelyekben a felek a Veir. hatálybalépése előtt kérték a tárgyalás tartását, a tárgyalás kitűzésére azonban még nem került sor, - az alább tárgyalt kivételektől eltekintve - nem tart tárgyalást. Ebben a körben szükséges hangsúlyozni, hogy bár az 1952-es Pp. alkalmazásában a fellebbező fél hallgatása tárgyalás tartása iránti kérelemnek minősül, a Veir. 29. § (1) bekezdése ezt a szabályt is „felülírja.”
2. Az 1952-es Pp. hatálya alá tartozó ügyekben a tárgyaláson kívüli elbírálásra a 256/A. § (1) bekezdés f) pontja is lehetőséget ad a bíróságnak. Abban az esetben, ha a felek az 1952-es Pp. 256/A. § (1) bekezdés e) pontja alapján maguk is kérték a tárgyaláson kívüli elbírálást, az a bíróság számára is kötelező.
Ezekre az ügyekre nézve az 1952-es Pp. 256/A. § (3) bekezdésének és a Veir. 29. § (1) bekezdésének egybevetéséből az következik, hogy a feleket a másodfokú bíróság a tárgyaláson kívüli elbírálásról tájékoztatja, de azzal, hogy a felek a bíróságnak az 1952-es Pp. 256/A. § (1) bekezdés f) pontján alapuló döntése esetén sem kérhetik tárgyalás tartását. Ilyenkor a fellebbező fél ellenfelét a fellebbezési ellenkérelem benyújtására kell felhívni, és a csatlakozó fellebbezés előterjesztésének lehetőségéről kell tájékoztatni.
Azokban az 1952-es Pp. hatálya alá tartozó perekben, amelyekben a felek a fellebbezésben nem kérték a tárgyaláson kívüli elbírálást, de a bíróság az 1952-es Pp. 256/A. § (3) bekezdése szerinti tájékoztatást és felhívást adott ki, a félnek a tárgyalás tartására irányuló kérelmét a Veir. hatálybalépése után nem lehet figyelembe venni. Erről a tényről, továbbá arról, hogy a másodfokú bíróság a fellebbezést - a kérelem ellenére - tárgyaláson kívül bírálja el, a feleket tájékoztatni kell.
Abban az esetben, ha a másodfokú eljárásban bizonyítást kell lefolytatni, a Veir nem zárja ki az 1952-es Pp. 256/A. § (5) bekezdésében foglaltak alkalmazását. Személyes meghallgatás szükségessége esetén pedig a Veir. 21. § (7) bekezdése szerint kell eljárni.
Ha a személyes meghallgatás, illetve a bizonyítás lefolytatásának szükségessége a tárgyaláson kívüli elintézés során merül fel, a másodfokú bíróság áttérhet a tárgyaláson történő elbírálásra, ami a Veir. 21. § (3) és (4) bekezdése szerinti - az alábbiak szerint részletezett - eljárást jelenti.
3. Kivételt jelent a tárgyaláson kívüli elbírálás főszabálya alól a Pp. hatálya alá tartozó ügyekben is az az eset, amikor a másodfokú bíróság a Pp. 376. § (1) bekezdés c) pontja alapján dönt úgy, hogy a bizonyítás foganatosítása érdekében a veszélyhelyzet ellenére is elengedhetetlen a tárgyalás tartása, illetve ez okból a tárgyaláson kívüli elbírálás során is áttérhet a tárgyaláson való elbírálásra. A feleket ilyen döntés esetén a Veir. 29. § (2) bekezdésében szabályozott esetkörrel megegyezően tájékoztatni kell arról is, hogy ez az adott helyzetben a Veir. 21. § (3) és (4) bekezdése szerinti eljárást jelenti.
4. A Veir. 29. § (2) bekezdésének a „korábbi kérelem alapján már kitűzött tárgyalások” fordulata egyrészről az 1952-es Pp. alkalmazásában magában foglalja azt az esetkört is, amikor a felek ilyen kérelmet nem terjesztettek elő, lévén, hogy a már kifejtettek szerint a hallgatásukat kell tárgyalás tartására irányuló kérelemnek tekinteni. Másrészről, mivel a tárgyaláson kívüli elbírálásról szóló döntés lehetősége ez esetben közvetlenül a veszélyhelyzetből fakad, a másodfokú bíróság hozhat ilyen döntést akkor is, ha egyébként a felek ez irányú kérelme nélkül, maga rendelkezett úgy, hogy tárgyalást tart. Ez alól kivételt jelent, ha van olyan eljárási cselekmény, ami feltétlenül igényli ebben a sajátos helyzetben is a tárgyalás megtartását (pl. a tanúbizonyítás lefolytatása).
5. Ha a másodfokú bíróság a már tárgyalásra kitűzött ügyben (értve ez alatt a kitűzött, de a rendkívüli ítélkezési szünetre tekintettel elhalasztott ügyeket is) a tárgyaláson kívüli elbírálásról dönt, e döntéséről a Veir. 29. § (2) bekezdés második mondata alapján köteles értesíteni a peres feleket. Egyidejűleg a 29. § (3) bekezdése értelmében tájékoztatni kell őket arról, hogy az értesítést követően 15 napon belül benyújtott közös kérelmük alapján a bíróság tárgyalást tart, amelynek során a 21. § (3)-(4) bekezdése szerint jár el. Megjegyzendő, hogy az 1952-es Pp. hatálya alá tartozó ügyekben ez a 15 napos határidő nem érinti az 1952-es Pp. 244. § (2) bekezdésében írt határidőket.
A Veir. 21. § (3) bekezdése a tárgyalás megtartásának módjára látszólag egy sorrendet is felállít. Ebből viszont csupán az következik, hogy ha nem adottak a feltételek a tárgyalás elektronikus eszköz útján történő megtartására, az nem jelenti a határozathozatal akadályát, hanem a 21. § (3) és (4) bekezdésben írt egyéb nyilatkozattételi módok alkalmazása előtt nyitja meg a lehetőséget. Ebben a kérdésben - a másodfokú tárgyalás keretében szükségessé váló eljárási cselekmények jellegétől (a felek személyes meghallgatása, egy szakértői vélemény kiegészítése vagy szakértők együttes meghallgatásának szükségessége, tanú meghallgatása vagy tanúk, illetve a fél és a tanúk szembesítése stb.) függően - a bíróság dönt.
Az így kitűzendő tárgyalás előkészítésének gyorsítása érdekében a „többkörös levelezéseket” elkerülendő célszerűnek látszik megkívánni a felektől, hogy már a tárgyalás tartására irányuló közös kérelmükben nyilatkozzanak arról is: milyen informatikai eszközök állnak a rendelkezésükre; a jogi képviselők felhívhatók arra, hogy az e-tárgyalás megtartásához szükséges adatokat jelentsék be, az erre vonatkozó nyilatkozataikat tegyék meg.
6. A Veir. 29. § (3) bekezdése ugyan csak a 21. § (3)-(4) bekezdésének alkalmazását írja elő, ez azonban nem zárja ki a 27-28. §-okban foglaltak alkalmazását sem a másodfokú eljárásban.
Az előző pontokban foglaltakból következő, az elsőfokú eljárásra kiható elvárás, hogy az elsőfokú ítélet perorvoslati része a Veir. 20. §-ára utalással terjedjen ki arra is: a felek a veszélyhelyzet ideje alatt tárgyalás tartását nem kérhetik. Az ítélet indokolásában erre a záró rész előtt javasolt röviden, a jogszabályhely feltüntetésével utalni.
Forrás: https://kuria-birosag.hu/hu/kollvel/12020-iv-30-pk-velemeny-masodfoku-eljarasra-iranyado-szabalyoknak-veszelyhelyzet-ideje-alatt.

matches: Kúria bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság


Itt vagy: KezdőlapAktuálisA Kávé Napja 2013.
Megjelent: 2013. szeptember 23. hétfő, 07:29
- A szervezők és bírák tisztelik a versenyzőket, ennek megfelelően viselkednek, és ezt várják Tőled is!
- A versenytársad nem az ellenfeled! Tiszteld és viselkedj vele sportszerűen!
- A bíráknak fogalmuk sincs, hogy kinek az italát értékelik! Fogadd el az eredményt, és ne kreálj összeesküvés elméleteket!
- Jó szándékkal és barátságból rendezzük a versenyt, mindent elkövetünk, hogy tökéletes legyen, de előfordulhatnak apró hibák. Amennyiben ilyet észlelsz, velünk oszd meg, hogy okulhassunk belőle.
- A verseny a jó kávéról és a barátságról szól! Akkor indulj, ha a szabályokat elfogadod, s ha így tettél, érezd jól magad! Szemed előtt a tisztesség, a fair play és a jó hangulat lebegjen!
- Az asztalon előre elhelyezett eszközök a szervezőké, ne vidd haza!
- A versenyen kizárólag a HARIO V60 02. típusú eszköze használható. Az eszközt a szervezők biztosítják, de ha van kedvenc, azonos típusú Lucky eszközöd, nyugodtan hozd magaddal.
- A munkaasztalon találni fogsz
§ 1 db. HARIO V60 02. tölcsért
§ 1 db. HARIO üveg kannát
§ 1 db. mérleget
§ 2 db. Lucky Cap barista kendőt
§ 1 db. kannát
§ 50 gr. Lucky Cap DRUM versenykávét
§ 1 db. stoppert
§ 1 db. cupping csészét a szervírozáshoz
§ 1 db. keménykalapot (dekoráció) J
- A hivatalos versenyidő 6 perc. Ez idő alatt kell a versenyzőknek elkészíteniük és a cupping csészébe önteni minimum 150 ml. kávéitalt. Több lehet, kevesebb nem!
- A kiadagolt kávék őrlése a helyszínen felállított HARIO kézi őrlőkön, Mahlkönig Home Vario-n, vagy az ipari darálón a versenyidő megkezdése előtt megtörténhet. Amennyiben szeretnéd kipróbálni az őrlőket, hogy milyen beállításnál, milyen szemcsét produkál, a verseny megkezdése előtt 1 órával erre lehetőséget biztosítunk. A próbához a biztosított versenyeszközök nem használhatóak, ehhez hozd a sajátod.
- A verseny során kizárólag a BWT szűrőkancsójából származó vizet lehet használni, melyet a szervezők 90 C0 hőmérsékleten biztosítanak. Plussz hevítés, vagy hűtés lehetőségét biztosítjuk.
- Az italokat tetszőleges hőmérsékleten lehet felszolgálni. Az értékelés során a bírák csak az íz harmóniát, komplexitást értékelik, a hőmérséklet nem értékelési szempont. Pl: amennyiben szerinted a kávéital jéghidegen a legjobb, hűtsd le nyugodtan, ha szerinted forrón, hát izzítsd elő a csészét. J
- A versenyidő a ceremóniamester „START” jelzésére indul és a „STOP” jelzésére áll le. Az értékelésnél nem vesszük figyelembe, hogy valaki korábban, vagy később végzett, feltéve, hogy nem lépett ki az időből. Az időtúllépés kizárással jár! Ne aludj! J Akkor vagy kész, ha az italt a cupping csészébe öntötted!
- A verseny körönként kerül megrendezésre, egy körben három versenyző készít italt.
- A körönkénti legjobb italt készítő jut tovább a következő szintre. A szintek száma a versenyzők létszámától függ. A döntő a selejtezők szabálya szerint kerül megrendezésre a legjobb három versenyző számára. A döntőben legjobbnak talált ital készítője a Lucky Cap – Hario Filter Race győztese!
- A versenyidő lejártát követően pakolj össze magad után!
- Az italok elkészítéséhez kizárólag a biztosított vizet és kávét használhatod. Amennyiben bármilyen idegen anyagot adsz az italhoz, azonnal kizárunk!
- A bírák egy héttel a verseny előtt mintát kapnak a kávéból, hogy megismerjék, kísérletezzenek vele, és tisztában legyenek azzal, milyen adottságokkal rendelkezik. Ez segíteni fogja a munkájukat az értékeléskor és megnyugtat Téged, hogy tudják mi a feladatuk!
- A bírák a versenyterülettől elzárt területen várják a finom kávékat. Nem tudják, hogy éppen kik versenyeznek, sem azt, hogy melyik csészében kinek az itala található.
- A bírák részére átadott csészéket a bírák mindegyike megkóstolja. A kóstolás alatt a bírák egymással semmilyen kommunikációt nem folytathatnak! A bírák részére biztosított kóstolási idő 3 perc. A kóstolási idő leteltét követően a bírák az ellenőr 3-2-1 visszaszámlálására rá kell mutassanak valamelyik csészére. Az a versenyző nyeri a kört, akinek az italát a három bírából legalább kettő megjelölte. Abban az esetben, ha a bírák mindegyike más-más csészére mutat, újabb három percet kapnak, amikor is egyesével és közösen értékelik ki az italokat, és kompromisszumra kell, hogy jussanak. Az értékelés teljes folyamatáról a verseny tisztaságának ellenőrizhetősége érdekében videófelvétel készül.
- A Lucky Cap – Hario Filter Race nem hirdet harmadik helyezettet! Kizárólag egy bajnokot és sok-sok második helyezettet! Ez így fair! Mert mindannyian nyertesek vagytok, akik részt vesztek! A mi szemünkben biztosan!
- A legszimpatikusabb és a legviccesebb versenyzőket külön jutalmazzuk. Ezekre a látogatók szavazhatnak, tehát készülj!
Nevezni az Ez az e-mail cím a spamrobotok elleni védelem alatt áll. Megtekintéséhez engedélyezned kell a JavaScript használatát. e-mail címen lehet 2013. szeptember 26. éjfélig az alább adatok megadásával: név, cím, e-mail, telefon, munkahely neve, valamint az e-mail tárgya: jelentkezés a Lucky Cup-Hario versenyre.
Facebook: https://www.facebook.com/events/171109586409243/
Ez az e-mail cím a spamrobotok elleni védelem alatt áll. Megtekintéséhez engedélyezned kell a JavaScript használatát. +36.30.250.1298


text:
Felszámolási eljárás időtartama | felszámolóbiztos összejátszás... #kwick1 {background-color: #53b388;background-image: url("../.IMAGES_43_00_02/dr-ugyved.net.4302.FelszamolasiCsodjogiPraxis.jpg");} #kwick2 {background-color: #5a69a9;background-image: url("../.IMAGES_43_00_02/dr-ugyved.net.4302.FelszamolasMeneteFolyamata.jpg");} #kwick3 {background-color: #c26468;background-image: url("../.IMAGES_43_00_02/dr-ugyved.net.4302.FelszamolasUgyved.jpg");} #kwick4 {background-color: #bf7cc7;background-image: url("../.IMAGES_43_00_02/dr-ugyved.net.4302.NAV-Felszamolas.jpg");} #kwick5 {background-color: #bf7cc7;background-image: url("../.IMAGES_43_00_02/dr-ugyved.net.4302.Egyszerusitett-Felszamolas.jpg");} #kwick6 {background-color: #bf7cc7;background-image: url("../.IMAGES_43_00_02/dr-ugyved.net.4302.Kapcsolat.jpg");}
FELSZÁMOLÁSI ELJÁRÁS IDŐTARTAMA
A felszámolási eljárás abszolúte nézve nem egy gyors eljárás, hiszen a felszámolási kérelem benyújtásától a cég törlésésig, vagy a hitelezők kielégtéséig hosszabb idő is eltelhet. Ez azonban nem jelenti azt, hogy keresztet kell vetnie a hitelezőnek a pénzére. Sokszor azt látjuk, hogy a hitelezők a veszteség érzetével veszik tudomásul az adós cég nemteljesítését, vagy felszámolásának megindulását, azonban sikerül megmutatnunk, hogy az eljárás hosszabb időtartam és az ügyvezetők, cégtulajdonosk törekvései ellenére a legtöbb esetben nem elveszett pénz a felszámolási eljárás alá került céggel szembeni követelés.
Ha az időtartamot tovább vizsgáljuk, akkor a normál peres eljáráshoz viszonytva a felszámolási eljárásba sok gyorsító elem van beépítve, hiszen a csődtörvény néhány speciális szabályának hiányában egy felszámolási eljárás időtartama könnyen 5-8 év is lehetne, ilyenre pedig az utóbbi években nem láttunk példát.
A csődtörvény kötelező jogi képviselet ír elő a felszámolási eljárás elrendelési szakaszára, így jellemzően ügyvéd jár el a kérelmező képviseletében és sokszor a kérelmezett adó cég is ügyvédi képviselettel jár el. Ezt azért írja elő a csődtörvény, mert az eljárásban több dolog is eltér a köznapi értelmezéstől és ehhez szükséges a jogi szakértelem, amelyet a polgári perrendtartás elsősorban ügyvéd által képviselettel lát biztosítottnak.
Ahhoz, hogy a felszámolási eljárás időtartamát tudjuk vizsgálni, indokolt az eljárás részeit számbavenni és külön megnézni, hogy azok milyen elemekből állnak össze.
A felszámolási eljárás menete alapvetően két szakaszra osztható:
- elrendelési szakasz
- lefolytatási szakasz.
A felszámolás elrendelési szakasz gyakorlatilag arra irányul, hogy a csődbíróság rendelje el a felszámolási eljárást az adós cég (kft vagy Bt, de a csődtörvény hatálya kiterjed többféle szervezetre is). Ez gyakorlatilag a felszámolási kérelem benyújtásával, pontosabban annak bíróságra történő megérkezésével kezdődik. A bíróságon elsősorban ügyszámot rendelnek az ügyhöz. Ezt követően rendszeirnt eltelik néhűány hét, mire az eljáró bíró a kérelmet megvizsgálja. Elsősorban a bíró elhívhatja a felszámolási kérelmet benyújtót, hogy a kérelem hiányait ptólja. Arra is lehetősége van a bírónak, hogy a cég felszámolási eljárására irányuló kérelmet érdemi vizsgálat nélkül elutasítsa. Erre a polgári perrendtartásban tételesen meghatározott okok fennállása esetén van lehetősége a bíróságnak. Amennyiben a kérelemző a hiányokat pótlja, vagy már eleve nem voltak hiányosságai a kérelemnek, akkor a bíróság a kérelmet kézbesíti az adósnak, illetve felhívja az adóst, hogy nyilatkozzon avonatkozásban, hogy a kérelemben foglaltakat vitatja-e, illetve nyilatkozzon a kérelemre. Ezzel a lépéssel is eltelhet néhány hét, amely hozzászámítandó a felszámolási eljárás időtartamához. Ternészetesen az adós cégnek határidőt tűz a bíróság a nyilatkozattételre, amely növelia felszámolási eljárás időtartamát.
Ha az adós cég nyilatkozatot tesz és vitatja a kérelmező által írásban előadottakat, akkor ezt a bíróság kézbesíti a kérelmezőnek, szintén azzal a felhívással, hoyg arra tegyen nyilatkozatot a címzett. Mire ez a lépés megtörténik, addig ismét hetek telhetnek el.
Amennyiben a bíróság döntésre megérettnek látja az ügyet, úgy végzést hoz a felszámolási kérelmet elbírálva. A végzést kézbesíti feleknek. A végzés ellen a kézbesítéstől számított határidőn belül bámely fél fellebbezhet, a fellebbezést a bíróság közli a másik féllel, azzal, hogy határidőt szab az azzal kapcsolatos nyilatkozattételre. A mésodfokú bíróság, amely felszámolással kapcsolatban mindíg valamelyik ítélőtábla, itt is hosszabb idő telhet el, mire a bíróság döntést hoz és jogerőre emelkedik a felszámolási eljárást elrendelő, vagy azt elutasító végzés.
A felszámolási eljárás időtartama a lefolytatási szakaszban, vagyis a hitelező igénybejelentéssel induló, a cég törlésével záruló, a felszámoló által lefolytatott szakaszban viszonylag gördülékenyebb, mint az elrendelési szakasz. Ebben a szakaszban a jogorvoslati határidők rövidebbek, a Csődtörvény szabályai a jogorvoslati lehetőségek időhúzás elleni korlátozásáról is rendelkeznek. Amennyiben ezen szakasz elhúzódik, a hitelezők leggyakrabban a felszámolót okolják ezért, illetve sok esetben valamilyen csalárd, vagyoncsökkentő ügyletet, vagy a felszámolásba került cég tulajdonosaival való összejátszást sejtenek a dolog mögött.