text:
AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS A TANÁCS 593/2008/EK RENDELETE. (2008. június 17.) a szerződéses kötelezettségekre alkalmazandó jogról (Róma I. - PDF
Download "AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS A TANÁCS 593/2008/EK RENDELETE. (2008. június 17.) a szerződéses kötelezettségekre alkalmazandó jogról (Róma I."
1 L 177/6 HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS A TANÁCS 593/2008/EK RENDELETE (2008. június 17.) a szerződéses kötelezettségekre alkalmazandó jogról (Róma I.) AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA, tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre és különösen 61. cikke c) pontjára és 67. cikke (5) bekezdésének második francia bekezdésére, tekintettel a Bizottság javaslatára, tekintettel az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleményére ( 1 ), a Szerződés 251. cikkében megállapított eljárásnak megfelelően ( 2 ), mivel: (1) A Közösség célul tűzte ki a maga számára a szabadságon, a biztonságon és a jog érvényesülésén alapuló térség fenntartását és fejlesztését. E térség fokozatos létrehozása érdekében a Közösség, a belső piac megfelelő működéséhez szükséges mértékben, intézkedéseket fogad el a határon átnyúló hatású polgári ügyekben folytatott igazságügyi együttműködéssel kapcsolatban. (2) A Szerződés 65. cikkének b) pontja szerint ezek az intézkedések magukban foglalják a tagállamokban alkalmazandó kollíziós, illetve joghatóságra vonatkozó szabályok összeegyeztethetőségének előmozdítását. (3) Az Európai Tanács október 15-én és 16-án Tamperében tartott ülésén jóváhagyta az igazságügyi hatóságok ítéletei és egyéb határozatai kölcsönös elismerésének elvét, mint a polgári ügyekben folytatott igazságügyi együttműködés alapját, és felkérte a Tanácsot és a Bizottságot, hogy fogadjanak el intézkedési programot ezen elv végrehajtására. (4) november 30-án a Tanács elfogadta a Bizottságnak és a Tanácsnak a polgári és kereskedelmi ügyekben hozott határozatok kölcsönös elismerése elvének megvalósítására irányuló közös programját ( 3 ). A program a kollíziós szabályok harmonizációjához kapcsolódó olyan intézkedéseket határoz meg, amelyek elősegítik az ítéletek kölcsönös elismerését. (5) Az Európai Tanács által november 5-én elfogadott hágai program ( 4 ) a szerződéses kötelezettségekre vonatkozó kollíziós szabályokkal (Róma I.) kapcsolatos munka tevékeny folytatására szólított fel. ( 1 ) HL C 318., , 56. o. ( 2 ) Az Európai Parlament november 29-i véleménye (a Hivatalos Lapban még nem tették közzé) és a Tanács június 5-i határozata. ( 3 ) HL C 12., , 1. o. ( 4 ) HL C 53., , 1. o. (6) A belső piac megfelelő működése annak érdekében, hogy előreláthatóbbá váljék a jogviták kimenetele és javuljon az alkalmazandó joggal kapcsolatos biztonság és az ítéletek szabad mozgása szükségessé teszi azt, hogy a tagállamokban hatályos kollíziós szabályok ugyanazt a nemzeti jogot határozzák meg, függetlenül attól, hogy melyik országban található az a bíróság, amely előtt keresetet indítanak. (7) E rendelet tárgyi hatályának és rendelkezéseinek összhangban kell lenniük a polgári és kereskedelmi ügyekben a joghatóságról, valamint a határozatok elismeréséről és végrehajtásáról szóló, a december 22-i 44/2001/EK tanácsi rendelettel ( 5 ) (Brüsszel I.), valamint a szerződésen kívüli kötelmi viszonyokra alkalmazandó jogról szóló, július 11-i 864/2007/EK európai parlamenti és tanácsi rendelettel (Róma II.) ( 6 ). (8) A családi kapcsolatok az egyenes ági rokonságot, a házasságot, a sógorságot és az oldalági rokonságot foglalják magukban. Az 1. cikk (2) bekezdésében említett, a házassághoz vagy egyéb családi kapcsolatokhoz hasonló joghatású kapcsolatokra vonatkozó utalást azon tagállam joga szerint kell értelmezni, ahol az eljáró bíróság található. (9) A váltók, csekkek és saját váltók, valamint egyéb átruházható értékpapírok alapján létrejövő kötelezettségeknek a hajóraklevelekre is ki kell terjedniük, amennyiben a hajóraklevél alapján létrejövő kötelezettségek annak átruházható jellegéből származnak. (10) A szerződés megkötését megelőzően folytatott tárgyalásokból eredő kötelezettségek a 864/2007/EK rendelet 12. cikkének hatálya alá tartoznak. Ezért az ilyen kötelezettségeket ki kell zárni e rendelet hatálya alól. (11) A feleknek az alkalmazandó jog megválasztására vonatkozó szabadsága a szerződéses kötelezettségekre irányadó kollíziós szabályok rendszerének egyik alapja. (12) Annak meghatározása során, hogy a felek jogválasztása kellő bizonyossággal megállapítható-e, egyik tényezőként figyelembe kell venni a felek arra vonatkozó megállapodását, hogy kizárólagos joghatóságot ruháznak egy tagállam egy vagy több bíróságára a szerződés alapján felmerülő viták eldöntésére. (13) E rendelet nem zárja ki, hogy a felek nem állami joganyagra vagy nemzetközi egyezményre történő hivatkozást építsenek be a szerződésbe. ( 5 ) HL L 12., , 1. o. A legutóbb az 1791/2006/EK rendelettel (HL L 363., , 1. o.) módosított rendelet. ( 6 ) HL L 199., , 40. o.
2 HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja L 177/7 (14) Ha a Közösség egy megfelelő jogi eszközben az anyagi szerződési jogra vonatkozó szabályokat fogadna el, az általános feltételeket is ideértve, ez a jogi eszköz lehetővé teheti a felek számára, hogy e szabályok alkalmazását válasszák. (15) Jogválasztás esetén, ha a jogviszonyra vonatkozó valamenynyi egyéb lényeges tényállási elem egy másik országhoz kapcsolódik, mint amelynek jogát a felek választották, a jogválasztás nem sértheti az adott ország azon jogszabályi rendelkezéseinek alkalmazását, amelyektől megállapodás útján nem lehet eltérni. Ezt a szabályt kell alkalmazni függetlenül attól, hogy a jogválasztás együtt jár-e egy bíróság joghatóságának kikötésével. Mivel nem cél lényeges változtatást végezni a szerződéses kötelezettségekre alkalmazandó jogról szóló 1980-as egyezmény ( 1 ) (Római Egyezmény) 3. cikkének (3) bekezdéséhez képest, e rendelet szövegét a lehető legteljesebben a 864/2007/EK rendelet 14. cikkéhez kell igazítani. (16) E rendelet általános célja vagyis a jog érvényesülésén alapuló európai térségbeli jogbiztonság megvalósításának elősegítése érdekében a kollíziós szabályoknak nagymértékben kiszámíthatónak kell lenniük. A bíróságok számára azonban bizonyos mértékig fenn kell tartani a mérlegelési jogkört annak megállapítására, hogy a tényállás melyik joggal áll a legszorosabb kapcsolatban. (17) Ami jogválasztás hiányában az alkalmazandó jogot illeti, a szolgáltatás nyújtása és az áru értékesítése fogalmát ugyanúgy kell értelmezni, mint a 44/2001/EK tanácsi rendelet 5. cikkének alkalmazásakor, amennyiben áruk értékesítése és szolgáltatások nyújtása az említett rendelet hatálya alá tartozik. Bár a franchise és a forgalmazási szerződések szolgáltatásra irányulnak, azokra mégis különös szabályok vonatkoznak. (18) Ami jogválasztás hiányában az alkalmazandó jogot illeti, multilaterális rendszerek azok a rendszerek, amelyek keretében kereskedelem folyik, mint például a pénzügyi eszközök piacairól szóló, április 21-i 2004/39/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet ( 2 ) 4. cikkében említett szabályozott piacok és multilaterális kereskedési rendszerek, tekintet nélkül arra, hogy támaszkodnak-e központi partnerre. (19) Jogválasztás hiányában az alkalmazandó jogot az adott szerződéstípusra vonatkozó szabálynak megfelelően kell meghatározni. Ha a szerződés nem sorolható be egy meghatározott típusba, vagy ha elemei több meghatározott típusba tartoznak, akkor a szerződésre azon ország jogát kell alkalmazni, ahol a szerződés jellemző szolgáltatásának teljesítésére kötelezett fél szokásos tartózkodási helye van. Jogok és kötelezettségek összességéből álló, több meghatározott szerződéstípusba sorolható szerződés esetén a szerződés jellemző szolgáltatását súlypontjára tekintettel kell meghatározni. ( 1 ) HL C 334., , 1. o. ( 2 ) HL L 145., , 1. o. A legutóbb a 2008/10/EK irányelvvel (HL L 76., , 33. o.) módosított irányelv. (20) Ha a szerződés bizonyítottan szorosabban kapcsolódik egy másik országhoz, mint amit a 4. cikk (1) vagy (2) bekezdése meghatároz, egy, az e rendelkezésekben található mentő záradék rendelkezik arról, hogy ennek az országnak a jogát kell alkalmazni. Ezen ország meghatározása érdekében többek között figyelembe kell venni, hogy a kérdéses szerződés nagyon szoros kapcsolatban áll-e más szerződéssel vagy szerződésekkel. (21) Jogválasztás hiányában ha az alkalmazandó jog nem határozható meg annak alapján, hogy a szerződés besorolható egy meghatározott szerződéstípusba vagy hogy az alkalmazandó jog azon ország joga, ahol a szerződés jellemző szolgáltatásának teljesítésére kötelezett fél szokásos tartózkodási helye van a szerződésre azon ország joga az irányadó, amelyhez a legszorosabban kapcsolódik. Ezen ország meghatározásához figyelembe kell venni többek között, hogy az adott szerződés nagyon szoros kapcsolatban áll-e más szerződéssel vagy szerződésekkel. (22) A fuvarozási szerződések értelmezése vonatkozásában nem cél a Római Egyezmény 4. cikk (4) bekezdése harmadik mondatának megváltoztatása. Következésképpen az egyszeri útra szóló hajóbérleti szerződéseket és más olyan szerződéseket, amelyek fő célja az árufuvarozás, fuvarozási szerződésnek kell tekinteni. E rendelet alkalmazásában feladó bármely személy, aki szállítási szerződést köt a fuvarozóval, fuvarozó pedig az a szerződő fél, aki vállalja az áru fuvarozását, tekintet nélkül arra, hogy a fuvarozást saját maga hajtja-e végre. (23) Azon szerződések vonatkozásában, amelyek esetén az egyik fél gyengébbnek tekintendő, célszerű e félnek védelmet nyújtani olyan kollíziós szabályokkal, amelyek az általános szabályoknál előnyösebbek számára. (24) Különösen a fogyasztói szerződések esetén a kollíziós szabálynak lehetővé kell tennie azon költségek csökkentését, amelyek a gyakran alacsony perértékű jogviták rendezésével kapcsolatban merülnek fel, valamint figyelembe kell vennie a távértékesítéssel történő forgalmazási technikák fejlődését. A 44/2001/EK rendelettel való összhang megköveteli egyrészről az egy másik tagállamra irányuló tevékenység fogalmára való hivatkozást, mely a fogyasztót védő szabály alkalmazásának feltétele, másrészről azt, hogy e fogalmat a 44/2001/EK rendelet és e rendelet keretében harmonikusan értelmezzék, tekintettel arra, hogy a Tanácsnak és a Bizottságnak a 44/2001/EK rendelet 15. cikkére vonatkozó közös nyilatkozata hangsúlyozza, hogy a 15. cikk (1) bekezdése c) pontjának alkalmazásához nem elegendő, hogy a vállalkozás tevékenysége a fogyasztó lakóhelye szerinti tagállamra, illetve több állam között az említett tagállamra is irányul, az is szükséges, hogy a szerződést az ilyen tevékenység körében kössék. E nyilatkozat kimondja azt is, hogy pusztán az a tény, hogy egy internetes oldal elérhető, nem elegendő a 15. cikk alkalmazásához, hanem az is szükséges, hogy ez az internetes oldal távollevők közötti szerződés megkötésére hívjon fel, és hogy egy ilyen szerződés megkötése bármilyen
3 L 177/8 HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja módon, de ténylegesen megtörténjék. E tekintetben a weboldalon használt nyelvnek vagy valutának nincs jelentősége. (25) A fogyasztók védelmére a szokásos tartózkodási hely szerinti ország olyan szabályainak kell vonatkozniuk, amelyektől megállapodás útján nem lehet eltérni, feltéve, hogy a fogyasztói szerződés a vállalkozónak abban az országban folytatott üzleti vagy szakmai tevékenysége alapján jött létre. Ugyanezt a védelmet kell biztosítani abban az esetben, ha annak ellenére, hogy a vállalkozó üzleti vagy szakmai tevékenységét nem abban az országban folytatja, ahol a fogyasztó szokásos tartózkodási helye található, tevékenysége bármilyen módon az említett államra vagy több országra, köztük az előbbi államra irányul, és a szerződés az ilyen tevékenység eredményeként került megkötésre. (26) E rendelet alkalmazásában a vállalkozó által a fogyasztónak nyújtott pénzügyi szolgáltatásoknak, mint a befektetési szolgáltatások és tevékenységek és kiegészítő szolgáltatások a 2004/39/EK irányelv I. mellékletének A. és B. szakaszában foglaltak szerint, valamint a kollektív befektetési vállalkozások befektetési jegyeinek értékesítésére vonatkozó szerződéseknek akár az átruházható értékpapírokkal foglalkozó kollektív befektetési vállalkozásokra (ÁÉKBV) vonatkozó törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezések összehangolásáról szóló, december 20-i 85/611/ EGK tanácsi irányelv ( 1 ) hatálya alá esnek, akár nem, az e rendelet 6. cikkének hatálya alá kell tartozniuk. Így ha hivatkozás történik az átruházható értékpapírok kibocsátásának vagy az azokra vonatkozó nyilvános ajánlattétel feltételeire vagy a kollektív befektetési vállalkozások befektetési jegyeinek jegyzésére és visszaváltására, a hivatkozásnak tartalmaznia kell a kibocsátót vagy az ajánlattevőt a fogyasztó tekintetében kötelező valamennyi szempontot, de nem kell tartalmaznia a pénzügyi szolgáltatások nyújtására vonatkozó szempontokat. létrejövő szerződéses jogviszonyra nem feltétlenül a fogyasztó szokásos lakóhelye szerinti ország joga kötelező alkalmazásának kell érvényesülnie, mivel biztosítani kell a kibocsátás vagy ajánlattétel feltételeinek egységességét. Ugyanennek az elvnek kell érvényesülnie a 4. cikk (1) bekezdésének h) pontja szerinti multilaterális rendszerek tekintetében is, amelyek esetében biztosítani kell, hogy a fogyasztó szokásos tartózkodási helye szerinti ország joga ne ütközzön az e rendszereken belül vagy ilyen rendszerek működtetőjével létrejött szerződésekre irányadó szabályokkal. (29) E rendelet alkalmazásában az átruházható értékpapírok kibocsátásának, az azokra vonatkozó nyilvános ajánlattételnek vagy nyilvános vételi ajánlatnak feltételeit képező jogokra és kötelezettségekre, valamint a kollektív befektetési vállalkozások befektetési jegyeinek jegyzésére és viszszaváltására történő hivatkozásoknak tartalmazniuk kell a többek között az értékpapírok vagy befektetési jegyek allokációját szabályozó feltételeket, a túljegyzés esetén érvényesülő jogokat, a visszavonási jogokat és az ajánlattétellel összefüggő hasonló kérdéseket, valamint a 10., 11., 12. és 13. cikkben említett kérdéseket, ezáltal biztosítva, hogy a kibocsátót vagy az ajánlattevőt a fogyasztó tekintetében kötelező ajánlat megfelelő szerződéses vonatkozásaira egyetlen jogszabály legyen irányadó. (30) E rendelet alkalmazásában a pénzügyi eszközök és az átruházható értékpapírok a 2004/39/EK irányelv 4. cikkében meghatározott eszközök. (31) E rendelet egyetlen része sem érintheti a fizetési és értékpapír-elszámolási rendszerekben az elszámolások véglegességéről szóló, május 19-i 98/26/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv ( 3 ) 2. cikke a) pontja alapján rendszerként meghatározott alakszerű megállapodás működését. (27) A fogyasztói szerződésekre alkalmazandó kollíziós szabály alól több kivételt kell megfogalmazni. Az egyik ilyen kivétel, hogy az általános szabály nem alkalmazandó ingatlannal kapcsolatos dologi jogokra vagy ingatlanbérletre, kivéve, ha a szerződés ingatlanok időben megosztott használati jogára irányul az ingatlanok időben megosztott használati jogának megszerzésére irányuló szerződések egyes szempontjai vonatkozásában a fogyasztók védelméről szóló, október 26-i 94/47/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv ( 2 ) értelmében. (28) Fontos biztosítani, hogy a pénzügyi eszközt képező jogokra és kötelezettségekre a fogyasztói szerződésekre alkalmazandó általános szabály ne vonatkozzon, mivel ez ahhoz vezethetne, hogy minden egyes kibocsátott eszközre eltérő jogi szabályozás vonatkozna, ez pedig megváltoztatná azok jellegét, és megakadályozná felcserélhetőségi alapon zajló forgalmazásukat. Hasonlóképpen, az ilyen eszközök kibocsátásakor vagy az azokra vonatkozó ajánlattételkor a kibocsátó, illetve az ajánlattevő fél és a fogyasztó között ( 1 ) HL L 375., , 3. o. A legutóbb a 2008/18/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvvel (HL L 76., , 42. o.) módosított irányelv. ( 2 ) HL L 280., , 83. o. (32) A fuvarozási és biztosítási szerződések sajátos jellege miatt különös rendelkezéseknek kell biztosítaniuk az utasok és a biztosítási kötvénytulajdonosok megfelelő szintű védelmét. Ezért a 6. cikk e különös szerződések esetében nem alkalmazandó. (33) Ha egy nem nagykockázat fedezésére vonatkozó biztosítási szerződés egynél több kockázatot fedez, amelyek közül legalább egy valamely tagállamban, és legalább az egyik harmadik országban merül fel, az e rendeletben foglalt, biztosítási szerződésre vonatkozó különleges szabályok csak az adott tagállamban vagy tagállamokban felmerülő kockázatra vagy kockázatokra vonatkoznak. (34) Az egyéni munkaszerződésekre vonatkozó szabály nem sértheti a kiküldetés helye szerinti ország imperatív rendelkezéseinek alkalmazását a munkavállalók szolgáltatások nyújtása keretében történő kiküldetéséről szóló, december 16-i 96/71/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv ( 4 ) értelmében. ( 3 ) HL L 166., , 45. o. ( 4 ) HL L 18., , 1. o.
4 HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja L 177/9 (35) A munkavállaló nem fosztható meg az azon rendelkezések által a számára nyújtott védelemtől, amelyektől megállapodás útján nem, vagy csak a munkavállaló előnyére lehet eltérni. (36) Az egyéni munkaszerződések vonatkozásában egy másik országban való munkavégzés akkor tekintendő ideiglenesnek, ha feladatának külföldön történő teljesítése után a munkavállalónak származási országában ismét munkába kell állnia. Az, hogy a munkavállaló új munkaszerződést köt az eredeti munkaadójával vagy egy olyan munkaadóval, aki ugyanazon vállalkozáscsoporthoz tartozik, mint az eredeti munkaadó, nem zárhatja ki, hogy a munkavállalót úgy tekintsék, mint aki ideiglenesen egy másik országban végzi a munkáját. (37) A közérdeken alapuló bizonyos megfontolások indokolják a tagállami bíróságok azon lehetőségét, hogy kivételes körülmények között a közrend és az imperatív rendelkezések alapján kivételt tegyenek. Az imperatív rendelkezések kifejezést meg kell különböztetni az e rendelet bizonyos rendelkezéseiben használt a rendelkezések, amelyektől megállapodás útján nem lehet eltérni kifejezéstől, és azt megszorítólag kell értelmezni. (38) A követelések engedményezésével összefüggésben a viszony kifejezésnek világossá kell tennie, hogy a 14. cikk (1) bekezdése az engedményezés tulajdonjogi szempontjaira is alkalmazandó az engedményező és az engedményes közötti jogviszonyban azon jogrendszerekben, ahol az ilyen szempontokat a kötelmi jogiaktól elkülönítetten kezelik. A viszony szó ugyanakkor nem értelmezhető úgy, mint amely az engedményező és az engedményes közötti bármilyen lehetséges kapcsolatra utal. Különösen, nem foglalhat magában a követelések engedményezésére, valamint jogok és kötelezettségek szerződéses átruházására vonatkozó előzetes kérdéseket. A kifejezés kizárólag azon szempontok vonatkozásában alkalmazandó, amelyek a követelések szóban forgó engedményezésével vagy jogok és kötelezettségek szóban forgó szerződéses átruházásával függnek közvetlenül össze. (39) A jogbiztonság megköveteli a szokásos tartózkodási hely egyértelmű meghatározását, különösen a társaságok, valamint a jogi személyiséggel rendelkező, illetve jogi személyiség nélküli egyéb szervezetek tekintetében. A 44/2001/ EK rendelet 60. cikke (1) bekezdésével ellentétben, amely három kritériumot határoz meg, a kollíziós szabályt egyetlen kritériumra kell korlátozni; ellenkező esetben a felek nem látnák előre, hogy esetükben mely jogot kell alkalmazni. (40) El kell kerülni azt a helyzetet, amikor a kollíziós szabályok több jogi eszközben találhatók, és e szabályok között eltérések mutatkoznak. Ez a rendelet ugyanakkor nem zárja ki a szerződéses kötelezettségekre vonatkozó kollíziós szabályok felvételének lehetőségét a közösségi jogi rendelkezésekbe különös kérdések tekintetében. E rendelet nem sértheti azon egyéb jogszabályok alkalmazását, amelyek a belső piac megfelelő működésének elősegítését szolgáló rendelkezéseket határoznak meg, amennyiben azok nem alkalmazhatók az e rendelet szabályai által kijelölt joggal együtt. Az e rendeletben foglalt szabályok által kijelölt alkalmazandó jog rendelkezéseinek alkalmazása nem korlátozhatja az áruk és szolgáltatások a közösségi jogszabályok által szabályozott szabad mozgását, így például amint azt a belső piacon az információs társadalommal összefüggő szolgáltatások, különösen az elektronikus kereskedelem egyes jogi vonatkozásairól szóló, június 8-i 2000/31/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (elektronikus kereskedelemről szóló irányelv) ( 1 ) szabályozza. (41) A tagállamok által vállalt nemzetközi kötelezettségek tiszteletben tartása megköveteli, hogy e rendelet ne sértse azokat a nemzetközi egyezményeket, amelyekben egy vagy több tagállam e rendelet elfogadásakor részes. A szabályokhoz történő könnyebb hozzáférés céljából a Bizottságnak a tagállamok által közölt információk alapján közzé kell tennie az Európai Unió Hivatalos Lapjában a vonatkozó egyezmények jegyzékét. (42) A Bizottság javaslatot nyújt be az Európai Parlamentnek és a Tanácsnak azon eljárásokra és feltételekre vonatkozóan, amelyek alapján a tagállamok egyéni és kivételes esetekben, szektorális kérdésekben jogosultak harmadik országokkal a saját nevükben a szerződéses kötelezettségekre alkalmazandó jogra vonatkozó rendelkezéseket tartalmazó megállapodásokról tárgyalni és ilyen megállapodásokat kötni. (43) Mivel e rendelet célját a tagállamok nem tudják kielégítően megvalósítani, és az e rendelet léptéke és hatásai miatt közösségi szinten jobban megvalósítható, a Közösség intézkedéseket hozhat a Szerződés 5. cikkében foglalt szubszidiaritás elvének megfelelően. Az e cikkben meghatározott arányosság elvének megfelelően ez a rendelet nem lépi túl az e cél eléréséhez szükséges mértéket. (44) Az Európai Unióról szóló szerződéshez és az Európai Közösséget létrehozó szerződéshez csatolt, az Egyesült Királyság és Írország helyzetéről szóló jegyzőkönyv 3. cikkének megfelelően, Írország értesítésben fejezte ki részvételi szándékát e rendelet elfogadásában és alkalmazásában. (45) Az Európai Unióról szóló szerződéshez és az Európai Közösséget létrehozó szerződéshez csatolt, az Egyesült Királyság és Írország helyzetéről szóló jegyzőkönyv 1. és 2. cikkének megfelelően, és az említett jegyzőkönyv 4. cikkének sérelme nélkül, az Egyesült Királyság nem vesz részt a rendelet elfogadásában, és az rá nézve nem kötelező, azt nem köteles alkalmazni. (46) Az Európai Unióról szóló szerződéshez és az Európai Közösséget létrehozó szerződéshez csatolt, Dánia helyzetéről szóló jegyzőkönyv 1. és 2. cikkének megfelelően Dánia nem vesz részt a rendelet elfogadásában, és az rá nézve nem kötelező, azt nem köteles alkalmazni, ( 1 ) HL L 178., , 1. o.
5 L 177/10 HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja ELFOGADTA EZT A RENDELETET: I. FEJEZET HATÁLY 1. cikk Tárgyi hatály (1) Ezt a rendeletet szerződéses kötelezettségekre kell alkalmazni polgári és kereskedelmi ügyekben olyan helyzetekben, amikor különböző országok joga között kell választani. E rendelet nem alkalmazható különösen az adó-, vám- és közigazgatási ügyekre. (2) E rendeletet hatálya nem terjed ki a következőkre: a) természetes személyek személyi állapotával, illetve jog- és cselekvőképességével összefüggő kérdések, a 13. cikk sérelme nélkül; b) a családi kapcsolatokból és az ilyen kapcsolatokra alkalmazandó jog szerint hasonló joghatásúnak tekintett kapcsolatokból beleértve a tartási kötelezettséget is eredő kötelezettségek; c) a házassági vagyonjogból eredő és az ilyen kapcsolatokra alkalmazandó jog szerint a házasságéval hasonló joghatásúnak tekintett kapcsolatokra alkalmazandó vagyonjogi jogszabályokból, továbbá a végrendeletből és öröklésből eredő kötelezettségek; d) váltók, csekkek és saját váltók, valamint egyéb átruházható értékpapírok alapján létrejövő kötelezettségek, amennyiben az ilyen egyéb átruházható értékpapírok alapján létrejövő kötelezettségek azok átruházható jellegéből származnak; e) választottbírósági megállapodások és joghatósági kikötések; f) a társasági jogot, valamint a más jogi személyekre vagy jogi személyiség nélküli szervezetekre vonatkozó jogot érintő kérdések, például a társaságok és más jogi személyek vagy jogi személyiség nélküli szervezetek bejegyzés útján vagy más módon történő létrehozása, jogképessége, belső szervezete és működése vagy megszűnése, valamint a társaság, illetve szervezet tagjainak és tisztviselőinek személyes felelőssége a társaság vagy a szervezet kötelezettségeiért; g) azon kérdés eldöntése, hogy harmadik személy irányában a képviselő kötelezheti-e azt a személyt, akinek a nevében eljár, illetve egy szerv kötelezheti-e a társaságot, más jogi személyt vagy jogi személyiség nélküli szervezetet harmadik személlyel szemben; h) célvagyon ( trust ) alapítása, és az alapítók, vagyonkezelők ( trustee ) és kedvezményezettek közötti jogviszony; i) szerződés megkötését megelőzően folytatott tárgyalásokból fakadó kötelezettségek; j) az életbiztosításról szóló, november 5-i 2002/83/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv ( 1 ) 2. cikkében említett vállalkozásoktól eltérő szervezetek tevékenységéből eredő biztosítási szerződések, amelyek célja, hogy egy vállalkozáshoz, vállalkozáscsoporthoz, szakmai szervezethez vagy azok csoportjához tartozó munkavállaló vagy önálló vállalkozó halálesete, tevékenységének megszűnése, munkából eredő betegsége vagy balesete esetén juttatást nyújtson. (3) A 18. cikk sérelme nélkül e rendelet a bizonyításra és az eljárási kérdésekre nem alkalmazandó. (4) E rendelet alkalmazásában a tagállam kifejezés azokat a tagállamokat jelenti, amelyekre e rendelet alkalmazandó. A 3. cikk (4) bekezdésében és a 7. cikkben azonban a kifejezés valamennyi tagállamot jelenti. 2. cikk Egyetemes alkalmazás Az e rendelet szerint meghatározott jogot akkor is alkalmazni kell, ha e jog nem egy tagállam joga. II. FEJEZET EGYSÉGES SZABÁLYOK 3. cikk A jogválasztás szabadsága (1) A szerződésre a felek által választott jog az irányadó. A jogválasztásnak kifejezettnek kell lennie vagy annak a szerződés rendelkezéseiből vagy az eset körülményeiből kellő bizonyossággal megállapíthatónak kell lennie. Választásukkal a felek a szerződés egészére vagy annak csak egy részére alkalmazandó jogot határozhatják meg. (2) A felek bármikor megállapodhatnak abban, hogy a szerződést a korábban az e cikk szerinti korábbi jogválasztás, illetve az e rendelet más rendelkezései alapján irányadó jog helyett egy másik jog rendelkezései alá vonják. A szerződés alkalmazandó jogra vonatkozó rendelkezéseinek a szerződéskötés után bekövetkezett módosítása a szerződés 11. cikk szerinti alaki érvényességét nem érinti és harmadik személyek jogait nem sérti. (3) Amennyiben a jogválasztás időpontjában valamennyi, a jogviszonyra vonatkozó egyéb lényeges tényállási elem más országhoz kapcsolódik, mint amelynek jogát választották, a felek választása nem sértheti a másik állam azon jogszabályi rendelkezéseinek alkalmazását, amelyektől megállapodás útján nem lehet eltérni. (4) Amennyiben a jogválasztás időpontjában valamennyi egyéb lényeges tényállási elem egy vagy több tagállamhoz kapcsolódik, ( 1 ) HL L 345., , 1. o. A legutóbb a 2008/19/EK irányelvvel (HL L 76., , 44. o.) módosított irányelv.
6 HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja L 177/11 a felek valamely nem tagállam jogára vonatkozó jogválasztása nem sértheti a közösségi jog illetve adott esetben az eljáró bíróság szerinti tagállam jogában végrehajtott olyan rendelkezéseinek alkalmazását, amelyektől megállapodás útján nem lehet eltérni. (5) Az alkalmazandó jogra vonatkozó megállapodás létrehozására és érvényességére a 10., 11. és 13. cikk rendelkezéseit kell alkalmazni. 4. cikk A jogválasztás hiányában alkalmazandó jog (1) Ha a szerződésre alkalmazandó jogról nem született megállapodás a 3. cikknek megfelelően és az 5 8. cikk sérelme nélkül, a szerződésekre alkalmazandó jogot a következőképpen kell meghatározni: a) az adásvételi szerződésre azon ország joga irányadó, ahol az eladó szokásos tartózkodási helye található; b) szolgáltatási szerződésre azon ország joga irányadó, ahol a szolgáltatást nyújtó fél szokásos tartózkodási helye található; c) ingatlannal kapcsolatos dologi jogra vagy ingatlannal kapcsolatos bérleti jogra vonatkozó szerződés esetén az ingatlan fekvése szerinti ország joga irányadó; d) a c) pont ellenére, olyan szerződésre, amelynek tárgya ingatlannak legfeljebb hat egymást követő hónapra ideiglenes magánhasználatra kötött bérlete, azon ország joga irányadó, ahol a bérbeadó szokásos tartózkodási helye található, feltéve, hogy a bérlő természetes személy, és szokásos tartózkodási helye ugyanebben az országban található; e) franchise-szerződésre azon ország joga irányadó, ahol a franchise-vevő szokásos tartózkodási helye található; f) a forgalmazási szerződésre azon ország joga irányadó, ahol a forgalmazó szokásos tartózkodási helye található; g) az árverés útján történő adásvételre irányuló szerződésre azon ország joga irányadó, ahol az árverésre sor kerül, ha ez a hely meghatározható; h) olyan multilaterális rendszer keretében kötött szerződésre, amely a megkülönböztetésmentes szabályokkal összhangban és egyetlen jog alkalmazásával összehozza több harmadik félnek a 2004/39/EK irányelv 4. cikke (1) bekezdésének 17. pontja szerinti pénzügyi eszközökben lévő vételi és eladási szándékát, vagy elősegíti azt, az említett jog az irányadó. (2) Ha a szerződésre az (1) bekezdés nem terjed ki, vagy ha a szerződés elemeire az (1) bekezdés a) h) pontja közül több is vonatkozna, a szerződésre azon ország joga az irányadó, ahol a szerződés jellegéből adódó teljesítésre kötelezett félnek a szokásos tartózkodási helye található. (3) Ha az eset valamennyi körülménye alapján egyértelmű, hogy a szerződés nyilvánvalóan szorosabban kapcsolódik egy, az (1) vagy (2) bekezdésben említettektől eltérő országhoz, akkor e másik ország jogát kell alkalmazni. (4) Ha az (1) vagy a (2) bekezdés alapján alkalmazandó jog nem állapítható meg, a szerződésre azon ország joga irányadó, amelyhez a szerződés a legszorosabban kapcsolódik. 5. cikk Fuvarozási szerződések (1) Ha az árufuvarozási szerződésre alkalmazandó jogot nem a 3. cikkel összhangban választották meg, az ilyen szerződésekre alkalmazandó jog a fuvarozó szokásos tartózkodási helye szerinti ország joga, feltéve, hogy az átvétel helye vagy a az átadás helye vagy a feladó szokásos tartózkodási helye szintén abban az országban van. Ha ezek a követelmények nem teljesülnek, a felek által megállapított átadás hely szerinti ország jogát kell alkalmazni. (2) Ha a felek nem a második albekezdés szerint választották meg a személyszállítási szerződésre irányadó jogot, azon ország joga az irányadó, ahol az utas szokásos tartózkodási helye található, feltéve, hogy vagy a kiindulási hely vagy a rendeltetési hely szintén ugyanabban az országban van. Ha ezek a követelmények nem teljesülnek, azon ország jogát kell alkalmazni, ahol a fuvarozó szokásos tartózkodási hellyel rendelkezik. A felek csak azon ország jogát választhatják a személyszállítási szerződés irányadó jogaként a 3. cikkel összhangban, ahol: a) az utas szokásos tartózkodási helye található; vagy b) a fuvarozó szokásos tartózkodási helye található; vagy c) a fuvarozó központi ügyvezetésének helye található; vagy d) a kiindulási hely található; vagy e) a rendeltetési hely található. (3) Ha az eset valamennyi körülménye alapján egyértelmű, hogy a szerződés jogválasztás hiányában nyilvánvalóan szorosabban kapcsolódik egy, az (1) és (2) bekezdésben említettektől eltérő országhoz, akkor e másik ország jogát kell alkalmazni. 6. cikk Fogyasztói szerződések (1) A 5. és 7. cikk sérelme nélkül egy olyan szerződésre, amelyet egy természetes személy üzleti vagy szakmai tevékenységén kívüli célra ( a fogyasztó ) kötött egy másik, az üzleti
7 L 177/12 HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja vagy szakmai tevékenysége gyakorlásának keretében eljáró személlyel ( a vállalkozó ), annak az országnak a joga az irányadó, ahol a fogyasztó szokásos tartózkodási helye található, feltéve, hogy a vállalkozó: a) üzleti vagy szakmai tevékenységét abban az országban folytatja, ahol a fogyasztó szokásos tartózkodási helye található; vagy b) minden más esetben ilyen jellegű tevékenységei ebbe az országba vagy az ezen országot is magában foglaló országokba irányulnak, és a szerződés e tevékenységekkel kapcsolatos. (2) Az (1) bekezdés ellenére, a felek a 3. cikknek megfelelően megválaszthatják az alkalmazandó jogot azon szerződésükre, amely megfelel az (1) bekezdés követelményeinek. A felek jogválasztása azonban nem eredményezheti azt, hogy a fogyasztót megfosztják az olyan rendelkezések által biztosított védelemtől, amelyektől az (1) bekezdés alapján jogválasztás hiányában alkalmazandó jog értelmében megállapodás útján nem lehet eltérni. 7. cikk Biztosítási szerződések (1) Ez a cikk a (2) bekezdésben említett szerződésekre vonatkozik, függetlenül attól, hogy a fedezett kockázatok felmerülésének helye valamely tagállamban van-e, valamint minden egyéb biztosítási szerződésre, amely a tagállamok területén felmerülő kockázatok fedezésére szolgál. Ez a cikk a viszontbiztosítási szerződésekre nem alkalmazandó. (2) Az életbiztosítás körén kívül eső közvetlen biztosítási tevékenység megkezdésére és gyakorlására vonatkozó törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezések összehangolásáról szóló, július 24-i 73/239/EGK első tanácsi irányelv ( 2 ) 5. cikkének d) pontjában meghatározott nagykockázatra vonatkozó biztosítási szerződésekre a felek által az e rendelet 3. cikke értelmében választott jog vonatkozik. Ha a felek nem választottak alkalmazandó jogot, a biztosítási szerződésre annak az országnak a jogát kell alkalmazni, amelyben a biztosító szokásos tartózkodási helye található. Ha az eset valamennyi körülménye alapján egyértelmű, hogy a szerződés nyilvánvalóan szorosabban kapcsolódik egy másik országhoz, akkor e másik ország jogát kell alkalmazni. (3) Ha az (1) bekezdés a) vagy b) pontjában szereplő követelmények nem teljesülnek, a fogyasztó és a vállalkozó közötti szerződésekre alkalmazandó jogot a 3. és 4. cikk szerint kell meghatározni. (4) Az (1) és (2) bekezdés a következő szerződésekre nem alkalmazandó: a) szolgáltatás nyújtására irányuló szerződések, ha a szolgáltatást a fogyasztó számára kizárólag a szokásos tartózkodási helye szerinti országtól eltérő országban nyújtják; b) fuvarozási szerződések, kivéve a szervezett utazási formákról szóló június 13-i 90/314/EGK tanácsi irányelv ( 1 ) szerinti szervezett utazásra vonatkozó szerződéseket; c) ingatlannal kapcsolatos dologi jogra vagy ingatlanbérletre vonatkozó szerződések, kivéve az 94/47/EK irányelv szerinti, az ingatlanok időben megosztott használati jogára irányuló szerződéseket; d) a valamely pénzügyi eszköz által megtestesített jogok és kötelezettségek, továbbá valamely átruházható értékpapír kibocsátásának, arra vonatkozó nyilvános ajánlattételnek vagy nyilvános vételi ajánlatnak a feltételeit, illetve a kollektív befektetési vállalkozások befektetési jegyeinek jegyzési és visszaváltási feltételeit meghatározó jogok és kötelezettségek, amennyiben ezen tevékenységek nem minősülnek pénzügyi szolgáltatás nyújtásának; e) a 4. cikk (1) bekezdése h) pontjának hatálya alá eső rendszertípus keretében kötött szerződések. ( 1 ) HL L 158., , 59. o. (3) A (2) bekezdés hatálya alá tartozó szerződésektől eltérő biztosítási szerződés esetén a felek a 3. cikknek megfelelően kizárólag az alábbi jogokat választhatják: a) bármely tagállam joga, amelyben a szerződés megkötésének időpontjában a kockázat felmerül; b) a biztosítási kötvénytulajdonos szokásos tartózkodási helye szerinti ország joga; c) életbiztosítás esetén azon tagállam joga, amelynek a biztosítási kötvénytulajdonos az állampolgára; d) azon biztosítási szerződések esetén, amelyeknél a fedezett kockázatok olyan eseményekre korlátozódnak, amelyek egyetlen a kockázat felmerülésének helyétől eltérő tagállamban következhetnek be, e tagállam joga; e) ha a biztosítási kötvénytulajdonos, akinek a biztosítási szerződése e bekezdés hatálya alá tartozik, üzleti, ipari vagy szabadfoglalkozású tevékenységet folytat, és a biztosítási szerződés e tevékenységekhez kapcsolódó két vagy több kockázatra is kiterjed, amelyek különböző tagállamban merülnek fel, bármelyik érintett tagállam joga, vagy a biztosítási kötvénytulajdonos szokásos tartózkodási helye szerinti országnak a joga. Ha az a), b) vagy e) pontban felsorolt esetekben az említett tagállam nagyobb szabadságot biztosít a biztosítási szerződésre alkalmazandó jog megválasztására, a felek élhetnek e szabadsággal. ( 2 ) HL L 228., , 3. o. A legutóbb a 2005/68/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvvel (HL L 323., , 1. o.) módosított irányelv.
8 HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja L 177/13 Ha a felek nem választották meg e bekezdés szerint az alkalmazandó jogot, a szerződésre azon tagállam joga az irányadó, ahol a kockázat a szerződés megkötésének időpontjában felmerül. (4) Azokra a biztosítási szerződésekre, amelyek esetében valamely tagállam a kockázat fedezésére vonatkozó kötelező biztosítást ír elő, a következő kiegészítő szabályok alkalmazandók: (3) Ha az alkalmazandó jogot a (2) bekezdés alapján nem lehet meghatározni, a szerződésre azon telephely szerinti ország joga az irányadó, ahol a munkavállalót alkalmazták. (4) Ha a körülmények összessége arra utal, hogy a munkaszerződés egy, a (2) vagy (3) bekezdés szerinti országtól eltérő országgal szorosabb kapcsolatban áll, e másik ország joga alkalmazandó. a) a szerződés nem elégíti ki ezt a kötelező biztosítást, kivéve, ha megfelel a kötelezettséget előíró tagállam által meghatározott, arra a biztosításra vonatkozó különös rendelkezéseknek. Ha kötelező biztosítás esetén a kockázat helye szerinti tagállam joga, illetve a biztosítási kötelezettséget előíró tagállamnak a joga egymásnak ellentmond, az utóbbit kell alkalmazni; b) a (2) és (3) bekezdéstől eltérve, a tagállamok rendelkezhetnek úgy, hogy a biztosítási szerződésre a kötelező biztosítást előíró tagállam joga alkalmazandó. 9. cikk Imperatív rendelkezések (1) Az imperatív rendelkezések olyan rendelkezések, amelyek betartását valamely ország a közérdek mint például politikai, társadalmi vagy gazdasági rendjének megőrzése szempontjából döntő fontosságúnak ítéli, és megköveteli a hatálya alá eső valamennyi tényállásra történő alkalmazását, függetlenül attól, hogy e rendelet a szerződésre mely jog alkalmazását írja elő. (5) A (3) bekezdés harmadik albekezdése és a (4) bekezdés alkalmazásában, ha egy biztosítási szerződés egynél több tagállamban felmerült kockázatokra nyújt fedezetet, a szerződést több, egy adott tagállamra vonatkozó szerződésből álló szerződésnek kell tekinteni. (6) E cikk alkalmazásában a kockázat helye szerinti országot az életbiztosítás körén kívül eső közvetlen biztosításokra vonatkozó törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezések összehangolásáról és a szolgáltatásnyújtás szabadságának tényleges gyakorlását elősegítő rendelkezések megállapításáról szóló, június 22-i 88/357/EGK második tanácsi irányelv 2. cikkének d) pontja szerint kell meghatározni ( 1 ), életbiztosítások esetén pedig a kockázat helyének a 2002/83/EK irányelv 1. cikke (1) bekezdésének g) pontja alapján a kötelezettségvállalás szerinti országot kell tekinteni. (2) E rendelet alapján semmi nem korlátozhatja az eljáró bíróság országának joga szerint az imperatív rendelkezések alkalmazását. (3) Figyelembe vehetők azon ország jogának imperatív rendelkezései, amelyben a szerződésből eredő kötelezettségeket teljesíteni kell vagy teljesítették, amennyiben ezek az imperatív rendelkezések a szerződés teljesítését jogszerűtlenné teszik. Annak mérlegelése során, hogy érvényre kell-e juttatni e rendelkezéseket, figyelembe kell venni természetüket és céljukat, és alkalmazásuk vagy nem alkalmazásuk következményeit. 10. cikk Hozzájárulás és anyagi érvényesség 8. cikk Egyéni munkaszerződések (1) Az egyéni munkaszerződésre a felek által a 3. cikknek megfelelően választott jog az irányadó. Ez a jogválasztás azonban nem eredményezheti azt, hogy a munkavállalót megfosztják a jogválasztás hiányában az e cikk (2), (3) és a (4) bekezdése értelmében alkalmazandó jog olyan rendelkezései által biztosított védelemtől, amelyektől megállapodás útján nem lehet eltérni. (2) Ha az egyéni munkaszerződésre alkalmazandó jogot a felek nem választották meg, a szerződésre azon ország joga az irányadó, ahol vagy ennek hiányában ahonnan a munkavállaló a szerződés teljesítéseként rendszerint a munkáját végzi. A rendszerinti munkavégzés helye szerinti országon nem változtat, ha a munkavállalót ideiglenesen egy másik országban foglalkoztatják. ( 1 ) HL L 172., , 1. o. A legutóbb a 2005/14/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvvel (HL L 149., , 14. o.) módosított irányelv. (1) A szerződés vagy valamely szerződési feltétel meglétét és érvényességét azon jog határozza meg, amely a szerződés vagy szerződési feltétel érvényessége esetében e rendelet alapján irányadó lenne. (2) A fél hivatkozhat azonban a szokásos tartózkodási helye szerinti ország jogára annak megállapítása érdekében, hogy hozzájárulását nem adta meg, ha a körülményekből az tűnik ki, hogy nem lenne ésszerű magatartása következményeinek az (1) bekezdésben meghatározott jognak megfelelően történő meghatározása. 11. cikk Alaki érvényesség (1) Alakilag érvényes a szerződés azon személyek között, akik vagy akiknek a képviselői a szerződéskötés időpontjában
9 L 177/14 HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja ugyanazon országban tartózkodnak, ha a szerződés eleget tesz az e rendelet alapján anyagi értelemben irányadó jog vagy a megkötés helye szerinti ország joga alaki követelményeinek. (2) Alakilag érvényes a szerződés azon személyek között, akik vagy akiknek a képviselői a szerződéskötés időpontjában különböző országban tartózkodnak, ha a szerződés eleget tesz az e rendelet alapján anyagi értelemben irányadó jog vagy bármely azon ország joga alaki követelményeinek, ahol bármelyik fél vagy képviselője a szerződéskötéskor jelen van, vagy azon ország joga formai követelményeinek, ahol bármelyik fél az adott időpontban szokásos tartózkodási hellyel rendelkezett. (3) A meglévő vagy tervezett szerződéssel kapcsolatos joghatás kiváltására irányuló egyoldalú jogügylet alakilag akkor érvényes, ha eleget tesz az e rendelet alapján a szerződésre anyagi értelemben irányadó jog vagy azon jog formai követelményeinek, amely a szerződésre irányadó lenne, vagy ha megfelel a jogügylet helye szerinti ország vagy azon ország joga formai követelményeinek, ahol a jogügyletet megvalósító személy a jogügylet időpontjában szokásos tartózkodási hellyel rendelkezik. (4) E cikk (1), (2) és (3) bekezdésének rendelkezései nem alkalmazandók a 6. cikk hatálya alá tartozó szerződésekre. Az ilyen szerződések alaki érvényességére azon ország joga irányadó, ahol a fogyasztó szokásos tartózkodási helye található. (5) Az (1) (4) bekezdés ellenére, azon szerződésekre, amelyek tárgya ingatlannal kapcsolatos dologi jog vagy ingatlanbérlet, az ingatlan fekvése szerinti ország jogában előírt alaki követelmények irányadók, ha e jog alapján e követelmények: a) a szerződéskötés helyétől függetlenül és a szerződésre irányadó jogtól függetlenül kötelező jellegűek; és b) e követelményektől megállapodás útján nem lehet eltérni. 13. cikk Cselekvőképtelenség Ugyanazon országban tartózkodó személyek között kötött szerződés esetében azon természetes személy, aki ezen ország joga alapján cselekvőképes lenne, csak akkor hivatkozhat egy másik ország joga szerinti cselekvőképtelenségére, ha a másik szerződő fél e cselekvőképtelenséget a szerződés megkötésekor ismerte, vagy gondatlanság miatt nem ismerte. 14. cikk Követelés átruházása (engedményezés) (1) Harmadik személlyel ( a kötelezett ) szembeni követelés engedményezése vagy jogok és kötelezettségek szerződéses átruházása alapján az engedményező és az engedményes, valamint az átruházó és a jogot szerző közötti jogviszonyra az a jog irányadó, amely e rendelet értelmében a közöttük fennálló szerződésre alkalmazandó. (2) A követelés átruházhatóságát, az engedményes vagy az átruházó és a kötelezett közötti jogviszonyt, azokat a feltételeket, amelyek alapján az engedményezésre vagy átruházásra a kötelezettel szemben hivatkozni lehet, valamint azt, hogy a kötelezett szabadult-e a kötelemből, az engedményezett vagy átruházott követelésre irányadó jog alapján kell megítélni. (3) Az engedményezés e cikk szerinti fogalma magában foglalja a követelések valódi átruházását, a követelések biztosítéki célú átruházását, illetve elzálogosítását vagy más, biztosítéki joggal való megterhelését. 12. cikk A szerződésre alkalmazandó jog hatálya (1) Az e rendelet alapján a szerződésre alkalmazandó jog különösen az alábbiakra irányadó: a) értelmezés; b) a szerződéssel létrehozott kötelezettségek teljesítése; c) a saját eljárási joga által a bíróságra ruházott hatáskörön belül, a teljes vagy részleges nem teljesítésből eredő szerződésszegés következményei, beleértve a károk felmérését is, amennyiben arra a jogszabályok irányadóak; d) a kötelezettségek megszűnésének különböző módjai, valamint az elévülés és a határidő lejártához fűződő jogvesztés; e) a szerződés érvénytelenségének következményei. (2) A teljesítés módja és a hibás teljesítés esetén a jogosult által megteendő intézkedések tekintetében a teljesítés helye szerinti ország jogát kell figyelembe venni. 15. cikk Követelés törvény alapján történő átszállása (törvényi engedményezés) Ha egy személynek ( a jogosult ) szerződésen alapuló követelése van mással ( a kötelezett ) szemben és egy harmadik személy köteles a jogosult szerződésen alapuló követelését teljesíteni vagy ténylegesen teljesítette a jogosult követelését e kötelezettsége alapján, úgy a harmadik személy e kötelezettségére irányadó jog határozza meg azt, hogy a harmadik személy a szerződés kötelezettjével szemben gyakorolhatja-e és milyen mértékben azokat a jogokat, amelyekkel a jogosult a kötelezettel szemben a közöttük fennálló jogviszonyra irányadó jog értelmében rendelkezett. 16. cikk Több kötelezett Ha a szerződéses követelés a hitelezőt több olyan kötelezettel szemben illeti meg, akik ugyanazon követelésért felelnek, és az egyik kötelezett a követelést teljes egészében vagy részben már kielégítette, úgy a kötelezettnek a hitelező felé fennálló kötelezettségére irányadó jogot kell alkalmazni a kötelezettnek
10 HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja L 177/15 a többi kötelezettel szemben fennálló visszkereseti jogára is. A többi kötelezett a hitelezővel szembeni kötelezettségeikre irányadó jog által lehetővé tett mértékben hivatkozhat olyan védelemre, amelyekkel a hitelezővel szemben rendelkezett. hatályos anyagi jogi szabályok alkalmazását jelenti, ha e rendelet másként nem rendelkezik. 21. cikk 17. cikk Beszámítás Ha a felek nem állapodtak meg beszámításra irányadó jogban, a beszámításra azon követelésre alkalmazandó jog irányadó, amellyel szemben a beszámítás történt. Az eljáró bíróság országának közrendje Az e rendelet által meghatározott jog valamely rendelkezésének alkalmazása csak akkor tagadható meg, ha az alkalmazás nyilvánvalóan összeegyeztethetetlen az eljáró bíróság országának közrendjével ( ordre public ). 18. cikk Bizonyítási teher (1) A szerződéses kötelezettségre az e rendelet alapján irányadó jog annyiban alkalmazandó, amennyiben a szerződéses kötelezettségekre vonatkozóan törvényi vélelmeket állít fel, vagy meghatározza a bizonyítási terhet. (2) A szerződés vagy jogügylet az eljáró bíróság országa szerinti jog vagy a 11. cikkben említett bármely olyan jog által elismert módon bizonyítható, amelynek alapján a kérdéses szerződés vagy jogügylet alakilag érvényes, feltéve, hogy e bizonyítási mód az eljáró bíróság által elfogadott. 22. cikk Egynél több jogrendszerrel rendelkező államok (1) Ha egy állam több olyan területi egységből áll, amelyek mindegyike saját jogszabályokkal rendelkezik a szerződéses kötelezettségek tekintetében, úgy az egyes területi egységeket országként kell kezelni az e rendelet alapján alkalmazandó jog megállapítása céljából. (2) Az olyan tagállam, ahol a különböző területi egységek saját jogszabályokkal rendelkeznek a szerződéses kötelezettségek tekintetében, nem köteles e rendeletet alkalmazni a kizárólag az ilyen egységek joga között felmerülő kollízióra. III. FEJEZET EGYÉB RENDELKEZÉSEK 19. cikk A szokásos tartózkodási hely (1) E rendelet alkalmazásában a társaságok és a jogi személyiséggel rendelkező vagy jogi személyiség nélküli más szervezetek szokásos tartózkodási helye a központi ügyvezetés helye. Az üzleti tevékenysége körében eljáró természetes személy szokásos tartózkodási helye az üzleti tevékenysége fő helye. (2) A fióktelep, képviselet vagy más telephely működése keretében kötött szerződés esetén, vagy ha a szerződés szerint a teljesítésre egy ilyen fióktelep, képviselet vagy más telephely kötelezett, úgy a szokásos tartózkodási helynek a fióktelep, képviselet vagy más telephely helye kell tekintendő. (3) A szokásos tartózkodási hely meghatározása szempontjából a lényeges időpont a szerződés megkötésének időpontja. 20. cikk A vissza- és továbbutalás kizárása Valamely ország jogának az e rendelet szerinti alkalmazása az érintett országban a nemzetközi magánjogi szabályokon kívüli 23. cikk A közösségi jog egyéb rendelkezéseivel való kapcsolat A 7. cikk kivételével e rendelet nem érinti a közösségi jog azon rendelkezéseinek alkalmazását, amelyek egy adott kérdéssel kapcsolatban a szerződéses kötelezettségek tekintetében irányadó kollíziós szabályokat írnak elő. 24. cikk A Római Egyezménnyel való kapcsolat (1) Ez a rendelet a Római Egyezmény helyébe lép a tagállamokban, kivéve azon tagállamok területét, amelyek az Egyezmény területi hatálya alá tartoznak, és amelyekre a Szerződés 299. cikke értelmében e rendelet nem vonatkozik. (2) Amennyiben ez a rendelet a Római Egyezmény rendelkezéseinek helyébe lép, az Egyezményre történő bármely hivatkozást az e rendeletre történő hivatkozásként kell értelmezni. 25. cikk Kapcsolat a meglevő nemzetközi egyezményekkel (1) E rendelet nem érinti az olyan nemzetközi egyezmények alkalmazását, amelyeknek e rendelet elfogadásának időpontjában egy vagy több tagállam a részese, és amelyek a szerződéses kötelezettségek tekintetében kollíziós szabályokat állapítanak meg.
11 L 177/16 HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja (2) Az e rendeletben szabályozott kérdések vonatkozásában azonban e rendelet mint a tagállamok közötti rendelet elsőbbséget élvez a kizárólag két vagy több tagállam között megkötött egyezményekkel szemben. 26. cikk Az egyezmények jegyzéke (1) A tagállamok június 17-ig közlik a Bizottsággal a 25. cikk (1) bekezdésében említett egyezmények jegyzékét. Ha a tagállamok ezt az időpontot követően felmondják ezen egyezmények valamelyikét, erről értesítik a Bizottságot. (2) A Bizottság az (1) bekezdésben említett értesítés kézhezvételét követő hat hónapon belül közzéteszi az Európai Unió Hivatalos Lapjában a) az (1) bekezdésben említett egyezmények jegyzékét; b) az (1) bekezdésben említett egyezmények felmondásának jegyzékét. 27. cikk Felülvizsgálati záradék (1) A Bizottság június 17-ig jelentést nyújt be e rendelet alkalmazásáról az Európai Parlamentnek, a Tanácsnak és az Európai Gazdasági és Szociális Bizottságnak. Adott esetben ezt a jelentést a rendelet módosítására irányuló javaslatok kísérik. A jelentés tartalmazza: a) a biztosítási szerződésekre alkalmazandó jogról és a bevezetett rendelkezések hatásvizsgálatáról szóló tanulmányt, ha van ilyen; továbbá b) a 6. cikk alkalmazására, különös tekintettel a fogyasztóvédelem területén a közösségi jog koherenciájára vonatkozó értékelést. (2) június 17-ig a Bizottság jelentést terjeszt elő az Európai Parlament, a Tanács és az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság számára a követelések átruházásának vagy engedményezésének harmadik személyekkel szembeni érvényesíthetőségéről, valamint az átruházott vagy engedményezett követelésnek egy harmadik személy jogával szembeni elsőbbségének kérdéséről. Adott esetben a jelentéshez csatolják a rendelet módosítására irányuló javaslatokat és a bevezetett rendelkezések hatásvizsgálatát. 28. cikk Az alkalmazás időpontja Ezt a rendeletet a december 17-ét követően kötött szerződésekre kell alkalmazni. IV. FEJEZET ZÁRÓ RENDELKEZÉSEK 29. cikk Hatálybalépés és alkalmazás Ez a rendelet az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő huszadik napon lép hatályba. Ezt a rendeletet december 17-től kell alkalmazni, a 26. cikk kivételével, amelyet június 17-től kell alkalmazni. Ez a rendelet teljes egészében kötelező és közvetlenül alkalmazandó a tagállamokban az Európai Közösséget létrehozó szerződésnek megfelelően. Kelt Strasbourgban, június 17-én. az Európai Parlament részéről az elnök H.-G. PÖTTERING a Tanács részéről az elnök J. LENARČIČ

matches: bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság


text:
• E G Y E S Ü L E T Alapszabályzat
Dunaharaszti Szent István templom
Szent Cecília Kórus Egyesület
a/ A tagság keletkezése
b/ A tagfelvételi döntés
c/ A rendes tag jogai
d/ A rendes tag kötelezettségei
e/ A tagsági jogviszony megszűnése
a/ A pártoló tagság keletkezése
b/ A pártoló tag jogai
c/ A pártoló tag kötelezettségei
d/ A pártoló tag nem jogosult
e/ A pártoló tagsági jogviszony megszűnése
a/ Általános szabályok
b/ A Közgyűlés működése
ba/ A Közgyűlés összehívása, napirendek
bb/ A Közgyűlés határozatképessége
bc/ A Közgyűlés döntéshozatala
2/1. Az Elnökség hatáskörébe tartozik
5. A Titkár
V. A Közgyűlések és az elnökségi ülések dokumentálása
VI. Az Egyesület gazdálkodása, alapító vagyona
A Dunaharaszti Szent István templom Szent Cecília Kórus Egyesület alakuló Közgyűlése a 2011. évi CLXXV. törvény, illetőleg a Magyar Köztársaság Polgári Törvénykönyvéről szóló 1959. évi IV. törvény rendelkezéseire figyelemmela mai napon az Egyesület Alapszabályát az alábbi tartalommal fogadta el:
Az Egyesület neve: Dunaharaszti Szent István templom Szent Cecília Kórus Egyesület
Székhelye: 2330 Dunaharaszti Fő út 71.
Az Egyesület működési területe: Dunaharaszti város
A bélyegző tartalmazza: Dunaharaszti Szent István templom Szent Cecília Kórus Egyesület, alapítás éve, 2013. és a székhely, adószám feliratot.
II. A Dunaharaszti Szent István templom Szent Cecília Kórus Egyesület céljai, feladatai:
A/ Az Egyesület céljai:
Római katolikus liturgikus zenei szolgálat ellátása, kiemelten a dunaharaszti Szent István és Szent Imre római katolikus templomokban. Keresztény ökumenikus egyházi rendezvények zenei szolgálatának ellátása, valamint világi zenei eseményeken, rendezvényeken, ünnepeken való résztvétel. A keresztény zenei liturgikus hagyományok ápolása, őrzése, ezen feladatok megvalósításával a keresztény értékrend közvetítése.
B/ Az Egyesület feladatai:
A Dunaharaszti Szent István templom Szent Cecília Kórus Egyesület alapvető feladata a helyi római katolikus templomokban a liturgikus zenei szolgálat ellátása.
Az Egyesület tagsága vallásos lelkiségének fejlesztése, építése, csoportos lelki élmény közös eseményeken való megélése, például zarándoklatok, lelki napok, lelkigyakorlatok szervezésével, illetve ezeken való részvétel keretében.
Az Egyesület tagságának zenei fejlesztése, továbbképzéseken, táborok alkalmából.
Kapcsolattartás a helyi más keresztény zenei közösségekkel, kialakítva a párbeszédet és építve az ökumenikus együttműködést.
Kapcsolattartás a katolikus karitász helyi csoportjával, jótékonysági hangversenyek megtartásával segítve elő annak tevékenységét.
Kapcsolattartás a helyi zenei együttesekkel, együttműködve ezekkel az egyházi ünnepek és városi rendezvények alkalmából.
Kapcsolattartás határon túli testvérszervezetekkel, melynek célja a magyar nyelv és kultúra ápolása és életben tartása, illetve a magyar kultúra közvetítése és jó hírének elvitele külföldre.
Az Egyesület honlapot működtet céljai megvalósításának elősegítése érdekében. Olyan tartalommal tölti meg azt, hogy az odalátogatók képet kapjanak az Egyesület céljairól és tevékenységéről, mindennapi életéről, hozzáférhetővé tegye dokumentumait és beszámolóit.
Az Egyesület működésének, beszámolóinak, pályázat kiírásainak nyilvánosságát az egyesület honlapján valamint a Krisztus fénye folyóiraton (Dunaharaszti és Taksony katolikus egyházközségeinek lapja, web: www.plebi.hu) keresztül biztosítja.A Dunaharaszti Szent István templom Szent Cecília Kórus Egyesület alakuló Közgyűlése a 2011. évi CLXXV. törvény, illetőleg a Magyar Köztársaság Polgári Törvénykönyvéről szóló 1959. évi IV. törvény rendelkezéseire figyelemmela mai napon az Egyesület Alapszabályát az alábbi tartalommal fogadta el:
a/ A tagság keletkezése:
- Az Egyesület tagja lehet az a természetes személy, aki a jelen Alapszabályba foglalt egyesületi célokat elfogadja, és tagfelvételi kérelmét a Közgyűlés jóváhagyja.
- A felvételt kérőnek kérelmében nyilatkozatot kell tennie arra vonatkozóan, hogy az Egyesület alapító okiratát ismeri és az Egyesület céljait, szellemiségét, értékrendjét és kialakult szokásait magára nézve kötelezőnek fogadja el.
- Rendszeresen megfizeti az Alapszabályban rögzített tagsági díjat.
- Az Egyesület Elnöksége köteles az egyesületi tagokról naprakész nyilvántartást vezetni.
b/ A tagfelvételi döntés:
A tag felvételével kapcsolatos döntés meghozatala a Közgyűlés hatáskörébe tartozik. A tag felvételének kérdésében a Közgyűlés, a tag írásbeli kérelme alapján, egyszerű szótöbbségi határozattal dönt. A tagsági jogviszony a tagfelvételi kérelem Közgyűlés által történő elfogadásával jön létre.
c/ A rendes tag jogai:
- az Egyesület valamennyi tagja egyenlő jogokkal és kötelezettségekkel rendelkezik
- részt vehet az Egyesület tevékenységében és rendezvényein, a Közgyűlés határozatainak meghozatala során szavazhat, észrevételeket, javaslatokat tehet, véleményt nyilváníthat az Egyesület működésével kapcsolatban,
- felvilágosítást kérhet az Egyesület tevékenységéről, amelyre az Egyesület Elnöksége 30 napon belül köteles választ adni,
- választhat, illetve választható az Egyesület ügyintéző és képviseleti szerveibe, illetve tisztségeire
- kezdeményezheti az Egyesület céljait és működését érintő kérdéseknek az Elnökség, illetőleg szükség esetén a Közgyűlés által történő megvitatását,
- betekinthet az Egyesület nyilvántartásába,
- a tagok egyharmada írásban az ok és cél megjelölésével az Elnöknél rendkívüli Közgyűlés összehívását kezdeményezheti, a Ptk. 63. § (2) bekezdésében foglaltak szerint.
- újabb jelöltet ajánlhat az Egyesület tagjai közé felvételre.
d/ A rendes tag kötelességei:
- a Közgyűlés által meghatározott mértékű tagdíjat rendszeresen megfizetni,
- mindennapi kapcsolatait felhasználva az Egyesület jó hírnevét megőrizni és gyarapítani,
e/ A tagsági jogviszony megszűnése:
ea/ A tag halálával
eb/ Az Egyesület megszűnésével,
ec/ A tag kizárásával,
A Közgyűlés kizárhatja azt a tagot, aki:
- az Egyesület Alapszabályát súlyosan megszegi,
- az Egyesület rossz hírét kelti,
- az Egyesület nevével visszaél,
- tagdíját nem rendezi, miután az Elnök 90 napos póthatáridő kitűzésével felszólította az elmaradt tagdíj megfizetésére, és a kitűzött határidő eredménytelenül telt el,
- akinek a tagsági feltételei közül bármelyik hiányzik, vagy megszűnik,
- Az Egyesület Közgyűlésének e tárgyban hozott döntése ellen, összhangban a Ptk. 62. § (6) bekezdéssel, további jogorvoslat a törvényszék hatáskörébe tartozó per keretén belül nyerhető. Az egyesület szervei által hozott jog- vagy
alapszabálysértő határozat megsemmisítése iránt bármely tag - a különleges jogállású tag csak érintettsége esetén -, a határozat tudomására jutásától számított harminc napos jogvesztő határidőben pert indíthat. A perindítás a határozat végrehajtását nem gátolja, a bíróság azonban indokolt esetben - a tag kérelmére - a határozat végrehajtását felfüggesztheti.
ed/ A tag kilépésével:
Bármely tag megszüntetheti tagságát saját döntése alapján. A kilépő tag a korábbi befizetéseiből visszatérítésre nem tarthat igényt. A kilépési nyilatkozatot az Elnökség részére kell írásban eljuttatni. A tagsági viszony az írásbeli értesítés Elnökség általi kézhezvételének napjával szűnik meg.
A tagot a tagsági viszonya bármilyen formában történő megszűnése esetén az Elnökség törli a tagnyilvántartásból.
2/ Az Egyesület pártoló tagja
a/ Az Egyesület pártoló tagja lehet minden Magyarországon és külföldön élő természetes és jogi személy, valamint jogi személyiséggel nem rendelkező szervezet, akinek/ amelynek pártoló tagsági felvételi kérelmét a Közgyűlés elfogadja, és aki, amely elfogadja az Egyesület Alapszabályát és döntéseit, egyetért az Egyesület céljaival, feladataival, anyagi hozzájárulással támogatja az Egyesület munkáját, elősegíti céljainak megvalósítását, de a rendes tagsággal járó kötelmeket nem kívánja vállalni.
b/ A pártoló tag jogai:
- Jogosult az Egyesület Közgyűlésén részt venni, felszólalni, véleményt nyilvánítani, javaslatot tenni,
- Jogosult részt venni az Egyesület rendezvényein,
- Az Egyesület által kínált kedvezményeket igénybe venni,
- Az Egyesület nyilvántartásaiba betekinteni, a döntésekről tájékozódni,
c/ A pártoló tag kötelezettségei:
- Az Egyesület Alapszabályát megismerni, és a benne foglaltakat betartani.
- Az Egyesület határozatainak végrehajtását segíteni, összhangban a Ptk. 62. § (4) bekezdés rendelkezésével
- Az Egyesület jó hírnevét megőrizni, öregbíteni.
d/ A pártoló tag nem jogosult:
- Az Egyesületben tisztséget viselni.
- A Közgyűlésen szavazati joggal nem rendelkezik.
- Az Egyesület képviseletére
e/ A pártoló tagsági jogviszony megszűnik:
- a pártoló tag halálával,
- a jogi személy és jogi személyiséggel nem rendelkező szervezet megszűnésével,
- a pártoló tag kizárásával;
- a Közgyűlés kizárhatja azt a pártoló tagot, aki/amely:
* az Egyesület Alapszabályát súlyosan megszegi,
* az Egyesület rossz hírét kelti,
* az Egyesület nevével visszaél,
* akit a bíróság jogerős és végrehajtandó szabadságvesztés büntetésre ítélt és a közügyektől eltiltott.
- Az Egyesület Közgyűlésének e tárgyban hozott döntése ellen, összhangban a Ptk. 62. § (6) bekezdéssel, további jogorvoslat a törvényszék hatáskörébe tartozó per keretén belül nyerhető. Az egyesület szervei által hozott jog- vagy alapszabálysértő határozat megsemmisítése iránt bármely tag - a különleges jogállású tag csak érintettsége esetén -, a határozat tudomására jutásától számított harminc napos jogvesztő határidőben pert indíthat. A perindítás a határozat végrehajtását nem gátolja, a bíróság azonban indokolt esetben - a tag kérelmére - a határozat végrehajtását felfüggesztheti.
- a pártoló tag kilépésével,
- bármely pártoló tag megszüntetheti tagságát saját elhatározása alapján is. A kilépési szándékot az Elnökség felé kell írásban jelezni. A tagsági jogviszony az írásbeli értesítésnek az Elnökség általi kézhezvétele napján szűnik meg,
- a kilépő pártoló tag esetleges korábbi befizetéseiből visszatérítésre nem tarthat igényt.
- A pártoló tagot a tagsági jogviszonya bármely okból történő megszűnése esetén az Elnökség törli a tagnyilvántartásból.
a/ Általános szabályok:
Az Egyesület legfőbb szerve a Közgyűlés
- A Közgyűlés a tagok összessége.
- A Közgyűlésben minden rendes tagnak egy szavazata van.
- A Közgyűlést szükség szerint, de legalább évente egyszer össze kell hívni a költségvetés elfogadása és az éves gazdálkodásról szóló beszámoló elfogadása céljából.
- A Közgyűlést az Egyesület Elnöke hívja össze.
- A Közgyűlést össze kell hívni a jogszabályban meghatározott rendkívüli esetekben is, továbbá ha a tagok 1/3-a az ok és a cél megjelölésével ezt kezdeményezi, összhangban a Ptk. 63. § (2) bekezdésében foglaltakkal.
- Öt évente kötelezően tisztújító Közgyűlést kell tartani.
- A Közgyűlés az Egyesületet érintő minden kérdésben dönthet. Az Alapszabályban rögzített kizárólagos hatáskörébe tartozó ügyek kivételével a döntési jogosultságot az Egyesület Elnökségére, Elnökére átruházhatja.
- A Közgyűlés kizárólagos hatáskörébe tartozik:
- az éves költségvetés elfogadása, módosítása,
- az Egyesület más egyesülettel történő egyesülésének elfogadása,
- az Egyesület megszűnésének kimondása,
- az Elnökség (Elnök, Elnökhelyettes, Titkár) megválasztása és visszahívása,
A visszahívási eljárás rendje:
A visszahívást az Egyesület tagjainak legalább egynegyede írásban kezdeményezheti az ok pontos megjelölésével. A kezdeményezést az Elnök (illetve, ha a visszahívást az Elnökre nézve kezdeményezik, akkor az Elnökhelyettes) köteles a soron következő Közgyűlés elé terjeszteni. A kérdésben a Közgyűlés a tagság több mint felének egyező szavazati többségével végérvényesen dönt.
Az Egyesület Közgyűlésének e tárgyban hozott döntése ellen, összhangban a Ptk. 62. § (6) bekezdéssel, további jogorvoslat a törvényszék hatáskörébe tartozó per keretén belül nyerhető. Az egyesület szervei által hozott jog- vagy alapszabálysértő határozat megsemmisítése iránt bármely tag - a különleges jogállású tag csak érintettsége esetén -, a határozat tudomására jutásától számított harminc napos jogvesztő határidőben pert indíthat. A perindítás a határozat végrehajtását nem gátolja, a bíróság azonban indokolt esetben - a tag kérelmére - a határozat végrehajtását felfüggesztheti.
A visszahívás okai:
Az Elnökség bármely tagja visszahívható, ha
Az Egyesület Alapszabályát súlyosan megsérti,
Az Egyesület nevével visszaél,
Akit a bíróság jogerős és végrehajtandó szabadságvesztés büntetésre ítélt és a közügyektől eltiltott,
Aki az Egyesület Alapszabályában foglalt kötelezettségének nem tesz határidőben eleget.
- döntés mindazokban az ügyekben, amelyeket jogszabály vagy az Alapszabály a legfelsőbb szerv kizárólagos hatáskörébe utal.
b/ A Közgyűlés működése:
ba/ A Közgyűlés összehívása, napirendek.
- A Közgyűlést az Elnök hívja össze
- A Közgyűlésre a meghívót hely, időpont, napirendek megjelölésével úgy kell kiküldeni, hogy azt a tagok legalább 15 nappal korábban kézhez kapják. Közgyűlésen a meghirdetetteken kívül újabb napirendi pont nem vehető fel, a napirendi pontok megtárgyalásának sorrendje azonban módosítható.
- Össze kell hívni a Közgyűlést akkor is, ha azt a Bíróság elrendeli, vagy ha a tagok legalább egyharmada azt – az ok és a cél megjelölésével – az Elnökséghez címzetten írásban kéri, összhangban a Ptk. 63. § (2) bekezdésében foglaltakkal.
- A Közgyűlés nyilvános, azon külön meghívás nélkül bárki részt vehet, szavazati és tanácskozási jog nélkül. A tanácskozási jogot a Közgyűlés a jelenlévő tagok többségi szavazatával bárkinek megadhatja. A nyilvánosság biztosítása érdekében a meghívót (amely tartalmazza a tervezett napirendeket is), az Egyesület honlapján, a Közgyűlést megelőző 15. napig közzé kell tenni.
- A Közgyűlés tartása során zárt ülés rendelhető el a Közgyűlésen jelenlévő tagok többségének szavazatával, ha:
- az Egyesület pénzügyei, gazdasági döntései ezt indokolttá teszik;
- ha a tárgyalandó napirend nyilvánossága az érintett egyesületi tag(ok) személyiségi jogait sértené.
bb/ A Közgyűlés határozatképessége:
- A Közgyűlés határozatképes, ha a szavazati joggal rendelkező tagoknak több mint a fele jelen van.
- A határozatképtelenség miatt elmaradt Közgyűlés a meghívóban szereplő napirendekkel az eredeti időpontot követő, legalább 2 óra elteltével újabb összehívás nélkül az eredeti napirendekkel megtartható, ha ezt az eredeti meghívó tartalmazta.
- A megismételt Közgyűlés akkor határozatképes a megjelentek számára tekintet nélkül, ha az erre való figyelmet a megismételt Közgyűlés időpontját tartalmazó meghívóban kifejezetten felhívták. A döntéshozatalra ez esetben is az Alapszabályban rögzített szabályok vonatkoznak.
- Az Egyesület döntéshozatalában nem vehet részt az a tag, aki, vagy akinek közeli hozzátartozója a döntés alapján kötelezettség vagy felelősség alól mentesülne, bármilyen más előnyben részesülne, vagy a megkötendő jogügyletben egyébként érdekelt.
bc/ A Közgyűlés döntéshozatala:
- A Közgyűlés a hatáskörébe tartozó ügyekben határozatait a jelenlévő, szavazati joggal rendelkező tagok egyszerű szótöbbségével, nyílt szavazással hozza.
- Szavazategyenlőség esetén ismételt szavazásra kell bocsátani a kérdést, és ismételt szavazategyenlőség esetén azt elvetettnek kell tekinteni.
- Az egyesületi tagság több mint a felének szavazati többsége szükséges:
az Egyesület más szervezettel való egyesüléséhez,
a tagfelvételhez,
tag kizárásához,
Az Egyesület Elnökének vagy Elnökségi Tagjának visszahívásához.
- Titkos szavazást kell lebonyolítani a tisztségviselők megválasztásához. A titkos szavazást az erre a célra a tagok közül megválasztott Szavazatszámláló Bizottság bonyolítja le.
- Szavazategyenlőség esetén nyílt szavazáskor ismételt szavazásra kell bocsátani a kérdést, és ismételt szavazategyenlőség esetén azt elvetettnek kell tekinteni. Titkos szavazás esetén a határozati javaslatot el nem fogadottnak kell tekinteni.
a/ Az Egyesület vezető szerve az Elnökség, amelynek tagjait a Közgyűlés egyszerű szótöbbséggel, titkos szavazással öt év időtartamra választja. Időközi választás során a megválasztott Elnökség új tagjainak mandátuma a választásukkor folyamatban lévő választási ciklus végéig szól. Az Elnökség tagjaira az Egyesület bármelyik tagja tehet javaslatot. A szavazólapra való felkerülés feltétele, hogy a jelölt vállalja a tisztség ellátását.
Az Elnökség feladatait társadalmi munkaként, ellenszolgáltatás nélkül látja el. Az Elnökség két Közgyűlés között az Egyesület vezető szerve.
b/ Az Elnökség szükség szerint, de évente legalább egy alkalommal tart ülést. Az Elnökség ülése határozatképes, ha azon az Elnökség tagjainak több mint fele jelen van. Az ülések nyilvánosak. Az ülésekről készült tájékoztatást az Egyesület honlapján közzé kell tenni.
c/ Az elnökségi ülést az Elnök hívja össze valamennyi Elnökségi Tag előzetes írásbeli értesítésével. A meghívót az Elnökségi Tagoknak a tervezett időpontot megelőzően legalább 15 naptári nappal meg kell küldeni, a napirendi pontok pontos megjelölésével. Az Elnökség ügyrendjét egyebekben maga állapítja meg.
d/ Az Elnökség határozatait nyílt szavazással, szótöbbséggel hozza meg. Szavazategyenlőség esetén ismételt szavazásra kell bocsátani a kérdést, és ismételt szavazategyenlőség esetén azt elvetettnek kell tekinteni. A határozatot az érintettekkel 15 napon belüligazolható módon közölni kell.
e/ Az egyesület ügyintéző és képviseleti szervének tagjai tekintetében a Ptk. 62. § (5) bekezdés rendelkezése az irányadó.
f/ Nem lehet az Egyesület Elnöke vagy Elnökségi Tagja az a személy, aki:
* az Egyesülettel a megbízatásán kívüli más tevékenységre irányuló munka-, vagy munkavégzésre irányuló egyéb jogviszonyban áll, illetve ezen személy hozzátartozója
* az Egyesület cél szerinti juttatásaiból részesül, és hozzátartozója.
* Két éven belül olyan közhasznú szervezetnek volt tisztségviselője, amely köztartozással szűnt meg.
a / Az Elnökség – a Közgyűlés kizárólagos hatáskörébe tartozó kérdések kivételével – az Egyesületet érintő bármely kérdésben dönthet, állást foglalhat, intézkedhet.
b/ Az Egyesület Szervezeti és Működési Szabályzatának kidolgozása és elfogadása,
c/ Az ügykezelési, gazdálkodási szabályzatok elfogadása,
d/ Az éves költségvetés előkészítése és Közgyűlés elé terjesztése,
e/ Az éves költségvetési beszámoló előkészítése és a Közgyűlés elé terjesztése.
f/ Az éves munkaterv összeállítása,
g/ Döntés minden olyan egyéb kérdésben, amely nem tartozik a Közgyűlés kizárólagos hatáskörébe,
h/ Pályázati és Támogatási Szabályzat alkotása és közzététele, elbírálása
i/ Az Egyesület tagjairól naprakész nyilvántartás vezetése,
j/ Az Egyesületi tagság megszűnését rögzíteni a nyilvántartásban.
3/ Az Elnök:
Az Elnök a Közgyűlés által a tagok több mint a felének megegyező szavazatával, titkos szavazással 5 év időtartamra megválasztott vezető tisztségviselő, aki az Egyesület képviseletére önállóan jogosult. Munkáját díjazás nélkül, társadalmi megbízatásban látja el.
a/ Az Elnök feladatai:
- Biztosítja az Egyesület és szervei (Közgyűlés, Elnökség) működőképességét, előkészíti és levezeti az üléseket,
- Gondoskodik a Közgyűlés és az Elnökség határozatainak naprakész nyilvántartásáról, a hozott határozatok végrehajtásáról,
- Kialakítja és irányítja az Egyesület adminisztratív szervezetét,
- Elkészíti az Egyesület éves beszámoló tervezetét és jóváhagyás céljából a Közgyűlés elé terjeszti,
- Az Egyesület bankszámlája felett – önálló képviseleti joga folytán - az Elnök jogosult rendelkezni.
4/ Az Elnökhelyettes:
Az Elnök akadályoztatása esetén helyette az Elnökhelyettes teljes jogkörrel eljár. Ellátja mindazokat a feladatokat, amelyekkel az Elnök megbízza.
5/ A Titkár:
- Az Elnök irányítása mellett ellátja az Egyesület adminisztratív és szervező jellegű feladatait,
- Naprakészen vezeti a Határozatok Könyvét,
- Az Egyesület Közgyűlése és az Elnökség által hozott határozatokat az Alapszabályban rögzített módon közli az érintettekkel, illetve gondoskodik a határozatok honlapon való közzétételéről, amennyiben ez nem sérti mások, vagy az Egyesület jogait, jogos érdekeit.
- Vezeti a Közgyűlés és az Elnökségi ülés jegyzőkönyveit.
- Vezeti a tagnyilvántartást
1/ A jegyzőkönyv:
a/ A Közgyűlésről és az Elnökség üléseiről részletes jegyzőkönyvet kell felvenni.
b/ A testület üléseiről készült jegyzőkönyvnek tartalmaznia kell különösen:
- A megjelent szavazóképes tagok számát,
- A véglegesített napirendi pontokat,
c/ A jegyzőkönyv hitelesítése
- A közgyűlési jegyzőkönyvet az Elnök, távollétében a Közgyűlést levezető Elnökhelyettes, a jegyzőkönyvvezető és a Közgyűlés által megválasztott kettő hitelesítő egyesületi tag;
- Az elnökségi ülés jegyzőkönyvét az Elnök, távollétében az Elnökhelyettes, és a Titkár aláírásával hitelesíti.
2/ A határozatok nyilvántartása:
A testületek határozatairól külön nyilvántartást kell vezetni, amelynek tartalmaznia kell:
* évente kezdődően arab számmal jelölve, és dátummal, utalva a döntést hozó testületre a határozat megjelölését (pl: 01/2012 (XII.20.) Kgy. Határozat; 04/2013 (V.10.) Eln. Határozat),
* A határozatok szó szerinti szövegét,
* A végrehajtás megjelölt határidejét és felelősét,
* A határozatok elfogadásának arányát (támogatók – tartózkodók – ellenzők), elnökségi döntések esetében a szavazást név szerint.
A testületek döntéseit 15 napon belül írásban közölni kell az érintettekkel.
Az Egyesület gazdálkodási tevékenységét a mindenkor hatályos jogszabályok szerint végzi. Alapító vagyon nulla forint
1. Az Egyesület működéséhez szükséges anyagi eszközök forrásai:
- Egyesületi tagdíj
- Adomány, támogatás, pályázati bevétel
- Az egyéb cél szerinti tevékenység folytatásából származó bevétel
2. Az Egyesület vagyonát pénz és egyéb eszközök képezik.
Az Egyesület a gazdálkodása során elért eredményt nem osztja fel, azt céljai szerinti tevékenységeire fordítja. Minden vagyon és bevétel az Egyesület alapcéljait szolgálja. Bevételeit saját tagjai számára sem támogatás, sem egyéb jogcímen nem juttathatja vissza.
Az Egyesület pénzügyi és anyagi tevékenységéért, kötelezettségvállalásaiért vagyona mértékéig felel. A tagok a tagdíj megfizetésén túl az Egyesület tartozásaiért saját vagyonukkal nem felelnek.
Az Egyesület befektetési és vállalkozói tevékenységet nem végez.
Az Egyesület hitelt nem vehet fel, és nem hitelezhet, kezességet nem vállalhat.
Az Egyesület cél szerinti juttatásait bárki által megismerhető módon pályázati formához kötheti. Ez esetben a Pályázati Szabályzat előírásai a mérvadóak.
A tagdíj összegét, befizetésének módját a Közgyűlés határozza meg. A tagok tagdíj befizetéseiről az Elnökség a tagnyilvántartáshoz kapcsolódó nyilvántartást vezet.
Az Egyesület gazdálkodási irataiba a tagok és pártoló tagok szabadon betekinthetnek, azokat az irattárazás helyszínén tanulmányozhatják. A betekintési igényt az Elnöknek kell írásban jelezni, aki a bejelentéstől számított 10 napon belül az igénybejelentővel egyeztetett időpontban biztosítja a betekintést.
VII. Az Egyesület megszűnése:
b) legfőbb szerve a feloszlásáról határoz,
1. A Közgyűlés az éves tagsági díjat az Egyesület tagja esetében 3600 Ft/év (azaz 300 Ft/hó) összegben állapítja meg, az Egyesület bejegyzésétől számítva. A pártoló tag tagdíj fizetésére nem kötelezett.
2. A tagdíj mértékét a Közgyűlés évente határozza meg.
3. Az Egyesület Alapszabályát az alapító tagok Dunaharaszti településen 2013. március 12. napon megtartott alapító Közgyűlésen
14 igen 0 nem 0 tartózkodott
szavazati aránnyal hozott 1/2013 (03.12) Kgy.számú határozattal fogadták el.
Kelt: Dunaharaszti, 2013. március 12-én
Össz.: 157 793
Oldal: E G Y E S Ü L E T Alapszabályzat

matches: bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság Bíróság


text:
„Előzetes döntéshozatal – Hozzáadottérték‑adó (héa) – 2006/112/EK irányelv – Az adójogszabályok harmonizálása – Az előzetesen felszámított adó levonása – Tárgyi eszközként beszerzett ingatlan – Visszlízing (sale and lease back) – A héalevonások korrekciója – A héasemlegesség elve – Az egyenlő bánásmód elve”
A C‑201/18. sz. ügyben,
az EUMSZ 267. cikk alapján benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem tárgyában, amelyet a cour d’appel de Mons (Belgium) a Bírósághoz 2018. március 19‑én érkezett, 2018. március 9‑i határozatával terjesztett elő
a Mydibel SA
tagjai: T. von Danwitz tanácselnök, C. Vajda (előadó) és P. G. Xuereb bírák,
– a Mydibel SA képviseletében W. Huber avocat,
– a belga kormány képviseletében J.‑C. Halleux, P. Cottin és C. Pochet, meghatalmazotti minőségben,
– az Európai Bizottság képviseletében J. Jokubauskaitė és N. Gossement, meghatalmazotti minőségben,
1 Az előzetes döntéshozatal iránti kérelem a 2009. december 22‑i 2009/162/EU tanácsi irányelvvel (HL 2010. L 10., 14. o.) módosított, a közös hozzáadottértékadó‑rendszerről szóló, 2006. november 28‑i 2006/112/EK tanácsi irányelv (HL 2006. L 347., 1. o.; helyesbítések: HL 2007. L 335., 60. o.; HL 2015. L 323., 31. o.; a továbbiakban: héairányelv) 14. cikkének, 15. cikkének, 168. cikkének, 184. cikkének, 185. cikkének, 187. cikkének és 188. cikkének, valamint a hozzáadottérték‑adó (a továbbiakban: héa) semlegessége elvének és az egyenlő bánásmód elvének az értelmezésére vonatkozik.
2 E kérelmet a Mydibel SA és az État belge között héalevonás korrekciója tárgyában folyamatban lévő jogvita keretében terjesztették elő.
3 A héairányelv 14. cikke értelmében:
„(1) »Termékértékesítés« a birtokba vehető dolog átengedése, amely tulajdonosként való rendelkezésre jogosít fel.
(2) Az (1) bekezdésben említetten kívül termékértékesítésnek minősülnek a következők:
a) termékre vonatkozó tulajdon átruházása hatóság által vagy nevében vagy törvény értelmében történő kisajátítás útján, ellenérték fejében;
b) termék olyan szerződés alapján történő birtokbaadása, amely a termék határozott időre szóló bérletéről vagy részletvételéről szól, azzal a kikötéssel, hogy a tulajdonjogot legkésőbb az utoljára esedékes részlet kiegyenlítésével szerzik meg;
c) termék vásárlásra vagy eladásra szóló bizományi szerződés alapján történő átadása;
(3) A tagállamok bizonyos építési munkák elvégzését termékértékesítésnek tekinthetik.”
4 Ezen irányelv 15. cikke a következőképpen rendelkezik:
„(1) A villamos energia, a gáz, a hő‑ vagy hűtési energia és hasonlók birtokba vehető dolognak minősülnek.
(2) A tagállamok birtokba vehető dolgoknak tekinthetik:
a) az ingatlanokkal kapcsolatos bizonyos jogokat;
b) az olyan dologi jogokat, amelyek birtokosuk számára használati jogot biztosítanak az ingatlan felett;
c) az olyan értékpapírokat, amelyek birtoklása ingatlanra vagy annak egy részére jogilag vagy ténylegesen tulajdon‑ vagy használati jogot biztosít.”
5 Az említett irányelv 168. cikke a következőket mondja ki:
b) a 18. cikk a) pontja és 27. cikk értelmében termékértékesítésnek vagy szolgáltatásnyújtásnak minősülő tevékenység után fizetendő HÉA‑t;
c) a 2. cikk (1) bekezdése b) pontjának i. alpontjával összhangban a Közösségen belüli termékbeszerzés után fizetendő HÉA‑t;
d) a 21. és 22. cikkel összhangban Közösségen belüli beszerzésnek minősülő tevékenység után fizetendő HÉA‑t;
e) az ebbe a tagállamba importált termékek után fizetendő vagy megfizetett HÉA‑t.”
6 A héairányelv 184–189. cikke ezen irányelv X. címének „Az adólevonások korrekciója” címet viselő 5. fejezetében szerepel. Az említett irányelv 184. cikke pontosítja:
7 A héairányelv 185. cikke előírja:
(2) Az (1) bekezdéstől eltérve nem kerülhet sor korrekcióra részben vagy egészben kifizetetlen ügyletek esetében, a termék megfelelően bizonyított vagy igazolt megsemmisülése, elvesztése vagy ellopása esetében, valamint a 16. cikkben említett kis értékű ajándékok és minták céljára felhasznált termék esetében.
8 Ezen irányelv 186. cikke szerint:
9 Az említett irányelv 187. cikke a következőképpen rendelkezik:
10 Ugyanezen irányelv 188. cikke pontosítja:
11 A héairányelv 189. cikke előírja:
a) meghatározzák a tárgyi eszközök fogalmát;
b) megállapítják azt a HÉA‑összeget, amelyet a korrekció céljából figyelembe kell venni;
c) megtesznek minden szükséges intézkedést annak érdekében, hogy a korrekcióból indokolatlan előnyök ne származzanak;
d) ügyviteli egyszerűsítéseket engedélyeznek.”
12 A Mydibel burgonyaszármazékok előállításával foglalkozik, erre tekintettel pedig héaalanynak minősül. Számos ingatlan tulajdonosa, amelyek után teljes egészében levonta az ezek építéséhez, átalakításához, illetve felújításához kapcsolódó számlákban felszámított adót.
13 2009. október 1‑jén likviditásának növelése érdekében két pénzintézettel héamentes sale and lease back (visszlízing) ügyletet kötött ezen ingatlanokra, amelyeket két részre osztottak. A Mydibel az egyes részek tekintetében két‑két, közjegyzői okiratba foglalt megállapodást kötött. Egyrészt az említett ingatlanokra az első rész tekintetében 9 630 000 euró azonnal esedékes díj ellenében, a második rész tekintetében pedig 2 700 000 euró azonnal esedékes egyszeri, valamint 25 euró éves díj ellenében az említett pénzintézetek javára 99 éves időtartamra szóló örökhaszonbérleti jogot alapító megállapodást kötött. Másrészt ugyanezen ingatlanokra vonatkozóan pénzügyilízing‑megállapodást kötött, amellyel ugyanezen pénzintézetek a szóban forgó ingatlanokat negyedéves bérleti díj ellenében, amelynek összege az első rész tekintetében kamatokkal növelten 9 630 000 euró, a második rész tekintetében pedig 2 700 000 euró beruházási értéknek felel meg, 15 éves időtartamra visszavonhatatlanul a Mybidel használatába adják. Ez utóbbi megállapodás alapján a Mydibel a lízing lejártakor az első rész tekintetében a beruházási érték 10%‑ának, a második rész tekintetében pedig ezen érték 3%‑ának megfelelő összeg megfizetése fejében vételi opcióval élhet.
14 A 2009. január 1‑je és 2010. december 31. közötti időszak vonatkozásában 2012. május 11. és június 8. között lefolytatott adóellenőrzést követően a belga adóhatóság a felülvizsgálati mechanizmus keretében a szóban forgó ingatlanok tekintetében megtagadta az említett sale and lease back (visszlízing) ügylet utáni héa eredeti levonását.
15 2012. szeptember 18‑án korrekciós kimutatást küldtek meg jóváhagyásra a Mydibel részére, 2013. november 22‑én pedig jegyzőkönyv készült, amelyről a kiigazító határozattal együtt ugyanezen a napon értesítették a Mydibelt. Ez utóbbi határozatban először is a héa téves levonása miatt 981 381,28 euró, másodszor arányos bírság címén 98 130 euró, harmadszor pedig 2011. január 21‑től számított késedelmi kamat került megállapításra. A belga adóhatóság részéről a Mydibel héa‑folyószámlájának egyenlegéből történő levonás útján 1 363 971,20 euró, vagyis a korrekció teljes összege beszedésre került.
16 2014. április 1‑jén a Mydibel a kiigazító határozat és a 2013. november 22‑i jegyzőkönyv megsemmisítése iránti keresetet nyújtott be a tribunal de première instance du Hainaut‑hoz (hainaut‑i elsőfokú bíróság, Belgium).
17 2015. október 13‑i ítéletével a tribunal de première instance du Hainaut (hainaut‑i elsőfokú bíróság) elfogadhatónak és részben megalapozottnak nyilvánította e keresetet. Kimondta, hogy nem volt helye a bírság kiszabásának, az État belge‑t a törölt bírság beszedett, törvényes kamatokkal növelt teljes összegének a Mydibel részére történő visszatérítésére kötelezte, a Mydibel keresetét pedig ezt meghaladóan elutasította.
18 2016. március 4‑én a belga állam fellebbezést nyújtott be ezen ítélettel szemben a cour d’appel de Monshoz (monsi fellebbviteli bíróság, Belgium).
19 A kérdést előterjesztő bíróság arra keresi a választ, hogy az alapügyben szóban forgóhoz hasonló körülmények között a héairányelv rendelkezései a héalevonás korrekciójára vonatkozó kötelezettséget írnak‑e elő, igenlő válasz esetén pedig az ilyen korrekció összeegyeztethető‑e a héasemlegesség és az egyenlő bánásmód elvével.
20 E körülmények között a cour d’appel de Mons (monsi fellebbviteli bíróság) úgy határozott, hogy az eljárást felfüggeszti, és előzetes döntéshozatal céljából a következő kérdéseket terjeszti a Bíróság elé:
„[1)] Úgy kell‑e értelmezni és alkalmazni a […] 2006/112[…] irányelv 14., 15., 168., 184., 185., 187. és 188. cikkét, hogy van, vagy akként, hogy nincs helye az eredetileg helyesen levont, ingatlant terhelő héa felülvizsgálatának/kiigazításának, amikor ezen ingatlanra vonatkozóan sale and lease back (visszlízing) ügyletet kötöttek, tekintettel arra, hogy:
– a sale and lease back az adóalany által két pénzintézet javára alapított örökhaszonbérleti jog (azaz egy határozott idejű dologi jog) és e két pénzintézet által az adóalany számára nyújtott lízing együttes és egyidejű biztosításából áll;
– e sale and lease back ügylet az adóalany likviditásának növelése érdekében végzett tisztán pénzügyi ügylet;
– a sale and lease back (visszlízing) ügyletet nem terheli héa;
– az ingatlan az adóalany birtokában maradt, és azt mind az ügyletet megelőzően, mind azt követően az adóalany adóköteles tevékenységének folytatása érdekében megszakítás nélkül és tartósan használták.
[2)] A fent említett rendelkezések olyan értelmezése és alkalmazása, amely az eredetileg levont héa felülvizsgálatát/kiigazítását lehetővé teszi, összeegyeztethető‑e a héasemlegesség és/vagy az egyenlő bánásmód elvével?”
21 Első kérdésével a kérdést előterjesztő bíróság lényegében arra vár választ, hogy a héairányelv 184., 185., 187. és 188. cikkét úgy kell‑e értelmezni, hogy azok az ingatlanra kivetett, eredetileg helyesen levont héa korrekciójára vonatkozó kötelezettséget írnak elő abban az esetben, ha ezen ingatlanra vonatkozóan az alapügyben szóban forgóhoz hasonló körülmények között héamentes sale and lease back (visszlízing) ügyletet kötöttek.
22 A héairányelv 184. és 185. cikke általános jelleggel rögzíti azokat a feltételeket, amelyek között a nemzeti adóhatóságnak meg kell követelnie az eredetileg levont héa korrekcióját. Ezzel szemben ezen irányelv 187–189. cikke a tárgyi eszközökre vonatkozó héalevonás korrekciója tekintetében különös szabályokat ír elő (lásd ebben az értelemben: 2018. április 11‑i SEB bankas ítélet, C‑532/16, EU:C:2018:228, 25–28. pont).
23 Elöljáróban meg kell állapítani, hogy az előzetes döntéshozatalra utaló határozatból az következik, hogy az alapügyben szóban forgó ingatlanokat „tárgyi eszközöknek” kell minősíteni, aminek a nemzeti jog alapján való vizsgálata a kérdést előterjesztő bíróság feladata. Az említett irányelv 189. cikkének a) pontja alapján ugyanis a tagállamok maguk határozhatják meg a „tárgyi eszköz” fogalmát. A Bíróság már kimondta, hogy e fogalomba azon termékek tartoznak, amelyeket valamely gazdasági tevékenységhez használnak, és tartós jellegüknél, valamint értéküknél fogva megkülönböztethetők, ami révén a megszerzés költségei általában nem folyó, hanem több gazdasági év során amortizálódó kiadásoknak minősülnek (2012. február 16‑i Eon Aset Menidjmunt ítélet, C‑118/11, EU:C:2012:97, 35. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
24 Először is meg kell vizsgálni, hogy ugyanezen irányelv 184. és 185. cikke alapján felmerül‑e a héa levonásának a korrekciója.
25 A héairányelv 184. cikkéből az következik, hogy az eredeti adólevonást korrigálni kell, ha az több vagy kevesebb, mint amelyre az adóalany jogosult volt. A héairányelv 185. cikkének (1) bekezdése értelmében az adólevonás korrekcióját különösen akkor kell elvégezni, ha az adólevonás összegének meghatározásakor figyelembe vett tényezők a héabevallás benyújtása után módosultak.
26 Ami az adóalany által elvégzett héalevonás után bekövetkezett események e levonásra gyakorolt esetleges hatását illeti, a Bíróság ítélkezési gyakorlatából kitűnik, hogy a termékek vagy szolgáltatások tényleges vagy szándékolt felhasználása határozza meg azon eredeti levonás mértékét, amelyre az adóalany jogosult, illetve az azt követő időszakok folyamán tett esetleges korrekciók terjedelmét (2018. május 31‑i Kollroß és Wirtl ítélet, C‑660/16 és C‑661/16, EU:C:2018:372, 54. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
27 A héairányelv 184–186. cikkében szabályozott korrekciós mechanizmus ugyanis szerves részét képezi az ezen irányelvben foglalt héalevonási rendszernek. E mechanizmus célja, hogy elősegítse a levonások pontosságát a héa semlegességének biztosítása érdekében, ami azzal az eredménnyel jár, hogy a korábbi időszakban végrehajtott ügylet csak akkor biztosít levonási jogot, amennyiben azt adóköteles tevékenységhez használják. Így e mechanizmus célja továbbá az, hogy szoros és közvetlen kapcsolatot létesítsen az előzetesen megfizetett héa levonásához való jog, valamint az érintett áruknak és szolgáltatásoknak az adóköteles értékesítési tevékenységekhez való felhasználása között (2018. május 31‑i Kollroß és Wirtl ítélet, C‑660/16 és C‑661/16, EU:C:2018:372, 55. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
28 A jelen ügyben az előzetes döntéshozatalra utaló határozatból az következik, hogy a Myribel az alapügyben szóban forgó ingatlanokat megszakítás nélkül és tartósan az adóköteles tevékenységének folytatása érdekében használta. Ezenfelül az e határozatban szereplő információk alapján jóllehet az alapügyben szóban forgó sale and lease back (visszlízing) ügyletek a Mydibel részére történő azonnali díjfizetés alapjául szolgáltak, e társaság a maga részéről kötelezettséget vállalt arra, hogy 15 éven keresztül negyedévenként bérleti díjat fizet az érintett pénzintézetek részére, amelynek összege ezen előző díj kamatokkal növelt összegének felel meg. Ily módon úgy tűnik, hogy az említett társaság továbbra is az adóköteles ügyleteihez használta fel a szóban forgó ingatlanok építése, átalakítása, illetve felújítása érdekében megvalósult ügyleteket. E megállapítás – fenntartva a kérdést előterjesztő bíróság által elvégzendő vizsgálat szükségességét – arra utal, hogy a héalevonás összegének meghatározásakor figyelembe vett tényezők a héabevallás benyújtása után nem módosultak.
29 Ellentétben azzal, amire az Európai Bizottság az írásbeli észrevételeiben hivatkozik, önmagában a héamentes örökhaszonbérleti jog alapítása nem tekinthető a héalevonás összegének a meghatározásakor figyelembe vett tényezők héabevallás benyújtását követő módosulásának. Az ilyen jog alapítása ugyanis önmagában nem vezet az előzetesen felszámított héa levonásához való jog, valamint az érintett áruk és szolgáltatások adóköteles tevékenységhez való felhasználása közötti szoros és közvetlen kapcsolat megszakításához.
30 Ebből következően – fenntartva a kérdést előterjesztő bíróság által elvégzendő vizsgálat szükségességét – a héairányelv 184. és 185. cikke az alapügyben szereplőkhöz hasonló körülmények között nem írja elő az eredetileg levont héa korrekcióját.
31 Másodszor meg kell vizsgálni, hogy az alapügy körülményei a tárgyi eszközökre vonatkozó héalevonás korrekciója tekintetében előírt különös szabályok, különösen a héairányelv 187. és 188. cikke hatálya alá tartoznak‑e.
32 Ezen irányelv 187. cikke előír bizonyos részletes szabályokat a tárgyi eszközökre vonatkozó héalevonás korrekciója tekintetében. Többek között az említett irányelv 187. cikkének (1) bekezdéséből az következik, hogy az ilyen tárgyi eszközök esetében a korrekció ötéves időtartamot ölel fel, amely időszakot tárgyi eszközként beszerzett ingatlanok esetén legfeljebb húsz évre lehet kiterjeszteni.
33 Ugyanezen irányelv 188. cikkének (1) bekezdése alapján a korrekciós időszak alatt történő értékesítés esetén a tárgyi eszközöket úgy kell tekinteni, mintha azokat a korrekciós időszak lejártáig továbbra is az adóalany gazdasági tevékenységéhez használták volna fel.
34 A Bíróság pontosította, hogy a „termékértékesítés” fogalma nem a tulajdonátruházásnak az alkalmazandó nemzeti jogszabályokban előírt formáira utal, hanem magában foglal bármely, materiális javak átruházására irányuló ügyletet, amelynek során az egyik fél feljogosítja a másik felet, hogy e javakkal úgy rendelkezzék, mintha annak tulajdonosa lenne (lásd ebben az értelemben: 2015. október 22‑i PPUH Stehcemp ítélet, C‑277/14, EU:C:2015:719, 44. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
35 Jóllehet a nemzeti bíróság feladata annak az eseti alapon való, az ügy tényállásának függvényében történő meghatározása, hogy valamely dologra vonatkozó ügylet a dolog felett tulajdonosként való rendelkezési jog átruházásának minősül‑e (lásd ebben az értelemben: 2005. december 15‑i Centralan Property ítélet, C‑63/04, EU:C:2005:773, 63. pont), a Bíróság e tekintetben hasznos iránymutatásokat adhat e bíróság számára.
36 Meg kell állapítani, hogy az alapügyben szóban forgó sale and lease back (visszlízing) ügyleteket egyrészt az adóalany által az alapügyben szóban forgó két pénzintézet javára alapított örökhaszonbérleti jog, másrészt pedig e két pénzintézet által az adóalany számára nyújtott ingatlanra vonatkozó pénzügyi lízing együttes és egyidejű biztosítása jellemzi.
37 Meg kell tehát határozni, hogy az alapügy összefüggésében úgy kell‑e tekinteni az örökhaszonbérleti jog és az ingatlanra vonatkozó pénzügyi lízing biztosítását, mint amelyek elkülönülnek egymástól, vagy mint amelyek összekapcsolódnak egymással.
38 A Bíróság megállapította, hogy egységet képező ügyletnek tekinthető, amikor az adóalany két vagy több, az átlagos fogyasztó részére teljesített művelete, illetve cselekménye annyira szorosan kapcsolódik egymáshoz, hogy azok objektíve egyetlen oszthatatlan gazdasági ügyletet alkotnak, amelynek elemekre bontása erőltetett lenne (2008. február 21‑i Part Service ítélet, C‑425/06, EU:C:2008:108, 53. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
39 A nemzeti bíróság feladata annak az értékelése, hogy a szerződéses formától függetlenül az általa vizsgált ismérvek egységes ügylet fennállására utalnak‑e (2008. február 21‑i Part Service ítélet, C‑425/06, EU:C:2008:108, 54. pont).
40 A jelen ügyben az előzetes döntéshozatalra utaló határozatból az következik, hogy az alapügyben szóban forgó sale and lease back (visszlízing) ügyleteket a Mydibel likviditásának a növelésére irányuló tisztán pénzügyi ügyletek alkotják, és hogy az alapügyben szóban forgó ingatlanok ez utóbbi adóalany birtokában maradtak, aki azokat adóköteles tevékenységének folytatása érdekében megszakítás nélkül és tartósan használta. E körülmények, úgy tűnik, arra utalnak – fenntartva a kérdést előterjesztő bíróság által elvégzendő vizsgálat szükségességét –, hogy ezen ügyletek mindegyike egységes ügyletet képez, mivel az alapügyben szóban forgó ingatlanokra vonatkozó örökhaszonbérleti jog alapítása elválaszthatatlan az ugyanezen ingatlanokra vonatkozó pénzügyi lízingtől.
41 Ebből következően – fenntartva a kérdést előterjesztő bíróság által elvégzendő vizsgálat szükségességét – az alapügyben szóban forgó valamennyi sale and lease back (visszlízing) ügylet egységes ügyletet alkot. E körülmények között ezen ügyletek nem minősíthetők „termékértékesítésnek”, mivel az említett ügyleteket követően az alapügyben szóban forgó pénzintézetekre átruházott jogok, nevezetesen az ingatlanokra vonatkozó pénzügyi lízingből fakadó, a Mydibelt megillető jogokkal korlátozott örökhaszonbérleti jogok nem jogosították fel a pénzintézeteket arra, hogy az alapügyben szóban forgó ingatlanok felett úgy rendelkezzenek, mintha azok tulajdonosai lennének.
42 A fentiekre tekintettel és fenntartva a kérdést előterjesztő bíróság által elvégzendő vizsgálat szükségességét, a héairányelv 187. és 188. cikke az alapügyben szereplőkhöz hasonló körülmények között nem írja elő az eredetileg levont héa korrekcióját.
43 E körülmények között az első kérdésre azt a választ kell adni – fenntartva, hogy a kérdést előterjesztő bíróságnak meg kell vizsgálnia a releváns tényeket és nemzeti jogszabályokat –, hogy a héairányelv 184., 185., 187. és 188. cikkét úgy kell értelmezni, hogy azok nem írnak elő az ingatlanra kivetett, eredetileg helyesen levont héa korrekciójára vonatkozó kötelezettséget abban az esetben, ha ezen ingatlanra vonatkozóan az alapügyben szóban forgóhoz hasonló körülmények között héamentes sale and lease back (visszlízing) ügyletet kötöttek.
44 Második kérdésével a kérdést előterjesztő bíróság lényegében arra vár választ, hogy a héairányelv 184., 185., 187. és 188. cikkének olyan értelmezése, amely szerint e rendelkezések az alapügyben szóban forgóhoz hasonló körülmények között az eredetileg levont héa korrekciójára vonatkozó kötelezettséget írnak elő, összeegyeztethető‑e a héasemlegesség és az egyenlő bánásmód elvével.
45 Az első kérdésre adott válaszra tekintettel a második kérdés kizárólag akkor merül fel, ha a kérdést előterjesztő bíróság a vizsgálatát követően azt állapítaná meg, hogy az alapügyben szóban forgó sale and lease back (visszlízing) ügyletek a héalevonás összegének meghatározásakor figyelembe vett tényezők héabevallás benyújtását követő, a héairányelv 185. cikke értelmében vett módosulásának vagy pedig az ezen irányelv 188. cikke értelmében vett termékértékesítésnek minősülnek, és hogy ebből következően az alapügyben szóban forgó körülmények között eredetileg levont héa kiigazítására vonatkozó kötelezettség áll fenn.
46 Márpedig az eredetileg levont héa kiigazítására vonatkozó ilyen kötelezettség mindenképpen összeegyeztethető a héasemlegesség és az egyenlő bánásmód elvével.
47 E tekintetben elegendő annak megállapítása, hogy e körülmények között azon adóalany helyzete, aki olyan ingatlan tekintetében köt ilyen héamentes ügyletet, amelynek tulajdonosa, a héa szempontjából nem összehasonlítható valamely olyan adóalany helyzetével, aki az előzetesen felszámított héa levonására feljogosító munkálatok megvalósulásától kezdődően tulajdonosa megszakítás nélkül valamely ingatlannak.
48 E körülmények között a második kérdésre azt a választ kell adni, hogy a héairányelv 184., 185., 187. és 188. cikkének olyan értelmezése, amely szerint azok az alapügyben szóban forgóhoz hasonló körülmények között az eredetileg levont héa korrekciójára vonatkozó kötelezettséget írnak elő, összeegyeztethető a héasemlegesség és az egyenlő bánásmód elvével.
1) A 2009. december 22‑i 2009/162/EU tanácsi irányelvvel módosított, a közös hozzáadottértékadó‑rendszerről szóló, 2006. november 28‑i 2006/112/EK tanácsi irányelv 184., 185., 187. és 188. cikkét úgy kell értelmezni – fenntartva, hogy a kérdést előterjesztő bíróságnak meg kell vizsgálnia a releváns tényeket és nemzeti jogszabályokat –, hogy azok nem írnak elő az ingatlanra kivetett, eredetileg helyesen levont hozzáadottérték‑adó (héa) korrekciójára vonatkozó kötelezettséget abban az esetben, ha ezen ingatlanra vonatkozóan az alapügyben szóban forgóhoz hasonló körülmények között héamentes sale and lease back (visszlízing) ügyletet kötöttek.
2) A 2009/162 irányelvvel módosított 2006/112 irányelv 184., 185., 187. és 188. cikkének olyan értelmezése, amely szerint azok az alapügyben szóban forgóhoz hasonló körülmények között az eredetileg levont hozzáadottérték‑adó (héa) korrekciójára vonatkozó kötelezettséget írnak elő, összeegyeztethető a héasemlegesség és az egyenlő bánásmód elvével.

matches: bíróság Bíróság bíróság bíróság Bíróság Bíróság bíróság bíróság Bíróság bíróság Bíróság bíróság Bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság