text:
Language of document : Bulgarian Spanish Czech Danish German Estonian Greek English French Italian Latvian Lithuanian Hungarian Maltese Dutch Polish Portuguese Romanian Slovak Slovene Finnish Swedish Croatian ECLI:EU:C:2019:220
2019. március 19.(*)
„Előzetes döntéshozatal – A szabadságon, a biztonságon és a jog érvényesülésén alapuló térség – Határellenőrzés, menekültügy és bevándorlás – (EU) 2016/399 rendelet – 32. cikk – A belső határokon a határellenőrzés egy tagállam általi ideiglenes visszaállítása – Harmadik országbeli állampolgár jogellenes beutazása – A belső határok külső határokhoz hasonlítása – 2008/115/EK irányelv – Hatály – A 2. cikk (2) bekezdésének a) pontja”
A C‑444/17. sz. ügyben,
az EUMSZ 267. cikk alapján benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem tárgyában, amelyet a Cour de cassation (semmítőszék, Franciaország) a Bírósághoz 2017. július 21‑én érkezett, 2017. július 12‑i határozatával terjesztett elő
a Préfet des Pyrénées‑Orientales
Abdelaziz Arib,
a Procureur de la République près le tribunal de grande instance de Montpellier,
a Procureur général près la cour d’appel de Montpellier
tagjai: K. Lenaerts elnök, R. Silva de Lapuerta elnökhelyettes, A. Prechal, E. Regan, T. von Danwitz, C. Toader és C. Lycourgos (előadó) tanácselnökök, A. Rosas, Juhász E., M. Ilešič, J. Malenovský, M. Safjan, D. Šváby, C. G. Fernlund és C. Vajda bírák,
főtanácsnok: M. Szpunar,
hivatalvezető: V. Giacobbo‑Peyronnel tanácsos,
tekintettel az írásbeli szakaszra és a 2018. június 12‑i tárgyalásra,
– a préfet des Pyrénées‑Orientales képviseletében F.‑H. Briard és S. Bonichot avocats,
– a francia kormány képviseletében E. de Moustier, E. Armoet és D. Colas, meghatalmazotti minőségben,
– a német kormány képviseletében R. Kanitz, meghatalmazotti minőségben,
– az Európai Bizottság képviseletében C. Cattabriga és G. Wils, meghatalmazotti minőségben,
a főtanácsnok indítványának a 2018. október 17‑i tárgyaláson történt meghallgatását követően,
1 Az előzetes döntéshozatal iránti kérelem a személyek határátlépésére irányadó szabályok uniós kódexéről szóló, 2016. március 9‑i (EU) 2016/399 európai parlamenti és tanácsi rendelet (Schengeni határellenőrzési kódex) (HL 2016. L 77., 1. o.; a továbbiakban: Schengeni határellenőrzési kódex) 32. cikkének, valamint a harmadik országok illegálisan [helyesen: jogellenesen] tartózkodó állampolgárainak visszatérésével kapcsolatban a tagállamokban használt közös normákról és eljárásokról szóló, 2008. december 16‑i 2008/115/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL 2008. L 348., 98. o.) 2. cikke (2) bekezdése a) pontjának és 4. cikke (4) bekezdésének értelmezésére vonatkozik.
2 E kérelmet a préfet des Pyrénées‑Orientales (pyrénées‑orientales‑i prefektus, Franciaország), valamint Abdelaziz Arib, a procureur de la République près le tribunal de grande instance de Montpellier (a montpellier‑i általános hatáskörű elsőfokú bíróság mellett működő államügyész, Franciaország) és a procureur général près la cour d’appel de Montpellier (a montpellier‑i fellebbviteli bíróság mellett működő államügyész, Franciaország) között a Franciaország területére jogellenesen belépő A. Arib idegenrendészeti őrizetbe vételének meghosszabbítása tárgyában folyamatban lévő jogvitában terjesztették elő.
Az SMVE
3 A Benelux Gazdasági Unió államai, a Németországi Szövetségi Köztársaság és a Francia Köztársaság kormányai között a közös határaikon történő ellenőrzések fokozatos megszüntetéséről szóló, 1985. június 14‑i Schengeni Megállapodás végrehajtásáról szóló, 1990. június 19‑én Schengenben aláírt és 1995. március 26‑án hatályba lépő egyezmény (HL 2000. L 239., 19. o.; magyar nyelvű különkiadás 19. fejezet, 2. kötet, 9. o.; a továbbiakban: SMVE) a schengeni vívmányok részét képezi.
4 Az SMVE 26. cikke a következőket írja elő:
„(1) A Szerződő Felek – az 1967. január 31‑i New York‑i jegyzőkönyv által módosított 1951. július 28‑i, menekültek jogállásáról szóló genfi egyezményhez való csatlakozásukból eredő kötelezettségeikre is figyelemmel – kötelezettséget vállalnak arra, hogy nemzeti jogszabályaikba beépítik a következő szabályokat:
a) Ha egy Szerződő Fél megtagadja egy külföldi beléptetését a területére, az őt légi, tengeri vagy szárazföldi úton a külső határra szállító fuvarozó köteles a külföldit haladéktalanul visszavenni. A határőrizeti hatóságok felszólítására a fuvarozó köteles visszaszállítni a külföldit abba a harmadik államba, ahonnan szállította őt, vagy abba a harmadik államba, amely úti okmányait kiadta, vagy egy olyan harmadik államba, amelybe bebocsátása biztosított;
b) A fuvarozó köteles megtenni minden szükséges intézkedést, hogy megbizonyosodjék arról, hogy a légi vagy tengeri úton szállított külföldi rendelkezik‑e a Szerződő Felek területére történő beutazáshoz szükséges úti okmányokkal.
(2) A Szerződő Felek – az 1967. január 31‑i New York‑i jegyzőkönyv által módosított 1951. július 28‑i, menekültek jogállásáról szóló genfi egyezményhez való csatlakozásukból eredő kötelezettségeikre és alkotmányos jogszabályaikra is figyelemmel – kötelezettséget vállalnak arra, hogy szankciókat vezetnek be azokkal a fuvarozókkal szemben, akik harmadik államból légi vagy tengeri úton olyan külföldieket szállítanak a területükre, akik nem rendelkeznek a szükséges úti okmányokkal.
(3) Az (1) bekezdés b) pontja és a (2) bekezdés a menetrend szerinti távolsági autóbuszokkal csoportokat szállító nemzetközi fuvarozókra is vonatkozik, a határforgalom kivételével.”
A Schengeni határellenőrzési kódex
5 A Schengeni határellenőrzési kódex 2. cikke értelmében:
1) »belső határok«:
a) a tagállamok közös szárazföldi határai, beleértve az álló‑ vagy folyóvizeken áthaladó határokat is;
b) a tagállamok belső légi járatok indítására és fogadására szolgáló repülőterei;
c) a tagállamok tengeri, folyami és tavi kikötői, amelyek rendszeres belső kompjárat céljára szolgálnak;
2) »külső határok«: a tagállamok szárazföldi határai, beleértve az álló‑ vagy folyóvizeken áthaladó határokat, tengeri határokat és repülőtereket, folyami, tengeri és tavi kikötőket, amennyiben ezek nem belső határok;
6 Az említett kódex 5. cikke ekként rendelkezik:
„(1) A külső határokat csak a határátkelőhelyeknél és azok hivatalos nyitvatartási ideje alatt lehet átlépni. A nyitvatartási időt egyértelműen fel kell tüntetni azokon a határátkelőhelyeken, amelyek nem napi 24 órában tartanak nyitva.
A tagállamok a 39. cikknek megfelelően értesítést küldenek a Bizottságnak határátkelőhelyeik listájáról.
(3) A (2) bekezdésben előírt kivételek vagy a védelemre vonatkozó nemzetközi kötelezettségeik sérelme nélkül a tagállamok a nemzeti joguknak megfelelően szankciókat vezetnek be a külső határoknak a megnyitott határátkelőhelyeken kívüli vagy azok hivatalos nyitvatartási idején kívüli jogellenes átlépésére. E szankcióknak hatékonynak, arányosnak és visszatartó erejűnek kell lenniük.”
7 Ugyanezen kódex 13. cikkének (1) bekezdése a következőket írja elő:
„A határőrizet fő célja a jogellenes határátlépések megakadályozása, a határokon átnyúló bűnözés elleni küzdelem, valamint a határt illegálisan [helyesen: jogellenesen] átlépő személyek elleni intézkedések meghozatala. A határt illegálisan [helyesen: jogellenesen] átlépő és az érintett tagállam területén tartózkodásra nem jogosult személyeket el kell fogni, és ellenük a 2008/115/EK irányelv rendelkezéseinek megfelelő eljárásokat kell indítani.”
8 A Schengeni határellenőrzési kódex 14. cikke értelmében:
„(1) Meg kell tagadni annak a harmadik országbeli állampolgárnak a tagállamok területére történő beléptetését, aki nem teljesíti az 6. cikk (1) bekezdésében meghatározott valamennyi feltételt, és nem tartozik az 6. cikk (5) bekezdésében említett személyek közé. Ez nem érinti a menedékjogra és a nemzetközi védelemre, illetve a hosszú távú tartózkodásra jogosító vízumok kiadására vonatkozó különös rendelkezések alkalmazását.
(4) A határőröknek biztosítaniuk kell, hogy az a harmadik országbeli állampolgár, akinek a beléptetését megtagadták, nem lép be az érintett tagállam területére.
(6) A beléptetés megtagadására irányadó részletes szabályokat az V. melléklet A. része tartalmazza.”
9 Az említett kódex „Ellenőrzések a tagállamok területén” címet viselő 23. cikke a következőket mondja ki:
„A határellenőrzés hiánya a belső határokon nem érinti a következőket:
a) az egyes tagállamok illetékes hatóságai által a nemzeti jog alapján gyakorolt rendőrségi hatáskör, amennyiben az ilyen hatáskör gyakorlása nem a határforgalom‑ellenőrzéssel azonos tartalmú; ez a határ menti területeken is érvényes. Az első mondat alkalmazásában a rendőrségi hatáskör gyakorlása különösen akkor nem minősül a határforgalom‑ellenőrzéssel azonos tartalmúnak, ha a rendőri intézkedések:
i. célja nem a határellenőrzés;
ii. a közrendet érintő esetleges veszélyekkel kapcsolatos általános rendőrségi információn és tapasztalaton alapulnak, és különösen a határokon átnyúló bűnözés elleni küzdelemre irányulnak;
iii. előkészítésének és végrehajtásának módja egyértelműen eltér a külső határokon történő rendszeres személyellenőrzésekétől;
iv. végrehajtására szúrópróbaszerűen kerül sor;
10 Ugyanezen kódex 25. cikke ekként rendelkezik:
„(1) Ha a belső határokon történő határellenőrzés nélküli térségben az egyik tagállamban a közrendet vagy a belső biztonságot fenyegető komoly veszély áll fenn, akkor a szóban forgó tagállam kivételesen visszaállíthatja a határellenőrzést belső határainak egészén vagy azok meghatározott részein egy korlátozott, legfeljebb 30 napos időtartamra, illetve a komoly veszély várható időtartamára, ha az meghaladja a 30 napos időszakot. A belső határokon történő határellenőrzés ideiglenes visszaállításának alkalmazási köre és időtartama nem lépheti túl a komoly veszély elhárításához feltétlenül szükséges mértéket.
(2) A belső határokon történő határellenőrzés csak végső megoldásként, a 27., 28. és 29. cikkel összhangban állítható vissza. A 26., illetve a 30. cikkben említett feltételeket a belső határokon történő határellenőrzés visszaállítására vonatkozó valamennyi, a 27., 28. vagy 29. cikk szerinti döntés mérlegelése során figyelembe kell venni.
(3) Amennyiben a közrendet vagy a belső biztonságot az érintett tagállamban fenyegető komoly veszély e cikk (1) bekezdésében meghatározott időtartamon túl is fennáll, a szóban forgó tagállam a belső határokon történő határellenőrzést a 26. cikkben említett feltételek figyelembevételével és a 27. cikkel összhangban, az e cikk (1) bekezdésében említettekkel megegyező okok alapján, valamint bármilyen új elem figyelembevételével legfeljebb 30 napos megújítható időtartamokra meghosszabbíthatja.
(4) A belső határokon történő határellenőrzés visszaállításának teljes időtartama – beleértve az e cikk (3) bekezdése szerinti meghosszabbítások idejét összesen – nem haladhatja meg a hat hónapot. A 29. cikkben említett jellegű kivételes körülmények esetén ez a teljes időtartam az említett cikk (1) bekezdésével összhangban legfeljebb kétéves időtartamra meghosszabbítható.”
11 A Schengeni határellenőrzési kódex 32. cikke a következőket mondja ki:
„Amennyiben a belső határokon a határellenőrzés visszaállítására kerül sor, a II. cím vonatkozó rendelkezéseit értelemszerűen alkalmazni kell.”
12 E kódex 5., 13. és 14. cikke a kódex „Külső határok” elnevezésű II. címének, míg az említett kódex 23., 25. és 32. cikke annak a „Belső határok” elnevezésű III. címének részét képezi.
13 A Schengeni határellenőrzési kódex V. melléklete A. részének 2. pontja a következőket írja elő:
„Amennyiben a harmadik országbeli állampolgárt, akinek a beléptetését megtagadták, fuvarozó szállította a határra, a helyileg illetékes hatóság:
a) a[z SMVE] 26. cikkével és a 2001/51/EK tanácsi irányelvvel […] összhangban utasítja a fuvarozót, hogy vegye át a harmadik országbeli állampolgárt, és haladéktalanul szállítsa vissza abba a harmadik államba, ahonnan elszállította őt, vagy abba a harmadik országba, amely a határátlépésre feljogosító okmányát kiadta, vagy egy olyan harmadik országba, amelybe beutazása biztosított, illetve találjon eszközt a visszaszállításhoz;
b) a visszaszállításig – a nemzeti jognak megfelelően és a helyi körülmények figyelembevételével – megteszi a megfelelő intézkedéseket annak megakadályozására, hogy a harmadik országbeli állampolgárok, akiknek a beléptetését megtagadták, illegálisan [helyesen: jogellenesen] beutazzanak.”
A 2008/115 irányelv
14 A 2008/115 irányelv (5) bekezdése a következőket mondja ki:
„Ennek az irányelvnek olyan horizontális szabályokat kell létrehoznia, amelyek alkalmazhatók minden olyan harmadik országbeli állampolgárra, aki valamely tagállamban érvényes beutazási, tartózkodási vagy letelepedési feltételeknek nem, vagy már nem felel meg.”
15 Ezen irányelv 2. cikke a következőképpen rendelkezik:
(2) A tagállamok dönthetnek úgy, hogy nem alkalmazzák ezt az irányelvet azokra a harmadik országbeli alábbi állampolgárokra:
a) akiktől a Schengeni határellenőrzési kódex 13. cikkével összhangban megtagadták a beutazást, vagy akiket az illetékes hatóságok valamely tagállam külső határának szárazföldi, tengeri vagy légi úton történő illegális [helyesen: jogellenes] átlépése kapcsán fogtak el vagy tartóztattak fel, és akik ezt követően nem kaptak engedélyt vagy jogot az adott tagállamban való tartózkodásra;
16 Az említett irányelv 3. cikke értelmében:
„Ezen irányelv alkalmazásában a következő fogalommeghatározások érvényesek:
2. »illegális [helyesen: jogellenes] tartózkodás«: olyan harmadik országbeli állampolgár jelenléte valamely tagállam területén, aki a Schengeni határellenőrzési kódex 5. cikkében meghatározott beutazási feltételeknek vagy az adott tagállamban érvényes egyéb beutazási, tartózkodási vagy letelepedési feltételeknek nem vagy már nem felel meg;
– egy tranzit országba közösségi vagy kétoldalú visszafogadási, megállapodásoknak vagy egyéb megegyezéseknek megfelelően, vagy
17 Ugyanezen irányelv 4. cikkének (4) bekezdése a következőket írja elő:
„Harmadik államok azon állampolgárai tekintetében, akikre a 2. cikk (2) bekezdés a) pontja értelmében ez az irányelv nem alkalmazandó, a tagállamok:
a) biztosítják, hogy az említett állampolgárokkal szemben alkalmazott bánásmód és védelmük mértéke nem kedvezőtlenebb a 8. cikk (4) és (5) bekezdésében (kényszerítő intézkedések alkalmazásának korlátozása), a 9. cikk (2) bekezdés a) pontjában (a kitoloncolás elhalasztása), a 14. cikk (1) bekezdés b) és d) pontjában (sürgősségi egészségügyi ellátás és a kiszolgáltatott személyek igényeinek figyelembevétele), valamint a 16. és 17. cikkben (az őrizet körülményei) foglaltaknál, és
b) tiszteletben tartják a visszaküldés tilalmának elvét.”
A francia jog
18 A 2012. december 31‑i 2012‑1560. sz. törvénnyel módosított code de l’entrée et du séjour des étrangers et du droit d’asile (a külföldiek beutazásáról és tartózkodásáról, valamint a menedékjogról szóló törvény; a továbbiakban: Ceseda) L. 621‑2. cikkének 1° és 2° pontja értelmében:
„Egy év szabadságvesztés‑büntetéssel és 3750 euró pénzbüntetéssel büntetendő az a külföldi, aki nem rendelkezik az Európai Unió valamely tagállamának állampolgárságával:
1° ha úgy lépett be Franciaország európai államterületére, hogy nem teljesítette a személyek határátlépésére irányadó szabályok közösségi kódexének (Schengeni határellenőrzési kódex) létrehozásáról szóló, 2006. március 15‑i 562/2006/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet [HL 2006. L 105., 1. o.] 5. cikke (1) bekezdésének a), b) vagy c) pontjában írt feltételeket, és ugyanezen rendelet 5. cikke (4) bekezdésének a) és c) pontja alkalmazásával nem engedélyezték az állam területére való belépését; ugyanígy, ha a külföldi beutazási tilalmat elrendelő figyelmeztető jelzés hatálya alatt áll a[z SMVE‑ben] részes másik állam végrehajtható határozata alapján; vagy
2° ha közvetlenül az ezen egyezményben részes államból érkezik, és úgy lépett be az európai államterületre, hogy nem felel meg az ezen egyezmény 19. cikke (1) vagy (2) bekezdésében, 20. cikke (1) bekezdésében és 21. cikke (1) vagy (2) bekezdésében foglalt előírásoknak, kivéve a[z] […] 562/2006/EK rendelet 5. cikke (1) bekezdésének e) pontjában említett feltételeket, továbbá a d) pontjában említett feltételeket, amennyiben a beutazási tilalmat elrendelő figyelmeztető jelzés nem a[z SMVE‑ben] részes másik állam által hozott végrehajtható határozaton alapul;
A jelen cikk alkalmazásában csak azt követően lehet vádat emelni, ha a tényállást a code de procédure pénale [a büntetőeljárásról szóló törvénykönyv] 53. cikkében előírt körülmények között megállapították.”
19 A büntetőeljárásról szóló törvénykönyv alapeljárásra alkalmazandó változatának (a továbbiakban: büntetőeljárásról szóló törvénykönyv) 53. cikke ekként rendelkezik:
„Tettenérés akkor áll fenn, ha a bűncselekmény vagy vétség elkövetése folyamatban van, vagy éppen befejeződött. Tettenérés áll fenn akkor is, ha a cselekményhez közeli időpontban a gyanúsítottat nyilvánosan üldözik, vagy olyan tárgyakat birtokol, illetve olyan nyomok és gyanújelek merülnek fel, amelyek alapján feltételezhető, hogy bűncselekmény vagy vétség elkövetésében vett részt.
Bűncselekmény vagy vétség tettenérésének megállapítását követően az államügyész ellenőrzése alatt a jelen fejezetben foglalt feltételek mellett zajló vizsgálat megszakítás nélkül nyolc nap alatt folytatható le.
Ha ötévi vagy súlyosabb szabadságvesztés‑büntetéssel büntetendő bűncselekménnyel vagy vétséggel kapcsolatos valóság feltárása érdekében szükséges nyomozásokat nem lehet elhalasztani, az államügyész ugyanilyen feltételek mellett határozhat a vizsgálat legfeljebb nyolc nappal történő meghosszabbításáról.”
20 A büntetőeljárásról szóló törvénykönyv 62‑2. cikke a következőket mondja ki:
„Az őrizetbe vétel a rendőrség által, bírósági felülvizsgálat mellett elrendelt olyan kényszerintézkedés, amellyel azt a személyt, aki megalapozottan gyanúsítható szabadságvesztéssel büntetendő bűntett vagy vétség elkövetésével vagy annak kísérletével, a nyomozó hatóság rendelkezésére bocsátják.
21 A büntetőeljárásról szóló törvénykönyv 78‑2. cikke a következőket írja elő:
„A bűnügyi rendőrség tisztjei, valamint az ez utóbbiak utasítására és felügyelete alatt eljáró, a 20. cikkben és 21‑1. cikkben említett bűnügyi rendőrök vagy helyettes bűnügyi rendőrök felkérhetnek személyazonossága bármilyen módon történő igazolására minden olyan személyt, akiről egy vagy több elfogadható ok alapján feltételezhető, hogy:
– jogsértést követett el vagy kísérelt meg elkövetni;
– vagy bűntett vagy vétség elkövetésére készül;
– vagy bűntett vagy vétség nyomozásához hasznos információkkal szolgálhat;
– vagy aki megsértette azokat a kötelezettségeket vagy megszegte azokat a tilalmakat, amelyeket részére bírósági felügyelet, illetve a mozgás elektronikus nyomon követéssel párosuló házi őrizeti intézkedés, illetve a büntetés‑végrehajtási bíróság által felügyelt büntetés vagy intézkedés keretében határoztak meg;
– vagy akinek igazságügyi hatóság körözését rendelte el.
Az államügyész írásbeli indítványára – az általa meghatározott jogsértések kivizsgálása és üldözése érdekében – bármely személy személyazonossága ellenőrizhető ugyanilyen módon, az ezen ügyész által meghatározott helyeken és időtartamig. Az a tény, hogy a személyazonosság ellenőrzése az államügyész indítványában meghatározott jogsértésen kívül más jogsértéseket tár fel, semmiképpen nem eredményezi a közbenső eljárások érvénytelenségét.
Az előző bekezdésben előírt feltételek alapján bármely személy személyazonossága – magatartásától függetlenül – ellenőrizhető a közrend, különösen a személyek vagy javak biztonsága veszélyeztetésének megelőzése érdekében.
A Franciaország és a[z SMVE‑ben] részes államok közötti szárazföldi határ mentén húzódó 20 kilométeres sávban, valamint nemzetközi összeköttetést biztosító és a határon átnyúló bűnözéshez kapcsolódó bűncselekmények megelőzése és felkutatása érdekében rendeletben meghatározott kikötők, repülőterek és vasúti vagy autóbusz‑pályaudvarok közönség számára nyitva álló területein bármely személy személyazonossága ellenőrizhető az első bekezdésben meghatározott módon, az iratok és okmányok birtoklására, magánál tartására és bemutatására vonatkozó, törvényben előírt kötelezettségek betartásának ellenőrzése céljából. […] Amennyiben létezik olyan autópályaszakasz, amely az első mondatban említett területről indul, és amelyen az első fizetőhely a 20 kilométeres szakaszon kívül esik, az ellenőrzésre sor kerülhet az első fizetőhely előtti pihenőhelyeken, e fizetőhelyen, valamint az abból nyíló pihenőhelyeken is. Az e rendelkezésben említett fizetőhelyeket rendelet határozza meg. Az a tény, hogy a személyazonosság ellenőrzése a fent említett kötelezettségek be nem tartásán kívül más jogsértéseket tár fel, semmiképpen nem eredményezi a közbenső eljárások érvénytelenségét. A jelen bekezdés alkalmazásában az iratok és okmányok birtoklására, magánál tartására és bemutatására vonatkozó, törvényben előírt kötelezettségek ellenőrzését csupán egybefüggő 6 órás időtartamot meg nem haladó időtartamban lehet ugyanazon helyen végezni, és az nem jelentheti a jelen lévő vagy az ugyanezen bekezdésben említett területeken vagy helyeken közlekedő személyek rendszeres ellenőrzését.
22 Franciaországban a határellenőrzésnek az ezen ország schengeni térséghez tartozó más tagállamokkal közös belső határain – a Schengeni határellenőrzési kódex 25. cikkének megfelelően – történő ideiglenes visszaállítását követően, a marokkói állampolgárságú A. Aribot 2016. június 15‑én ellenőrzésnek vetették alá a Franciaországot és Spanyolországot elválasztó határ mentén húzódó 20 kilométeres sávban a büntetőeljárásról szóló törvénykönyv 78‑2. cikkének kilencedik bekezdésében előírt feltételeknek megfelelően. A. Arib – aki korábban, egy vele 2013. augusztus 10‑én közölt kiutasítási intézkedés következtében elhagyta Franciaországot – egy Marokkóból érkező buszon tartózkodott.
23 Mivel fennállt a gyanúja annak, hogy A. Arib jogellenesen lépett be Franciaország területére, ami a Ceseda L. 621‑2. cikkében szereplő vétség elkövetésének minősül, őrizetbe vették. Másnap a pyrénées‑orientales‑i prefektus határozatában elrendelte vele szemben Franciaország területének elhagyását, valamint idegenrendészeti őrizetbe vételét.
24 2016. június 21‑én a tribunal de grande instance de Perpignan (perpignani általános hatáskörű elsőfokú bíróság, Franciaország) kényszerintézkedéseket elrendelő bírája végzést hozott A. Arib őrizetbe vételének, illetve az azt követő eljárásnak, beleértve az idegenrendészeti őrizetbe vételt is, semmisségéről, azon okból, hogy a szóban forgó őrizetbe vételt nem lehet foganatosítani. E tekintetben megállapította, hogy a jogellenesen tartózkodó harmadik országbeli állampolgár A. Arib átlépett egy belső határt Franciaország és Spanyolország között, aminek – e bíró szerint – a 2008/115 irányelv alkalmazását kell maga után vonnia, amely irányelv értelmében nem szabható ki szabadságvesztés‑büntetés a jelen ügyben fennállókhoz hasonló körülmények között.
25 2016. június 22‑i végzésében a cour d’appel de Montpellier (montpellier‑i fellebbviteli bíróság, Franciaország) mellett működő tanácsos helybenhagyta az elsőfokú bíróság határozatát. A pyrénées‑orientales‑i prefektus felülvizsgálati kérelemmel fordult e végzés ellen a kérdést előterjesztő bírósághoz, a Cour de cassationhoz (semmítőszék, Franciaország), és többek között azzal érvelt, hogy a közrendet vagy a belső biztonságot fenyegető komoly veszély fennállása esetén valamely tagállam kivételesen visszaállíthatja a határellenőrzést belső határain, ekképpen részben felfüggesztve a 2008/115 irányelv alkalmazását. E prefektus álláspontja szerint – mivel hasonló helyzetben nem alkalmazandók a 2008/115 irányelvben előírt védelmi intézkedések – a Franciaországba jogellenesen belépő személyt alá lehet vetni a büntetőeljárásról szóló törvénykönyv 78‑2. cikke kilencedik bekezdésének rendelkezései szerinti ellenőrzésnek, és – mivel jogellenes tartózkodásról van szó – szabadságvesztés‑büntetést lehet vele szemben kiszabni, ennélfogva pedig őrizetbe lehet venni.
26 A kérdést előterjesztő bíróság rámutat egyrészről arra, hogy a Schengeni határellenőrzési kódex bevezeti a schengeni térségben a szabad mozgás elvét, és előírja a tagállamok közötti belső határokon a határellenőrzések hiányát, másrészről pedig, hogy e kódex 25. cikke alapján egy tagállam – a közrendjére vagy belső biztonságára nézve komoly veszélyt jelentő esetekben – kivételesen, korlátozott időtartamra visszaállíthatja a határellenőrzést belső határainak egészén vagy azok részein.
27 Ez a bíróság emellett előadja, hogy – a Schengeni határellenőrzési kódex 32. cikke szerint – amennyiben a belső határokon a határellenőrzés visszaállítására kerül sor, e kódex II. címének külső határokra vonatkozó releváns rendelkezéseit értelemszerűen alkalmazni kell. E tekintetben hangsúlyozza, hogy az említett kódex 5. cikkének (3) bekezdése értelmében a tagállamok hatékony, arányos és visszatartó erejű szankciókat vezetnek be a külső határok jogellenes átlépésére. A kérdést előterjesztő bíróság ehhez hozzáfűzi, hogy ugyanezen kódex 13. cikke értelmében a határőrizet célja a jogellenes határátlépések megakadályozása és a határt jogellenesen átlépő személyek elleni intézkedések meghozatala, ily módon a határt jogellenesen átlépő és az érintett tagállam területén tartózkodásra nem jogosult személyeket el kell fogni, és ellenük a 2008/115 irányelv rendelkezéseinek megfelelő eljárásokat kell indítani.
28 A kérdést előterjesztő bíróság szerint a 2008/115 irányelv kötelezi a tagállamokat, hogy a területükön jogellenesen tartózkodó harmadik országbeli állampolgárokra vonatkozóan kiutasítási határozatot hozzanak, e harmadik országbeli állampolgárokat pedig kizárólag a kiutasítás előkészítése vagy a kitoloncolás végrehajtása céljából lehet őrizetben tartani, amennyiben nem lehet más elégséges, de kevésbé kényszerítő intézkedést hatékonyan alkalmazni. Ez a bíróság emlékeztet a 2016. június 7‑i Affum ítéletre (C‑47/15, EU:C:2016:408), amelyben a Bíróság megállapította, hogy a 2008/115 irányelvvel ellentétes az olyan tagállami szabályozás, amely a jogellenes tartózkodáshoz vezető, belső határon keresztül való jogellenes beutazás puszta ténye miatt lehetővé teszi azon harmadik országbeli állampolgárral szemben szabadságvesztés alkalmazását, akinek tekintetében az ezen irányelvben foglalt kiutasítási eljárás még nem fejeződött be.
29 A kérdést előterjesztő bíróság hangsúlyozza, hogy a Ceseda L. 621‑2. cikke – tettenérés esetén – pénzbüntetéssel kiegészülő szabadságvesztés‑büntetéssel bünteti a Franciaország területére való jogellenes beutazást.
30 E rendelkezésre figyelemmel ez a bíróság mindenekelőtt arra kíván választ kapni, hogy a valamely tagállamban visszaállított belső határellenőrzés hasonlítható‑e ahhoz az ellenőrzéshez, amelyet egy külső határ harmadik országbeli állampolgár általi jogosulatlan átlépésekor, tettenérés esetén kell végezni.
31 Igenlő válasz esetén ezután – az említett bíróság szerint – ezen ellenőrzés részletes szabályait kell meghatározni. E tekintetben rámutat egyrészről, hogy a 2008/115 irányelv 2. cikke (2) bekezdésének a) pontja lehetővé teszi a tagállamok számára, hogy külső határaikon továbbra is alkalmazzák az egyszerűsített nemzeti kiutasítási eljárásokat – anélkül, hogy követniük kellene az említett irányelvben előírt valamennyi eljárási szakaszt – annak érdekében, hogy az e határok átlépése során feltartóztatott harmadik országbeli állampolgárokat gyorsabban kiutasíthassák. Másrészről hangsúlyozza, hogy az említett irányelv 4. cikkének (4) bekezdése körülhatárolja az irányelv 2. cikke (2) bekezdésének a) pontjában előírt lehetőség tagállamok általi gyakorlását, így a tagállamoknak tiszteletben kell tartaniuk bizonyos minimális garanciákat, köztük többek között az őrizetnek az ugyanezen irányelv 16. és 17. cikkében megállapított feltételeit.
32 A kérdést előterjesztő bíróság ennélfogva arra kíván választ kapni, hogy az a tagállam, amely visszaállította a belső határokon az ellenőrzést, hivatkozhat‑e az említett 2. cikk (2) bekezdésének a) pontjára azért, hogy kivonja a 2008/115 irányelv alkalmazása alól azt a harmadik országbeli állampolgárt, aki jogellenesen lépett át egy ilyen határt és aki még nem tartózkodott az ország területén.
33 Igenlő válasz esetén végül felmerül az a kérdés, hogy a 2008/115 irányelv 4. cikkének (4) bekezdését akként kell‑e értelmezni, hogy az – a jelen ügy körülményei között – nem képezi akadályát a harmadik országbeli állampolgárok szabadságvesztés‑büntetésének.
34 E körülmények között a Cour de cassation (semmítőszék) úgy határozott, hogy az eljárást felfüggeszti, és előzetes döntéshozatal céljából a következő kérdéseket terjeszti a Bíróság elé:
„1) Úgy kell‑e értelmezni a [Schengeni határellenőrzési kódex] 32. cikkét, amely előírja, hogy amennyiben a belső határokon a határellenőrzés visszaállítására kerül sor, a (külső határokról szóló) II. cím vonatkozó rendelkezéseit értelemszerűen alkalmazni kell, hogy a valamely tagállamban visszaállított belső határellenőrzés hasonlítható ahhoz az ellenőrzéshez, amelyet egy külső határ harmadik ország állampolgára általi jogosulatlan átlépése esetén kell végezni?
2) A belső határok ellenőrzésének azonos körülmények között történő visszaállítása esetén e [kódex] és a [2008/115] irányelv alapján alkalmazható‑e a visszaállított határon keresztül beutazó harmadik országbeli állampolgár helyzetére a[z ezen] irányelv 2. cikke (2) bekezdésének a) pontjában meghatározott lehetőség arra, hogy a tagállamok külső határaikon továbbra is alkalmazzák az egyszerűsített nemzeti kiutasítási eljárásokat?
3) Erre az utolsó kérdésre adott igenlő válasz esetén ellentétes‑e a[z említett] irányelv 2. cikke (2) bekezdésének a) pontjával és 4. cikkének (4) bekezdésével az olyan nemzeti szabályozás, mint a [Ceseda] L. 621‑2. cikke, amely szabadságvesztés‑büntetéssel rendeli büntetni azon harmadik országbeli állampolgár által a nemzeti területre történő jogellenes belépést, akinek tekintetében az [ugyan]ezen irányelvben foglalt kiutasítási eljárás még nem fejeződött be?”
35 Együttesen vizsgálandó első és második kérdésével a kérdést előterjesztő bíróság lényegében arra kíván választ kapni, hogy a 2008/115 irányelv 2. cikke (2) bekezdésének a Schengeni határellenőrzési kódex 32. cikkével összefüggésben értelmezett a) pontját akként kell‑e értelmezni, hogy az alkalmazandó a valamely tagállam belső határának közvetlen közelében elfogott harmadik országbeli állampolgár helyzetére, ha ez a tagállam ezen a határon a közrendjét vagy belső biztonságát fenyegető komoly veszély miatt – e kódex 25. cikke értelmében – visszaállította a határellenőrzést.
36 Elöljáróban hangsúlyozni kell, hogy – a jelen ítélet 22. és 23. pontjában említetteknek megfelelően – a marokkói állampolgársággal rendelkező A. Arib esetében nem a Franciaország területére való beléptetést tagadták meg, hanem őt a francia hatóságok a francia–spanyol határ közvetlen közelében ellenőrzésnek vetették alá, azt követően, hogy a Schengeni határellenőrzési kódex 25. cikke értelmében ezen a határon visszaállították a határellenőrzést, továbbá hogy az ellenőrzést követően őrizetbe vették, mivel fennállt a gyanúja annak, hogy elkövette a Ceseda L. 621‑2. cikkében említett, a Franciaország területére való jogellenes belépés vétségét.
37 E tekintetben először is emlékeztetni kell arra, hogy mind a „jogellenes tartózkodásnak” a 2008/115 irányelv 3. cikkének 2. pontjában szereplő fogalommeghatározásából, mind pedig ezen irányelv (5) preambulumbekezdéséből – amely szerint az irányelv alkalmazandó „minden olyan harmadik országbeli állampolgárra, aki [a] beutazási, tartózkodási vagy letelepedési feltételeknek nem, vagy már nem felel meg” – az következik, hogy az olyan harmadik országbeli állampolgár, aki a valamely tagállam területére való jogellenes beutazását követően a beutazási, tartózkodási vagy letelepedési feltételeknek való megfelelés nélkül van jelen e területen, emiatt jogellenesen tartózkodik ott, anélkül hogy e jelenlét minimális időtartammal vagy az e területen maradás szándékával kapcsolatos feltételtől függne (lásd ebben az értelemben: 2016. június 7‑i Affum ítélet, C‑47/15, EU:C:2016:408, 48. és 59. pont).
38 Ennélfogva azt az A. Aribhoz hasonló harmadik országbeli állampolgárt, akit – azt követően, hogy jogellenesen utazott be egy tagállam területére – e tagállam területén az egyik belső határ közvetlen közelében feltartóztatnak, és aki esetében nem teljesülnek az e területre vonatkozó beutazási, ott‑tartózkodási vagy letelepedési feltételek, az említett tagállam területén jogellenesen tartózkodó személynek kell tekinteni.
39 Az ehhez hasonló helyzetben lévő harmadik országbeli állampolgár – a 2008/115 irányelv 2. cikkének (1) bekezdése szerint, továbbá az ezen irányelv 2. cikkének (2) bekezdésére is figyelemmel – ez utóbbi irányelv hatálya alá tartozik. Kiutasítása érdekében tehát – főszabály szerint – az irányelvben előírt közös normáknak és eljárásoknak kell rá vonatkozniuk, amíg a tartózkodás adott esetben nem válik szabályossá (lásd ebben az értelemben: 2016. június 7‑i Affum ítélet, C‑47/15, EU:C:2016:408, 61. pont).
40 E tekintetben másodszor emlékeztetni kell arra, hogy a Bíróság ítélkezési gyakorlata értelmében az említett irányelvvel nem ellentétes az olyan tagállami szabályozás, amely lehetővé teszi azon harmadik országbeli állampolgárral szemben szabadságvesztés‑büntetés alkalmazását, aki vonatkozásában az említett irányelvben foglalt kiutasítási eljárást folytattak le, és aki vagy jogellenesen tartózkodik e tagállam területén – anélkül, hogy vissza nem térést igazoló indok állna fenn –, vagy pedig a beutazási tilalom megsértésével újra beutazott ezen állam területére (lásd ebben az értelemben: 2016. június 7‑i Affum ítélet, C‑47/15, EU:C:2016:408, 54. és 64. pont).
41 A Bírósághoz benyújtott iratokból, valamint a Bíróság által feltett kérdésekre a tárgyaláson adott válaszokból azonban kitűnik, hogy A. Arib nincs az előző pontban említett két helyzet egyikében sem.
42 Harmadszor meg kell állapítani, hogy a 2008/115 irányelv 2. cikke (2) bekezdésének a) pontja lehetővé teszi a tagállamok számára, hogy – az irányelv 4. cikkének (4) bekezdésében szereplő rendelkezésekre is figyelemmel – két konkrét helyzetben mellőzzék az irányelv alkalmazását, azaz olyan harmadik országbeli állampolgárok helyzetében, akiktől valamely tagállam külső határán a Schengeni határellenőrzési kódex 14. cikkével összhangban megtagadták a beutazást, illetve olyan harmadik országbeli állampolgárok helyzetében, akiket egy ilyen külső határ jogellenes átlépése kapcsán fogtak el vagy tartóztattak fel, és akik ezt követően nem kaptak engedélyt vagy jogot az adott tagállamban való tartózkodásra.
43 A jelen ítélet 36. pontjában kifejtetteknek megfelelően A. Aribtól nem tagadták meg a Franciaország területére való beutazást. Ebből következik, hogy semmi esetre sem tartozhat a 2008/115 irányelv 2. cikke (2) bekezdésének a) pontjában említett két helyzet közül az elsőbe.
44 Ennélfogva meg kell határozni, hogy a valamely tagállam területén jogellenesen tartózkodó és az e tagállam belső határának közvetlen közelében elfogott harmadik országbeli állampolgár a 2008/115 irányelv 2. cikke (2) bekezdésének a) pontjában említett második helyzetbe tartozik‑e, amennyiben ezen a határon az érintett tagállam – a Schengeni határellenőrzési kódex 25. cikkének megfelelően – a közrendjét vagy belső biztonságát fenyegető komoly veszély miatt visszaállította a határellenőrzést.
45 E tekintetben emlékeztetni kell elsősorban arra, hogy – a Bíróság ítélkezési gyakorlata értelmében – a 2008/115 irányelv 2. cikke (2) bekezdésének a) pontjában említett két helyzet kizárólag valamely tagállam Schengeni határellenőrzési kódex 2. cikkében meghatározott külső határának átlépéséhez kapcsolódik, nem vonatkozik tehát a schengeni térséghez tartozó tagállamok közös határának átlépésére (2016. június 7‑i Affum ítélet, C‑47/15, EU:C:2016:408, 69. pont).
46 Konkrétabban: a 2008/115 irányelv 2. cikke (2) bekezdésének a) pontjában említett második helyzet feltételezi a harmadik országbeli állampolgár elfogása vagy feltartóztatása, valamint a külső határ átlépése közötti közvetlen időbeli és térbeli kapcsolatot. Ezért azok a harmadik országbeli állampolgárok érintettek, akiknek az illetékes hatóságok általi elfogására vagy feltartóztatására a külső határ jogellenes átlépésének pillanatában, vagy ezen átlépést követően e határ közelében került sor (lásd ebben az értelemben: 2016. június 7‑i Affum ítélet, C‑47/15, EU:C:2016:408, 72. pont).
47 Ily módon a 2008/115 irányelv 2. cikke (2) bekezdésének a) pontját akként kell értelmezni, hogy az nem teszi lehetővé a tagállamok számára azt, hogy kivonják ezen irányelv hatálya alól a jogellenesen tartózkodó harmadik országbeli állampolgárokat a belső határon keresztül való jogellenes beutazásuk miatt (2016. június 7‑i Affum ítélet, C‑47/15, EU:C:2016:408, 69. és 77. pont).
48 Másodsorban ugyanakkor meg kell határozni, hogy azon körülmény alapján, hogy valamely tagállam a belső határain – a Schengeni határellenőrzési kódex 25. cikkének megfelelően – visszaállította a határellenőrzéseket, az e tagállam területén jogellenesen tartózkodó és egy ilyen belső határ közelében elfogott harmadik országbeli állampolgár helyzete tartozhat‑e a 2008/115 irányelv 2. cikke (2) bekezdése a) pontjának hatálya alá.
49 A Schengeni határellenőrzési kódex 25. cikke kivételesen és bizonyos feltételek fennállása esetén engedélyezi, hogy egy tagállam – a közrendjét vagy a belső biztonságát fenyegető komoly veszély esetén – belső határainak egészén vagy azok meghatározott részein ideiglenesen visszaállítsa a határellenőrzést. E kódex 32. cikke értelmében amennyiben a belső határokon a határellenőrzés visszaállítására kerül sor, az említett kódex külső határokra vonatkozó rendelkezéseit értelemszerűen alkalmazni kell.
50 E tekintetben először is hangsúlyozni kell, hogy a 2008/115 irányelv 2. cikke (2) bekezdésének a) pontjában előírt kivételt – az irányelv hatálya alóli eltérésként – szigorúan kell értelmezni.
51 Márpedig, amint az már a jelen ítélet 45. és 47. pontjából kitűnik, ez a rendelkezés – az e tekintetben teljesen egyértelmű, szövege szerint – azon harmadik országbeli állampolgár helyzetére vonatkozik, aki egy tagállam „külső határán” vagy egy ilyen külső határ közvetlen közelében tartózkodik. Így ez a rendelkezés semmilyen módon nem említi azt a körülményt, hogy ehhez a helyzethez lehetne hasonlítani az olyan harmadik országbeli állampolgár helyzetét, aki olyan belső határon tartózkodik, ahol a Schengeni határellenőrzési kódex 25. cikke értelmében visszaállították a határellenőrzést, illetve aki egy ilyen belső határ közvetlen közelében tartózkodik, holott ezen irányelv elfogadásának időpontjában az 562/2006 rendelet 23. és 28. cikke már előírta egyrészről, hogy a tagállamok – a közrendjüket vagy belső biztonságukat fenyegető komoly veszély esetén – belső határaikon kivételesen visszaállíthatják a határellenőrzést, másrészről pedig, hogy ilyen esetben e rendelet külső határokra vonatkozó rendelkezéseit értelemszerűen alkalmazni kell.
52 Másodszor, a 2008/115 irányelv 2. cikke (2) bekezdésének a) pontjában elérni kívánt célkitűzést illetően a Bíróság már megállapította, hogy az arra irányul, hogy az e rendelkezésben említett két helyzetben lehetővé tegye a tagállamok számára, hogy külső határaikon továbbra is alkalmazzák az egyszerűsített kiutasítási eljárásokat – anélkül, hogy követniük kellene az ezen irányelvben előírt valamennyi eljárási szakaszt – annak érdekében, hogy az ilyen határok átlépése során feltartóztatott harmadik országbeli állampolgárokat a lehető leggyorsabban kiutasíthassák (2016. június 7‑i Affum ítélet, C‑47/15, EU:C:2016:408, 74. pont).
53 E tekintetben meg kell állapítani, hogy a 2008/115 irányelv 2. cikke (2) bekezdésének a) pontja azonosan kezeli a valamely tagállam Schengeni határellenőrzési kódex 13. cikkében említett külső határának közvetlen közelében történő feltartóztatást, illetve elfogást, valamint a beléptetés e kódex 14. cikke értelmében vett megtagadását.
54 Ugyanis jóllehet – amint azt a Schengeni határellenőrzési kódex 14. cikkének (4) bekezdése megerősíti – a schengeni térség területére való beléptetés megtagadásának célja annak megakadályozása, hogy a beléptetés megtagadásával érintett harmadik országbeli állampolgár belépjen erre a területre, az ilyen jogellenesen tartózkodó állampolgárnak a külső határ átlépésekor vagy egy ilyen határ közvetlen közelében történő elfogása, illetve feltartóztatása azt is lehetővé teszi az illetékes nemzeti hatóságok számára, hogy – az említett állampolgár elfogásának helyére figyelemmel – könnyen és gyorsan meghozzák az annak elkerüléséhez szükséges intézkedéseket, hogy az ilyen állampolgár továbbra is az említett területen tartózkodjon, oly módon, hogy haladéktalanul visszakísérik ahhoz a külső határhoz, amelyet jogellenesen átlépett.
55 A többek között a külső határ közelségével jellemzett ilyen körülmények között igazolt lehet engedélyezni a tagállam számára, hogy ne kövesse a 2008/115 irányelvben előírt valamennyi eljárási szakaszt, azért, hogy felgyorsítsa a területén jogellenesen tartózkodó harmadik országbeli állampolgárok valamely harmadik országba való kiutasítását.
56 Megfordítva: a határellenőrzésnek a tagállam belső határain való puszta visszaállítása nem jár azzal a következménnyel, hogy a jogellenesen tartózkodó és az e határ átlépésekor vagy annak közvetlen közelében elfogott harmadik országbeli állampolgárt – azáltal, hogy haladéktalanul visszakísérik egy külső határhoz – gyorsabban vagy könnyebben lehet kitoloncolni a schengeni térség területéről, mint akkor, ha a Schengeni határellenőrzési kódex 23. cikkének a) pontja értelmében vett rendőrségi ellenőrzés alkalmával ugyanazon a helyen fogták volna el anélkül, hogy a határellenőrzést visszaállították volna az említett határokon.
57 Ellentétben azzal, amivel a német kormány lényegében érvel, ezt a következtetést nem kérdőjelezi meg a Schengeni határellenőrzési kódex V. melléklete A. részének 2. pontja és az SMVE 26. cikke értelmében a fuvarozók tekintetében előírt kötelezettségek figyelembevétele.
58 Ugyanis meg kell állapítani, hogy – még ha az említett kódex 32. cikke értelmében ezeket a kötelezettségeket is alkalmazni kell akkor, ha a belső határokon visszaállították a határellenőrzést – a Schengeni határellenőrzési kódex V. melléklete A. részének 2. pontja és az SMVE 26. cikke következtében a fuvarozók csak akkor kötelesek visszaszállítani az általuk szállított harmadik országbeli állampolgárt, ha annak beléptetését megtagadták, nem pedig akkor, ha ezt az állampolgárt – A. Aribhoz hasonlóan – a határ jogellenes átlépését követően fogták el vagy tartóztatták fel.
59 Ebből következik, hogy – a 2008/115 irányelv 2. cikke (2) bekezdésének a) pontjával elérni kívánt célkitűzésre figyelemmel – nem kell különbséget tenni a jogellenesen tartózkodó és a belső határ közvetlen közelében elfogott harmadik országbeli állampolgár helyzetében aszerint, hogy az említett határon visszaállították‑e a határellenőrzést, vagy sem.
60 Harmadszor, azt, hogy a 2008/115 irányelv 2. cikke (2) bekezdése a) pontjának hatályát megszorítóan kell értelmezni, az e rendelkezés hátteréül szolgáló kontextus elemzése, még konkrétabban pedig a Schengeni határellenőrzési kódex rendszertani értelmezése is alátámasztja.
61 E tekintetben mindenekelőtt meg kell állapítani, hogy ebből a kódexből következik, hogy nem képez az ugyanezen kódex értelmében vett külső határt az a belső határ, ahol egy tagállam az említett kódex 25. cikke értelmében visszaállította a határellenőrzést.
62 A Schengeni határellenőrzési kódex 2. cikke értelmében ugyanis a „belső határok” és a „külső határok” fogalma kizárja egymást. Márpedig e kódex 32. cikke annak előírására szorítkozik, hogy amennyiben valamely tagállam visszaállítja a határellenőrzést a belső határokon, az említett kódexnek kizárólag a külső határokra vonatkozó releváns rendelkezéseit kell értelemszerűen alkalmazni. Ezzel szemben az említett 32. cikk – amint arra a főtanácsnok indítványának 52. pontjában lényegében rámutatott – nem írja elő, hogy ilyen esetben alkalmazni kell a 2008/115 irányelv 2. cikke (2) bekezdésének a) pontját. Ennélfogva magával a Schengeni határellenőrzési kódex szövegével ellentétes, hogy ezen irányelv alkalmazásában külső határhoz legyen hasonlítható az a belső határ, amelyen e kódex 25. cikke értelmében visszaállították a határellenőrzést.
63 Ezután, igaz – amint azt a kérdést előterjesztő bíróság hangsúlyozza –, hogy a Schengeni határellenőrzési kódex 5. cikkének (3) bekezdése arra kötelezi a tagállamokat, hogy a külső határoknak a megnyitott határátkelőhelyeken kívüli vagy azok hivatalos nyitvatartási idején kívüli jogellenes átlépése esetére hatékony, arányos és visszatartó erejű szankciókat vezessenek be.
64 Mindazonáltal és függetlenül attól, hogy ez a rendelkezés a Schengeni határellenőrzési kódex 32. cikke értelmében vett olyan releváns rendelkezést képez‑e, amelyet értelemszerűen alkalmazni kell, amennyiben egy tagállam belső határain visszaállítja a határellenőrzést, mindenesetre meg kell állapítani, hogy az említett rendelkezés egyáltalán nem szándékozik eltérni a 2008/115 irányelvvel létrehozott közös normáktól és eljárásoktól, amit egyébként az említett kódex 13. cikkének (1) bekezdése kifejezetten megerősít, amely előírja, hogy intézkedéseket kell hozni azon személlyel szemben, aki jogellenesen lépett át egy külső határt, valamint hogy ha ez a személy nem jogosult az érintett tagállam területén tartózkodni, őt el kell fogni és ellene a 2008/115 irányelv rendelkezéseinek megfelelő eljárásokat kell indítani (lásd ebben az értelemben: 2016. június 7‑i Affum ítélet, C‑47/15, EU:C:2016:408, 90. pont).
65 A Schengeni határellenőrzési kódex 13. cikkének (1) bekezdése ily módon a határőrizet és a 2008/115 irányelvben előírt kiutasítási eljárások lefolytatása közötti kapcsolatot szándékozik pontosítani (2017. július 26‑i Jafari ítélet, C‑646/16, EU:C:2017:586, 69. pont). Ebből következik, hogy a határőrizet hatékonyságának biztosítása céljából a tagállamok által – többek között a Schengeni határellenőrzési kódex 5. cikkének (3) bekezdésével összhangban – elfogadott intézkedések hatásaként nem módosulhatnak a 2008/115 irányelvből eredően a tagállamokra háruló kötelezettségek.
66 Végezetül emlékeztetni kell arra, hogy a 2008/115 irányelv nem zárja ki a tagállamok azon lehetőségét, hogy szabadságvesztés‑büntetéssel sújtsák a kizárólag a jogellenes beutazással összefüggőtől eltérő vétségek elkövetését, és ezt olyan helyzetekben is megtehetik, amikor az ezen irányelvvel bevezetett kiutasítási eljárás még nem fejeződött be (2016. június 7‑i Affum ítélet, C‑47/15, EU:C:2016:408, 65. pont). Ennélfogva nem ellentétes az említett irányelvvel a jogellenesen tartózkodó harmadik országbeli állampolgár elfogása vagy őrizetbe vétele sem, amennyiben ezeket az intézkedéseket azon gyanú alapján teszik meg, hogy az említett állampolgár a pusztán a tagállam területére való jogellenes beutazáson kívül más vétséget, így az érintett tagállam közrendjére vagy belső biztonságára nézve fenyegetést jelentő vétséget is elkövetett.
67 A fentiekből következik, hogy az első és a második kérdésre azt a választ kell adni, hogy a 2008/115 irányelv 2. cikke (2) bekezdésének a Schengeni határellenőrzési kódex 32. cikkével összefüggésben értelmezett a) pontját akként kell értelmezni, hogy az akkor sem alkalmazandó a valamely tagállam belső határának közvetlen közelében elfogott és a tagállam területén jogellenesen tartózkodó harmadik országbeli állampolgár helyzetére, ha ez a tagállam ezen a határon a közrendjét vagy belső biztonságát fenyegető komoly veszély miatt – e kódex 25. cikke értelmében – visszaállította a határellenőrzést.
68 Az első és a második kérdésre adott válaszra figyelemmel a harmadik kérdésre nem szükséges válaszolni.
69 Mivel ez az eljárás az alapeljárásban részt vevő felek számára a kérdést előterjesztő bíróság előtt folyamatban lévő eljárás egy szakaszát képezi, ez a bíróság dönt a költségekről. Az észrevételeknek a Bíróság elé terjesztésével kapcsolatban felmerült költségek, az említett felek költségeinek kivételével, nem téríthetők meg.
A harmadik országok illegálisan [helyesen: jogellenesen] tartózkodó állampolgárainak visszatérésével kapcsolatban a tagállamokban használt közös normákról és eljárásokról szóló, 2008. december 16‑i 2008/115/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv 2. cikke (2) bekezdésének a személyek határátlépésére irányadó szabályok uniós kódexéről szóló, 2016. március 9‑i (EU) 2016/399 európai parlamenti és tanácsi rendelet (Schengeni határellenőrzési kódex) 32. cikkével összefüggésben értelmezett a) pontját akként kell értelmezni, hogy az akkor sem alkalmazandó a valamely tagállam belső határának közvetlen közelében elfogott és a tagállam területén jogellenesen tartózkodó harmadik országbeli állampolgár helyzetére, ha ez a tagállam ezen a határon a közrendjét vagy belső biztonságát fenyegető komoly veszély miatt – e rendelet 25. cikke értelmében – visszaállította a határellenőrzést.

matches: bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság Bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság Bíróság bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság bíróság bíróság bíróság Bíróság


text:
(4)2 Az OBH elnöke jelzi a Kúria elnökének, ha álláspontja szerint a jogalkalmazás egysége érdekében jogegységi eljárást szükséges lefolytatni; az OBH elnökét a jogegységi eljárás indítványozásának joga nem illeti meg.
(2) Az önkormányzati tanács előtti eljárásban a jogi képviselet kötelező. Jogi képviselőnek kell tekinteni a helyi önkormányzat képviseletében eljáró ügyvédet vagy ügyvédi irodát, továbbá a fővárosi és megyei kormányhivatal jogi szakvizsgával rendelkező alkalmazottját és a helyi önkormányzat jogi szakvizsgával rendelkező jegyzőjét, valamint – jogi szakvizsgával rendelkező – alkalmazottját. Az ügyvéd vagy ügyvédi iroda részéről ügyvédjelölt nem járhat el jogi képviselőként.
62. § (1)3 Az OBH elnöke az OBT által meghatározott elvek figyelembevételével az ügy elbírálására az illetékes bíróság helyett kivételesen más, azonos hatáskörű bíróságot jelölhet ki, ha az ügy vagy a bíróságra az adott időszakban érkezett ügyek meghatározott csoportjának elbírálása a bíróság rendkívüli és aránytalan munkaterhe miatt ésszerű időn belül másként nem biztosítható és a kijelölés nem jár a kijelölt bíróság aránytalan megterhelésével.
(4)4 Az eljáró bíróság kijelölésének kezdeményezéséről a kijelölést kezdeményező postai szolgáltató útján, egyúttal a hirdetőtáblára történő kifüggesztéssel értesíti a perben érintett feleket. Az értesítés tartalmazza a más bíróság kijelölése elleni jogorvoslatról szóló tájékoztatást.
(2)5 A kijelölésről az OBH elnöke az (1) bekezdés szerinti vélemények és adatok beérkezésétől számított 8 napon belül dönt az indítvány elutasításával, ha az nem megalapozott, vagy másik bíróság kijelölésével, ha az indítvány megalapozott. Az OBH elnöke döntésében ismerteti az OBT által meghatározott elvek alkalmazását.
(3)6 Az eljáró bíróság kijelölésével érintett peres fél a kijelölésről szóló határozatnak a bíróságok hivatalos honlapján és a központi honlapon való közzétételétől számított 8 napon belül az eljáró bíróságot kijelölő határozat ellen fellebbezéssel élhet. A határidő elmulasztása esetén igazolási kérelemnek helye nincs. A fellebbezést az OBH elnökénél írásban kell benyújtani, eggyel több példányban, mint ahány fél a perben érdekelt.
(4)7 A fél által a (3) bekezdésben foglaltak szerint benyújtott fellebbezést a Kúria 8 munkanapon belül, nemperes eljárásban bírálja el. A fellebbezés elkésettsége esetén a Kúria a fellebbezést érdemi vizsgálat nélkül elutasítja. A Kúria az OBH elnökének mérlegeléssel hozott döntését csak annyiban vizsgálhatja felül, amennyiben az OBH elnöke a döntés kialakítására irányadó jogszabályokat megsértette.
(5)8 Ha a Kúria a felülvizsgálat során azt állapítja meg, hogy az OBH elnökének az eljáró bíróságot kijelölő határozata e törvénynek az eljáró bíróság kijelölésére vonatkozó szabályainak megfelel, az eljáró bíróságot kijelölő határozatot helyben hagyja. Ha az eljáró bíróságot kijelölő határozat e törvénynek az eljáró bíróság kijelölésére vonatkozó szabályainak nem felel meg, a Kúria a határozatot hatályon kívül helyezi. Az eljáró bíróság kijelöléséről szóló határozatot a Kúria nem változtathatja meg.
(6)9 A Kúria határozatát az OBH elnökén keresztül kézbesíti a feleknek, egyúttal gondoskodik a határozatnak a bíróságok hivatalos honlapján és a központi honlapon való közzétételéről. Ha a Kúria az eljáró bíróság kijelöléséről szóló határozatot helyben hagyja, az OBH elnöke a kijelölésről haladéktalanul értesíti a kijelölt bíróságot, valamint – ha a kijelölés büntetőügyet érint – a legfőbb ügyészt. A Kúria határozatának a felek részére történő kézbesítése, illetve a kézbesítés sikertelen volta az eljáró bíróság kijelölését nem érinti.
64. §10 A kijelöléssel érintett ügyben – a 63. § (3)–(6) bekezdésében foglalt kivétellel – e fejezet szerinti újabb kijelölésnek nincs helye.
(2) Ha az OBH elnökének megbízatása a 70. § (1) bekezdés b)–i) pontjában meghatározott okból szűnt meg, a köztársasági elnök 30 napon belül tesz javaslatot az OBH elnökének személyére.
(2) Az (1) bekezdésben foglaltakat kell alkalmazni akkor is, ha az OBH elnök bírói szolgálati viszonya – az elnöki tisztség érintése nélkül – megszűnik.
(2) Az OBH elnöke megbízatásának megszűnését az (1) bekezdés a)–f) pontja esetében az Országgyűlés elnöke állapítja meg. Az (1) bekezdés g)–i) pontja esetében a megbízatás megszűnésének kérdésében az Országgyűlés határoz. A megbízatás megszűnésének kimondásához a képviselők kétharmadának szavazata szükséges.
75. § (1) Ha az OBH elnökének megbízatása a határozott idő leteltével szűnik meg – és bírói szolgálati viszonya korábban nem szűnt meg –, őt pályázat kiírása nélkül, legalább az elnöki megbízatását megelőzővel azonos szintű bíróságra, illetve ha járásbírósági vagy közigazgatási és munkaügyi bírósági bíró volt, legalább törvényszékre tanácselnöknek kell kinevezni.
(2) Ha az OBH elnökének megbízatása a határozott idő letelte előtt szűnik meg – és bírói szolgálati viszonya korábban nem szűnt meg –, őt pályázat nélkül, lehetőleg a korábbi szolgálati helyére és legalább a korábbival azonos bírói beosztásba kell helyezni.
b) az igazgatási feladatainak ellátása érdekében jogszabályi keretek között – normatív utasításként – a bíróságokra kötelező szabályzatokat alkot, továbbá ajánlásokat és határozatokat hoz,
d)12 a bíróságokat érintő jogszabály alkotására tehet javaslatot a jogszabályalkotás kezdeményezésére jogosultnál,
a)13 összeállítja – a központi költségvetésről szóló törvény Bíróságokról szóló fejezete, valamint az OBT tekintetében az OBT, továbbá a Kúria tekintetében a Kúria elnöke véleményének kikérésével és ismertetésével – a bíróságok költségvetésére vonatkozó javaslatát és az annak végrehajtására vonatkozó beszámolóját, amelyet a Kormány a központi költségvetésről szóló törvényjavaslat és az annak végrehajtására vonatkozó törvényjavaslat részeként változtatás nélkül terjeszt az Országgyűlés elé,
(4)14 Az OBH elnöke a statisztikai adatgyűjtéssel, az ügyelosztással és a munkateherméréssel kapcsolatos feladatkörében
a) a központi költségvetésről szóló törvény bíróságokra vonatkozó költségvetési fejezetének létszám-előirányzata, valamint a peres és nemperes eljárások átlagos országos munkaterhének mutatói alapján meghatározza a bíróságok – a törvényszékek esetében az illetékességi területükön működő közigazgatási és munkaügyi bírósággal, valamint járásbíróságokkal együttes – szükséges bírói létszámát,
b)15 az OBT által meghatározott elvek figyelembevételével az eljáró bíróság helyett másik bíróságot jelöl ki az eljárásra, ha az az ügyek ésszerű időn belül való elbírálásának biztosítása érdekében szükséges,
e) kijelöli – a bírák jogállásáról és javadalmazásáról szóló törvényben foglaltak szerint – a Be. 17. §-ának (5) és (6) bekezdésében, továbbá 448. §-ának (2) bekezdésében meghatározott ügyekben ítélkező bírákat, valamint a törvényszék elnökének javaslatára a törvényszéken közigazgatási és munkaügyi ügyekben eljáró bírákat,
l)18
n)19
c)20 a legfőbb ügyész előzetes véleményének kikérését követően kinevezi a Magyar Igazságügyi Akadémia vezetőjét,
d)21 a legfőbb ügyésszel együtt meghatározza a bírósági és ügyészségi fogalmazók egységes központi képzésének rendszerét.
c)22 a bíróságok általános helyzetéről és a bíróságok igazgatási tevékenységéről évente az Országgyűlésnek, továbbá az éves beszámolók között egy alkalommal az Országgyűlés igazságüggyel foglalkozó bizottságának beszámol,
b)23 ha a bírák jogállásáról és javadalmazásáról szóló törvény szerint a cím adományozásáról az OBT dönt, „címzetes törvényszéki bíró”, „címzetes táblabíró”, „címzetes kúriai bíró”, „kúriai tanácsos” cím adományozását, igazságügyi alkalmazott esetén főtanácsosi, tanácsosi cím adományozását, valamint kitüntetés, díj, oklevél vagy plakett adományozását kezdeményezi az OBT-nél, továbbá ha a bírák jogállásáról és javadalmazásáról szóló törvény cím adományozására az OBH elnökét jogosítja fel, dönt a „címzetes törvényszéki bíró”, „címzetes táblabíró”, „címzetes kúriai bíró”, „kúriai tanácsos” cím adományozásáról,
(2)24 Az OBH elnökének határozatait az érintettekkel haladéktalanul, de legkésőbb 8 napon belül írásban kell közölni.Az OBH elnöke a határozatait a szükséghez képest indokolja.
(3) Az OBH elnökének szabályzatát a Magyar Közlönyben, ajánlását és – az (5) bekezdésben foglalt kivétellel – határozatát a bíróságok hivatalos honlapján és a központi honlapon, továbbá a bíróságok hivatalos lapjában kell közzétenni.
(4)25 Az OBH elnöke a központi honlapon közzéteszi a bíróságok általános helyzetéről és a bíróságok igazgatási tevékenységéről szóló, az Országgyűlés számára készített beszámolót, továbbá a kinevezési jogkörébe tartozó vezetői állásra pályázók meghallgatásának jegyzőkönyveit.
(7)26 Az OBH elnöke a 76. § (8) bekezdés a)–c) pontjában meghatározott tájékoztatást, illetve beszámolót úgy készíti el, hogy abban részletezi a 76. §-ban foglalt érintett hatásköreit, valamint külön kitér a 76. § (4) bekezdés b) pontjában, és a 76. § (5) bekezdés b), h) és m) pontjaiban meghatározott hatáskörei gyakorlásának szempontjaira és körülményeire.
77/A. §27 (1) A bíró az OBH elnöke által alkotott szabályzattal szemben alkotmányjogi panasszal az Alkotmánybírósághoz fordulhat, ha fennállnak az Alkotmánybíróságról szóló törvényben az alkotmányjogi panasz benyújtására meghatározott feltételek.
(2)28 Az OBH elnökét akadályoztatása esetén – ideértve azt is, ha a tisztség nincs betöltve – az OBH általános elnökhelyettese helyettesíti. Az OBH általános elnökhelyettesének akadályoztatása esetén a helyettesítést az OBH elnökének további helyettesei az OBH elnöke által meghatározott rendben látják el. Helyettesítésre jogosult hiányában az OBH elnökének feladatait az OBT elnöke látja el.
(3) Ha törvény másképpen nem rendelkezik, az OBH általános elnökhelyettesére, továbbá – amennyiben bíró – az OBH elnökhelyettesére a bírákra vonatkozó szabályokat kell megfelelően alkalmazni.
84. § A köztársasági elnök felmenti az OBH általános elnökhelyettesét és elnökhelyettesét, ha az OBH elnöke – az indítvány okának részletes kifejtésével és az annak alapjául szolgáló iratok egyidejű csatolásával – indítványozza.
b)29 indítványozza az OBH elnökénél a 76. § (1) bekezdés d) pontjában foglalt jogkör gyakorlását,
d)30 jóváhagyja a szolgálati bíróság ügyrendjét és közzéteszi azt a központi honlapon.
(2a)31 Az OBT a statisztikai adatgyűjtés, az ügyelosztás és a munkatehermérés területén
(3)32 Az OBT a személyzeti területen
l) a bíró nyugállományba helyezése vagy a felső korhatár elérése esetén a bírák jogállásáról és javadalmazásáról szóló törvény alapján dönt a felmentési időre vonatkozóan a munkavégzési kötelezettség alóli mentesítés idejéről.
104. § (1)33 Az OBT a tárgyévet megelőzően meghatározza tárgyévi költségvetését, amelyről ezt követően megállapodik az OBH elnökével. Az OBT költségvetése az OBH költségvetésén belül elkülönítetten jelenik meg. Az OBT működésének technikai feltételeit az OBH biztosítja.
(2)34 Az OBT ülését össze kell hívni, továbbá a javasolt kérdést napirendre kell tűzni, ha azt az OBT tagjainak legalább egyharmada javasolja. A Kúria teljes ülése, valamint bármely ítélőtábla vagy törvényszék összbírói értekezlete kezdeményezheti az OBT feladatkörébe tartozó kérdésnek az OBT napirendjére vételét és az OBT általi megtárgyalását.
106. §35 (1) Az OBT ülése a bírák számára nyilvános, kivéve, ha az OBT zárt ülés tartását rendeli el. Az ülésen tanácskozási joggal részt vesz az OBH elnöke, az igazságügyért felelős miniszter, a legfőbb ügyész, a Magyar Ügyvédi Kamara elnöke, a Magyar Országos Közjegyzői Kamara elnöke, az OBT elnöke és a tanácskozási joggal részt vevők által meghívott eseti szakértő, továbbá az OBT elnöke által meghívott civil és egyéb érdek-képviseleti szervezet képviselője. Az OBT ülésén jegyzőkönyvvezető vesz részt.
(2) Az OBT ülésén – akadályoztatása esetén – az igazságügyért felelős minisztert államtitkár, az OBH elnökét az OBH általános elnökhelyettese, a legfőbb ügyészt legfőbb ügyész helyettes, a Magyar Ügyvédi Kamara elnökét elnökhelyettes, a Magyar Országos Közjegyzői Kamara elnökét elnökhelyettes helyettesíti.
107. § (1)36 Az OBT ülésén elhangzottakról jegyzőkönyv, a bíróságok igazgatását és a bírák tevékenységét szélesebb körben érintő, a közérdeklődésre számot tartó döntésekről összefoglaló készül. A jegyzőkönyv és az összefoglaló elkészítéséről az OBT elnöke gondoskodik. Az összefoglalóba kerülő napirendekről és az összefoglaló tartalmáról az OBT az ülésen határoz. A zárt ülésen tárgyalt napirendet az összefoglaló nem tartalmazza.
s) ellátja azokat az egyéb feladatokat, amelyeket jogszabály, az OBH elnökének szabályzata vagy az OBH elnökének határozata a hatáskörébe utal.
(2) Az (1) bekezdés b) és c) pontjában meghatározott beszámolókat és tájékoztatókat a bíróságok hivatalos honlapján és a központi honlapon, továbbá a bíróságok hivatalos lapjában közzé kell tenni.
a) koordinálja az illetékességi területén működő bíróságokon foglalkoztatott bírósági fogalmazók regionális képzését és meghatározza a regionális képzés alapelveit, a regionális képzési terv tematikáját, továbbá
(3) Kollégiumvezető-helyettes – a (4) bekezdésben foglalt kivétellel – az OBH elnöke által kijelölt bíróságon, továbbá az OBH elnöke által kijelölt közigazgatási és munkaügyi regionális kollégiumban működik.
127. § (1) Bírósági vezetői tisztséget [118. § (1) bekezdés] csak határozatlan időre kinevezett bíró tölthet be; a bírósági vezetői kinevezés – a (2) bekezdésben foglalt kivétellel – 6 évre szól.
(3) A Kúria elnöke nevezi ki a Kúria kollégiumvezetőit, kollégiumvezető-helyetteseit és tanácselnökeit.
c) a Kúria, az ítélőtábla, továbbá a törvényszék kollégiumvezető-helyettese, tanácselnöke, valamint a törvényszék csoportvezetője, csoportvezető-helyettese esetében a megfelelő szintű és ügyszakú kollégium,
(4)37 A kinevezésre jogosult a véleményező szerv javaslatát figyelembe véve hozza meg döntését. A kinevezésre jogosultat a véleményező szerv javaslata nem köti, azonban a javaslattól eltérő döntését írásban részletesen indokolni köteles.
(5)38 Az OBH elnöke és a Kúria elnöke a véleményező szerv javaslatától eltérő döntése esetén az eltérés indokairól – a kinevezéssel egyidejűleg – írásban tájékoztatja az OBT-t, és az OBT soron következő ülésén az indokait ismerteti. Az OBH elnökének és a Kúria elnökének az OBT részére történő írásbeli, és az OBT soron következő ülésén nyújtott szóbeli tájékoztatása – a (6) bekezdésben foglalt kivétellel – nem érinti a bírósági vezető kinevezését.
(6)39 Ha az OBH elnöke vagy a Kúria elnöke olyan pályázót kíván kinevezni, aki a véleményező szerv többségi támogatását nem nyerte el, a kinevezés előtt az OBH elnöke, illetve a Kúria elnöke beszerzi az OBT előzetes véleményét a pályázóról. A pályázó kinevezésére abban az esetben kerülhet sor, ha a kinevezéssel az OBT egyetért.
d) lemondással, vagy
141. § (1) Ha a Kúria elnökhelyettesének, az ítélőtábla és a törvényszék elnökének, valamint helyettesének, továbbá a kollégiumvezetőnek a tisztsége a megbízatási időtartam leteltével szűnik meg, őt pályázat kiírása nélkül, a vezetői tevékenységével azonos szintű bíróságra tanácselnöknek kell kinevezni.
d)40 dönt a bírói tanács tagjának felmentéséről,
e)41 dönt az OBH elnöke által kinevezett bírósági vezetők felmentésének kezdeményezéséről, és
f)42 kezdeményezi valamely, az OBT feladatkörébe tartozó kérdésnek az OBT napirendjére vételét és az OBT általi megtárgyalását.
a)43 véleményt nyilvánít a bíró kinevezése, beosztása, áthelyezése, a hozzájárulása nélkül történő kirendelése tárgyában,
(2)45 A bírói tanács a döntéseit szavazattöbbséggel hozza, szavazategyenlőség esetén a bírói tanács elnökének szavazata dönt. A jelen lévő tagok kétharmadának szavazata szükséges a tag és a vezető felmentésének kezdeményezéséhez.
(4) A törvényszéken a kollégium tagjai a törvényszék bírái, továbbá általuk a törvényszék területén működő járásbíróságok, illetve közigazgatási és munkaügyi bíróság bírái közül a 6 évre választott bírák.
c) a nemi erkölcs elleni bűncselekmény alapján indult büntetőeljárásban hozott határozat nem tehető közzé, ha ahhoz a sértett – a bíróság a hozzájárulás megadására irányuló felhívására – nem járult hozzá.
d) a társadalmi szervezet vagy alapítvány nevét, székhelyét és képviselőjének nevét,
XIII/A. FEJEZET46
171/A. § (1) A Magyar Igazságügyi Akadémia ellátja a bírák, részben az ügyészek, valamint az igazságszolgáltatásban közreműködő más személyek képzését, és ellátja az egységes központi fogalmazóképzés feladatait.
171/B. § (1) Az OBH elnöke a legfőbb ügyész hozzájárulásával meghatározza a Magyar Igazságügyi Akadémia általános működési feltételeinek, szakmai és gazdasági működésének alapelveit.
(2) Az OBH elnöke a legfőbb ügyésszel együtt elkészíti az egységes központi fogalmazóképzés tananyagát, oktatási tervét és oktatóinak névsorát.
(3) Az OBH elnöke évente megállapodik a legfőbb ügyésszel a Magyar Igazságügyi Akadémia éves felhasználási tervéről, a közös képzésekről és a fenntartási költségek viseléséről.
(4) Az OBH elnöke és a legfőbb ügyész külön megállapodást köthet az igazságügyért felelős miniszterrel a Magyar Igazságügyi Akadémia keretében megvalósuló igazságügyi és nemzetközi tárgyú képzésekről.
175. §47 E törvény 1–8. §-a, 12–15. §-a, II. Fejezete, III. Fejezete, 45. §-a, V. Fejezete, Harmadik és Negyedik Része, X., XI. és XIII/A. Fejezete, továbbá 177–195. §-a, 197. §-a, 207. §-a és 209. §-a az Alaptörvény 25. cikk (7) bekezdése alapján sarkalatosnak minősül.
178. § (1)–(4)48
179–184. §49
(3)50 A Magyar Bíróképző Akadémia elnevezése Magyar Igazságügyi Akadémiára változik.
193. § (1)52 2012. december 31-ig a közigazgatási ügyekben első fokon a törvényszék, másodfokon a polgári perrendtartásról szóló törvény alapján meghatározott ítélőtábla jár el.
198–201. §53
202–203. §54
204. §55
205. §56
206. §57
207. §58
208. §59
209. §60
2 A 27. § (4) bekezdése a 2012: CXI. törvény 1. §-ával megállapított szöveg.
3 A 62. § (1) bekezdése a 2012: CXI. törvény 2. § (1) bekezdésével megállapított szöveg.
4 A 62. § (4) bekezdését a 2012: CXI. törvény 2. § (2) bekezdése iktatta be.
5 A 63. § (2) bekezdése a 2012: CXI. törvény 3. § (1) bekezdése szerint módosított szöveg.
6 A 63. § (3) bekezdése a 2012: CXI. törvény 3. § (2) bekezdésével megállapított szöveg.
7 A 63. § (4) bekezdését a 2012: CXI. törvény 3. § (2) bekezdése iktatta be.
8 A 63. § (5) bekezdését a 2012: CXI. törvény 3. § (2) bekezdése iktatta be.
9 A 63. § (6) bekezdését a 2012: CXI. törvény 3. § (2) bekezdése iktatta be.
10 A 64. § a 2012: CXI. törvény 3. § (3) bekezdésével megállapított szöveg.
11 A 70. § (4) bekezdését a 2012: CXI. törvény 14. §-a hatályon kívül helyezte.
12 A 76. § (1) bekezdés d) pontja a 2012: CXI. törvény 4. § (1) bekezdésével megállapított szöveg.
13 A 76. § (3) bekezdés a) pontja a 2012: CXI. törvény 4. § (2) bekezdésével megállapított szöveg.
14 A 76. § (4) bekezdés nyitó szövegrésze a 2012: CXI. törvény 4. § (3) bekezdésével megállapított szöveg.
15 A 76. § (4) bekezdés b) pontja a 2012: CXI. törvény 4. § (3) bekezdésével megállapított szöveg.
16 A 76. § (4) bekezdés c) pontját a 2012: CXI. törvény 14. §-a hatályon kívül helyezte.
17 A 76. § (5) bekezdés k) pontját a 2012: CXI. törvény 14. §-a hatályon kívül helyezte.
18 A 76. § (5) bekezdés l) pontját a 2012: CXI. törvény 14. §-a hatályon kívül helyezte.
19 A 76. § (5) bekezdés n) pontját a 2012: CXI. törvény 14. §-a hatályon kívül helyezte.
20 A 76. § (7) bekezdés c) pontját a 2012: CXVII. törvény 81. §-a iktatta be.
21 A 76. § (7) bekezdés d) pontját a 2012: CXVII. törvény 81. §-a iktatta be.
22 A 76. § (8) bekezdés c) pontja a 2012: CXI. törvény 4. § (4) bekezdésével megállapított szöveg.
23 A 76. § (9) bekezdés b) pontja a 2012: LXXXVI. törvény 78. § (1) bekezdésével megállapított szöveg.
24 A 77. § (2) bekezdése a 2012: CXI. törvény 5. § (1) bekezdése szerint módosított szöveg.
25 A 77. § (4) bekezdése a 2012: CXI. törvény 5. § (2) bekezdésével megállapított szöveg.
26 A 77. § (7) bekezdését a 2012: CXI. törvény 5. § (3) bekezdése iktatta be.
27 A 77/A. §-t a 2012: CXI. törvény 5. § (4) bekezdése iktatta be.
28 A 78. § (2) bekezdése a 2012: CXI. törvény 6. §-ával megállapított szöveg.
29 A 103. § (1) bekezdés b) pontja a 2012: CXI. törvény 7. § (1) bekezdésével megállapított szöveg.
30 A 103. § (1) bekezdés d) pontját a 2012: CXI. törvény 7. § (2) bekezdése iktatta be.
31 A 103. § (2a) bekezdését a 2012: CXI. törvény 7. § (3) bekezdése iktatta be.
32 A 103. § (3) bekezdése a 2012: CXI. törvény 7. § (4) bekezdésével megállapított szöveg.
33 A 104. § (1) bekezdése a 2012: CXI. törvény 8. §-ával megállapított szöveg.
34 A 105. § (2) bekezdése a 2012: CXI. törvény 9. §-ával megállapított szöveg.
35 A 106. § a 2012: CXI. törvény 10. § (1) bekezdésével megállapított szöveg.
36 A 107. § (1) bekezdése a 2012: CXI. törvény 10. § (2) bekezdésével megállapított szöveg.
37 A 132. § (4) bekezdése a 2012: CXI. törvény 11. §-ával megállapított szöveg.
38 A 132. § (5) bekezdése a 2012: CXI. törvény 11. §-ával megállapított szöveg.
39 A 132. § (6) bekezdése a 2012: CXI. törvény 11. §-ával megállapított szöveg.
40 A 144. § d) pontja a 2012: CXI. törvény 12. §-ával megállapított szöveg.
41 A 144. § e) pontja a 2012: CXI. törvény 12. §-ával megállapított szöveg.
42 A 144. § f) pontját a 2012: CXI. törvény 12. §-a iktatta be.
43 A 151. § (1) bekezdés a) pontja a 2012: LXXXVI. törvény 78. § (2) bekezdés a) pontja szerint módosított szöveg.
44 A 151. § (2) bekezdését a 2012: LXXXVI. törvény 78. § (2) bekezdés b) pontja hatályon kívül helyezte.
45 A 153. § (2) bekezdése a 2012: CXI. törvény 13. §-a szerint módosított szöveg.
46 A XIII/A. Fejezetet (171/A–171/B. §) a 2012: CXVII. törvény 82. §-a iktatta be.
47 A 175. §-a a 2012: CXVII. törvény 83. §-a szerint módosított szöveg.
48 A 178. § (1)–(4) bekezdését a 209. § a) pontja hatályon kívül helyezte.
49 A 179–184. §-t a 209. § a) pontja hatályon kívül helyezte.
50 A 188. § (3) bekezdése a 2012: CXVII. törvény 84. §-ával megállapított szöveg.
51 A 188. § (4) bekezdését a 2012: CXVII. törvény 86. §-a hatályon kívül helyezte.
52 A 193. § (1) bekezdése a 2012: CXVII. törvény 85. §-ával megállapított szöveg.
53 A 198–201. § a 2010: CXXX. törvény 12. § (2) bekezdése alapján hatályát vesztette.
54 A 202–203. § a 2010: CXXX. törvény 12. § (2) bekezdése alapján hatályát vesztette.
55 A 204. § a 2010: CXXX. törvény 12. § (2) bekezdése alapján hatályát vesztette.
56 A 205. § a 2010: CXXX. törvény 12. § (2) bekezdése alapján hatályát vesztette.
57 A 206. § a 2010: CXXX. törvény 12. § (2) bekezdése alapján hatályát vesztette.
58 A 207. § a 2010: CXXX. törvény 12. § (2) bekezdése alapján hatályát vesztette.
59 A 208. § a 2010: CXXX. törvény 12. § (2) bekezdése alapján hatályát vesztette.
60 A 209. § a 2010: CXXX. törvény 12. § (2) bekezdése alapján hatályát vesztette.

matches: Kúria bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság Kúria Kúria Kúria Kúria bíróság bíróság Kúria bíróság Kúria Kúria Kúria bíróság Kúria bíróság §10 Kúria Kúria bíróság §27 bíróság Kúria §35 Kúria Kúria Kúria Kúria Kúria Kúria Kúria bíróság bíróság §47 §49 §53 §54 §55 §56 §57 §58 §59 §60


text:
Nyilvános adat-e egy állami cég vezetőinek a fizetése? | TASZ
2005. november 24., csütörtök Hétfőn tárgyalta a Fővárosi Bíróság a TASZ keresetét, amelyet a Magyar Hivatalos Közlönykiadó ellen nyújtott be. Az adatvédelmi törvény 2005. június elsejétől a korábbiaknál szélesebb körben teszi lehetővé, hogy közérdekből nyilvánosság számára hozzáférhetők legyenek a közfunkciókat ellátó személyek egyes, a betöltött tisztséggel összefüggésben álló személyes adatai.
Erre alapozva a TASZ a szerkesztőbizottság tagjainak 2002-ig visszamenően kiutalt juttatások (fizetés és egyéb juttatások) pontos összegét szerette volna megtudni, de elutasító válasz érkezett a kiadó vezérigazgatójától. A Bíróságnak abban az elvi kérdésben kellett döntenie, hogy az adatvédelmi törvény módosítása nyomán lehetőség van-e a fent megnevezett információk kikérésére a módosítás előtt keletkezett adatok vonatkozásában. A TASZ álláspontja szerint igen, mivel ezek az adatok megfelelnek a közérdekű adat fogalmának, és nem bír relevanciával az a tény, hogy korábban személyes adatok voltak. Az igényelt adatok közérdekből nyilvánosak, ezért eltérő rendelkezés hiányában a kiadó (mint kezelőszerv) köteles kiadni a kért információt, mert még ma is a kezelésében vannak. Ezt az álláspontot a Bíróság előtt is fenntartotta.
Az alperes képviselőjének érvelése az általános jogelveken alapult. Értelmezésük szerint az adatvédelemre mint önálló jogterületre is vonatkozik a visszaható hatály tilalma, ezért a módosítás előtti szerződéseket nem lehet nyilvánosságra hozni; a nem nyilvános adatként keletkezett adatokat nem lehet nyilvánossá változtatni. A TASZ-szal szemben úgy gondolják, hogy a visszaható hatály tilalma mint általános jogelv, mindig érvényesül, legyen szó bármilyen „jogról”, ettől eltérni csak törvény kifejezett felhatalmazásával lehet, márpedig ilyet az adatvédelmi törvény nem tartalmaz.
A Bíróság elutasította a keresetet, és, mint az indoklásból kiderült, mindenben osztotta az alperes álláspontját. Kimondta, hogy a visszaható hatály tilalma az adatvédelem területére is érvényes. Megállapította továbbá, hogy amennyiben helyt adna a keresetnek, sérülne a jogbiztonság követelménye, mivel a szerkesztőbizottság tagjaival kötött szerződések a felek akarata ellenére módosulnának.
A TASZ az ítélet ellen fellebbezni fog, mert elfogadhatatlannak találja, hogy konkrét anyagi jogszabályi hely megjelölése nélkül utasítanak el egy keresetet.
A beszámolót készítette: Hüttl Tivadar
missesdressesy replied on 2013. március 8. péntek, 09.32 Permalink Harlem Shake http://www.yourstageappearance.com/blog/view_my/
http://www.miamibuz.com/member/view_blog.php?profile_id=2856
http://www.topshelfd.com/members/index.php?L=blogs.blog&id=55933
http://www.rjmprogramming.com.au/drupal/blog/107390
http://jamaicaglobalnetwork.com/blogs/manage
Nem teljes titok többé a médiahatóság internetes feketelistája Kiderült, hogy a Médiatanács jogszerűtlenül rajzolta át a rádiós piacot Mi áll a Malév csőd hátterében? Most megtudhatja! Paksi szerződések: „Titkos!” – akár 30 évig Fény derülhet a Daimler-ügyre, pert nyert a K-Monitor a TASZ segítségével Pert nyertünk a MÁK ellen Sumákol a MÁK Az állami cégek is kötelesek elszámolni az Alkotmánybíróság szerint Paks 2: A kormány saját szabályait sem tartja be? Nyert a TASZ: végre kiderülhet, drágább volt-e a 4-es metró az indokoltnál Paks 2: kinél vannak az elemzések? Ha bejelentést teszek, az a baj, ha hallgatok róla, az a baj Nem titkolhatja az ELTE, hogy mennyit keresnek a HÖK-ös vezetők Újraélesztette a bíróság az információszabadságot Fontos ügyekre emlékezteti az új ombudsmant a TASZ Vége az időhúzásnak Heten a dohányügyletek iratainak nyilvánosságáért Meglepő fordulat másodfokon: a Nemzeti Fejlesztési Minisztérium nem köteles kiadni a Századvég-tanulmányokat Újabb győzelem az üzleti titok felett Kiderülhet, hogy volt-e mutyizás a földhaszonbérleti pályázatok körül Pert nyertünk a Médiatanács-RTL Klub-TV2 trió ellen Első fokon pert nyertünk: nyilvánosak a Századvég által készített tanulmányok A minisztérium szerint a nemzeti légitársaság nem a MALÉV Bíróság előtt a közérdek súlya Pert nyertünk a Médiatanács-RTL KLUB-TV2 trojka ellen Dörzsölhetik a markukat a pártpénztárnokok! Hol pattog a labda? – Nyilvánosak a közpénzből fenntartott kosárlabda csapat szerződései Schmitt Pál kegyelmi határozatai titkosak Nem titkolhatóak a polgármester tanácsadóinak a szerződései és tanácsai Alkotmányos a tényleges életfogytiglani szabadságvesztés? „Általános tétel – 1,2 milliárd forint”: TITOK Pert nyert a TASZ a Médiahatóság ellen Már a bíróság is unja: az MVM nem titkolhatja a szerződéseit Példás gyorsasággal – atomerőmű v. nyilvánosság Nyilvánosságra kell hozni Schmitt Pál kegyelmi határozatait Ki kell listázni a környezetszennyezőket MVM – átláthatóság 2:0 Megismerhetőek a szombathelyi kosárlabdacsapatot működtető cég szerződései Újabb adatokat kell nyilvánosságra hozni a Paksi Atomerőmű bővítéséről Jogerősen is vesztett a szombathelyi polgármesteri hivatal – nyilvánosak a kényes szakértői anyagok Rejtélyes szerződések közpénzből a szombathelyi kosárlabdacsapatnál Mennyibe kerül az atomerőmű bővítés? Magyar nyelven a strasbourgi döntés Vértesi-erőmű ügy: Nyilvánosak a csődeljárás alatt álló állami cég szerződései Nem lát el közfeladatot a Paksi Atomerőmű Egy meglepő ítélet - avagy miért nem kötelezhető a Magyar Villamos Művek Zrt. a szponzori adatok kiadására? Tiszta víz a pohárban – nyilvánosak a közművek gazdálkodási adatai MEGHÍVÓ TÁRGYALÁSRA A TASZ pert nyert a szombathelyi polgármesteri hivatal ellen Margit-híd per: elsőfokú bíróság szerint titkolhatóak az adatok Hídpénz: mennyi az annyi? - Kezdődik a Margit-híd felújításának részletes pénzügyi adataiért indított per Pert nyertünk: nyilvános a sávolyi beruházással kapcsolatos kormányülés összefoglalója Érdemes volt perelni: A lényeget kitakarták a sávolyi tanulmányból Véletlenek márpedig nincsenek, avagy hogyan húzódnak el a közérdekű adat kiadása iránt induló perek Győrben Nyilvánosak az állami vállalat szponzori tevékenységével kapcsolatos adatok – abszurd tárgyalás a Fővárosi Bíróságon Közérdekű adatos perek csütörtökön a Fővárosi Bíróságon Jogszerűtlenül titkolta a sávolyi projekt megvalósíthatósági tanulmányát az MFB Sikeres civil akció, felfüggesztették az átláthatatlan kormánytámogatást - A civil-koalíció továbbra is a dokumentumok nyilvánosságra hozatalát kéri a kormányzattól Meghívó tárgyalásra: Bodoky Tamás vs. MFB A rektori fizetések nyilvánosságáról - Olvassa el az elsőfokú ítéletet! Következő tárgyalás: TASZ vs. Budapesti Gyógyfürdő és Hévizei Zrt. (január 28.) Nyert az információszabadság: részben nyilvános az Omninvest egyik szerződése Nem tudhatjuk meg, hogy a nemzetbiztonság milyen mértékben figyeli meg a lakosságot Közérdekű adat a parkolásból származó bevétel mértéke Nyilvánosak a közművek gazdálkodási adatai Veszítettek a titkolózó pártok a bíróságon – komoly siker a pártfinanszírozás átláthatósága terén Per a pártok ellen Boszorkányüldözés Szombathelyen Pert nyert a TASZ a parkolási társulás ellen Vesztett a titkolózó PSZÁF Legfelsőbb Bíróság az állami tulajdonú gazdasági társaságok vezetői fizetésének nyilvánosságáról Átláthatóbb parkolási rend Szombathelyen 1956 vs. Legfőbb Ügyészség - MÁR A TÁRGYALÁSRÓL KÉSZÜLT VIDEÓVAL! Szennyvíz Kőszeg belvárosában - titkolózó önkormányzat PSZÁF döntés a kisbefektetők milliárdjairól - továbbra is homályban TASZ vs. Nemzetbizonsági Hivatal Átláthatóbb pályázatok Nyilvános az önkormányzati cég szerződése Első Jogklinika ítélet, első győzelem "Parkolási per" Szombathelyen Pert nyert a TASZ Strasbourgban a magyar állam ellen: történelmi információszabadság győzelem Elébe mentek – további állami cégvezetők fizetése nyilvános Mit ér a világörökség? Kitűzték a Fővárosi Közterület-fenntartó Zrt. elleni tárgyalást TASZ vs. Nemzetbiztonsági Hivatal Egy nap – két információszabadság győzelem Titkos a parkolási pénzek sorsa Nem titkolható állami cégek vezetőinek a fizetése Nyilvánosak a Szegedi Jazz Napok adatai Adatigénylés a veszprémi strand ügyében Továbbra is titkolózhat a Centrum Pert nyert a TASZ a lustálkodó önkormányzattal szemben Átlátható pályázat, átláthatatlan pályáztatás Jogerősen lezárult az Országos Rendőr-főkapitányság elleni per Sikeres Gripen kampány – üröm az örömben TASZ-mozgósítás a hülyét játszó minisztérium ellen: Legyen nyilvános, ami közérdekű! Pert nyert a TASZ a Miniszterelnöki Hivatal ellen Kié a TV Maci és barátai filmjoga? Pert nyert a TASZ a Fővárosi Bíróságon, nyilvánosak az adatok Ismét pert nyert a TASZ és Lát-kép Egyesület a Centrum ellen Győzött a nyilvánosság a kormánnyal szemben A katonai nemzetbiztonsági szolgálatok nyilvánosságra hozzák a jelentéseiket – a polgáriak miért nem? Látkép vs. Centrum parkolóház Kht. Második forduló - elhalasztva Mi a sorsa a parkoló-millárdoknak? A Legfelsőbb Bíróságon is nyert a TASZ a Magyar Nemzeti Vagyonkezelővel szemben Kármán Irén kontra ORFK 0:1 Terézváros elleni per dosszié Székesfehérvár elleni per dosszié Petrétei-per dosszié Nemzetbiztonsági bizottság elleni per dosszié Közlönykiadó per dosszié KEHI-per dosszié EÜM-per dosszié Az Alkotmánybíróság elleni per dosszié Atomperek dosszié Kiadták. Nem adták. Kiadják? AB-indítvány a tárgyalások nyilvánossága ügyében Vesztettünk a Kormányzati Ellenőrzési Hivatallal szemben Az adatkezelő nem kezel adatot Biztosan 50 évre kell elzárni a nyilvánosságtól a kormányülések összefoglalóit? FTC Pártolói Egyesület vs. Magyar Labdarúgó Szövetség 1:0 Jogerősen is győzött az információszabadság [origo] vs. GKM 1:0 Győzött az információszabadság a Gripen-ügyben: origo.hu - GKM 1:0 -VIDEÓ! A Legfelsőbb Bíróság hatályon kívül helyezte a TASZ IRM elleni perének ítéletét Nyert az információszabadság! Titkos privatizációs záradékot kell kiadnia az ÁPV Zrt.-nek! - sajtóközlemény Hankook-per: első fokon pernyertes az újságíró a Gazdasági és Közlekedési Minisztérium ellen A Fővárosi Bíróság ma meghozta elsőfokú ítéletét a TASZ kontra Országos Rendőr-Főkapitányság perének harmadik tárgyalásán Megérkezett a Legfelsőbb Bírósági ítélete a BRFK elleni perben Megérkezett a Legfelsőbb Bírósági ítélete a BRFK elleni perben A Parlamenthez fordult a TASZ a nem létező Tölgyessy-Bizottság ügyében Hiába van új KEHI rendelet - a jelentések továbbra sem hozzáférhetõk Pert vesztett a TASZ a miniszterelnök ellen - Nem létezik a Tölgyessy-bizottság Pert nyert első fokon a Manager Magazin az ÁPV Rt ellen Nyilvánosak a budapesti térfigyelő kamerák adatai - döntött a Legfelsőbb Bíróság Ismét a paksi kármentési adatok nyilvánossága mellett ítélt a bíróság 100 milliárdos pert nyert a TASZ Per a gyülekezési törvény tanulmányért A paksi atomerőmű kárelhárítási adataiért folyó per holnapi tárgyalására meghívó A bíróság ítélete szerint titokban tarthatja a miniszter az új Alkotmány tervezetét Soronkívüliség a közérdekű adatigényléssel kapcsolatos perekben Anomáliák, avagy hibák a Mátrixban Törvényrontók: a Közlönykiadó esete a Legfelsőbb Bírósággal Ismét nyert az információszabadság - megismerhetőek lesznek a BRFK térfigyelő-rendszerekkel Pert nyert a TASZ a közkiadásokat titkoló Pénzügyminisztérium ellen Pert nyert a TASZ - a bíróság az új Alkotmány nyilvánossága mellett döntött Perelhúzás az atomperben Győzött az információszabadság! – az ítélet jogerős Továbbra sem ismerhetők meg a KEHI jelentései – első fokú tárgyalás a TASZ vs. KEHI ügyben Titkos alkotmány-tervezet? Az Információszabadság Világnapja - öt TASZ per közérdekű adatokért Per a közkiadásokat titkoló Pénzügyminisztérium ellen Atomper: nincs ítélet Közérdekű adatokért pereljük a Pest Megyei Kórházat Információszabadság statisztikák januártól Első fokon pert nyert a TASZ az Egészségügyi Minisztérium ellen A végrehajtó kopogtat a Közlönykiadónál Atomper - továbbra sem lehet megismerni a paksi kármentés részleteit Hiányzó statisztikák A Közlönykiadó magyarázza a jogerős ítéletet Kettős siker: győzött az információszabadság és a TASZ! Legyen öt percre Ön is joghallgató és oldja meg információszabadság esetünket! Nyilvános adat-e egy állami cég vezetőinek a fizetése? Elutasította a Legfelsőbb Bíróság az AB elleni perünk felülvizsgálati kérelmét A kármentés részletei továbbra is titkosak - megszületett az elsőfokú ítélet Beszámoló a kármentéssel kapcsolatos adatokért folyó perről Per a 2003-as paksi üzemzavar kármentésére vonatkozó szakértői anyagokért Fél siker az atomperben Meghívó a Városliget bekamerázásával kapcsolatos információkért folytatott perre Meghívó az atomos per másodfokú tárgyalására Felülvizsgálati kérelemmel fordultunk a Legfelsőbb Bírósághoz az AB-perben A BM törvényellenesen tagadta meg közérdekű adatok kiadását Valaki nem mond igazat A TASZ vesztett az AB ellen közérdekű adatok kiadása iránt indított perében, a nyilvánosság nyert Kitűzték az Alkotmánybíróság elleni perünk következő tárgyalását Elvesztettük első fokon az atomos pert Meghívó az atomos per második tárgyalására Beszámoló az atomos perről TASZ pert nyert a IV. kerületi önkormányzat ellen Közérdekű adatok kiadása iránti per Újpest Önkormányzata ellen Alkotmánybírósági amnézia? Információszabadság-gyász Pert nyertünk Székesfehérvár Önkormányzata ellen! Beszámoló az Alkotmánybíróság elleni per első tárgyalásáról Az Alkotmánybíróság ellen indított per első tárgyalása Sajtótájékoztató (Paks-ügy) Kövess minket!

matches: Bíróság Bíróság Bíróság bíróság Bíróság bíróság bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság bíróság bíróság bíróság Bíróság