text:
A jogi személyek fizetésképtelenségi eljárásait a csődeljárásról és a felszámolási eljárásról szóló 1991. évi XLIX. törvény (Cstv.) szabályozza.
A Cstv. kétféle fizetésképtelenségi eljárást szabályoz: a csődeljárást és a felszámolási eljárást.
A csődeljárás olyan reorganizációs célú eljárás, amelynek során a fizetésképtelenséggel küzdő adós - a csődegyezség megkötése érdekében - fizetési haladékot kap, és csődegyezség megkötésére tesz kísérletet annak érdekében, hogy fizetőképessége helyreálljon.
A felszámolási eljárás olyan eljárás, amelynek célja, hogy a fizetésképtelen adós jogutód nélküli megszüntetése során a hitelezők - az adós teljes felszámolási vagyonának hitelezők közötti felosztására irányuló eljárás során - meghatározott szabályok szerint kielégítést nyerjenek. Mindazonáltal a felszámolási eljárást meg kell szüntetni, ha az adós a tartozásait és az eljárás költségeit teljes egészében kifizeti, vagy ha a hitelezőivel egyezséget tud kötni az adósságrendezés feltételeiről, és az egyezséget a bíróság jóváhagyja.
Részben eltérő, sajátos szabályokat tartalmaznak pl. a külföldi székhelyű vállalkozások magyarországi fióktelepeit, a civil szervezeteket, valamint a pénzügyi szektor vállalkozásait (hitelintézeteket, pénzügyi vállalkozásokat, biztosítókat, befektetési vállalkozókat, közraktárakat,) szabályozó törvények.
A pénzügyi szektor vállalkozásainál csődeljárás nincs, de az állami felügyeletnek már a pénzügyi helyzet romlásának korai szakaszában is van lehetőségei beavatkozni a fizetésképtelenség bekövetkezésének elkerülésére, valamint az ügyfelek védelme és kártalanítása érdekében pénzalapokat kell létrehozni (Kárrendezési Alap, Befektető-védelmi Alap, Betétbiztosítási Alap).
A pénzügyi szektor vállalkozásainál a felszámolást a pénzügyi szervezetek állami felügyelete jogkörében eljáró Magyar Nemzeti Bank kezdeményezheti, a bíróságnál, miután visszavonta a tevékenységi engedélyt.
A civil szervezetek (egyesületek, alapítványok) csődeljárására és felszámolási eljárására a civil szervezetekről szóló törvény tartalmaz néhány eltérő szabályt, egyebekben a Cstv. rendelkezéseit kell alkalmazni.
Természetes személyek adósságrendezési eljárása (magáncsőd törvény)
A természetes személyek adósságrendezéséről szóló 2015. évi CV. törvény 2015. szeptember 1-jén lépett hatályba. Célja az adós és hitelezői közötti együttműködéssel csődvédelem mellett az adósságrendezés jogi kereteinek megállapítása. A törvény elsősorban a jelzáloghitel adósokat védi, különösen azokat, akik már tartós késedelemben vannak, többfelé eladósodtak, és lakóingatlanukat kényszerértékesítés veszélyezteti.
Az eljárás bíróságon kívül kezdődik, az elsőhelyi jelzáloghitelező koordinálásával. Bírósági csődnyitásra akkor kerül sor, ha nincs bíróságon kívüli megegyezés. A bírósági eljárás is először egyezségkötésre irányul, ha az egyezséget nem szavazzák meg, a bíróság határozza meg az adósságrendezés feltételeit.
A Kormány felállította az állami Családi Csődvédelmi Szolgálatot. Ez a szervezet fontos szerepet játszik az adósságrendezési eljárásban. A Családi Csődvédelmi Szolgálat ellenőrzi, hogy az adós megfelel-e a törvényi feltételeknek, vezeti az eljárások adatairól az állami nyilvántartást, és foglalkoztatja a családi vagyonfelügyelőket. A családi vagyonfelügyelők a bírósági adósságrendezés során a bíróság számára szakmai előkészítő és közreműködő feladatokat látnak el, végrehajtják a bíróság határozatait, támogatják az adóst, felügyelik az adós gazdálkodását, az adós értékesíthető vagyonát ők értékesítik és fizetik ki a hitelezőket.
A sikeres adósságrendezési eredménye az, hogy az eljárás során elengedett tartozásokat az adóstól később nem lehet követelni, a hitelezők pedig kiszámítható időtartamon belül megkapják követelésük meghatározott hányadát.
A természetes személyek adósságrendezési eljárása jelenleg még nincs bejelentve a fizetésképtelenségi eljárásról szóló (EU) 2015/848 parlamenti és tanácsi rendelet hatálya alá.
A Cstv. értelmében csődeljárást az adós szervezet indíthat - a legfőbb szervének előzetes beleegyezésével - formanyomtatvány felhasználásával, az eljárásban a jogi képviselet kötelező. Az adós nem nyújthat be ilyen kérelmet, ha ellene csődeljárás van folyamatban, vagy a felszámolásának az elrendeléséről már első fokon döntés született,. Az újabb csődeljárás megindítása iránti kérelem előterjeszthetőségének feltétele és időbeli korlátja a korábbi csődeljárás során fennállt, illetve annak során keletkezett hitelezői igény kielégítése, a korábbi csődeljárás jogerős befejezésének közzétételétől számított 2 év letelte, illetve a korábbi kérelem hivatalból történő elutasítása esetén az erről szóló jogerős végzés közzétételétől számított egy év eltelte.
Felszámolási eljárás főszabályként az adós fizetésképtelensége esetén, adósi vagy hitelezői kérelemre vagy – a Cstv-ben meghatározott egyes esetekben – a bíróság által hivatalból indítható. A Cstv. tételesen meghatározza felszámolás megindítását kezdeményezők körét, és szabályozza a kérelemre, illetőleg a hivatalból történő eljárás rendjét.
Mindkét eljárás kollektív adósságrendezési eljárás, az adós hitelezői kötelesek azokban részt venni, és az eljárás időtartama alatt más módon vagy más eljárásban nem érvényesíthetnek igényt az adóssal szemben.
Csődeljárás:
Adós vezetője nyújthatja be, ügyvéd vagy jogtanácsosi képviselet kötelező.
Az adós ellen egyszerre csak egy csődeljárás indítható, és nem lehet ellene folyamatban felszámolási eljárás sem. Újabb csődeljárás csak akkor indulhat, ha az adós a korábbi eljárásban érvényesített tartozásait rendezte és azóta még nem telt el 2 év. Ha pedig a korábbi csődeljárást a bíróság a formai hibák miatt hivatalból elutasította, az ettől számított egy évig újabb csődeljárást nem lehet kezdeményezni.
Kezdeményezheti az adós, a hitelező, a korábbi végelszámolási eljárásban közreműködő végelszámoló, és a törvényben meghatározott esetekben bíróság vagy közigazgatási hatóság. Pl. a bíróság akkor kezdeményezi, ha a csődeljárásban nem jött létre egyezség, vagy ha cégbírósági törvényességi felügyeleti jogkörében rendeli el a súlyosan jogszabálysértő cég megszüntetését.
Az adós csődvagyona a számviteli jogszabályok szerinti befektetett eszközök és forgóeszközök összessége.
A csődeljárás alatt szerzett vagyonnövekmény is a csődvagyon részét képezi.
A csődvagyon kezelésével kapcsolatos jogokat az adós megtartja, de a vagyonfelügyelő kontrollja mellett. Felszámolási eljárásban az adós nem tartja meg a csődvagyon felett a vagyon kezelésével kapcsolatos jogokat, ezek a feladatok a felszámolóhoz kerülnek. A felszámoló az adós szervezet törvényes képviselője, ő végzi el – bírósági kontroll mellett - a hitelezői igények regisztrációját, minősítését a csődvagyon értékesítését, és a bevétel hitelezők közötti felosztását.
A Cstv. értelmében az adós a csődeljárásban és a felszámolási eljárásban a törvényben felsorolt gazdálkodó szervezet lehet. A csődeljárásban az adós indítja meg az eljárást, az eljárás alatt gazdasági tevékenységét folytathatja. Az adós vezető tisztségviselői és tulajdonosai a jogaik gyakorlásában nincsenek korlátozva, de jogaikat a vagyonfelügyelő részére törvényben biztosított jogok sérelme nélkül gyakorolhatják. Az adós a vagyonfelügyelővel együttműködve ellátja a követelések nyilvántartásba-vételét, besorolását, a vagyonfelügyelő bevonásával a fizetőképesség helyreállítását vagy megőrzését célzó programot és egyezségi javaslatot készít az egyezségi tárgyalásra. Az egyezségi megállapodás tartalmazza az adós és hitelezői megállapodását az adósság rendezésének feltételeiről és mindarról, amit a reorganizáció érdekében a felek fontosnak tartanak.
A csődeljárásban és a felszámolási eljárásban annak kezdő időpontjáig hitelező az, akinek az adóssal szemben jogerős és végrehajtható bírósági, hatósági határozaton alapuló, vagy az adós által nem vitatott, vagy elismert, lejárt pénz vagy pénzben kifejezett vagyoni követelése van. Csődeljárásban továbbá az is hitelező, akinek a csődeljárás alatt vagy jövőben esedékessé váló követelését a vagyonfelügyelő nyilvántartásba vette, a felszámolási eljárásban pedig akinek a követelését a felszámoló nyilvántartásba vette.
A vagyonfelügyelő a csődeljárásban a bíróság által kirendelt fizetésképtelenségi szakértői feladatok ellátására feljogosított jogi személy. A vagyonfelügyelőnek a vagyonfelügyelői tevékenység ellátására egy általa foglalkoztatott, megfelelő szakképzettséggel rendelkező személyt kell kijelölnie. Feladata az adós gazdasági tevékenységének a figyelemmel kísérése a hitelezői érdekek szem előtt tartása mellett a megkötendő egyezség érdekében, a hitelezői követelések nyilvántartása, az egyezségi javaslat elkészítésében való közreműködés, az egyezségi tárgyaláson elfogadott döntések jegyzőkönyvének ellenjegyzése.
Felszámoló a bíróság által kirendelt felszámoló szervezet (fizetésképtelenségi szakértői feladatok ellátására feljogosított jogi személy), aki a felszámolás alatt álló szervezet törvényes képviselője, de egyben a hitelezői érdekek érvényesítője is, ellátja továbbá a törvény által számára előírt feladatokat. A felszámoló szervezetekkel szemben a jogszabály szigorú személyi és szakmai követelményeket támaszt. rendszeres szakmai továbbképzésre is kötelezettek.
A felszámoló szervezet felszámolóbiztost jelöl ki a felszámolói tevékenység lefolytatására.
A felszámoló szervezet és a felszámolóbiztos neve a jogi személyről vezetett bírósági nyilvántartásba is bekerül.
A csődeljárás és a felszámolási eljárás bíróság előtti polgári nemperes eljárás. A Cstv-ben nem szabályozott kérdésekben a Polgári perrendtartás szabályai irányadók, a nemperes eljárások sajátosságaiból eredő eltérésekkel. A bíróság rendeli el a csődeljárást és - az adós fizetésképtelenségének megállapítása eredményeképpen , vagy a törvényben meghatározott esetekben a más bíróság, hatóság vagy a végelszámoló megkeresése alapján- a felszámolási eljárást. A bíróság az eljárás megindításakor kirendeli a vagyonfelügyelőt vagy a felszámolót a felszámolók névjegyzékéből. Felszámolási eljárás kezdeményezése esetén a hitelezők kérelmére ideiglenes vagyonfelügyelői jogkörrel rendeli ki a bíróság a felszámolót, aki a felszámolás elrendeléséig felügyeli az adós tevékenységét.
A vagyonfelügyelő, felszámoló jogszabálysértő intézkedése vagy mulasztása ellen benyújtott kifogásokat a bíróság bírálja el, és jogszabálysértő intézkedés vagy mulasztás esetén kötelezi a vagyonfelügyelőt, illetve a felszámolót a jogszabályoknak megfelelő tevékenységre, ennek megszegése esetén pedig elmozdítja az eljárásból és újat jelöl ki.
Csődeljárás alatt az adóst csődvédelem illeti meg, a végrehajtási eljárások szünetelnek, az adós a korábbról felhalmozott adósságok megfizetésére fizetési haladékot, moratóriumot kap.
Ha a csődeljárásban a Cstv-ben előírt többség elfogadja a csődegyezséget, és ez megfelel a törvényes feltételeknek, a bíróság az egyezséget jóváhagyja, és az adós annak betartására köteles.
Ha az egyezségkötés nem jön létre, a bíróság hivatalból elrendeli az adós felszámolását.
Felszámolási eljárásban is sor kerülhet az adós és a hitelezők között egyezségkötésre. A bíróság kitűzi az egyezségi tárgyalást a felszámolási eljárásban, és ha az egyezséget megszavazták, és az megfelel a jogszabályoknak, a bíróság azt jóváhagyja. Felszámolásban feltétele az egyezség jóváhagyásának, hogy az egyezség folytán az adós fizetésképtelensége megszűnjön, és a privilegizált követelések kiegyenlítésre kerüljenek vagy azok fedezete rendelkezésre álljon.
A bíróság dönt a csődeljárás és a felszámolási eljárás befejezetté nyilvántartásáról vagy az eljárások megszüntetéséről.
Ha a felszámolási eljárás az adós jogutód nélküli befejezésével zárul, a bíróság értesítése alapján a cégbíróság törli a felszámolással megszüntetett adóst a cégjegyzékből, a civil szervezetet pedig a civil szervezetek nyilvántartásából
Felszámolási eljárásban a munkavállalók számára a bérkifizetést Bérgarancia Alapból adott juttatás garantálja, a Bérgarancia Alapról szóló törvényben meghatározott feltételekkel.
Az eljárás megindításának joghatásai:
A Cstv. értelmében csődeljárásban a bíróság az adós kérelme alapján, azonnali ideiglenes fizetési haladék Cégközlönyben történő közzétételéről intézkedik. A kérelem érdemi vizsgálatára ezt követően kerül sor, melynek során a bíróság a törvényben meghatározott esetekben a kérelem hivatalbóli elutasításáról, ha pedig erre nem kerül sor, a csődeljárás elrendeléséről határoz. A csődeljárás az erről szóló végzés Cégközlönyben való közzétételével veszi kezdetét. A csődeljárás megindításának hatása, hogy az adóst a 120. napot követő második munkanap 0 órájáig fizetési haladék illeti meg (szűk kivételekkel) a pénzkövetelések teljesítése vonatkozásában, a moratórium meg is hosszabbítható legfeljebb 365 napig. A fizetési haladék időtartama alatt csak a jogszabályban megjelölt követelések kifizetése teljesíthető, a pénzfizetési kötelezettség nemteljesítéséhez vagy késedelmes teljesítéséhez fűződő jogkövetkezmények nem állnak be, az adóssal szemben a pénzkövetelések végrehajtása szünetel, az adósnak tehát reális lehetősége van a fizetőképesség helyreállítását és az adósságok rendezését célzó program elkészítésére.
Ha a bíróság az adós fizetésképtelenségét – a törvényben meghatározott valamely fizetésképtelenségi ok fennállása esetén – megállapítja, az adós felszámolását végzéssel elrendeli, annak jogerőre emelkedését követően a Cégközlönyben közzétett végzéssel kirendeli a felszámolót, a végzés tartalmazza a hitelezők felhívását a követelés bejelentésére. A felszámolási vagyon védelmét szolgálja, hogy a tulajdonosi jogok a felszámolási eljárás elrendelésével megszűnnek, a felszámolás kezdő időpontjától az adós vagyonával kapcsolatos jognyilatkozatot csak az adós képviseletében eljáró felszámoló tehet. A felszámolás kezdő időpontjában a gazdálkodó szervezet valamennyi tartozása lejárttá (esedékessé) válik.
A felszámolás az adós teljes vagyonának hitelezők közötti felosztására irányul, a felszámolási eljárásba vont vagyonra vonatkozó végrehajtási eljárásokat is meg kell szüntetni. A felszámolás kezdő időpontja előtt indult peres és nemperes eljárások az eljáró bíróság előtt folytatódnak. A felszámolás kezdő időpontját követően a felszámolási vagyonnal kapcsolatos pénzkövetelést csak a felszámolási eljárás keretében lehet érvényesíteni. Az adós ingatlanán és egyéb vagyontárgyain fennálló elidegenítési és terhelési tilalom a felszámolás kezdő időpontjában, a visszavásárlási és vételi jog, valamint a zálogjog pedig a vagyontárgy értékesítésével megszűnik. Az adós által a felszámolás kezdő időpontjáig nyújtott óvadékból a jogosult követelését kielégítheti, ezt követően a fennmaradó összeget át kell adnia a felszámolónak.
A felszámolási eljárás időszakában minden hitelező csak az eljárásba való bejelentkezéssel érvényesíthet az adós ellen igényt, bíróságon kívül nem lehet beszámítási jogot érvényesíteni, ide nem értve a nemzetközi kereskedelmi szokványok alapján elvégzett pozíciólezáró nettósítást. Ha azonban korábbról a hitelező és az adós között per van folyamatban, a hitelező az ott érvényesített követelését beszámíthatja az adóssal szemben fennálló tartozásába.
Önmagában a fizetésképtelenségi eljárás megindításának nincs olyan törvényi hatálya, hogy amely az adós által korábban kötött szerződéseket megszüntetné. A szerződések megszüntetésére az eljárás keretében van mód, csődeljárás alatt a vagyonfelügyelő kontrollja alatt, felszámolási eljárásban pedig az adós törvényes képviselőjeként a felszámoló mondja fel a szerződéseket. A felszámoló t megilleti a szerződések azonnali hatályú felmondásának joga, vagy a szerződésektől történő elállás joga.
Az adós vagyonára végrehajtást nem lehet vezetni, a zálogjogosult hitelező a zálogtárgyat nem értékesítheti, a fizetésképtelenségi eljárásban történik meg az adósságok rendezése.
A korábban megindított pereket a korábban eljáró bíróság fejezi be. Ha a pert az adós elvesztette, a pernyertes fél hitelezőként bekapcsolódik a felszámolási eljárásba. Ha pert az adós megnyerte, a részére járó vagyontárgy vagy pénzösszeg a csődvagyonba kerül. A Cstv. több helyen előírja a hitelezők tájékoztatását a vagyonfelügyelő, illetve a felszámoló feladataként.
Hitelezői választmányt alakíthatnak vagy hitelezői képviselőt választhatnak, akikkel a felszámoló konzultálni köteles, tájékoztatási kötelezettsége van velük szemben, és egyes intézkedésekhez a hallgatólagos vagy kifejezett hozzájárulásuk kell.
Az adós vagyonát a felszámoló auditált internetes értékesítési portálon adhatja el, nyilvános értékesítési eljárásban, a legjobb ajánlatot tevő vevő részére.
Mind a korábban keletkezett, mind pedig a fizetésképtelenségi eljárás megindítását követően keletkező tartozásokat a hitelező úgy érvényesítheti, hogy hitelezőként bejelenti az igényét a csődeljárásba, illetve a felszámolási eljárásba.
A hitelezők követeléseit a fizetésképtelenségi szakértő (csődeljárásban a vagyonfelügyelő, felszámolási eljárásban a felszámoló) veszi nyilvántartásba, a vitatott igényeket a csődeljárást, illetve a felszámolási eljárást lefolytató bíróság elé terjeszti elbírálásra.
A zálogtárgy értékesítéséből származó bevételt – egyes ráfordítások levonását követően – a felszámoló a zálogjogosult kifizetésére fordítja. A fennmaradó összeget a felszámolási közbenső mérleg vagy felszámolási zárómérleg és vagyonfelosztás szerint osztja szét a hitelezők között a Cstv-ben meghatározott kielégítési rangsort figyelembe véve.
Egyéb vagyontárgy értékesítését követően a bevétel a felszámolási közbenső mérleg, illetve a felszámolási zárómérleg elfogadását követően osztható fel, a bíróság által jóváhagyott vagyonfelosztás és a Cstv-ben meghatározott kielégítési sorrend figyelembe vételével.
Csődeljárásban és felszámolási eljárásban is köthet az adós egyezséget a hitelezőkkel. Ha az egyezség megfelel a jogszabályoknak, azt a bíróság jóváhagyja, és az eljárást befejezetté nyilvánítja. Ebben az esetben az adós tovább folytatja a működését. A hitelezők az egyezségben meghatározott módon és mértékben jutnak a követelésükhöz, az ezt meghaladó összeg megfizetése alól az adós mentesül.
A bíróság által jóváhagyott egyezséggel zárult csődeljárást követően a hitelezők az egyezségben meghatározott mértékben és ütemezés szerint jutnak a követelésükhöz. Ha az adós a z egyezséget nem tartja be, a hitelezők végrehajtási eljárást kezdeményezhetnek, vagy kezdeményezhetik az adós felszámolását.
A hitelezők regisztrációs díjat fizetnek. A fizetésképtelenségi eljárás (csődeljárás, felszámolási eljárás) kezdeményezése illetékköteles. Egyebekben a felmerülő költséget az adós viseli.
A felszámoló vagy a hitelezők ezeket az ügyleteket keresettel megtámadhatják, és kérhetik a jogügylet érvénytelenségének megállapítását. Az adóshoz ilyen módon visszakerült vagyon a csődvagyont növeli.
A hitelezők érdekeit sértő tevékenységük miatt a felszámoló vagy a hitelezők pereket indíthatnak az adós volt vezetői ellen., arra hivatkozva, hogy a volt vezetők a fizetésképtelenséggel fenyegető helyzet bekövetkeztét követően ügyvezetési feladataikat nem a hitelezők érdekeinek figyelembevételével látták el, és ezáltal a gazdálkodó szervezet vagyona csökkent, vagy a hitelezők követeléseinek teljes mértékben történő kielégítését meghiúsították, vagy elmulasztották a környezeti terhek rendezését. Ha ez bebizonyosodik, az adós volt vezetőjének az általa okozott kárt kell a hitelezők számára megtérítenie.
Utolsó frissítés: 28/07/2017

matches: bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság


text:
HITELES MOZGALOM - Véleményünk, álláspontunk - Damm Andrea két levele Áderhez
Damm Andrea két levele Áderhez
dr. Wellmann György, a Kúria Polgári Kollégiuma vezetőjének, 2016. április 11-i levelét követően Ön a sajtó útján arról értesítette az Önhöz forduló ügyvédeket, hogy úgy ítéli meg, Önnek a feltett kérdésben nincs jogköre.
Tekintettel arra, hogy a hatályos jogszabályok szerint kizárólagosan Önnek van a Kúria Polgári Kollégiuma vezetőjével szemben - tekintettel a 2011. évi CLXII. törvény 106. § (1) bekezdésére valamint az Alaptörvény 9. Cikk (3) bekezdése k.) pontjára - joga arra, hogy fegyelmi eljárást kezdeményezzen, az Alaptörvény XXIV. cikk (1) bekezdése alapján az alábbi javaslatot teszem. Amíg a jogszabályok ezzel ellentétes tartalmú rendelkezést nem tartalmaznak, addig egy nyilvánvalóan jogszabálysértő magatartást tanúsító kúriai vezető bíró magatartása miatt Önhöz vagyunk kénytelenek fordulni. Amennyiben úgy ítéli meg, hogy Önnek ilyen kérdésben nincs jogköre, tisztelettel kérem, tájékoztasson azon jogszabályhelyekről, amelyek szerint más személynek vagy szervnek van erre hatásköre.
2016. július 7. napján a Magyar Nemzet újságban „A Kúria elnöke óvatosságra int” című cikkben azt olvashattuk, hogy dr. Wellmann György az újságírókkal történt találkozáskor azt közölte, hogy „.. nem feltétlenül nevezném jogászoknak azokat, akik a devizahiteles adósokat képviselik a bíróságon”.
Tájékozódtunk a Magyar Nemzet újságnál arról, hogy ezen kijelentés vonatkozásában van-e a lapnak bizonyítéka. Közölték, hogy hangfelvétel készült erről a beszélgetésről, és a hangfelvétel alapján dr. Wellmann György szavait szó szerint idézték.
A Magyar Nemzet 2016. július 11-i számában „Ügyvédek, ne hagyjátok annyiban!” címmel újabb írást olvashattunk, amelyben az újságírók azt kifogásolják, hogy vajon a jogásztársadalmat és az ügyvédtársadalmat ilyen súlyosan sértő kijelentés után vajon a Magyar Ügyvédi Kamara miért nem nyilvánít véleményt, vagy miért nem tiltakozik az ellen, hogy tagjaikat ilyen, a bírósági rendszerben komoly vezetői beosztásban lévő személy sérti meg. (Mellékelem az újságcikkeket.)
Úgy ítélem meg, s úgy ítéljük meg mindannyian, akik ilyen ügyekben valaha is képviseletet vállaltunk, hogy valóban ezt nem lehet annyiban hagyni, hiszen ha mi nem kérjük ki magunknak azt, hogy ilyen nyilvánvaló sértést megtehessen egy ilyen magas rangú bírósági vezető személy, úgy valóban bárki, bárkit, bármikor ilyen jellegű sértegetéssel igyekezhet hiteltelenné tenni.
Úgy ítélem meg, hogy dr. Wellmann György főbíró úr elveszítette önkontrollját.
Már 2015. decemberében a tárgyalóteremben is azt tapasztaltam, hogy képtelen tárgyilagos, elfogulatlan módon és nyugodt légkörben ítélkezni ezekben az ügyekben, de azt soha nem gondoltam, hogy egyrészről arra ragadtatja magát, amit április 11-én megtett, s azt pedig végképp nem, hogy képes ilyen, sokakat sértő kijelentést nyilvánosan tenni.
Az én esetemben dr. Wellmann György bíró úr nem önmagában csak engem, bennünket sértett meg ezzel a kijelentésével, hanem megsértette mindazokat a tanárainkat, akik előtt tudásunkról az egyetemen számot adtunk, s akik úgy ítélték meg, hogy érdemes engem, bennünket, a jogásztársadalom közé doktorrá fogadni.
Esetemben dr. Wellmann György bíró úr – ha az egyetemi indexem bejegyzéseit végig olvasom - egy volt ombudsmant, egy volt rektort, két legfőbb ügyészt, két dékánt, 12 professzort, egy alkotmánybírót, egy választott bírót, egy igazságügy minisztert, három alkotmánybírósági elnököt, két köztársasági elnököt, egy EU-parlamenti képviselőt, és egy parlamenti képviselőt is megsértett a többi nem oly ismert tanáraim mellett, hiszen ha magam nem vagyok jogásznak tekinthető, akkor ők - az indexem tanúsága szerint - mindannyian éveken át tévedtek.
Javaslatom azonban nem magamról szól, csak szerettem volna Köztársasági Elnök Úrnak bemutatni, hogy egy ilyen jellegű kijelentés nem csak az érintett célszemélyeket sérti meg, hanem mindazon kiválóságokat is, akik életüket arra tették fel, hogy a jövő jogászait tanítsák, kiváló szakemberekké formálják őket, s számon kérjék megszerzett tudásukat.
Mindemellett ítéletek sokaságát tudjuk mindannyian felmutatni, amelyekben a bíróságok jogerősen az adósok érveit fogadták el és marasztalták el a pénzügyi intézményeket. Ezek szerint ha jogászoknak nem vagyunk is tekinthetők, jogi munkában képesek vagyunk sikeresek lenni.
A 2016. április 11-i levél megismerését követően többen - meglehetősen hosszan és pontosan bemutatva - tárták Ön elé mindazokat a jogszabályhelyeket, mindazokat az érveket, amelyek feltétlenül az Ön intézkedését követelik meg. Jelen levelemben nem kívánom ugyanezt felsorolni, hiszen Ön és hivatala számára ugyanúgy egyértelműek a tények és a jogszabályi környezet.
A Bírák Etikai Kódexe nagyon fontos sok olyan feltételt szab, amely jelen javaslat szempontjából mindenképpen fontos.
A Bírák Etikai Kódexét 2005. február 26-án fogadta el a Magyar Bírói Egyesület Országos Választmánya, és az Országos Igazságszolgáltatási Tanács 2005. április 12-én tartott ülésén úgy döntött, javasolja, hogy a Kódex az egyesület iránymutatásaként kerüljön közzétételre. Számomra ez azt jelenti, hogy ezen Etikai Kódex minden bíró számára kötelező.
Az Etikai Kódex céljában kifejezésre juttatja, hogy a demokratikus jogállamunk működésének és fejlődésének egyik legfontosabb feltétele - többek között - a pártatlan bírói munka. A Kódex a továbbiakban úgy fogalmaz, hogy a bírák a bírói függetlenség és a társadalom iránt tanúsítandó felelősség közötti összhang érdekében meg kívánnak felelni a társadalom velük szemben támasztott magas szintű elvárásainak. Ebben a körben - a bírói hivatás gyakorlása során - a következő magatartásokat írja elő: a bíró hivatásából eredő kötelezettségeit - a felek egyenjogúságát tiszteletben tartva - pártatlanul teljesíti. Fokozottan ügyel a pártatlanság látszatára is. Indulatait, érzelmeit, jogi álláspontját nem nyilvánítja ki oly módon, hogy abból a részrehajlásra lehessen következtetni. A bíró a magánéletben és a közéletben is megfontoltságot, fedhetetlen magatartást tanúsít, kerül minden olyan megnyilvánulást, amely a bírói hivatás méltóságát és tekintélyét veszélyezteti. Mind a viselkedésben, mind a külsőségekben tartózkodik a szélsőségektől.
Mindezek az Etikai Kódex-beli szabályok azt mutatják be jelen ügy kapcsán, hogy dr. Wellmann György nem csak a reá vonatkozó törvények szabályait sértette meg, hanem a Bírói Etikai Kódex előírásainak sem felel meg mindaz a magatartás, amelyet már hónapok óta folytat.
Tekintettel arra, hogy az Alaptörvény XXV. Cikk 1. (1) bekezdése kimondja, hogy mindenkinek joga van ahhoz, hogy egyedül, vagy másokkal együtt írásban kérelemmel, panasszal, vagy javaslattal forduljon bármely közhatalmat gyakorló szervhez, élek ezen lehetőséggel.
Úgy ítélem meg, hogy dr. Wellmann György nem csak a 2016. áprilisi magatartásával, hanem ezzel a mindannyiunk számára sértő kijelentésével megsértette az Alaptörvény rendelkezéseit, a 2011. évi CLXII. törvény rendelkezéseit, valamint a Bírói Etikai Kódex elvárásait. Ezért dr. Wellmann György vonatkozásában elkerülhetetlen a fegyelmi felelősségre vonás kezdeményezése.
Javaslatom azonban nem csak rólunk, ügyvédekről, hanem az első és másodfokú bírák védelméről is szól. Sajnos ők nagyon szűk keretek mentén nyilváníthatnak véleményt, s a jelenlegi közállapotokat illetően nem tanácsos egyiküknek sem tiltakozni ilyen vezető bírói megnyilvánulás ellen. dr. Wellmann György kollégium vezető nem csak a saját hitelességét döntötte meg viselkedésével, hanem a teljes bírói kart lejáratta vele, hiszen ha egy ilyen közösségben változatlanul és zavartalanul tovább tevékenykedhet egy ilyen szemléletű bíró, az egyben azt is jelenti, hogy ez a közösség elfogadja ezt a mentalitást.
Miután a Kúria Polgári Kollégiumának vezetője nyilvánult meg bizonyos ügyfajta képviselőinek személyéről, várható, hogy minden ilyen jellegű ügyben, amikor a Kúriára felülvizsgálatra kerül az ügy, az adósok képviselői az egész kúriai kollégium ellen be fogja jelenteni megalapozottan a kizárási kérelmet, mert alappal feltehető, hogy nem képes tárgyilagosan, pártatlanul, befolyás mentesen ítélkezni egyetlen bíró sem ezen a fórumon. Emellett pedig az is várható, hogy az alsóbb bíróságokon kénytelenek lesznek az adósokat képviselő ügyvédek megnyilatkoztatni az eljáró bírákat arról, hogy maguk is dr. Wellmann György álláspontját osztják-e, hiszen ítéleteik felülvizsgálójának személye nyilatkozott meg.
Kérem Önt, Elnök Úr, fontolja meg a fent leírtakat, s tegye meg intézkedését, hiszen „Mi csak a törvény teljesítését kívánjuk, mert a nem teljesített törvény holt betű, jogfolytonosság nélkül az alkotmány nem él”. (Deák Ferenc)
Dr. Varga Andrea ügyvéd
Immár másod ízben azért Önhöz fordultunk dr. Wellmann György ellen fegyelmi eljárás kezdeményezése érdekében, mert egyúttal azt is el szerettük volna érni, hogy figyeljenek fel a szabályozás elégtelenségére ebben a kérdésben.
A 2011. évi CLXII. törvény (1) bekezdése kimondja, hogy bírósági vezetővel szemben a kinevezési jogkör gyakorlója kezdeményezheti a fegyelmi eljárást. A 2011. évi CLXI. törvény 128. § (3) bekezdése szerint a Kúria elnöke nevezi ki a a Kúria kollégiumvezetőjét. Csakhogy az Alaptörvény 9. cikk (3) bek. k./ pontja szerint a bírákat Ön nevezi ki. Így tehát Önnek a bíróvá kinevezés a jogköre, a Kúria elnökének a vezetővé történő kinevezés.
Miután a 2011. évi CLXII. törvény 106. § (1) bekezdésében nem az került meghatározásra, hogy a vezetővé történő kinevezési jogkör gyakorlója kezdeményezheti a fegyelmi eljárást, csak egyszerűen a kinevezési jogkör gyakorlója, amely pedig Ön, teljesen egyértelmű, hogy ha két kinevezési jogkör gyakorló van egy adott biró beosztását illetően, a magyar nyelv szabályai szerint az elsődleges kinevezési jogkör gyakorlóját kell érteni.
Kérem tehát, hogy ehhez a kezdeményezéshez olyan választ adjon, amely az ügy komolyságához illeszkedik és a bizonytalan jogi szabályozás valamint jogértelmezés felszámolásához vezet.
Tisztelettel: dr. Varga Andrea ügyvéd

matches: Kúria Kúria Kúria Kúria Kúria Kúria Kúria


text:
Jogi győzelem Ukrajnában egy tulajdonjogi ügyben
2012. szeptember 26-án az Ukrajnai Legfelsőbb Bíróság kimondta, hogy jogtalanul próbálták megszerezni annak a területnek egy részét, melyen Jehova Tanúinak a fiókhivatala fekszik.
A Tanúk 1998-ban hivatalosan megvásárolták a területet. Ám 2008-ban a telek előző tulajdonosa másodszor is eladta a területet az LLC Sportfejlesztési Központnak (SK). Ukrajnában az ingatlanbűnözés egyik formájaként ismert ez az eljárásmód.
A helyi kereskedelmi bíróság úgy döntött, hogy az SK-val kötött szerződés jogszerű volt, és a Tanúk kérelmét elutasította.
Ám győzött az igazság. 2011 decemberében a fellebbviteli kereskedelmi bíróság a Tanúk javára döntött, és 2012 áprilisában elutasította az SK kérelmét. Tehát megerősítést nyert, hogy az ingatlan tulajdonjoga Jehova Tanúit illeti. Három hónappal később a lvivi fellebbviteli kereskedelmi bíróság érvénytelenítette a helyi bíróság jogtalan döntését, mely szerint az SK az ingatlan jogos tulajdonosa.
Az SK utolsó lehetőségként az Ukrajnai Legfelsőbb Bíróság előtt megfellebbezte az áprilisban született döntést, hogy megszerezze a tulajdonjogot. Szeptember 26-án azonban a bíróság dicséretes módon, rövid időn belül elutasította a fellebbezést, és ezzel lezárta az ügyet.
Ha az ingatlancsalás megtörtént volna, Jehova Tanúi elveszítették volna az irodaépületüket és a hozzájuk tartozó terület nagy részét, ami nagyban gátolta volna az ukrajnai országos központjukban folyó tevékenységüket.

matches: Bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság Bíróság bíróság


text:
A közigazgatási bírósági igazgatás, OBH helyett Országos Közigazgatási Bírói Tanács - Jogászvilág - Jogászvilág
A közigazgatási bírósági igazgatás, OBH helyett Országos Közigazgatási Bírói Tanács - Jogászvilág
Kezdőlap » A közigazgatási bírósági igazgatás, OBH helyett Országos Közigazgatási Bírói Tanács
A közigazgatási bírósági igazgatás, OBH helyett Országos Közigazgatási Bírói Tanács
Címkék: igazságügyi minisztérium, jogegységi eljárás, közigazgatási bíróság, közigazgatási felsőbíróság, OBH, Országos Közigazgatási Bírói Tanács
A Parlament előtt van az Igazságügyi Minisztérium által előkészített T/3353. számú törvényjavaslat, amely a korábbi rendes bíróságok mellett egy új, önálló bíróságot hív életre 2020. január 1-jétől, a közigazgatási bíróságokat. Korábbi írásunkban bemutattuk az új bíróság szervezeti felépítését. Mostani cikkünkben az új bírósági igazgatást mutatjuk be. Az új szabályozás értelmében az Országos Bírósági Hivatal elnökének igazgatási jogköre nem terjed ki a közigazgatási bíróságok igazgatási tevékenységére, a Javaslat új igazgatási modellt vezet be, amely a miniszteriális igazgatási modellt követi. Ebben a…
A Parlament előtt van az Igazságügyi Minisztérium által előkészített T/3353. számú törvényjavaslat, amely a korábbi rendes bíróságok mellett egy új, önálló bíróságot hív életre 2020. január 1-jétől, a közigazgatási bíróságokat. Korábbi írásunkban bemutattuk az új bíróság szervezeti felépítését. Mostani cikkünkben az új bírósági igazgatást mutatjuk be.
Az új szabályozás értelmében az Országos Bírósági Hivatal elnökének igazgatási jogköre nem terjed ki a közigazgatási bíróságok igazgatási tevékenységére, a Javaslat új igazgatási modellt vezet be, amely a miniszteriális igazgatási modellt követi. Ebben a modellben az igazságügyi igazgatás közigazgatási bíróságokat érintő feladataiban az igazságügyért felelős miniszternek hangsúlyos szerep jut. Igazgatási jogkörei kiterjednek a központi költségvetés közigazgatási bíróságok fejezete tekintetében a fejezetet irányító szerv hatásköreinek gyakorlására, a közigazgatási bírói pályázatokkal, bírói és bírósági vezetői kinevezésekkel kapcsolatos feladatokra, továbbá a közigazgatási bíróságok működéséhez szükséges statisztikai, infrastrukturális és informatikai feltételek biztosítására. A Javaslat indokolása kiemeli, hogy a jogalkotói cél a bírói függetlenség és a hatalommegosztás elveinek tiszteletben tartásával egy olyan megoldás nyújtása, amely megteremti az igazságügyi miniszter igazságügyi igazgatással összefüggő hatásköreit, hogy jelenlegi eszközrendszeréhez viszonyítva nagyobb mértékben tudjon politikai felelősséget vállalni a közigazgatási bíróságok igazgatásáért, és azon keresztül az közigazgatási bírósági szervezet működésének biztosításáért
A bírósági önigazgatási szervek (bírói testületek) alapvetően véleményező, javaslattételi és konzultációs feladatokat látnak el, elsősorban a bírói életpályával, bírák előmenetelével és a bíróságok működésének garanciális jellegű kérdéseivel (személyi kérdések, ügyelosztási rend meghatározása, költségvetési források biztosítása) összefüggésben. A Javaslat a bírói testületek két szintjét hozza létre: az egyes közigazgatási bíróságok mellett összbírói értekezlet és közigazgatási bírói tanács, országos szinten pedig Országos Közigazgatási Bírói Tanács (a továbbiakban: OKBT) kerül felállításra, amely a közigazgatási bíróságokat érintő aktuális kérdések megvitatásának fóruma, másfelől lényeges személyi és igazgatási jogkörök gyakorlója.
A Javaslat a közigazgatási bíróságok igazgatásában kiemelt szerepet juttat a közigazgatási bírósági elnököknek, amely magában foglalja az adott bíróság működéséhez szükséges személyi és tárgyi feltételek biztosításával összefüggő feladatokat is. Ebben az elnököket hivatalvezető segíti.
Az OKBT hatáskörei
Általános konzultatív hatáskörök
Az OKBT többek között figyelemmel kíséri és megvitatja a közigazgatási bíráskodás általános helyzetét, valamint a közigazgatási bírák és az igazságügyi alkalmazottak helyzetét érintő jelentős kérdéseket (jogállási szabályait, illetményét, feladatait, a bíróságok igazgatásának gyakorlatát és szabályait).
Véleményező feladatok
Az OKBT kiemelkedő jelentőségű feladatát jelenti a központi költségvetés közigazgatási bíróságok fejezete tervezetének, illetve az elfogadott közigazgatási bírósági költségvetés végrehajtásának véleményezése, emellett az egyetértése szükséges a központi költségvetés közigazgatási bíróságok fejezetét érintő (a fejezetek közötti vagy a fejezeten belül az előirányzatok közötti) átcsoportosításhoz. Az OKBT véleményező feladatai megjelennek a jogalkotással összefüggésben is. Saját kezdeményezésre vagy a jogszabály-előkészítő megkeresésére véleményt nyilváníthat a közigazgatási bíróságokat érintő jelentős jogszabályok tervezeteiről, ilyen tárgyú jogi szabályozás megalkotását kezdeményezheti az igazságügyért felelős miniszternél.
A Közigazgatási Felsőbíróság elnöke kidolgozza a közigazgatási bírák képzési rendszerére vonatkozó tervet és programot, valamint a közigazgatási bíróságok titkárai és fogalmazói egységes központi képzésének tervét és programját, amit az OKBT véleményez. A képzés megvalósítására több út is nyitva áll majd a jövőben: a Közigazgatási Felsőbíróság elnöke köthet megállapodást akár a Magyar Igazságügyi Akadémia képzéseinek igénybevételére, megszervezheti a képzést akár felsőbírósági bírák oktatási tevékenységére építve, vagy bármely más, hatékony módon, amely alkalmas lehet a közigazgatási bírák ismeretszintjének és készségeinek korszerű fejlesztésére.
Önálló döntési jellegű tevékenységek
Az OKBT egyik legfontosabb, döntési jellegű hatásköre a közigazgatási bírói és közigazgatási bírósági vezetői pályázatok értékelése. Azzal, hogy az OKBT véleményezi a pályázatokat és a legjobbnak értékelt pályázatok alapján személyi javaslatot állít fel, a miniszter döntési hatáskörének terjedelmét döntően meghatározza. Az OKBT véleményt ad, illetve javaslatot tesz a miniszternek a közigazgatási bírósági vezető felmentésére.
Az OKTB felépítése
Az OKBT 11 tagú testület, amely főszabályként kizárólag bíró tagokból áll. Elnöke a Közigazgatási Felsőbíróság elnöke, minden közigazgatási törvényszék összbírói értekezlete egy tagot, a Közigazgatási Felsőbíróság teljes ülése pedig két tagot választ az OKBT-be. Megbízatásuk hat évre szól.
Az OKBT Személyi Tanácsa vegyes összetételben működik: elnöke a Közigazgatási Felsőbíróság elnöke, nyolc tagjából négyet az OKBT saját tagjai közül választ. További négy, nem bíró tagját a kiemelkedő tudású elméleti jogászok vagy legalább tízévi, jogi területen folytatott szakmai gyakorlattal rendelkező személyek közül az Országgyűlés igazságügyért felelős bizottsága, a legfőbb ügyész, a közigazgatás-szervezésért felelős miniszter és a Magyar Ügyvédi Kamara elnöke kéri fel három évre.
A miniszter szerepe
A Javaslat több ponton is kiemeli az igazságügyminiszter közigazgatási bíróságokkal kapcsolatos feladatát. Kimondja egyrészt, hogy a Közigazgatási Felsőbíróság elnöke kivételével a közigazgatási bírósági elnököknek az szervezeti és működési szabályzatukat (SzMSz) jóváhagyás céljából fel kell terjeszteniük a miniszternek. A felterjesztett SzMSz-t a miniszter harminc napon belül megvizsgálja, és ha nem ütközik jogszabályba, jóváhagyja. Ha az SzMSz jogszabályba ütközne, a miniszter a jóváhagyást indokolt döntésével megtagadja, a közigazgatási törvényszék elnöke pedig az SzMSz kifogásolt pontját harminc napon belül módosítja.
Emellett rendelkezik a Javaslat arról is, hogy a miniszter az érintett közigazgatási bírósági elnök javaslata alapján (a közigazgatási törvényszékek esetében a Közigazgatási Felsőbíróság elnökének véleményének megismerését követően) megállapítja a közigazgatási bíróság bírói és igazságügyi alkalmazotti létszámát. A közigazgatási törvényszékek elnökei felett a miniszter, a közigazgatási bíróság bírái, titkárai és fogalmazói felett a bíróság elnöke gyakorolja a munkáltatói jogokat.
A közigazgatási bírósági titkári és fogalmazói álláshelyekre a pályázatot szintén a miniszter írja ki, és kinevezi a bírói testületek véleménye alapján a közigazgatási bíróság elnöke által javasolt személyt. A miniszter elé így nem konkrét rangsort terjesztenek, hanem kifejezett kinevezési javaslatot.
A közigazgatási bíróságok vezetői
A Javaslat a bíróságok szervezetéről és igazgatásáról szóló törvény (a továbbiakban: Bszi.) rendelkezéseihez hasonlóan vezetőként határozza meg a Közigazgatási Felsőbíróság és közigazgatási törvényszékek elnökeit és másodelnökeit, a kollégiumvezetőt és a kollégiumvezető-helyettest, a tanácselnököt és a közigazgatási bíróság hivatalvezetőjét. A vezetői tisztséget pályázat alapján kell betölteni. A bírósági vezetővé válás általános feltételei közt rögzíti a Javaslat, hogy közigazgatási bírósági vezetői tisztséget csak határozatlan időre kinevezett közigazgatási bíró tölthet be, illetve azt is, hogy a Közigazgatási Felsőbíróság elnöke, valamit a tanácselnök és a hivatalvezető kivételével a vezetői kinevezés hat évre szól. Az általános szabályokhoz képest a tanácselnököt határozatlan időre nevezik ki. Sajátosan alakul a hivatalvezető kinevezése, mivel egyrészt a közigazgatási bíróság elnökének javaslatára, pályázat nélkül nevezi ki a miniszter, másrészt pedig az elnökkel való szoros munkakapcsolat okán ez az egyetlen vezetői megbízatás, amely kizárólag az elnök javaslatára, felmentéssel is megszűnhet.
A Közigazgatási Felsőbíróság elnöke
A Közigazgatási Felsőbíróság elnökére vonatkozó szabályok alapvetően megegyeznek a Bszi.-ben a Kúria elnökének megválasztására, megbízatása megszűnésére, és általában jogállására vonatkozó szabályokkal. A megválasztás feltétele, hogy a jelölt határozatlan időre kinevezett bíró vagy közigazgatási bíró legyen. Tekintettel az önálló közigazgatási bíráskodás sajátosságaira, a Kúria elnökére vonatkozó szabályozáshoz képest részben eltérő feltételeket is meghatároz a Javaslat. Így megválasztási feltételként az ötéves, közigazgatási ügyszakban töltött bírói szolgálati viszony mellett vagylagosan a határozatlan időre kinevezett bíróként eltöltött időt, valamint más, részletesen körülírt munkakörben megszerzett, legalább tízéves közigazgatási tapasztalatot kíván meg az aspiránsoktól. Ilyen munkakörnek minősül:
– a hatósági jogalkalmazói tevékenység,
– az igazságügyi alkalmazottként közigazgatási ügyszakban kifejtett tevékenység,
– az alkotmánybíróként, ügyészként, ügyészségi alkalmazottként, ügyvédként, jogtanácsosként közigazgatási jogvitákhoz kapcsolódóan kifejtett tevékenység,
– az Alkotmánybíróság Hivatalánál, az Állami Számvevőszéknél, valamint az Alapvető Jogok Biztosának Hivatalánál a hatósági jogalkalmazói tevékenység külső ellenőrzéséhez, vagy közigazgatási jogvitákhoz kapcsolódóan kifejtett tevékenység,
– a nemzetközi igazságszolgáltatási szervezetben, közigazgatási jogvitákhoz kapcsolódóan kifejtett igazságszolgáltatási tevékenység,
– közigazgatási eljárásjogi vagy közigazgatási perjogi jogszabály előkészítésében, valamint véleményezésében való részvétel.
A Közigazgatási Felsőbíróság elnökét egyrészt az igazságügyi igazgatással összefüggő feladatkörében jogszabály-alkotási javaslatot tehet, illetve véleményezi a közigazgatási bíróságokat érintő jogszabályok tervezetét, valamint közigazgatási bírósági igazgatás hosszú távú feladatait és a megvalósításuk feltételeit tartalmazó programot.
Meghívottként részt vesz az Országgyűlés bizottságainak ülésén a közigazgatási bíróságokat közvetlenül érintő jogszabályokra vonatkozó napirendi pont megtárgyalásakor. Ez a jogkör kiterjed minden olyan eljárási szabályra és anyagi jogi szabályra, amelyek a közigazgatási bíróságok működésére és tevékenységére előreláthatólag közvetlen hatást gyakorolhatnak.
Feladatkörébe tartozik az egységes, magas szintű ítélkezés elméleti és tudományos megalapozása, ezért ennek keretében értékeli a közigazgatási bíráskodás helyzetét és a joggyakorlat fejlődését, szakmai fórumokat szervez, tudományos tanácsadó testületet állíthat fel, tudományos ösztöndíjat létesíthet.
Kiemelendő továbbá, hogy a Közigazgatási Felsőbíróság elnöke évente beszámol a közigazgatási bíróságok általános helyzetéről és működéséről az Országgyűlés igazságüggyel foglalkozó bizottságának, illetve a jogszabályok utólagos hatásvizsgálatához, illetve a jogalkotáshoz szükséges, a bíróságok szervezetével és igazgatásával, továbbá a bírósági jogalkalmazással kapcsolatos kérdésekben tájékoztatást ad.
A Közigazgatási Felsőbíróság másodelnöke
A Közigazgatási Felsőbíróság másodelnöke vonatkozásában a Javaslat a Kúria elnökhelyettesére vonatkozó szabályokat rendeli alkalmazni. Másodelnök az a határozatlan időre kinevezett közigazgatási bíró lehet, aki vagy a határozatlan időre kinevezett és összesen legalább ötéves, rendes bíróságon közigazgatási ügyszakban vagy közigazgatási bíróságon eltöltött bírói szolgálati viszonnyal, vagy legalább ötéves közigazgatási jogi szakterületen szerzett joggyakorlati idővel rendelkezik. A másodelnököt pályázat nélkül a Közigazgatási Felsőbíróság elnöke javaslatára a köztársasági elnök nevezi ki.
A közigazgatási törvényszék elnöke és másodelnöke
A megbízatás általános feltétele, hogy csak határozatlan időre kinevezett bíró töltheti be ezeket a posztokat, vagylagos feltételként pedig itt is megjelenik a legalább öt éves közigazgatási jogi szakterületen szerzett joggyakorlati idő. Ezeket a bírósági vezetőket a miniszter nevezi ki. A Javaslat indokolása szerint ez azért szükséges, hogy a miniszter e kinevezési jogkörén keresztül felelősséget tudjon viselni a közigazgatási bíróságok igazgatásért. Jogállásukra egyebekben a törvényszék elnökére és elnökhelyettesére vonatkozó szabályokat rendelik alkalmazni. A bírósági elnök (és ez vonatkozik a közigazgatási törvényszék és a Közigazgatási Felsőbíróság elnökére egyaránt). vezeti a közigazgatási bíróságot, ez azonban a bírák ítélkező tevékenységét nem érintheti. A másodelnök egyrészt helyettesíti az elnököt, másrészt az SzMSz olyan igazgatási részfeladatokat állapíthat meg neki, amelyeket önállóan lát el, a közigazgatási bíróság elnökének ellenőrzése mellett.
A közigazgatási bíróság kollégiumvezetője, helyettese, és a tanácselnök
Mindhárom vezetőt a közigazgatási bíróság elnöke nevezi ki. A kollégiumvezető feladatkörébe a közigazgatási kollégium munkájának szervezése tartozik, őt akadályoztatása, vagy a tisztség betöltetlensége esetén a kollégiumvezető-helyettes helyettesíti, illetve ellátja a közigazgatási bíróság szervezeti és működési szabályzata szerint hatáskörébe utalt feladatokat is. A tanácselnök feladatkörébe pedig az ítélkező tanács vezetése és munkájának szervezése tartozik.
A Javaslat azért, hogy a közigazgatási bíróságok elnökei valóban az bíróságuk első bírái lehessenek, és ítélkezési tevékenységüket vezetői megbízatásuk idején is gyakorolhassák, tehermentesíteni kívánja igazgatási tevékenységükben, valamint megfelelő támogatást kíván nekik nyújtani, felállítja az egyes bíróságokon külön szervezeti egységként a hivatalt. A hivatalt a hivatalvezető vezeti, akinek munkáját az elnök irányítja. A hivatalvezető csak bíró lehet, aki a tisztség betöltése alatt ítélkezési tevékenységet nem folytathat. A hivatalvezetőt a közigazgatási bírák közül a közigazgatási bíróság elnökének javaslatára, pályázat kiírása nélkül, határozatlan időre a miniszter nevezi ki, illetve menti fel. Nem szükséges, hogy a hivatalvezető az adott közigazgatási bíróság bírája legyen.
Az összbírói értekezlet (Közigazgatási Felsőbíróságon teljes ülés) évente egyszer beszámoltatja a közigazgatási bíróság elnökét, kollégiumvezetőit és a bírói tanácsot, másrészt megválasztja a közigazgatási bírói tanácsot, és az OKBT tagját.
A közigazgatási bírói tanács személyi tanácsként eljárva részt vesz a pályázati eljárásban, véleményt nyilvánít a bíró beosztása, áthelyezése, kirendelése tárgyában, valamint kezdeményezheti a közigazgatási törvényszéki elnök, másodelnök vizsgálatának elrendelését. Igazgatási tanácsként eljárva véleményezi a költségvetést és annak felhasználását, a közigazgatási bíróság szervezeti és működési szabályzatának tervezetét, továbbá a közigazgatási bíróság elnökének az ügyelosztási rendről és az ítélkező tanácsok meghatározásáról szóló javaslatát.
Negatív hatásköri összeütközés és a szuper-jogegységi eljárás
A Javaslatban pótolja a jogalkotó azt a közigazgatási perrendtartásban meglévő hiányosságot, nevezetesen, hogy mi történik abban az esetben, ha az adott ügyben a rendes bíróság és a közigazgatási bíróság is a hatásköre hiányát állapítaná meg. Ilyenkor az eljáró bíróságot a Kúria és a Közigazgatási Felsőbíróság közös hatásköri tanácsa jelöli ki, mely az elnökök mellett két-két kúriai és felsőbírósági bíróból áll, és akkor határozatképes, ha valamennyi tagja jelen van. Döntéseit szótöbbséggel hozza.
Előfordulhat olyan helyzet, amikor a rendes és a közigazgatási bíróság a mindkét bíróság által alkalmazandó jogszabályokat esetlegesen eltérően értelmezik. A Javaslat a Kúria, illetve a Közigazgatási Felsőbíróság közös testülete, az ún. együttes jogegységi tanács elé utalja a közös érdekű értelmezési kérdés eldöntését, amelyben együttes jogegységi határozat hoz. Az együttes tanács társelnökei a Kúria elnöke és a Közigazgatási Felsőbíróság elnöke, tagjai a Kúria elnöke és a Közigazgatási Felsőbíróság elnöke által kijelölt öt-öt kúriai, illetve közigazgatási felsőbírósági bíró. Az együttes jogegységi tanács ülésére akkor kerülhet valamely vitás értelmezési kérdés, ha a rendes bíróság és a közigazgatási bíróság eltérő ítélkezési gyakorlata szükségessé teszi elvi kérdésben együttes jogegységi határozat meghozatalát, korábban meghozott jogegységi határozat vagy együttes jogegységi határozat megváltoztatását vagy hatályon kívül helyezését, vagy ha Kúria ítélkező tanácsa jogkérdésben el kíván térni a Közigazgatási Felsőbíróság ítélkező tanácsának elvi bírósági határozatként közzétett határozatától vagy közzétett elvi bírósági döntéstől (illetve fordítva). Ilyen eljárásra akkor kerülhet sor, ha a rendes jogegységi eljárásban nem rendezhető a kérdés. Együttes jogegységi határozat kezdeményezésére ugyanazok jogosultak, mint akik a rendes jogegységi eljárást kezdeményezhetik.
Ilyen volt a Lawyer for a Day 2018 döntője
Ötödik alkalommal került megrendezésre a DLA Piper által szervezett Lawyer for a Day verseny döntője. A verseny utolsó fordulójában, mint ahogy neve is mutatja, a versenyzőknek egy napra a lehető leginkább egy ügyvéd bőrébe kellett bújniuk: egy valós üzleti életből vett példát kellett megoldaniuk, a szervezők pedig mindent megtettek, hogy az ügyvédi szerepet könnyű legyen felvenni.

matches: bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság Kúria Kúria Kúria bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság Kúria bíróság bíróság Kúria Kúria bíróság bíróság Kúria


text:
2005. évi CXXXV. törvény - 1.oldal - Törvények és országgyűlési határozatok
Illeték- és díjmentesség
A szakjogászi segítségnyújtás
Közreműködés a meghallgatás teljesítésében
1. § (1) A törvény hatálya a Magyar Köztársaság területén elkövetett bűncselekmény sértettjére, valamint arra a természetes személyre terjed ki, aki a bűncselekmény közvetlen következményeként sérelmet, így különösen testi vagy lelki sérülést, érzelmi megrázkódtatást, illetve vagyoni kárt szenvedett el (a továbbiakban együtt: áldozat), ha
d) a Magyar Köztársaság területén jogszerűen tartózkodó hontalan személy,
e) emberkereskedelem áldozata,
f) az állampolgársága szerinti államnak a Magyar Köztársasággal kötött nemzetközi megállapodása vagy viszonosság alapján erre jogosult.
(2) A viszonosság fennállása tekintetében az igazságügyminiszter nyilatkozata az irányadó.
a) a feljelentés elutasítására, a nyomozás megszüntetésére, az eljárás megszüntetésére, illetőleg a vádlott felmentésére gyermekkor, kóros elmeállapot, kényszer vagy fenyegetés, tévedés, jogos védelem, végszükség vagy elöljáró parancsa,
b) a feljelentés elutasítására, illetve az eljárás megszüntetésére a Büntető Törvénykönyvről szóló 1978. évi IV. törvény (a továbbiakban: Btk.) 32. §-ában meghatározott büntethetőséget megszüntető ok
2. § (1) E törvény szerinti áldozatsegítő szolgáltatás (a továbbiakban: szolgáltatás) igénybevételére jogosult az a Magyarországon életvitelszerűen élő magyar állampolgár is, aki jogszerű külföldi tartózkodása alatt szándékos, személy elleni erőszakos bűncselekmény áldozatává vált, és ezt megfelelő módon igazolja.
3. § E törvény hatálya nem terjed ki a büntetőeljárás terheltjére.
4. § (1) Az állam áldozatsegítő szolgáltatásként elősegíti az áldozat érdekeinek érvényesítését, azonnali pénzügyi segélyt ad, illetve szakjogászi segítségnyújtást biztosít.
(2) Az érdekérvényesítés elősegítése keretében a megyei (fővárosi) igazságügyi hivatal áldozatsegítő szolgálatai (a továbbiakban: területi áldozatsegítő szolgálat) az áldozatot a szükségletének megfelelő módon és mértékben hozzásegítik alapvető jogai érvényesítéséhez, az egészségügyi, egészségbiztosítási ellátások és a szociális ellátások igénybevételéhez.
(3) Azonnali pénzügyi segélyként a területi áldozatsegítő szolgálat fedezi az áldozat lakhatással, ruházkodással, élelmezéssel és utazással kapcsolatos, valamint a gyógyászati és kegyeleti jellegű rendkívüli kiadásait akkor, ha a bűncselekmény következtében az áldozat ezen kiadások megfizetésére nem képes. A segély legmagasabb összege az alapösszeggel egyezik meg. Az alapösszeg mértéke a tárgyévet megelőző második év - a Központi Statisztikai Hivatal által közzétett - nemzetgazdasági bruttó havi átlagkeresetének 43 százaléka.
(4) A szakjogászi segítségnyújtás keretében az állam az áldozatok részére a jogi segítségnyújtásról szóló 2003. évi LXXX. törvényben (a továbbiakban: Jst.) meghatározott támogatásokat biztosítja.
(5) Az érdekérvényesítés elősegítésé és az azonnali pénzügyi segély a rászorultság vizsgálata nélkül térítésmentesen jár az áldozatnak. A szakjogászi segítségnyújtásra a Jst.-ben meghatározott feltételek esetén jogosult az áldozat.
a) a kért támogatást az ügyben korábban már megkapta,
b) korábban benyújtott támogatás iránti kérelmében valótlan adatokat szolgáltatott, az ezt megállapító határozat jogerőre emelkedésétől számított 2 évig,
d) a korábbi támogatás iránti kérelmében foglaltak ellenőrzését megakadályozta, az ezt megállapító határozat jogerőre emelkedésétől számított 2 évig,
c) akinek eltartására az a) pontban meghatározott bűncselekmény következtében károsodott vagy meghalt sértett jogszabály, végrehajtható bírósági, illetőleg hatósági határozat vagy érvényes szerződés alapján köteles vagy köteles volt.
a) rendszeres szociális segélyben, időskorúak járadékában részesül,
d) számára egészségügyi szolgáltatás igénybevétele céljából a települési önkormányzat polgármestere önkormányzati hatáskörben szociális rászorultságot állapított meg,
i) Magyarország területén menekültügyi eljárás alatt álló személy.
h) a kárenyhítésre okot adó bűncselekmény miatt indult büntetőeljárásban, illetve a bűncselekménnyel összefüggésben
1. hamis vád (Btk. 233-236. §),
2. hatóság félrevezetése (Btk. 237. §),
3. hamis tanúzás (Btk. 238-241. §),
4. hamis tanúzásra felhívás (Btk. 242. §),
5. hatósági eljárás akadályozása (Btk. 242/A. §),
6. mentőkörülmény elhallgatása (Btk. 243. §),
7. bűnpártolás (Btk. 244. §),
8. zártörés (Btk. 249. §),
9. az elkövető, illetőleg az elkövető hozzátartozója sérelmére személy elleni erőszakos vagy közveszélyt okozó
9. § (1) A területi áldozatsegítő szolgálat a hozzá forduló ügyfelet tájékoztatja
a) a büntetőeljárásbeli jogairól és kötelezettségeiről,
d) az áldozatsegítésben részt vevő állami, önkormányzati, civil és egyházi szervezetek elérhetőségéről,
e) a bűncselekmény típusára figyelemmel az ismételt áldozattá válás elkerülésének lehetőségeiről.
(2) Ha a területi áldozatsegítő szolgálat más hatóságtól, szervtől vagy szervezettől, illetve az áldozatsegítő szolgálathoz benyújtott támogatás iránti kérelemből természetes személy áldozattá válásáról szerez tudomást, írásban tájékoztatja az ügyfelet - az (1) bekezdésben foglaltakon túl - arról, hogy áldozatsegítő támogatás jogosultja lehet, és jogosultsága esetén a támogatások iránt kérelmet terjeszthet elő.
(3) A területi áldozatsegítő szolgálat a tájékoztatás megtörténtéről - a (2) bekezdésben meghatározott eset kivételével - feljegyzést készít.
10. § (1) Az áldozat a kérelmét bármely területi áldozatsegítő szolgálatnál előterjesztheti.
(2) A támogatás iránti kérelmet - kivéve a szakjogászi segítségnyújtás iránti kérelmet - egy példányban, az erre a célra rendszeresített nyomtatvány (a továbbiakban: nyomtatvány) kitöltésével kell benyújtani. A nyomtatvány kitöltéséhez a területi áldozatsegítő szolgálat segítséget nyújt.
a) a természetes személy áldozat nevét, születési helyét és időpontját, anyja nevét, lakóhelyét és állampolgárságát,
b) a kérelem benyújtásának alapjául szolgáló bűncselekményre vonatkozó adatokat (a bűncselekmény megnevezése, a bűncselekmény elkövetésének helye, időpontja és lényeges körülményei),
c) azt, hogy a b) pontban megjelölt bűncselekmény az áldozat számára milyen sérelemmel, így különösen testi vagy lelki sérüléssel, érzelmi megrázkódtatással, illetve vagyoni kárral járt,
f) azt, hogy az áldozattal szemben az igényelt támogatás nyújtását kizáró ok fennáll-e.
(4) A 11. § szerinti igazolást az áldozat a kérelemhez csatolhatja, ha azzal rendelkezik. Ha az áldozat a kérelméhez nem csatolja a 11. § szerinti igazolást, azt a területi áldozatsegítő szolgálat a kérelem benyújtását követően haladéktalanul beszerzi. A 2. § (1) bekezdése esetén az áldozatnak kérelméhez a megfelelő dokumentumokat csatolnia kell.
11. § (1) A büntetőeljárás adott szakaszában eljáró nyomozó hatóság, ügyész vagy bíróság a támogatás igénybevételéhez igazolást állít ki az áldozat vagy a területi áldozatsegítő szolgálat kérelme alapján. Az igazolás tartalmazza
(4) Az igazolás hatályát veszti, ha az igazolásban szereplő cselekmény miatt indított büntetőeljárásban az eljáró hatóság a feljelentést bűncselekmény vagy bűncselekmény gyanújának hiánya miatt jogerősen elutasítja, valamint a nyomozást bűncselekmény vagy bűncselekmény bizonyítottságának hiányában jogerősen megszünteti. Az áldozat kérelmére kiállított igazolás akkor is hatályát veszti, ha azt az áldozat a támogatás iránti kérelmének mellékleteként a kiállítást követő 15 napon túl nyújtja be a területi áldozatsegítő szolgálathoz.
(5) A büntetőeljárás befejezéséről határozatot hozó hatóság - ha az ügyben korábban igazolást állítottak ki -3 napon belül tájékoztatja a területileg illetékes területi áldozatsegítő szolgálatot az eljárás eredményéről.
12. § Ha e törvény másként nem rendelkezik, az áldozat a kérelemben közölt adatokban bekövetkező változást - a kérelmet érdemben elbíráló döntés jogerőre emelkedéséig - annak megtörténtétől számított 8 napon belül köteles az eljárásra illetékes területi áldozatsegítő szolgálatnak bejelenteni.
13. § (1) A területi áldozatsegítő szolgálat a kérelem elbírálásához az áldozatot meghallgathatja, a támogatás igénybevételének feltételeire vonatkozó adatokat nyilvántartó hatóságokat a közölt adatok valódiságának ellenőrzése érdekében megkeresheti, vagy a kérelemben megjelölt adatok valódiságát az áldozat lakásán vagy tartózkodási helyén is megvizsgálhatja.
(2) A támogatás feltételeinek vizsgálata céljából megkeresésre
b) a nyomozó hatóság, az ügyész, illetve a bíróság a büntetőeljárás állásáról,
d) az erre hatáskörrel rendelkező hatóság a 6. § (3) bekezdésében megjelölt jogosultságokról tájékoztatja a területi áldozatsegítő szolgálatot.
(3) A meghallgatásról és a vizsgálatról jegyzőkönyvet kell készíteni.
14. § A területi áldozatsegítő szolgálat határozata ellen a Központi Igazságügyi Hivatal Áldozatsegítő Szolgálatához (a továbbiakban: központi áldozatsegítő szolgálat) lehet fellebbezni.
15. § (1) Az áldozat a támogatás iránti kérelmet érdemben elbíráló határozat jogerőre emelkedését követő 3 évig köteles visszatéríteni a pénzben nyújtott támogatást, ha
a) az eljáró hatóság jogerősen megállapította, hogy a támogatás alapjául szolgáló cselekmény nem bűncselekmény, kivéve az 1. § (3) bekezdése szerinti eseteket,
b) az áldozat a támogatás iránti kérelmében valótlan adatot szolgáltatott,
c) a kár más forrásból részben vagy egészben megtérült, de legfeljebb a megtérülés mértékéig,
(2) Ha az áldozatnak a támogatást vissza kell térítenie, erre az a területi áldozatsegítő szolgálat kötelezi határozattal, amelyik a támogatást engedélyezte.
(3) Az áldozat köteles a támogatást egy összegben, a visszafizetésre kötelező jogerős határozat kézhezvételétől számított 30 napon belül az Igazságügyi Hivatal „áldozatsegítés” elnevezésű célelőirányzatának megfizetni.
(4) A területi áldozatsegítő szolgálat a visszatérítendő összeg megfizetésére kérelemre, indokolt esetben egy alkalommal legfeljebb hat hónap halasztást vagy részletfizetést engedélyezhet.
(5) A vissza nem térített támogatás adók módjára behajtandó köztartozásnak minősül, a teljesítés elmulasztása esetén a területi áldozatsegítő szolgálat megkeresi a tartozás összegének behajtására hatáskörrel rendelkező szervet.
16. § (1) A területi áldozatsegítő szolgálat a tájékoztatásokról, a beérkezett kérelmekről, a megítélt támogatásokról - a támogatás iránti kérelmek elbírálása, a visszatérítési kötelezettség teljesítésének ellenőrzése, valamint megyei és országos statisztikai adatgyűjtés érdekében - nyilvántartást vezet.
b) a 10. § (3) bekezdésének c) pontja szerinti adatokat,
1. az eljáró területi áldozatsegítő szolgálat neve,
5. a jogorvoslati kérelem elbírálása, jogerőre emelkedés időpontja,
(3) A területi áldozatsegítő szolgálat a nyilvántartásban rögzített adatokat a kérelem előterjesztésétől számított 10 évig tartja nyilván és kezeli.
(4) A területi áldozatsegítő szolgálat a nyilvántartás adatairól megkeresésre tájékoztatást ad a büntető- vagy polgári ügyben eljáró bíróság, a büntetőügyben eljáró ügyész vagy nyomozó hatóság, valamint a jogi segítő számára.
(5) A területi áldozatsegítő szolgálat a gyermekek veszélyeztetettségének megelőzése, megszüntetése céljából a nyilvántartásban szereplő adatokról, az áldozattá válás körülményeire, illetve a kiskorú veszélyeztetettségére utaló adatokról a gyermekjóléti szolgálatoknak, illetve az eljáró gyámhatóságnak tájékoztatást ad.
(6) A területi áldozatsegítő szolgálatok által vezetett nyilvántartások országos adatbázist alkotnak. Az adatbázis felhasználásával a központi áldozatsegítő szolgálat évente statisztikai kimutatást készít.
17. § Az áldozatsegítő eljárások illeték- és díjmentesek.
18. § Postai úton történő kézbesítés esetén a küldeményt a „címzett saját kezéhez” jelzéssel kell ellátni.
19. § Az áldozat részére az azonnali pénzügyi segélyt, illetve a kárenyhítést az Igazságügyi Hivatal „áldozatsegítés” elnevezésű, felülről nyitott célelőirányzatának terhére kell kifizetni. A célelőirányzat más célra nem használható fel.
20. § (1) A területi és a központi áldozatsegítő szolgálat eljárására az e törvényben nem szabályozott kérdésekben a közigazgatási hatósági eljárás és szolgáltatás általános szabályairól szóló 2004. évi CXL. törvény szabályait kell alkalmazni.
(2) A kérelemről minden esetben határozattal kell dönteni; a határozatot nem szükséges indokolással ellátni, ha az a kérelemnek helyt ad.
(3) Az eljárás irataiba az áldozaton és képviselőjén kívül a 16. § (4) és (5) bekezdésében megjelölt személyek és hatóságok tekinthetnek be.
(4) A méltányossági eljárás lefolytatására a központi áldozatsegítő szolgálatnak van hatásköre.
(5) A területi és a központi áldozatsegítő szolgálat az e törvény szerinti ügyeket nem intézi elektronikus úton.
21. § (1) A szolgáltatás iránti kérelmet az a területi áldozatsegítő szolgálat bírálja el, amelynél a kérelmet az áldozat először benyújtotta.
(2) Ha az áldozat kéri, az ügyet a lakóhelye vagy tartózkodási helye szerint illetékes területi áldozatsegítő szolgálathoz kell áttenni.
22. § (1) Érdekérvényesítés elősegítése és szakjogászi segítségnyújtás iránti kérelmet a bűncselekmény elkövetését követő 6 hónapon belül lehet előterjeszteni.
(2) Azonnali pénzügyi segély iránti kérelmet a bűncselekmény elkövetését követő 3 munkanapon belül lehet előterjeszteni.
23. § (1) A területi áldozatsegítő szolgálat a kérelemről - ha a támogatás igénybevételének feltételei annak alapján megállapíthatóak - az igazolás beérkezését követő 8 napon belül határozattal dönt. Ha az áldozat a személyesen benyújtott kérelméhez az igazolást csatolja, a területi áldozatsegítő szolgálat a kérelemről haladéktalanul dönt. A kérelem elutasításáról szóló határozatot indokolással kell ellátni.
(2) Ha a kérelem hiányos, a területi áldozatsegítő szolgálat a hiányok rövid határidővel történő pótlására hívja fel az áldozatot.
24. § (1) A területi áldozatsegítő szolgálat az eset összes körülményeinek mérlegelése után a bűncselekmény következtében jogaiban sérelmet szenvedett áldozatnak jogi tanácsot és segítséget ad a sérelem rendezéséhez.
(2) Ha a körülmények alapján bebizonyosodik, hogy a rászoruló áldozat sérelmének rendezéséhez a Jst.-ben meghatározott szakjogászi támogatásokra van szükség, a területi áldozatsegítő szolgálat továbbítja a kérelmet a területi jogi segítségnyújtó szolgálatnak, amely a döntéséről és a megtett intézkedésekről haladéktalanul értesíti a területi áldozatsegítő szolgálatot.
25. § (1) A területi áldozatsegítő szolgálat az eset összes körülményeinek mérlegelése után köteles az áldozatot tájékoztatni:
(2) Az áldozat kérelmére a területi áldozatsegítő szolgálat segítséget nyújt
(3) Annak érdekében, hogy az áldozat a lehető leggyorsabban tudja igénybe venni a számára legmegfelelőbb egészségügyi szolgáltatást, a területi áldozatsegítő szolgálat az illetékességi területén működő egészségügyi szolgáltatóval együttműködési megállapodást köthet.
(4) A területi áldozatsegítő szolgálat az áldozatot - beleegyezése esetén - egészségügyi szolgáltatóhoz irányítja. A területi áldozatsegítő szolgálat elsődlegesen ahhoz az egészségügyi szolgáltatóhoz irányítja az áldozatot, amellyel együttműködési megállapodást kötött.
26. § (1) A területi áldozatsegítő szolgálat az eset összes körülményeinek mérlegelése után köteles az áldozatot tájékoztatni:
27. § A területi áldozatsegítő szolgálat az áldozati státus elbírálását követően, kérelemre, méltányossági döntés alapján, az áldozat bűncselekmény következtében kialakult helyzetére figyelemmel, az eset összes körülményeit vizsgálva és mérlegelve azonnali pénzügyi segélyt adhat, vagy más hatóság által előlegként biztosított támogatást a bizonylat szerint megtéríthet.
28. § A Jst.-ben meghatározott támogatásokat az Igazságügyi Hivatal Jogi Segítségnyújtó Szolgálata nyújtja. Ennek során a Jst. rendelkezéseit az e törvényben foglalt eltérésekkel kell alkalmazni.
(2) A támogatási eljárásban a támogató hatóság segíti az áldozatot a nyomtatvány kitöltésében, továbbítja a kérelmet a döntő hatóságnak, útmutatást ad a kiegészítő adatok iránti megkeresés teljesítéséhez, illetve szükség szerint beszerzi a kiegészítő adatokat. Támogató hatóságként az a területi áldozatsegítő szolgálat jár el, amelynél a kárenyhítés iránti kérelmet az áldozat először benyújtotta (a továbbiakban: támogató hatóság). Ha az áldozat kéri, az ügyet a lakóhelye vagy tartózkodási helye szerint illetékes területi áldozatsegítő szolgálathoz kell áttenni.
(3) A döntési eljárás során az eljáró hatóság a kárenyhítés iránti kérelmet érdemben elbírálja. Döntő hatóságként a Fővárosi Igazságügyi Hivatal Áldozatsegítő Szolgálatának önálló szervezeti egysége (a továbbiakban: döntő hatóság) jár el.
(4) Ha a bűncselekmény elkövetését követően később derül ki, hogy az áldozat testi épségének, egészségének súlyos károsodása és a bűncselekmény között ok-okozati összefüggés áll fenn, a kérelmet a tudomásra jutástól számított 3 hónapon belül lehet előterjeszteni.
a) a jövedelemre vonatkozó igazolást, vagy az erre hatáskörrel rendelkező hatóság igazolását a 6. § (3) bekezdése szerinti jogosultságról,
b) a testi épség, egészség súlyos károsodását igazoló szakértői véleményt vagy orvosi dokumentumokat, vagy a halotti anyakönyvi kivonatot.
a) a 8. § c)-e) és h) pontja szerinti kizáró okok valamelyikét bíróság vagy nyomozó hatóság jogerős határozata megállapítja,
(2) A bejelentési kötelezettség az áldozatot a kárenyhítési kérelmét érdemben elbíráló határozat jogerőre emelkedését követő 3 évig terheli.
34. § A támogató hatóság a nyomtatványt és annak mellékleteit 3 munkanapon belül továbbítja a döntő hatósághoz.
35. § (1) A döntő hatóság a kérelem beérkezését követő 5 munkanapon belül dönt arról, hogy a kérelem érdemi elbírálásához szükség van-e arra, hogy
a) az áldozat kiegészítő adatokat szolgáltasson,
b) az erre illetékes támogató hatóság a kérelmezőt vagy más személyt meghallgasson.
(2) Az (1) bekezdésben foglalt döntést követően a döntő hatóság haladéktalanul visszaigazolja az áldozatnak a kérelem kézhezvételének tényét, egyúttal tájékoztatást ad arról, hogy ki az ügy előadója, mi az ügy iktatószáma és lehetőség szerint jelzi azt az időpontot is, ameddig a kérelemmel kapcsolatban az érdemi határozathozatal megtörténik.
(3) Ha a kárenyhítésre okot adó bűncselekmény miatt indult büntetőeljárás során vagy a bűncselekménnyel összefüggésben a 8. § h) pontjában meghatározott bűncselekmény miatt az áldozat ellen büntetőeljárás indult, a döntő hatóság eljárását a büntetőeljárás befejezéséig felfüggeszti.
36. § Az áldozatot a döntő hatóság megkeresése alapján az a támogató hatóság hallgatja meg, amely a kérelmet továbbította. Más személy meghallgatása esetén, illetve abban az esetben, ha az áldozat kérelmét közvetlenül a döntő hatósághoz nyújtotta be, a meghallgatást az a támogató hatóság teljesíti, amelynek illetékességi területén a meghallgatni kívánt személy állandó lakóhelye van. A meghallgatásról jegyzőkönyv készül, amelyet a meghallgatást követő 3 munkanapon belül meg kell küldeni a döntő hatóságnak.
38. § (1) A járadékra jogosult lakóhelye szerint illetékes területi áldozatsegítő szolgálat a járadékot engedélyező határozatban meghatározott időközönként ellenőrzi a járadékra való jogosultságot. Az ellenőrzés során az áldozat - a műtétet és a műtétnek minősülő vizsgálati eljárást kivéve - orvosi, szakértői vizsgálatra kötelezhető.
(2) Ha a járadék felülvizsgálata során a területi áldozatsegítő szolgálat arról szerez tudomást, hogy a 7. § (5) bekezdése szerinti megszüntető ok áll fenn, akkor a járadék megszüntetése iránti előterjesztést készít, melyet döntésre a döntő hatósághoz továbbít.
39. § A kárenyhítési összeg kifizetéséről, a járadék folyósításáról a Központi Igazságügyi Hivatal gondoskodik. A járadékot úgy kell folyósítani, hogy azt a jogosult minden hónap 10. napjáig megkapja.
(3) A döntő hatóság a 35. § (2) bekezdésében foglalt adatokról, valamint a kárenyhítésről hozott érdemi határozatról a kérelmet továbbító tagállam támogató hatóságát is tájékoztatja.
41. § (1) A területi áldozatsegítő szolgálat gondoskodik arról, hogy az áldozatokkal kapcsolatba kerülő szervek, intézmények, hatóságok az áldozatokat megillető jogokat megismerjék és megfelelően érvényesítsék.
(2) A területi áldozatsegítő szolgálat az áldozatok számára a legszükségesebb információkat tartalmazó tájékoztatót készít. A tájékoztatót eljuttatja az illetékességi területén működő azon szervekhez, intézményekhez, hatóságokhoz, amelyek kapcsolatba kerülnek az áldozatokkal.
42. § (1) Az áldozati jogok érvényesülését a központi és területi áldozatsegítő szolgálatok rendszeresen figyelemmel kísérik, ennek keretében tájékoztatást kérnek az áldozatokkal kapcsolatba kerülő hatóságoktól, intézményektől, szervezetektől. Tapasztalataikról a területi és központi áldozatsegítő szolgálatok évente elemző jelentést készítenek.
(2) A központi áldozatsegítő szolgálat az elemző jelentések, a 16. § (6) bekezdése szerinti kimutatás és a jogi segítségnyújtó szolgálat 24. § (2) bekezdése szerinti értesítései alapján évente összesítő és értékelő beszámolót készít a kormány számára.
(3) A központi áldozatsegítő szolgálat az éves beszámolóban az áldozati jogok helyzetének bemutatása mellett az áldozati jogok hatékonyabb érvényesülését célzó intézkedésekre is javaslatot tesz.
43. § (1) A központi és területi áldozatsegítő szolgálatok feladataik ellátása során együttműködnek és kapcsolatot tartanak a rendőrség áldozatvédelmi hálózatával, a nyomozó hatósággal, az ügyészséggel, a bírósággal, a bevándorlási és állampolgársági hivatallal, a konzuli szolgálattal, a helyi és kisebbségi önkormányzatokkal, az egészségügyi intézményekkel, az ifjúságvédelmi szervezetekkel, a személyes gondoskodást nyújtó gyermekjóléti és gyermekvédelmi intézményekkel, a családsegítő szolgálatokkal, az alap- és szakellátást nyújtó szociális szolgáltatókkal és intézményekkel, a közoktatási intézményekkel, a polgárőrséggel, a civil szervezetekkel és az egyházakkal.
(2) A területi áldozatsegítő szolgálat abban az esetben, ha munkája során kiskorú veszélyeztetettségéről szerez tudomást, haladéktalanul jelzi azt a kiskorú tényleges tartózkodási helye szerint illetékes gyermekjóléti szolgálatnak. Ha a feltárt körülmény a kiskorú életét, testi épségét súlyosan veszélyezteti, a jelzéssel egyidejűleg gyámhatósági eljárást kezdeményez.
46. § (1) Felhatalmazást kap az igazságügyminiszter, hogy rendelettel állapítsa meg
a) az e törvény szerinti támogatások engedélyezése iránti kérelem előterjesztésére vonatkozó részletes szabályokat, a rászorultság igazolásának módját, valamint a pénzbeli támogatás folyósításának és visszatérítésének részletes szabályait,
b) a területi és központi áldozatsegítő szolgálatnál foglalkoztatottak képesítési feltételeire vonatkozó szabályokat.
(2) Felhatalmazást kap a belügyminiszter, hogy rendelettel állapítsa meg az irányítása alá tartozó szervek áldozatsegítő feladatait, azok civil szervezetekkel való együttműködésének formáit.
(2) E törvény 9. § (1) bekezdése a büntetőeljárásban a sértett jogállásáról szóló, 2001. március 15-i 2001/220/IB tanácsi kerethatározat 4. cikkének való megfelelést szolgálja.
48. § (1) A Jst. 3. §-a (1) bekezdésének e)-g) pontjai helyébe a következő rendelkezések lépnek:
„e) közigazgatási eljárásban vesz részt, és eljárási jogainak, kötelességeinek megismeréséhez jogi tanácsadásra vagy jognyilatkozat megtétele érdekében beadvány készítésére van szükség,
f) abban a kérdésben van szüksége a jogi tanácsadásra, hogy jogainak védelme érdekében mely hatóságnál, szervezetnél milyen típusú eljárást kell indítania, illetve ilyen eljárás kezdeményezése vagy az eljárás során jognyilatkozat megtétele érdekében beadványt kell készíteni,
g) bűncselekmény áldozata és a bűncselekménnyel okozott kár, illetve a bűncselekménnyel összefüggésben keletkezett jog- vagy érdeksérelem elhárításához szükséges eljárás megindításához jogi segítő szakjogászi tanácsadására vagy beadvány szerkesztésére van szüksége,”
(2) A Jst. 3. §-a (3) bekezdésének d) pontja helyébe a következő rendelkezés lép:
[Nem lehet támogatást nyújtani]
„d) a magánszemély vállalkozási, befektetési jellegű tevékenységével kapcsolatos ügyben, kivéve
2. a tevékenység folytatásáért járó díj érvényesítésével összefüggő ügyeket, ha a vállalkozási jellegű jogviszonyra vonatkozó szerződés természetes személy által végzendő tevékenység folytatására vonatkozik alvállalkozó igénybevételének kizárásával, a munkavégzés helyének meghatározásával és a díj részletekben történő megfizetésével,”
(3) A Jst. 3. §-a a következő (4) bekezdéssel egészül ki:
„(4) Bűncselekmény áldozata részére a büntetőeljárásbeli jogairól és kötelezettségeiről szóló általános tájékoztatást külön törvény szerint a megyei (fővárosi) igazságügyi hivatal áldozatsegítő szolgálatai (a továbbiakban: területi áldozatsegítő szolgálat) adják meg.”
(4) A Jst. 5. §-ának (2) bekezdése a következő f) ponttal egészül ki:
[Jövedelmi és vagyoni helyzetére tekintet nélkül rászorultnak tekintendő az a fél, aki]
„f) a családjában olyan gyermeket gondoz, akinek a rendszeres gyermekvédelmi kedvezményre való jogosultságát megállapították.”
(5) A Jst. 6. §-ában a „teljes munkaidőben történő foglalkoztatás alapján járó munkabér mindenkori legkisebb összegét (minimálbér)” szövegrész helyébe a „tárgyévet megelőző második év - a Központi Statisztikai Hivatal által közzétett - nemzetgazdasági bruttó havi átlagkeresetének 43%-át” szövegrész lép.
(6) A Jst. a következő 9/A. §-sal egészül ki:
„9/A. § Ha a 3. § (1) bekezdésének g) pontja szerinti támogatás iránti kérelmet előterjesztő félről a külön törvény szerinti eljárásban megállapították azt, hogy bűncselekmény áldozata és jogosult az áldozatsegítési szolgáltatások igénybevételére, a rászorultság 5-9. §-ban foglalt szabályait azzal az eltéréssel kell alkalmazni, hogy a fél helyett a jogi szolgáltatás díját az állam viseli, ha a rendelkezésre álló havi nettó jövedelme nem haladja meg a tárgyévet megelőző második év - a Központi Statisztikai Hivatal által közzétett - nemzetgazdasági bruttó havi átlagkeresetének 86%-át.”
(7) A Jst. 14. §-ának (1) bekezdése a következő mondattal egészül ki:
„Ha az a fél, akiről a külön törvény szerinti eljárásban megállapították azt, hogy bűncselekmény áldozata és jogosult az áldozatsegítési szolgáltatások igénybevételére, - a (2) bekezdés h) pontjának kivételével - bűncselekménnyel okozott kár megtérítése, illetve a bűncselekménnyel összefüggésben keletkezett jog- vagy érdeksérelem elhárítása érdekében indít pert, a költségfeljegyzési jogra való jogosultságát a 9/A. § alapján kell megállapítani.”
(8) A Jst. 19. §-ának (1) bekezdése a következő mondattal egészül ki:
„Ha a félről a külön törvény szerinti eljárásban megállapították azt, hogy bűncselekmény áldozata és jogosult az áldozatsegítési szolgáltatás igénybevételére, rászorultságát a 9/A. § alapján kell megállapítani.”
(9) A Jst. 21. §-a a következő (3) bekezdéssel egészül ki:
„(3) Ha a kérelem alapján valószínűsíthető, hogy a fél a külön törvény szerint bűncselekmény áldozatának minősül és jogosult az áldozatsegítési szolgáltatások igénybevételére, a megyei hivatal ennek megállapítása céljából továbbítja a kérelmet a területi áldozatsegítő szolgálatnak, amely döntéséről haladéktalanul értesíti a megyei hivatalt.”
(10) A Jst. 28. §-ának (2) bekezdése a következő mondattal egészül ki:
„A bűncselekmény sértettje és áldozata részére a bűncselekmény elkövetése miatt indítandó vagy folyamatban lévő büntetőeljárással kapcsolatos tájékoztatást külön törvény szerint az áldozatsegítő szolgálat adja meg.”
(11) A Jst. 50. §-a a következő (3) bekezdéssel egészül ki:
„(3) A jogi segítő a jogi szolgáltatás nyújtásának befejezésétől számított 6 hónapon belül terjesztheti elő díjigényét a megyei hivatalhoz; e határidő elmulasztása miatt igazolásnak nincs helye.”
(12) A Jst. 72. §-ának (5) bekezdése helyébe a következő rendelkezés lép:
„(5) 2008. január 1-jén lép hatályba a törvény II. és III., valamint - a 60. § kivételével - VI. és VII. fejezete, 76. §-a (2) bekezdésének az illetékekről szóló 1990. évi XCIII. törvény (Itv.) 57. §-a (1) bekezdésének r) pontját beiktató rendelkezése, 77-82. §-a, 85. §-a és 86. §-ának (1) bekezdése.”
(13) A Jst. 77. § (3) bekezdésének - a Pp. 85. § (5) bekezdésére vonatkozó - rendelkezése helyébe a következő rendelkezés lép:
„(5) A tárgyi költségfeljegyzési jog fennállásáról a bíróság hivatalból határoz; ha végzésében azt állapítja meg, hogy a tárgyi költségfeljegyzési jog nem áll fenn, a végzés ellen külön fellebbezésnek van helye. A tárgyi költségfeljegyzési jog fennállását megállapító jogerős határozatát a bíróság megküldi a felek lakóhelye szerint illetékes megyei (fővárosi) Igazságügyi Hivatalnak (a továbbiakban: jogi segítségnyújtó hivatal). A felet addig nem lehet kötelezni az illeték megfizetésére, amíg a bíróság nem állapítja meg jogerős határozatával azt, hogy az ügyben a tárgyi költségfeljegyzési jog nem áll fenn.”
49. § (1) A gyermekek védelméről és a gyámügyi igazgatásról szóló 1997. évi XXXI. törvény (a továbbiakban: Gyvt.) 17. §-ának (1) bekezdése a következő g) és h) ponttal egészül ki, és az eredeti g) és h) pont megjelölése i) és j) pontra változik:
[Az e törvényben szabályozott gyermekvédelmi rendszerhez kapcsolódó feladatot látnak el - a gyermek családban történő nevelkedésének elősegítése, a gyermek veszélyeztetettségének megelőzése és megszüntetése érdekében - a törvényben meghatározott alaptevékenység keretében]
„g) a pártfogó felügyelői szolgálat,
h) az áldozatsegítés és a kárenyhítés feladatait ellátó szervezetek,”
(2) A Gyvt. 135. §-ának (1) bekezdése a következő f) ponttal egészül ki:
„f) az áldozatsegítés és a kárenyhítés feladatait ellátó szervezetek.”
(3) A Gyvt. 135. §-a (2) bekezdésének a) pontja a következő ai) ponttal egészül ki:
„ai) áldozattá válásának körülményeire vonatkozó, a bűncselekmények áldozatainak segítéséről és az állami kárenyhítésről szóló 2005. évi CXXXV. törvény (a továbbiakban: Ást.) 16. § (2) bekezdés a)-c) pontjában meghatározott;”
(4) A Gyvt. 135. §-a (2) bekezdésének b) pontja a következő bf) ponttal egészül ki:
„bf) áldozattá válásának körülményeire vonatkozó, az Ást. 16. § (2) bekezdés a)-c) pontjában meghatározott;”
(5) A Gyvt. 135. §-a a következő (7) bekezdéssel egészül ki:
„(7) A települési önkormányzat jegyzője, a gyámhivatal, a gyermekjóléti szolgálat vezetője és a területi gyermekvédelmi szakszolgálat vezetője kezelheti a 135. § (2) bekezdés ai) és bf) alpontjában meghatározott adatokat. Ezeket a felsorolt szervek és személyek a 15. § (1)-(4) bekezdésében meghatározott szolgáltatások nyújtása és intézkedések megtétele vagy azok ellenőrzése, illetve az áldozatsegítő szolgálat tevékenységének elősegítése céljából egymásnak, illetve az áldozatsegítő szolgálatnak átadhatják.”
50. § (1) Az igazságügyi alkalmazottak szolgálati jogviszonyáról szóló 1997. évi LXVIII. törvény (a továbbiakban: Iasz.) 1. §-ának (1) bekezdése helyébe a következő rendelkezés lép:
„(1) A törvény hatálya a bíróságokkal, az Országos Igazságszolgáltatási Tanács Hivatalával (a továbbiakban: OIT Hivatala), az Igazságügyi Hivatallal és az Igazságügyi Szakértői és Kutatói Intézetekkel (a továbbiakban: ISZKI) létesített igazságügyi szolgálati jogviszonyra (a továbbiakban: szolgálati jogviszony) terjed ki.”
(2) Az Iasz. 8. §-a (1) bekezdésének c) és d) pontjai helyébe a következő rendelkezések lépnek:
„c) az igazságügyi szakértők, az Igazságügyi Hivatal és az ISZKI főigazgatója, főigazgató-helyettesei tekintetében az igazságügyminiszter,
d) az Igazságügyi Hivatal alkalmazottai tekintetében az Igazságügyi Hivatal főigazgatója, az ISZKI alkalmazottai tekintetében az ISZKI főigazgatója,”
(3) Az Iasz. 11. §-ának (4) bekezdése helyébe a következő rendelkezés lép:
„(4) A bírósági fogalmazó, a bírósági titkár, az igazságügyi szakértő és a pártfogó felügyelő kinevezésénél a bírák jogállásáról és javadalmazásáról szóló 1997. évi LXVII. törvény 3. §-ának (2) bekezdésében írt rendelkezést is alkalmazni kell azzal, hogy a bűnügyi nyilvántartás adatainak mérlegelésére a bírósági fogalmazó és a bírósági titkár esetében a kinevezésre jogosult bírósági elnök, a pártfogó felügyelő esetében az Igazságügyi Hivatal főigazgatója, az igazságügyi szakértő esetében az igazságügyminiszter jogosult.”
(4) Az Iasz. 14/A. §-ának (4) bekezdése helyébe a következő rendelkezés lép:
„(4) A vagyonnyilatkozat-tételi kötelezettséggel járó munkaköröket, továbbá a vagyonnyilatkozat átadására, kezelésére és az abban foglalt adatok védelmére vonatkozó szabályokat a bíróságok és az OIT Hivatala tekintetében az OIT, az Igazságügyi Hivatal és az ISZKI tekintetében az igazságügyminiszter állapítja meg.”
(5) Az Iasz. a következő 15/A. §-sal egészül ki:
„15/A. § (1) Az igazságügyi alkalmazott kinevezésekor - a bírósági fogalmazó, a bírósági titkár és az igazságügyi szakértő kivételével - a szolgálati jogviszony létesítésével egyidejűleg próbaidő is kiköthető.
(2) A próbaidő tartama legfeljebb három hónapig terjedhet. A próbaidő nem hosszabbítható meg.
(3) A próbaidő alatt a szolgálati jogviszonyt bármelyik fél indoklás nélkül azonnali hatállyal megszüntetheti.
(4) Nem köthető ki próbaidő, ha a szolgálati jogviszony létesítésekor vezetői kinevezésre, megbízásra is sor kerül.”
(6) Az Iasz. 19. §-ának (1) bekezdése a következő f) ponttal egészül ki, ezzel egyidejűleg a jelenlegi f) pont megjelölése g) pontra változik:
[A szolgálati viszony megszűnik:]
„f) azonnali hatállyal a próbaidő alatt,”
(7) Az Iasz. 28. §-ának (2) bekezdése a következő mondattal egészül ki:
„A Központi Kárrendezési Irodától (a továbbiakban: KKI) áthelyezett igazságügyi alkalmazott esetében szolgálati viszonyban töltött időnek minősül a KKI-nál és jogelődjénél köztisztviselőként eltöltött idő is.”
(8) Az Iasz. 33. §-a (1) bekezdésének második mondata helyébe a következő rendelkezés lép:
„Magasabb vezetői állásnak minősül az OIT Hivatalának vezetőhelyettese, a főosztályvezető, az Igazságügyi Hivatal főigazgatója, főigazgató-helyettese és igazgatója, az ISZKI főigazgatója, főigazgató-helyettese, az igazságügyi szakértői intézet igazgatója, valamint a Fővárosi Bíróság Gazdasági Hivatalának az igazgatója.”
(9) Az Iasz. 44. §-ának (3) bekezdése helyébe a következő rendelkezés lép:
„(3) A teljes napi munkaidőből - a munkáltató rendelkezése szerint - legalább hat órát kell a munkahelyen töltenie annak az igazságügyi alkalmazottnak, aki a teljes munkaidejében - laboratóriumi tevékenység keretében - testnedvek és szövetek vételét és vizsgálatát végzi, vagy abban közreműködik.”
(10) Az Iasz. 102. §-ának (1) bekezdése helyébe a következő rendelkezés lép:
„(1) A IV. fizetési osztályba tartozó tisztviselő részére, ha nem szakirányú felsőfokú iskolai végzettséggel vagy munkakörének betöltéséhez szükséges szakirányú felsőfokú vagy emelt szintű szakképesítéssel rendelkezik, az illetményalap 15 százalékával növelt összegű alapilletményt kell megállapítani.”
(11) Az Iasz. 103/A. §-a (1) bekezdésének b) pontja helyébe a következő rendelkezés lép:
„b) az Igazságügyi Hivatal és az ISZKI alkalmazottja esetén a Ktv. 44. § (2) bekezdésében meghatározott központi közigazgatási szerveknél,”
(12) Az Iasz. 104. §-ának (1) bekezdése helyébe a következő rendelkezés lép:
„(1) Vezetői pótlékra jogosult az OIT Hivatalának vezetőhelyettese, az Igazságügyi Hivatal és az ISZKI főigazgatója, főigazgató-helyettese, a főosztályvezető és a főosztályvezető-helyettes, az igazgató és az igazgatóhelyettes, az osztályvezető és az osztályvezető-helyettes, a csoportvezető és a csoportvezető-helyettes, valamint a bírósági irodavezető.”
(13) Az Iasz. 105. §-ának (1) és (2) bekezdései helyébe a következő rendelkezések lépnek:
„(1) A Legfelsőbb Bíróságon, az OIT Hivatalánál, a Központi Igazságügyi Hivatalban és az ISZKI Hivatalában dolgozó felsőfokú végzettségű tisztviselőt beosztási pótlék illeti meg.
(2) A beosztási pótlék mértéke a Legfelsőbb Bíróságon és az OIT Hivatalánál az illetményalap 10-15 százaléka, a Központi Igazságügyi Hivatalban és az ISZKI Hivatalában 5-10 százaléka.”
(14) Az Iasz. 119. §-ának (1) bekezdése helyébe a következő rendelkezés lép:
„(1) Az igazságügyi alkalmazottnak a munkahelyen való megfelelő megjelenése érdekében naptári évenként az illetményalap 25 százalékának megfelelő ruházati költségtérítés jár.”
(15) Az Iasz. 120. §-a (2) bekezdésének helyébe a következő rendelkezés lép:
(16) Az Iasz. 121. §-a (1) bekezdésének felvezető szövege helyébe a következő rendelkezés lép:
„Az igazságügyi alkalmazott részére a költségvetésben biztosított előirányzatoktól függően egyéb juttatások adhatók, így különösen:”
(17) Az Iasz. 121/A. §-a (6) bekezdésének első mondata helyébe a következő rendelkezés lép:
„Amennyiben az igazságügyi alkalmazott szolgálati viszonya a 19. § (1) bekezdésének b) pontja, c) pontja - ha az alkalmatlanság nem egészségügyi ok következménye -, d)-g) pontjai alapján szűnik meg, a még fennálló állami kezesség után, a központi költségvetés javára - a hitelintézet útján - egyszeri kezességvállalási díjat kell fizetni.”
(18) Az Iasz. 121/A. §-ának (7) bekezdése helyébe a következő rendelkezés lép:
„(7) A munkáltatói jogkör gyakorlója az igazságügyi alkalmazott szolgálati jogviszonyának a (6) bekezdés szerinti megszűnése esetén erről nyolc napon belül értesíti az igazságügyi alkalmazott által az (5) bekezdés alapján bejelentett hitelintézetet.”
(19) Az Iasz. 129. §-a a következő mondattal egészül ki:
„Ugyancsak alkalmazható a végleges áthelyezés intézménye a KKI azon köztisztviselői tekintetében, akik az Igazságügyi Hivatal feladatkörébe eső munkakört látnak el.”
(20) Az Iasz. 6. számú melléklete 2. és 4. rovatának helyébe a következő rendelkezések lépnek:
„2. Főosztályvezető, az Igazságügyi Hivatal és az ISZKI főigazgatója, főigazgató-helyettese - 0,40-0,60”,
„4. Osztályvezető, igazgatóhelyettes - 0,25-0,40”
51. § (1) Az illetékekről szóló 1990. évi XCIII. törvény (a továbbiakban: Itv.) 33. §-ának (2) bekezdése a következő 19. ponttal egészül ki:
„19. az áldozatsegítő támogatások engedélyezésére irányuló eljárás;”
(2) Az Itv. 57. §-ának (1) bekezdése a következő s) ponttal egészül ki:
„s) az áldozatsegítés tárgyában hozott közigazgatási határozat bírósági felülvizsgálata.”
52. § (1) A közigazgatási hatósági eljárás és szolgáltatás általános szabályairól szóló 2004. évi CXL. törvény hatálybalépésével összefüggő egyes törvények módosításáról szóló 2005. évi LXXXIII. törvény
a) 124. §-ában az „Igazságügyi Minisztérium Pártfogó Felügyelői és Jogi Segítségnyújtó Szolgálat Országos Hivatalának” szövegrész helyébe az „Igazságügyi Hivatalnak” szövegrész, az „Igazságügyi Minisztérium Pártfogó Felügyelői és Jogi Segítségnyújtó Szolgálat Fővárosi Hivatala” szövegrész helyébe pedig a „Fővárosi Igazságügyi Hivatal” szövegrész,
b) 129. §-ában az „az Igazságügyi Minisztérium Pártfogó Felügyelői és Jogi Segítségnyújtó Szolgálat Országos Hivatalához” szövegrész helyébe az „a Központi Igazságügyi Hivatalhoz” szövegrész,
c) 337. §-a (1) bekezdésében a „(2)-(5) bekezdésekben” szövegrész helyébe a „(2)-(6) bekezdésekben” szövegrész, (3) bekezdésében pedig a „továbbá e törvény 134-137. §-a” szövegrész helyébe a „továbbá e törvény 134. és 136. §-a” szövegrész
(2) A közigazgatási hatósági eljárás és szolgáltatás általános szabályairól szóló 2004. évi CXL. törvény hatálybalépésével összefüggő egyes törvények módosításáról szóló 2005. évi LXXXIII. törvény 337. §-a a következő (6) bekezdéssel egészül ki:
„(6) E törvény 135. és 137. §-a 2008. január 1-jén lép hatályba.”
53. § A polgári perrendtartásról szóló 1952. évi III. törvény módosításáról és az egyes közigazgatási nemperes eljárásokban alkalmazandó szabályokról szóló 2005. évi XVII. törvény 19. §-a (5) bekezdésében és (6) bekezdésének bevezető szövegében a „2006. január 1-jén” szövegrész helyébe a „2008. január 1-jén” szövegrész lép.
54. § (1) Hatályát veszti:
a) a büntetések és az intézkedések végrehajtásáról szóló 1979. évi 11. törvényerejű rendelet 95. §-ának (1) bekezdése,
b) a nemzeti gondozásról szóló 1992. évi LII. törvény 6. §-a (3) bekezdéséből „- az OKKH mellett működő Társadalmi Kollégium állásfoglalásának figyelembevételével -” szövegrész,
c) a szociális igazgatásról és szociális ellátásokról szóló 1993. évi III. törvény 59. §-a (2) bekezdésének b) pontjából és a 64. §-a (2) bekezdésének c) pontjából az „és jogi segítségnyújtó” szövegrész,
d) a pártfogókra vonatkozó egyes törvények módosításáról szóló 2003. évi XIV. törvény,
e) a Jst. 3. §-a (1) bekezdésének g) pontjából a „büntetőeljárásbeli jogainak megismeréséhez” szövegrész, valamint e törvény 83. §-ának (2) bekezdése,
f) az Iasz. 103/A. §-a (1) bekezdésének felvezető szövegéből a „beosztási pótlékkal növelt” szövegrész,
g) a Korm. Rendelet.
(2) Nem lép hatályba a Jst. 83. és 84. §-a.
(3) Nem lép hatályba az Iasz. 6. §-a (1) bekezdésének harmadik mondata.

matches: bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság Bíróság