text:
III. HELYZETKÉP A SZELLEMI TULAJDON HELYE ÉS HELYZETE MAGYARORSZÁGON Az iparjogvédelem piaci funkcióinak hazai érvényesülése - PDF
III. HELYZETKÉP A SZELLEMI TULAJDON HELYE ÉS HELYZETE MAGYARORSZÁGON Az iparjogvédelem piaci funkcióinak hazai érvényesülése
Download "III. HELYZETKÉP A SZELLEMI TULAJDON HELYE ÉS HELYZETE MAGYARORSZÁGON. 3.1. Az iparjogvédelem piaci funkcióinak hazai érvényesülése"
1 III. HELYZETKÉP A SZELLEMI TULAJDON HELYE ÉS HELYZETE MAGYARORSZÁGON A szellemi tulajdon védelmének nemzeti stratégiája csak valós és pontos helyzetkép birtokában határozható meg. Ez a fejezet a Jedlik-terv pilléreihez igazodó rendben, a stratégia főbb beavatkozási területein szolgál számvetéssel a szellemi tulajdon jelenlegi helyzetéről hazánkban, azzal, hogy a stratégia harmadik pillére (azaz a nemzetpolitika és egyéb szakpolitikák támogatása) kapcsán a helyzetkép szükséges mértékű felrajzolása a célok és beavatkozási területek meghatározásához kapcsolódóan jelenik meg a 4.3. pontban Az iparjogvédelem piaci funkcióinak hazai érvényesülése Diagnózisként megállapítható: egyre szélesebbre nyílik az olló egyfelől a szellemi tulajdon védelmének hazai intézményi kapacitása az SZTNH, a hivatásos képviselők, a jogérvényesítésben részt vevő szervek felkészültsége, illetve serkentő-támogató készsége, másfelől a tényleges innovációs, versenyképességi vagy éppen kultúrgazdasági teljesítmény között. Versenyképességi, innovációs és kulturális leszakadásunk immár azt az intézményiinfrastrukturális hátteret is veszélyezteti, amelyre támaszkodva a szellemi tulajdon eszközrendszerét is felhasználhatnánk e negatív folyamatok megfordítására, az ország megújítására, a felzárkózás megkezdésére és felgyorsítására. Ezt a veszélyt fokozhatja, ha egyes európai szabályozási és intézményi fejleményekre nem adunk a nemzeti érdekeinknek megfelelő választ. Ebben a helyzetben kell megtalálni azokat a cselekvési irányokat, amelyek mentén az iparjogvédelem eszközeivel a legtöbbet tehetjük a nemzetgazdaság felemelkedéséért. Az itt következő helyzetelemzés ehhez nyújt adalékokat A magyar vállalkozások általános innovációs teljesítménye és szellemitulajdonvédelmi tevékenysége nemzetközi és európai összehasonlításban Magyarország jelenleg sem a gazdaság teljesítőképessége, sem pedig az innovációs eredmények tekintetében nem éri el az Európai Unió átlagát. A hazai innovációs rendszerről legutóbb a fejlett ipari országokat tömörítő Gazdasági Együttműködési és Fejlesztési Szervezet (Organisation for Economic Co-operation and Development, OECD) készített átfogó képet a október 20-án Innovation Reviews of Innovation Policy HUNGARY címmel nyilvánosságra hozott országtanulmányában. 1 A tanulmány szerint napjainkra az elégtelen innovációs képesség az egyik akadályozó tényezője a magyar gazdaság nemzetközi versenyképessége javításának, a feltörekvő országok versenyében való jobb helytállásnak, valamint a globalizációból és a műszaki fejlődésből adódó lehetőségek kiaknázásának. Az OECD részéről is alacsonynak ítélt szabadalmi aktivitás szorosan összefügg a hazai kutatás-fejlesztési és innovációs tevékenység alacsony intenzitásával, az innovációs ráfordítások kis számú külföldi érdekeltségű vállalatra való koncentrálódásával, valamint az iparjogvédelmi tájékozottság hiányosságaival. A magyar gazdaságban az innovációs tevékenység meghatározó szereplői a multinacionális anyacég stratégiai irányításával működő külföldi érdekeltségű vállalatok, amelyek a hazai kutatók-fejlesztők közreműködésével kidolgozott találmányaikra gyakran nem magyarországi elsőbbséggel igényelnek szabadalmat. A szabadalmi bejelentési számokban pedig egyelőre nem lehet tetten érni a hazai K+F-támogatások volumenének elmúlt években tapasztalt növekedését. 1 Innovation Reviews of Innovation Policy HUNGARY, OECD, 2008, 228 o. 35
2 LV BG LT RO PL SK MT GR HU ES CZ PT IT EE CY SI EU FR IE LU AT NL UK BE FI DE DK SE Az Európai Bizottság évente készít rangsort a tagországok innovációs teljesítményéről. Ebben az országrangsorban Magyarország évek óta az alsó harmadban foglal helyet. A februárban közzétett, legutóbbi jelentés, az Innovation Union Scoreboard 2011 szerint a évihez képest két helyezést előre lépve az összesített innovációs index (Summary Innovation Index, SII) alapján hazánk a 19. helyen áll, az ún. mérsékelt innovátorok (moderate innovators) csoportjában. Az innovációs index Magyarországra vonatkozó értéke 0,352 volt, ami az EU 27 tagországára vonatkozó átlag 65%-ának felelt meg. 3. táblázat: Az Innovációs Unió tagországainak rangsora az összesített innovációs mutató alapján 0,8 0,7 0,6 0,5 0,4 0,3 0,2 0,1 0 Forrás: Innovation Union Scoreboard 2011 Az Európai Bizottság felmérése a vállalati innovációs teljesítményre vonatkozó mutatók közül a következő négy indikátor segítségével értékeli a tagországok szellemitulajdon-védelmi tevékenységét (Intellectual Assets): a) a PCT alapján benyújtott nemzetközi bejelentések száma a GDP vásárlóerő-paritáson (euróban) számított értékére vetítve; b) a társadalmi kihívásokhoz kapcsolódó 2, a PCT alapján benyújtott nemzetközi bejelentések száma a GDP vásárlóerő-paritáson (euróban) számított értékére vetítve; c) a közösségi védjegyek száma a GDP vásárlóerő-paritáson (euróban) számított értékére vetítve; d) a közösségi formatervezési minták száma a GDP vásárlóerő-paritáson (euróban) számított értékére vetítve. Magyarországon igazodva az innovációs teljesítményhez a szellemitulajdonvédelmi aktivitás szintje is alacsony: a szellemitulajdon-védelmi aktivitás alapján a 20. helyet 2 Az ún. társadalmi kihívásokhoz kapcsolódó területek a következőket ölelik fel: klímaváltozás hatásainak enyhítése, elektromos és hibridautók, megújuló energia, épületek energiahatékonyságának javítása, valamint egészséggel kapcsolatos technológiák (orvosi technológiák, gyógyszeripar). 36
3 foglaljuk el. Az összesített rangsor 19. helyéhez közeli pozíció tükrözi a szellemitulajdonvédelem és az innovációs teljesítmény szoros és komplex kapcsolatrendszerét. A szellemitulajdon-védelmi aktivitást jelző mutatószámok értéke Magyarország esetében számottevően elmarad az EU 27 tagországának átlagos teljesítményétől: az indikátor értéke a PCT-bejelentések esetében az EU 27 tagországa teljesítményének 35%-a, a társadalmi kihívásokhoz kapcsolódó PCT-bejelentések esetében 57%-a, a közösségi védjegyek esetében 42%-a és a közösségi mintaoltalmak esetében mindössze 22%-a. A PCT-bejelentések GDP-re jutó számában mért magyar bejelentői aktivitás ugyan jóval elmarad az EU átlagos teljesítményétől, de a húzóágazatnak minősülő gyógyszeripar szabadalmi teljesítményének következtében a második szabadalmi indikátor tekintetében elmaradásunk kevésbé számottevő (57%-a az EU-átlagnak). 1. táblázat: Az Innovációs Unió tagországainak rangsora a szellemitulajdon-védelmi teljesítmény alapján Indikátor Szellemi eszközök dimenzió PCT szabadalmi bejelentések száma a GDP %-ában (milliárd EUR) PCT szabadalmi bejelentések száma a GDP %-ában társadalmi kihívások (milliárd EUR) Közösségi védjegybejelentések száma a GDP %-ában (milliárd EUR) Közösségi formatervezési-minta bejelentések száma a GDP %-ában (milliárd EUR) Forrás: Innovation Union Scoreboard 2011 HU helyezés (vizsgált országok száma) 20. (27) 19. (33) 16. (32) 26. (34) 24. (34) Indikátor értéke az EU27-hez viszonyítva (EU27=100) A magyar bejelentők aktivitása a nemzeti szabadalmi rendszerben Az SZTNH-hoz benyújtott hazai szabadalmi bejelentések számát az elmúlt évtizedben a hazai innovációs szféra iparjogvédelmi tudatosságának javítása érdekében tett erőfeszítések ellenére nem sikerült kilendíteni az alacsony, évi közötti sávból. A szabadalmi bejelentések száma az elmúlt tíz esztendőt vizsgálva 2010-ben volt a legalacsonyabb: a magyar bejelentők mindössze 646 szabadalmi bejelentést nyújtottak be ben viszont a hivatalhoz 689 ilyen bejelentés érkezett, ami 4%-kal haladta meg az előző évi értéket. Összehasonlításként érdemes felidézni a hazánkhoz hasonló méretű országok releváns mutatóit: Ausztriában a nemzeti hivatal több mint háromszor, Dániában 2,5-szer több hazai szabadalmi bejelentést fogad. Az éves hazai szabadalmi bejelentésszám ugyanakkor Csehországban hazánkhoz hasonlóan 700 körül alakul, Szlovákiában pedig a magyar érték felét teszi ki (300 bejelentéssel). 37
4 2. táblázat: A nemzeti szabadalmi aktivitás a K+F ráfordítás értékére vetítve, 2010 Forrás: WIPO, World Intellectual Property Indicators 2011 Valamivel kedvezőbbé válik a magyar szabadalmi aktivitás összképe a nemzetközi összehasonlításban, ha a hazai szabadalmi bejelentésszámot a K+F ráfordításokra vetítve vizsgáljuk, és e viszonyszám alapján képezünk országrangsort. A viszonylag alacsony arányú K+F ráfordításokhoz képest ugyanis kedvező a szabadalmi output ( kihozatal ). 3 Ha a évi adatokat alapul véve a milliárd Ft nagyságú K+F ráfordítási összeget a hazai szabadalmi bejelentésre vetítjük, akkor azt kapjuk, hogy átlagosan millió Ft K+F ráfordítás eredményeként született egy-egy hazai szabadalmi bejelentés. A ráfordítások hatékonyabb kihasználása hosszabb távon mindenképpen szükséges ben a hazai szabadalmi bejelentések 40%-a intézményektől (vállalatoktól, kutatóintézetektől, felsőoktatási intézményektől), 60%-a egyéni bejelentőktől származott. A hazai intézmények által benyújtott szabadalmi bejelentések száma rendkívül alacsony, hiszen mindössze 281 intézményi bejelentést fogadott az SZTNH, ami azonban 23%-os növekedést jelentett az előző évihez képest. Az intézményi eredetű szabadalmi bejelentések e roppant 3 A nemzetközi országrangsort nézve elöl foglalnak helyet az elismerésre méltó innovációs és szabadalmi aktivitást felmutatni képes országok, mint Korea, Japán, Németország, USA, viszont ugyanebben a rangsorban elöl található Fehéroroszország, Ukrajna is, ami jelzi az e viszonyszám szerint képzett rangsor problematikusságát. 38
5 alacsony számát annak tükrében kell értékelni, hogy a közfinanszírozású támogatások jelentős része intézményekhez és nem az egyéni feltalálókhoz kerül. 3. táblázat: A hazai bejelentők szabadalmi aktivitásának alakulása Hazai bejelentés PCT-bejelentés Európai bejelentés Forrás: SZTNH Éves jelentés, 2012 Még kedvezőtlenebb a hazai szabadalmi összkép, ha nem a bejelentésszámot, hanem a magyar bejelentők számára megadott szabadalmak számát vizsgáljuk, ugyanis a hazai szabadalmi bejelentésnek mindössze 20-25%-a állja ki a hivatali vizsgálat próbáját és bizonyul szabadalmazhatónak. Az alacsony szabadalmi aktivitás hátterében a következő tényezők állnak: a) a hazai kutatás-fejlesztési és innovációs tevékenység és a kapcsolódó kereslet intenzitása egyaránt alacsony; b) az általános menedzserkultúra hiányosságaként a hazai K+F+I szektorra jellemző a gyenge iparjogvédelmi tudatosság és a szellemi tulajdonnal kapcsolatos ismeretek alacsony szintje; c) a magyar gazdaság tulajdonosi viszonyai folytán a hazai K+F potenciál szellemi produktumainak jelentős hányada külföldi tulajdonosok színeiben jelenik meg; d) a kedvezőtlen nemzetközi gazdasági-pénzügyi helyzet elhúzódása; e) gyenge volt vagy hiányzott a korábbi években meghirdetett pályázatokban, illetve a pályázati támogatások felhasználásának értékelése során a szabadalmaztatásra vonatkozóan előírt eredménykötelem; f) átmenetileg megszakadt a kutatás-fejlesztés és innováció közpénzből történő finanszírozásának folyamatossága; 39
6 g) a tudományos minősítési rendszerben és indikátorokban a szabadalmi tevékenység elismertsége csekély, továbbá nem fűződik elegendő ösztönző a kutatási eredmények hasznosításához A horizonton: az egységes hatályú európai szabadalom Az egységes hatályú európai szabadalom megteremtésének csomagja a következő elemekből áll: a) az 1257/2012/EU rendelet az egységes hatályú európai szabadalomról rendes jogalkotási eljárásban fogadták el az Európai Unió működéséről szóló szerződés (a továbbiakban: EUMSZ) 118. cikkének első albekezdése alapján; b) az 1260/2012/EU rendelet az egységes szabadalom fordítási követelményeiről különleges jogalkotási eljárásban, egyhangúsággal fogadták el az EUMSZ 118. cikkének második albekezdése alapján; c) nemzetközi megállapodás az Egységes Szabadalmi Bíróság (a továbbiakban: ESZB) létrehozásáról [az Európai Unió Bíróságának (a továbbiakban: EUB) 1/09. sz. véleménye nyomán kizárólag a tagállamok között, az ESZB azonban mind az egységes hatályú, mind a klasszikus európai szabadalmakkal kapcsolatos jogviták kapcsán rendelkezik majd joghatósággal uniós jogi kérdésekben]; d) az EU és az ESZSZ viszonyának rendezése; e) az Európai Szabadalmi Hivatal (a továbbiakban: ESZH) és a nemzeti hivatalok együttműködésének elmélyítése (a decemberi tanácsi következtetések alapján). Az egységes hatályú európai szabadalomról szóló rendelet a fordítási rendelettel együtt lépett hatályba 2013 januárjában, alkalmazásuk feltétele azonban az ESZB-megállapodás hatálybalépése. A két rendelet közül az egységes szabadalmi oltalom létrehozását szolgáló jogszabály célja a belső piac igényeit kiszolgáló egységes hatályú európai szabadalom létrehozása, amely a megerősített együttműködésben részt vevő 25 tagállam (Spanyolország és Olaszország kivételével valamennyi EU tagállam) területén lesz hatályos, és amelyet e 25 tagállam összességére vonatkozóan lehet majd korlátozni, átruházni, megsemmisíteni, illetve oltalmának megszűnését megállapítani. Az egységes hatályú európai szabadalom az európai szabadalmak speciális válfaját fogja képezni. A szabadalmas a rendes európai szabadalom megadásától számított egy hónapon belül kérheti majd az ESZH-tól, hogy az európai szabadalmat egységes hatállyal vegyék lajstromba. Az ESZH-t az egységes hatályú európai szabadalmak és fenntartási díjaik adminisztrációjával, valamint az ezzel összefüggő lajstromvezetési feladatokkal a részt vevő tagállamok összessége fogja megbízni. A rendelet a folyamatban lévő európai szabadalmi bejelentések alapján is módot ad az egységes hatály igénylésére, azaz erre vonatkozó kérelmet be lehet majd nyújtani minden olyan európai szabadalom esetében, amelyet a rendelet hatálybalépését követően adnak meg. A rendeletnek a bíráskodási megállapodással való szoros kapcsolatát jól szemlélteti, hogy az egységes hatály csupán azokra a tagállamokra terjed majd ki, amelyekre nézve az ESZB a 40
7 bejegyzés időpontjában kizárólagos joghatósággal rendelkezik azaz, ha az ESZBmegállapodás úgy lép hatályba, hogy azt nem ratifikálja valamennyi, a megerősített együttműködésben részt vevő tagállam, a megadott európai szabadalmak kapcsán bejegyzett egységes hatály csupán a bejegyzéskor már a ratifikáló tagállamok körébe tartozó országok területére terjed ki. A nyelvi kérdésekről szóló rendelet értelmében az egységes hatályú európai szabadalmaknak a 25 tagállam területén való hatályosulásához egy külön szabályozott átmeneti időszakon túl nem lesz szükség további fordítások benyújtására azt követően, hogy az európai szabadalmat megadták; a megadott szabadalom szövegét pedig (a leírást a megadás nyelvén, azaz angolul, németül vagy franciául; az igénypontokat pedig mindhárom nyelven) közzétették. Ennek alapján az oltalom terjedelmét meghatározó igénypontsorozat az ESZH három hivatalos nyelvén (angolul, franciául és németül), a leírás pedig a megadás nyelvén (angolul vagy franciául vagy németül) lesz hozzáférhető (és ez utóbbi képezi majd a szabadalom hivatalos szövegét is). Az európai szabadalmi bejelentést továbbra is bármilyen nyelven meg lehet majd tenni, az Európai Szabadalmi Egyezmény (ESZE) által előírt határidőn belül azonban továbbra is angolra, németre vagy franciára kell fordítani annak érdekében, hogy az ESZH elbírálja azt. A rendelet által bevezetni kívánt újítást az a kompenzációs mechanizmus jelenti, amelynek értelmében egy bizonyos plafonig megtérítik ennek a fordításnak a költségeit azok számára, akik a bejelentést az EU olyan hivatalos nyelvén teszik meg, amelyik az ESZH-nak nem hivatalos nyelve. Jogvita esetén a szabadalmasnak az egységes hatályú szabadalom teljes fordítását el kell készítenie az állítólagos bitorló lakóhelyének vagy a bitorlás helyének, illetve az eljáró bíróság székhelyének megfelelő tagállam hivatalos nyelvére. Az eljáró bíróságnak a kártérítési igények megítélése kapcsán figyelembe kell majd vennie, ha ezt megelőzően az állítólagos bitorló nem férhetett hozzá a szabadalom szövegéhez a saját nyelvén, és ezért nem volt tőle ésszerűen elvárható, hogy felismerje: bitorlást követ el (az objektív jogkövetkezmények pl. a további jogszerzéstől való eltiltás azonban mindenképpen, ilyen esetben is alkalmazhatók lennének). Mindemellett az ESZH a gépi (automatizált, online hozzáférhető) fordításoknak egy olyan rendszerét fogja kiépíteni, amely ingyenes hozzáférést biztosít a közzétett szabadalmi bejelentések és a megadott szabadalmak fordításához az EU valamennyi hivatalos nyelvén. Mindez azonban csupán a szabadalmi tájékoztatás céljait fogja szolgálni, a gépi úton előállt fordítások ugyanis nem rendelkezhetnek joghatással. Szintén joghatás nélküli fordítások lesznek a szabadalom szövegének azok a nyelvi verziói, amelyeket a jó minőségű gépi fordítások rendelkezésre állásáig (de legfeljebb 12 évig) tartó átmeneti időszakban kell majd a szabadalmasoknak a megadásról szóló értesítés meghirdetését követő egy hónapon belül, az egységes hatály bejegyzésével egyidejűleg benyújtaniuk. Ezek a franciául vagy németül megadott európai szabadalmak esetében angol fordítások lesznek, angolul megadott európai szabadalmak esetében pedig a megerősített együttműködésben részt vevő tagállamok bármely olyan hivatalos nyelvén elkészített fordítások, amely egyben az EU hivatalos nyelve is. Az egységes hatályú európai szabadalom rendszerének harmadik fő pillére az ESZB-ről szóló megállapodás. E megállapodás szupranacionális a részes tagállamok nemzeti bíróságainak egyes feladatait átvevő közös, nemzetközi bírósági szervezetet hoz létre mind az egységes hatályú, mind a hagyományos európai szabadalmakkal összefüggő jogviták rendezésére. E bíróság kizárólagos hatáskörébe tartoznak majd az említett szabadalmak bitorlásával és érvényességével (megsemmisítésével) kapcsolatos ügyek. A bíróság a helyi (vagy regionális) és központi egységekből álló elsőfokú bíróságból és a fellebbviteli fórumból tevődik össze, olyan nemzetközi összetételű olyan tanácsokkal, amelyekben a szükséges műszaki szakértelmet is biztosítják. E bíróság az uniós jog elsőbbségének tiszteletben tartásával fog működni (és ezért a tagállamok felelősséggel is tartoznak), az uniós jog értelmezésének és érvényességének kérdéseiben szorosan együttműködve az EUB-vel. A megállapodás hatálybalépéséhez legalább 13 tagállam (köztük az a három, ahol a legtöbb európai szabadalom van hatályban, azaz az Egyesült Királyság, Franciaország és Németország) ratifikációjára van szükség. A szabadalmi csomag egyes elemei csak a tárgyalások főbb fordulópontjainak ismeretében érthetők meg és értékelhetők megfelelően. 41
8 Az EU Versenyképességi Tanácsa március 10-én Olaszország és Spanyolország ellenszavazatával fogadta el az egységes szabadalom létrehozására irányuló ún. megerősített együttműködés elindítására felhatalmazó határozatot. Ennek nyomán a Bizottság április 15-én terjesztette elő rendeletjavaslatait. A Versenyképességi Tanácsnak a magyar EU-elnökség idején június 27-én megtartott rendkívüli ülésén 25 tagállam ún. általános megközelítést 4 fogadott el az egységes szabadalmi oltalom létrehozásának területén működtetett megerősített együttműködés végrehajtásáról, valamint az egységes szabadalmi oltalom nyelvi rezsimjéről szóló rendeletjavaslatok tárgyában. A lengyel elnökségi időszakban egyfelől az ESZB-ről szóló megállapodás szövegezése és az azzal összefüggő egyéb döntési pontok (többek között a finanszírozás és a hatálybalépés kérdései) kapcsán szükséges kompromisszumok keresése, másfelől pedig a rendeletjavaslatokról szóló háromoldalú (a Bizottság, az Európai Parlament és a Tanács képviseletében az elnökség közötti, az első olvasatos megállapodást célzó) tárgyalássorozat (ún. trilógus) zajlott. A Versenyképességi Tanács december 6-i ülésén végül az ESZB Elsőfokú Bírósága központi divíziójának székhelyéről kialakult vita miatt nem született átfogó politikai megállapodás a bíráskodásról szóló nemzetközi szerződés kapcsán. Az Európai Tanács 2012 első féléve során több ízben felszólította a tagállamokat a szabadalmi dossziéval kapcsolatban fennmaradt vitás kérdések rendezésére. A dán elnökség erőfeszítéseit az említett székhelyért versengő államokkal (Franciaország, az Egyesült Királyság és Németország) való politikai egyeztetésekre koncentrálta, amelyeket az Európai Tanács június i ülésén siker koronázott: a politikai megállapodás alapján az ESZB Elsőfokú Bíróságának központi divíziója Párizsban működik, de a központi divízióban két szaktestület (specialised clusters) jön létre: az egyik Londonban (elsősorban gyógyszeripari ügyekben), a másik Münchenben (főként gépipari területen). A további székhelyeket érintően a lengyel elnökség által javasolt megoldásokat fenntartották, azaz Budapesten lesz az ESZB-bírák képzési központja, a Mediációs és Választottbírósági Központnak Ljubljana és Lisszabon ad otthont, a Fellebbviteli Bíróság pedig Luxembourgban fog működni. Az Európai Tanács következtetései ugyanakkor tartalmazták azt is, hogy az egységes hatályú európai szabadalomról szóló rendeletjavaslatból a 6-8. cikkeket (az új oltalom tartalmára és korlátaira vonatkozó rendelkezéseket) törölni kellett. Az Európai Parlament erre a lényeges változásokat jelentő döntésre tekintettel elhalasztotta a plenáris szavazást a rendeletek elfogadásáról. A ciprusi elnökség javaslata alapján a törölni kívánt cikkek helyébe olyan rendelkezések léptek, amelyek az egységes hatályú európai szabadalmak által biztosított oltalom tartalmát és korlátait egységesnek nyilvánítják, de a dologi jogi kapcsoló szabály (10. cikk) által felhívott, európai szabadalmakra vonatkozó nemzeti jog alapján lehet azokat meghatározni azzal, hogy az európai szabadalmakra vonatkozó, az ESZB-megállapodás által egységesített rendelkezések révén a nemzeti jogok is harmonizáltak lesznek. Az elnökségi javaslat nyomán a rendelet felhatalmazza a Bizottságot arra, hogy a rendszer felülvizsgálata során megfelelő javaslatokat tegyen újabb korlátozások bevezetésére. 4 Az általános megközelítés a Tanács által támogatott olyan szövegtervezetet jelent, amellyel kapcsolatban az Európai Parlament még nem nyilvánított véleményt. 42
9 A Versenyképességi Tanács december 10-i ülésén politikai megállapodás született a teljes szabadalmi csomagról, azaz a tagállami miniszterek (Olaszország és Spanyolország kivételével) támogatásukról biztosították a megerősített együttműködés keretében létrehozni kívánt egységes szabadalmi oltalomról, illetve annak nyelvi rezsimjéről szóló az Európai Parlamenttel folytatott trilógus eredményeképp véglegesített rendelettervezeteket, valamint az Egységes Szabadalmi Bíróságról szóló nemzetközi megállapodás tervezetét december 11-én az Európai Parlament plenáris ülésén szintén nagy többséggel támogatta a szabadalmi dosszié elemeinek egyeztetett szövegét, amivel elhárult az utolsó akadály is a két rendelet első olvasatos elfogadása előtt. A rendeleteket a Tanács december 17-én fogadta el, kihirdetésük pedig december 31-én történt meg az EU Hivatalos Lapjában. Megjegyzendő, hogy Spanyolország március 22-én keresetet nyújtott be az Európai Unió Bíróságához, kérve a két rendelet megsemmisítését (C-146/13. sz. és C-147/13. sz. Spanyolország kontra Európai Parlament és az Európai Unió Tanácsa ügyek) december 11-én terjesztette elő véleményét Bot főtanácsnok a C-274/11. és C- 295/11. (Spanyol Királyság, illetve Olasz Köztársaság kontra Európai Unió Tanácsa) egyesített ügyekben. Indítványában a főtanácsnok azt javasolja az EUB számára, hogy utasítsa el az egységes szabadalmi oltalom létrehozásának területén megvalósítandó megerősített együttműködésre való felhatalmazásról szóló, március 10-i 2011/167/EU tanácsi határozat megsemmisítése iránt indított kereseteket. Ezt az EUB végül meg is tette április 16-án meghozott ítéletével, az uniós joggal összeegyeztethetőnek találva a szóban forgó tanácsi határozatot február 19-én Brüsszelben, a Versenyképességi Tanács margóján sor került az ESZB-megállapodás ünnepélyes aláírására. A megállapodást ekkor 24 európai uniós tagállam írta alá (köztük az egységes hatályú európai szabadalom területén működő megerősített együttműködésben részt nem vevő Olaszország), Bulgária eljárási okokból később csatlakozott a megállapodáshoz. Spanyolország ezzel szemben nem csatlakozik a megállapodáshoz, Lengyelország pedig bejelentette, hogy egyelőre nem írja alá a megállapodást. Az ESZB-megállapodás alapján az ESZB bírái képzésének Budapest ad majd otthont. Szintén lényeges, hogy a közép-európai igazságügyi-miniszterek együttműködésük keretében egyeztetéseket kezdtek egy regionális elsőfokú ESZB-divízió felállításáról. A tárgyalások során a magyar fél felajánlotta, hogy ennek székhelye is lehetne Budapesten. Miközben az aláíró tagállamok hozzálátnak a ratifikációs folyamathoz (ami a szükséges hatásvizsgálatokon túl a tagállami jogok megfelelő módosítását is elengedhetetlenné teszi), a nemzetközi színtéren a részt vevő tagállamok képviselőiből álló Előkészítő Bizottság (Preparatory Committee) a bíróság vonatkozásában, az Európai Szabadalmi Szervezet Igazgatótanácsának különbizottsága (Select Committee) pedig az egységes hatályú európai szabadalom adminisztrációja vonatkozásában megkezdte az új rendszer elindulásához szükséges előkészítő munkát ideértve az ESZB eljárási szabályzatának megalkotását, az egységes hatályú európai szabadalmak után fizetendő fenntartási díjakkal kapcsolatos döntések meghozatalát és a bírák kiválasztását is (az Előkészítő Bizottság humánpolitikai és képzési kérdésekkel foglalkozó szakbizottságának koordinátori szerepét a magyar delegált látja el). 43
10 A Jedlik-terv egyik fő célkitűzése, hogy az egységes hatályú szabadalom e közeljövőben kiépülő rendszerén belül a hazai vállalkozásokat olyan helyzetbe hozza, hogy a rendszer bevezetéséből minél többet profitálhassanak, miközben az abból adódó a még hátra lévő tárgyalások során enyhítendő hátrányokat is kezelni tudják. E nézőpontból kell vizsgálni az egységes hatályú szabadalom létrehozása folytán a magyar nemzetgazdaságot érő hatásokat. A magyar vállalkozások számára az egységes hatályú szabadalom egyszerűsítést és megtakarítást hoz. Egyszerűsítést eredményez, hogy - 25 ország területére egyetlen hatályosítási cselekménnyel szerezhető majd oltalom (és nem kell külön-külön, országonként eljárni ennek érdekében); - nem kell a hatályosításhoz fordítást benyújtani (a magyar bejelentőknek az előzőekben említett átmeneti időszakot sem kell kivárniuk ehhez, hiszen szinte mindig angol nyelven járnak el az ESZH előtt); - a megadást és a hatályosítást követően is egységes marad az oltalom (egy helyen az ESZH-nál vezetnek lajstromot és csak itt kell a fenntartási díjat is megfizetni); - több országra kiterjedő hatállyal lehet pereskedni az ESZB előtt (a határozat hatálya egységes szabadalom esetén azon szerződő, azaz a bíráskodási megállapodást ratifikáló országokra terjed ki, amelyekben az európai szabadalom hatályos). Megtakarítás adódik abból, hogy - magyar nyelven benyújtott európai szabadalmi bejelentésnél meg fogják téríteni az ESZH valamelyik nyelvére való lefordítás teljes összegét (feltéve, hogy az nem haladja meg az előre rögzített maximumot, és a visszatérítést EU-tagállamban honos kis- vagy középvállalkozás, egyetem, nonprofit társaság, természetes személy vagy közfinanszírozású kutatóhely igényli); - elmaradnak azok a költségek, amelyek az országonként történő hatályosítással járnak együtt (pl. a fordítás és a jogi képviselet költségei, a hatályosítási eljárások nemzeti díjai); - a szabadalom 25 országban történő fenntartásának díja nem fogja meghaladni egy átlagos európai szabadalom fenntartásának költségét (vagyis a mintegy 3-6 országban való fenntartás összköltségét), a kkv-k számára pedig a rendelet még külön díjkedvezmények lehetőségét is előirányozza; - az ESZB előtt történő eljárás olcsóbb lesz, mint a több akár 25 országban történő párhuzamos pereskedés (a kkv-k számára pedig az ESZB-megállapodáshoz fűzött nyilatkozat értelmében külön kedvezmények állnak rendelkezésre annak érdekében, hogy a bizonyos pertárgyérték-határ felett progresszíven növekvő bírósági eljárási illetékek terheit enyhítsék). Az Európai Bizottság számításai szerint az egységes hatályú európai szabadalom költsége a mai költségek legfeljebb 20%-át fogja kitenni (a teljes fordítási költség pl. 680 euró 44
11 alá mehet); az egységes bíráskodás bevezetése pedig millió eurós megtakarítást hozhat évente az érintett vállalkozások oldalán. Az egységes hatályú európai szabadalom hatása Magyarország gazdaságára Magyarországnak az európai és a világgazdaságba való beágyazottsága, illetve a gazdasági szereplők sokrétűsége miatt nem számszerűsíthető egyértelműen. Az egységes hatályú európai szabadalmon a találmányok egyszerűbb és olcsóbb védelmét teszi majd lehetővé, így minden bizonnyal fenntartja Európa és ezáltal Magyarország működőtőke-vonzó képességét, ami a tőkeberuházásokért folytatott világviszonylatú versenyben meghatározó a versenyképesség fenntartása szempontjából. Mivel a Magyarországon működő kutatásfejlesztés-innovációban aktív, a világpiacra termelő cégek egyértelműen kedvezményezettjei a megállapodásnak, a szabályozási környezet egységesedése és a költségek csökkenése várhatóan pozitív hatással lesz eredményességükre, így nagyobb kapacitással, több munkaerőt foglalkoztatva működhetnek. Ezen kívül az érintett cégek K+F+I-re fordított forrásai hozzájárulhatnak ahhoz, hogy Magyarország közelebb kerüljön a 2020-ig vállalt 1,8%-os GDP-arányos kutatás-fejlesztési kiadások eléréséhez. Az egységes hatályú európai szabadalom bevezetéséből adódó esetleges hátrányok főként arra vezethetők vissza, hogy az előzőekben felsorolt előnyök várhatóan nem vagy nem elsősorban a hazai és az európai vállalkozások oldalán fognak jelentkezni, ugyanis a 2012-ben benyújtott európai szabadalmi bejelentések csupán 32,6%-a származott az EU-ból, a többi mind régiónk konkurenseitől érkezett. Európán belül a nagyobb szabadalmi aktivitást felmutató, innovatív nemzetgazdasággal rendelkező, illetve az ESZH valamelyik hivatalos nyelvével megegyező hivatalos nyelvet használó államok lesznek a rendeletektől várt költségcsökkentés legnagyobb haszonélvezői. Az egységes szabadalom bevezetése a nagyobb, régebbi és fejlettebb (tudásintenzív gazdasággal rendelkező) tagállamok, valamint a tengerentúli gazdaságok érdeke, az ő mai verseny- és technológiai előnyüket növeli. A magyar kkv szektor szempontból fontos, hogy a rendeletek és az ESZBmegállapodás végrehajtása, a részletkérdések kidolgozása során beépüljenek a szektor helyzetét javítani hivatott elemek, így például a videokonferenciás tárgyalás széleskörű alkalmazásának lehetősége. Magyarország esetében az egységes hatályú európai szabadalomtól várt költségcsökkentés haszonélvezői többségében a külföldi jórészt nem is európai vállalkozások lesznek. A megtakarítás meghatározó része a külföldi szabadalmasok oldalán jelentkezik majd ben 39 szabadalmat szereztek magyar jogosultak (a megadott európai szabadalmak 0,6 ezrelékét), ezzel szemben 2012-ben 2837 európai szabadalmat hatályosítottak az SZTNH-nál, azaz ennyi új külföldi oltalmi igény terjedt ki hazánk területére. A Magyarországon 2012-ben hatályos szabadalmak 6%-a volt magyar kézben. Emellett az egységes szabadalom bevezetésétől az is várható, hogy a hazánkban hatályos szabadalmak azaz hasznosítási monopoljogok száma megemelkedik, sőt, megugrik. A Bizottság évi ezer egységes szabadalom megadásával számol, szakértői pedig azt jósolják, hogy pusztán az egységes szabadalom bevezetésének hatására az EU-t megcélzó szabadalmi igények száma 24%-kal meg fog ugrani. Így előállhat az a helyzet, hogy a Magyarországra nézve külföldieknek megadott szabadalmak és ennek következtében a hazánkban hatályos ilyen szabadalmak mennyisége számottevően megemelkedik: míg 2012-ben még a 3,5 ezret sem elérő nagyságrendben szereztek hazánkra kiterjedő szabadalmat külföldiek, ez a szám az egységes szabadalom bevezetése esetén öt-tízszeresére is megnőhet. Ez nemcsak azzal jár majd, hogy a szabadalmi fordítások költségeinek csökkentéséből adódó megtakarítás még nagyobb mértékben és arányban jelentkezik a külföldi, illetve a nem európai vállalkozások oldalán, hanem azt is elő fogja idézni, hogy a hazai vállalkozásoknak a mainál jóval több szabadalmi jogi korláttal kell számolniuk a csúcstechnológia területein. (Ez egyébként igaz bár a magyarországitól eltérő mértékben és arányban az EU egységes piacára is.) 45
12 A Jedlik-terv tervezetének társadalmi egyeztetése során többek között a Magyarországi Gyógyszergyártók Országos Szövetsége, a Magyar Innovációs Szövetség, a Magyar Iparjogvédelmi és Szerzői Jogi Egyesület, valamint a Magyar Szabadalmi Ügyvivői Kamara is az egységes hatályú európai szabadalom bevezetésének kedvezőtlen nemzetgazdasági és versenyképességi hatásaira hívta fel a figyelmet. Mivel határozottan úgy látjuk, hogy Magyarországnak az egységes hatályú európai szabadalmi rendszerhez és az ESZB-megállapodáshoz történő csatlakozása következtében éppen a magyar vállalkozásokat, elsősorban a Magyarországon kutató és Magyarországon termelő vállalkozásokat rendkívül jelentős versenyhátrányok fogják érni (elsősorban a gazdasági lehetőségeiket korlátozó, várhatóan a jelenleginél egy-két nagyságrenddel nagyobb számú, Magyarországon is hatályos szellemi tulajdonjog megjelenése, valamint a nagyon jelentősen megdráguló jogérvényesítési lehetőségek miatt), rendkívül fontosnak tartjuk, hogy az egyezmény ratifikálását megelőzően széles körű, megalapozott hatástanulmányok készüljenek, melyek eredményeit fel kell használni arra, hogy az egyezmény ratifikációját a hatástanulmányok által kimutatott nyilvánvaló hátrányoknak az új szellemitulajdonjogi rendszerek által generált forrásokból történő kompenzációjához kell kötni. Ilyen kompenzáció lehet például jelentős pályázati források biztosítása szabadalomtisztasági szakvélemények beszerzéséhez, valamint megfelelő helyszín és jogi lehetőség biztosítása a Magyarországtól távol zajló bírósági eljárásokban való, videokonferencia útján történő, magyarországi részvételre (amihez egyrészt meg kell teremteni a technikai lehetőséget, másrészt pedig az egyezmény adta keretek között meg kell alkotni az ehhez szükséges eljárási szabályokat is) (a Magyarországi Gyógyszergyártók Országos Szövetségének véleménye). A Magyar Szabadalmi Ügyvivői Kamara pedig kifejti: Kamaránk a teljes egységes európai szabadalmi rendszerrel kapcsolatban már többször kifejtette óvatos álláspontját a rendszer egészének bevezetését illetően. Feltétlenül támogatjuk azonban, hogy legalábbis az Egyezmény ratifikációját megelőzően egy mindenre kiterjedő, további alapos hatásvizsgálatra kerüljön sor. Különösen fontos annak a korábbi, és legjobb tudomásunk szerint jelenleg is fennálló hivatalos álláspontnak felülvizsgálata, hogy (elsősorban) a vállalkozások számára az egységes hatályú szabadalom egyszerűsítést és megtakarítást hoz. Valójában viszont az elsősorban a külföldi vállalkozások és szabadalmasok számára előnyös, ugyanakkor a magyar vállalkozások tipikusan alperesi pozícióban találják majd magukat, illetve, amennyiben felperessé válnak, egy szabadalmi perbe (akar csak egy megsemmisítési eljárásba is) olyan mértékű anyagi forrást kell bevonni, mely gyakorlatilag lehetetlenné tenné pozícióik megtartását, illetve védelmét. Az Egyezmény a viszonylag kis számú kkv, illetve kutatóközpont mint bejelentő számára a vélt előnyöknél lényegesen nagyobb hátrányokat fog okozni. Adódhatnak továbbá hatások az Európai Unió és hazánk licenciakereskedelmi mérlegére, illetve technológiai fizetési mérlegére (Technology Balance of Payments, TBP) nézve is. A technológiai fizetési mérleggel kapcsolatos adatok arról árulkodnak, hogy hazánk technológiai felzárkózását feltehetően nehezítené költségesebbé tenné, ha a technológia importja megdrágulna annak következtében, hogy a külföldiek, a nemzetközi nagyvállalatok jóval több szabadalmat szereznének hazánkban az egységes szabadalom számukra különösen kedvező feltételekkel történő bevezetése folytán. Ennek hatására hazánk TBP-deficitje nyilván tovább nőne. Ezt valamelyest de távolról sem teljes mértékben ellensúlyozhatja az, hogy a hazai szabadalmasi kör viszonylag hatékonyan gondoskodik a szabadalmazott technológia hasznosításáról. E szabadalmi és licenciaforgalmi értelemben viszonylag aktív és hatékony hazai vállalkozások esélyeit sem javítja azonban, ha versenytársaik több szabadalmat és olcsóbban szerezhetnek Magyarország (és vele együtt 25 EU-tagállam) területére, miközben természetesen az egységes szabadalomból adódó költségcsökkenés előnyeit ők is élvezhetik majd. A rendelet a fordítási költségeket csak a szabadalmasok oldalán csökkenti, de ez nem jelenti szükségképpen e költségek össztársadalmi szintű csökkentését, mivel a rendelet azokra hárítaná át a fordítási költségeket, akik az egységes szabadalom tiszteletben tartására kötelesek, akik a szabadalmast megillető kizárólagos hasznosítási jog kötelezettjei, akiket tehát a szabadalom gátol vagy korlátoz gazdasági tevékenységükben. A rendelet valójában kevésbé csökkenti az európai szabadalmi rendszer működésének társadalmi összköltségét, mint amennyire mérsékeli a költségeket a bejelentők, illetve a szabadalmasok oldalán. A szabadalmi fordítások társadalmi összköltségének nemhogy csökkenése, hanem akár növekedése várható attól, hogy a rendelet szerinti konstrukcióban nem áll majd rendelkezésre 46
13 megbízható minőségű, hiteles, központilag hozzáférhetővé tett fordítás az egységes szabadalmakról, és így gyakori eset lesz, hogy a szabadalmas különböző versenytársai egymástól függetlenül több fordítást is készíttethetnek. Így ugyanarról a szabadalomról több párhuzamos de nem hiteles és mások számára hozzá nem férhető fordítás készülhet majd. A szabadalmakkal kapcsolatos minden eddigi tervezett vagy ténylegesen érvényesülő fordítási követelmény arra az elvre épült, hogy a fordítás a szabadalmas felelőssége, kockázata és költsége. A rendelet szerint ez megváltozik, és mindez az ESZH-t, illetve az ESZH (és feltehetőleg a tagállamok) költségvetését fogja terhelni. Középtávon nem várható, hogy gépi úton megfelelő minőségű fordítások készülnek. Ezt megerősítette a közelmúltban a WIPO Nemzetközi Irodájának idevágó elemzése is. A gépi fordítások súlyos hiányosságaira a magyarországi szakmai szervezetek is felhívták a figyelmet, valamint több tagállam is jelezte aggályait a gépi fordítási rendszer kiépítésének menetrendjét és finanszírozását, valamint az ilyen fordításoktól várható minőséget illetően. Mivel a szabadalmi iratokban található műszaki információ 90%-a máshonnét nem is ismerhető meg, a rendelet alkalmazása során a magyar műszaki nyelv gyakorlatilag elkerülhetetlenül el fog szegényedni. Magyarországon jelenleg van igény a nálunk hatályosuló szabadalmak magyar nyelvű fordításaira, és az e fordítások iránti igény középtávon aligha elégíthető ki gépi fordításokkal figyelemmel a nyelvtudás hazai szintjére. Ez azt is jelenti, hogy a rendeletnek az a hatása, hogy a fordítási költségeket (és a fordítással járó jogi kockázatot) a szabadalmas helyett annak versenytársaira, illetve a közre hárítja, hazánkban különösen erős lesz. E költségáthárítás a 90%-ot meghaladó arányt képviselő külföldi szabadalmasok javára és a velük szemben a kötelezetti oldalon hazai vállalkozások rovására fog végbemenni. Az egységes hatályú európai szabadalom bevezetésének a hazai kkv-kra és a szellemitulajdon-védelmi intézményeinkre gyakorolt hatásairól a helyzetelemzés további részeiben lesz szó Védjegyek a hazai vállalkozások piaci tevékenységében A nemzeti védjegyoltalom szinte kizárólag a hazai vállalkozásokat szolgálja és a hazai vállalkozások leginkább a nemzeti védjegyoltalom iránt érdeklődnek. Az SZTNH-hoz érkező nemzeti iparjogvédelmi bejelentések közül messze a védjegybejelentések képviselik a legnagyobb mennyiséget, a nemzeti tehát az SZTNH-nál lajstromozott védjegyek iránt szinte kizárólag hazai vállalkozások mutatnak érdeklődést, és a hazai vállalkozások jóval nagyobb számban igényelnek megjelöléseikre nemzeti, mint közösségi vagy nemzetközi védjegyoltalmat. Mindez a számok nyelvén a következőképpen fejeződik ki: 2012-ben 4599 nemzeti védjegybejelentést fogadott az SZTNH, míg ugyanebben az időszakban a nemzeti szabadalmi bejelentések száma 742, a használatiminta-oltalmiaké és a formatervezésimintaoltalmiaké is 300 alatt maradt. A 4599 nemzeti védjegybejelentésből csupán 422 érkezett külföldről, azaz a bejelentések közel 90%-át belföldiek tették. A hazai vállalkozások 2012-ben 4177 nemzeti védjegybejelentést nyújtottak be, miközben csupán 370 közösségi és 292 nemzetközi bejelentést tettek (ez utóbbinak ugyanakkor több mint harmada egyetlen magyar cégtől származik, amely ezzel egyúttal a madridi rendszer tíz legnagyobb igénybevevője közé is tartozik; ld. a 7. táblázatot). Míg a nemzeti védjegybejelentések közel 90%-os hányada származik belföldiektől, a közösségi védjegybejelentésekből a magyar vállalkozások csupán 0,3%-os arányban vették ki a részüket. 47
14 4. táblázat: A legnagyobb nemzetközi védjegybejelentők a madridi rendszerben Forrás: WIPO IP Facts and Figures 2012 A külföldiek ezzel szemben elsősorban közösségi védjegy igénylésével szereznek megjelöléseik számára hazánk területére is kiterjedő oltalmat. Az Európai Unióhoz való csatlakozásunkat megelőzően e célból a WIPO által működtetett ún. madridi (a Madridi Megállapodás és Jegyzőkönyve szerinti) rendszert vették igénybe nemzetközi védjegybejelentések formájában; azóta viszont e külföldi védjegyoltalmi igények átterelődtek a közösségi védjegyrendszer felé. Nemcsak átterelődtek azonban, hanem a közösségi védjegyrendszer működési sajátosságainak betudhatóan meg is sokszorozódtak, méghozzá olyan kiugró mértékben, amelyet valós piaci folyamatok nem támasztanak alá. Míg 2000-ben a külföldiek mintegy 9000 nemzetközi védjegybejelentéssel támogatták meg magyarországi piacra lépésüket vagy piaci jelenlétüket, 2012-ben már 108 ezer közösségi védjegybejelentést tettek. Ez a tizenkétszeres növekedés gazdasági folyamatokkal nem magyarázható, hanem csupán azzal, hogy a közösségi védjegyek megszerzésének és oltalmuk fenntartásának túlzott könnyűsége folytán a vállalkozások közösségi védjegybejelentés útján akkor is kiterjesztik oltalmi igényüket az EU teljes piacára így hazánk területére is, ha valójában ekkora területen, ekkora piacon nincs is szükségük a megjelölés használatának monopóliumára. 48
15 5. táblázat: A Magyarországra irányuló védjegyoltalmi igények alakulása Forrás: SZTNH Közösségi Nemzetközi Nemzeti (hazai) Nemzeti (külföldi) 6. táblázat: Nemzeti védjegybejelentések száma és megoszlása a bejelentők jellege szerint Hazai Külföldi % 80% 60% 40% Külföldi Hazai 20% 0% Forrás: SZTNH 49
16 7. táblázat: A nemzeti úton benyújtott hazai bejelentések számának alakulása Szabadalom Használatiminta-oltalom Formatervezésimintaoltalom Védjegy Forrás: SZTNH Együttélés a reform előtt álló közösségi védjegyrendszerrel A közösségi védjegyrendszer, legalábbis ahogy jelenleg működik, nem elégíti ki az EU belső piacának igényeit és követelményeit, nem járul hozzá a belső piac megfelelő működéséhez. Nem biztosítja azt sem, hogy e piacon a gazdasági verseny ne torzuljon. Következésképpen nem tölti be végső és alapvető célját sem. E célt a közösségi védjegyről szóló 207/2009/EK tanácsi rendelet (KVR) abban jelöli meg, hogy a közösségi védjegyrendszer mozdítsa elő a gazdasági tevékenységek harmonikus fejlődését. A közösségi védjegyrendszer e félresiklása számos tényező együttes hatásának tulajdonítható. Mindenekelőtt annak, ahogy közösségi szinten a tényleges használat követelményének földrajzi kiterjedését (avagy területi hatókörét) jelenleg szabályozzák és értelmezik. Emellett köszönhető a közösségi védjegyrendszer diszfunkcionális működése annak az intézményi politikának, amelyet a BPHH korábbi vezetősége követett a díjszabást, a hatósági munka minőségét, az eljárások gyorsítását és a nemzeti iparjogvédelmi hatóságokkal való együttműködést illetően. A KVR alapjául szolgáló eredeti elképzelés az volt, hogy a bejelentők majd üzleti igényeiktől és szükségleteiktől vezérelve választják a közösségi szintű oltalmat védjegyeik számára. Ma azonban korántsem ezt teszik. Jelenleg nem azért nyújtanak be közösségi védjegybejelentést, mert a célba vett piacuk az EU egésze vagy jelentős része, hanem azért, mert így olcsóbban és könnyebben szerezhetnek védjegyoltalmat. Ez a torzulás egyrészt annak eredménye, hogy a BPHH bejelentési és megújítási díjai nem tükrözik a 27 tagállam területére kiterjedő megjelölés-használati monopólium (azaz a közösségi védjegyoltalom) értékét, másrészt annak egyenes következménye, hogy a BPHH az elmúlt években nem úgy működött, ahogy neki kellett volna: közhatalmat gyakorló hatóságként, és nem védjegygyárként, arra törekedve, hogy a fogyasztókat bármi áron kielégítse akár a vizsgálat minőségének (és az alapul fekvő közérdeknek) a rovására is. Ez a helyzet annak eredményeként alakult ki, hogy az évek során fokozatosan, de módszeresen elbillentették a közösségi és a nemzeti védjegyek közötti egyensúlyt az 50
17 előbbiek javára. Az egyensúly eltolódásában szerepet játszott egyebek mellett a nemzeti kutatási jelentések rendszerének (opcionálissá tételükkel történő) eltörlése, az új tagállamoknak az Európai Unióhoz történő csatlakozásakor elfogadott átmeneti szabályozás (és ahogy azt a BPHH a gyakorlatban értelmezte), valamint nem utolsósorban a BPHH bejelentési (lajstromozási) és megújítási díjainak egymást követő két csökkentése. Ez a tendencia nyilvánvaló ellentétben áll a KVR és az Európában kialakult védjegyrendszer alapvető, vezérlő elveivel. Ezeknek az elveknek rövid foglalataként, amolyan címkéjeként szoktak hivatkozni a közösségi és a nemzeti védjegyrendszerek együttélésére (co-existence) és egymást kölcsönösen kiegészítő jellegére (complementarity). Ezekkel az elvekkel összhangban a KVR eredetileg arra irányult, hogy a közösségi és a nemzeti védjegyrendszerek között kiegyensúlyozott, a kölcsönös egymásba illeszkedést biztosító viszonyt építsen ki, amelyben nincs hierarchia, viszont annál több pozitív kölcsönhatás érvényesül. A KVR preambulumának (6) bekezdése e megfontolásokat meglehetősen világosan fejezi ki: A védjegyekre vonatkozó közösségi szabályozás [ ] nem lép a tagállamok védjegyekre irányadó jogszabályainak helyébe. Annak előírása, hogy a vállalkozások védjegyeiket közösségi védjegyként lajstromoztassák, nem tűnik indokoltnak. A nemzeti védjegyoltalom fennmaradása továbbra is szükséges az olyan vállalkozások számára, amelyek védjegyeikre nem igénylik a közösségi szintű oltalmat. Elengedhetetlennek tűnik, hogy sürgősen helyreállítsuk a közösségi és a nemzeti védjegyrendszer közötti egyensúlyt. Ha ugyanis ez nem történik meg, vagyis, ha az előzőekben vázolt a közösségi védjegyrendszer dominanciájához vezető folyamatot nem sikerül visszafordítani, a közeli jövőben abba a helyzetbe kerülhetünk, hogy a nemzeti védjegyoltalom többé nem számít majd ésszerű választásnak a potenciális bejelentők számára, noha aligha tagadható, hogy pusztán üzleti alapon, gazdasági értelemben elvileg mindig is szükség lesz, szükség volna nemzeti védjegyoltalomra. A vállalkozások előtt így szűkösebb választék áll majd, amikor megjelölésük oltalmazási lehetőségeit mérlegelik, és kénytelenek lesznek közösségi úton védjegyoltalmat szerezni, függetlenül attól, hogy valóságos üzleti igényeiknek nem ez az oltalmi opció felelne meg. Ezt el kell kerülni. Ez az egyensúly-helyrebillentési kísérlet korántsem a nemzeti hivatalok, hanem sokkal inkább a jelenlegi és a jövőbeli nemzeti védjegybejelentők és -jogosultak számára életbevágó. Széles körben elterjedt (és terjesztett) tévedés, hogy az együttélés és az egyensúly mellett történő fellépés kizárólag a nemzeti hivatalok kicsinyes intézményi önérdekét szolgálja. Erről szó sincs. Valójában a nemzeti védjegyrendszer igénybevevőinek érdekei forognak kockán. Nyilvánvaló: minél több közösségi védjegybejelentést tesznek és minél több közösségi védjegyet lajstromoznak, annál nehezebb lesz nemzeti szinten oltalmat szerezni (mert ez annál több akadályba fog ütközni), továbbá annál több erőforrást kell a nemzeti védjegyjogosultaknak arra mozgósítaniuk, hogy a BPHH előtt felszólalási és egyéb eljárásokban megvédjék védjegyeiket a közösségi védjegybejelentések és a közösségi védjegyek egyre magasabbra duzzadó áradatával szemben. Ez jól megfigyelhető a Magyarországon hatályos védjegyek számának alakulásában is (ld. a 11. táblázatot). 51
18 8. táblázat: A Magyarországon hatályos védjegyek száma Hatályos nemzeti védjegyoltalmak száma Hatályos nemzetközi (madridi rendszerű) védjegyek száma Lajstromozott közösségi védjegyek Forrás: SZTNH Az egymást követő díjcsökkentések folytán az oltalomszerzés költségei valóban alacsonyabbá váltak a közösségi védjegybejelentők oldalán, ez azonban a nemzeti védjegybejelentők és -jogosultak kárára és hátrányára történt. Ugyanez mondható el a BPHH elbírálási gyakorlatáról, amely egyre inkább immár túlságosan megengedő és felületes, ami oda vezet, hogy ma már amerikai szabadalmi jogi analógiával élve szinte bármi, amit ezen a világon ember alkotott ( anything under the sun that is made by man ), lajstromozható közösségi védjegyként. A közösségi és a nemzeti védjegyrendszer közötti egyensúly helyreállításának szükségessége és elodázhatatlansága immár uniós szinten is felismeréssé érett. Jelzi ezt a Tanács által 2007 májusában és 2010 májusában elfogadott két következtetés-sorozat is; a 2010 májusi következtetések például a közösségi és a nemzeti védjegyrendszerek egymást kölcsönösen kiegészítő kapcsolatának támogatását célzó jogszabály-módosítások és egyéb intézkedések meghozatalát várják el a küszöbön álló felülvizsgálattól. A két rendszer egyensúlya és kiegyensúlyozott kapcsolata mellett tett hitet a Max Planck Intézetnek a Bizottság felkérésére készített átfogó tanulmánya is. A BPHH-nál létrejött a nemzeti hivatalokkal való együttműködést támogató alap, a BPHH a közösségi és a tagállami joggyakorlat mellérendeltségen alapuló összehangolását célzó konvergencia-programot indított, 2015-ig szóló stratégiai tervének központi célkitűzésévé pedig az Európai Védjegyés Mintaoltalmi Hálózat (European Trade Mark and Dizájn Network) kiépítését tette. A C-149/11. számú, Leno Merken kontra Hagelkruis Beheer B.V. ügyben indult előzetes döntéshozatali eljárás pedig alkalmat teremtett az EUB számára, hogy a közösségi védjegy tényleges használati követelményének területi dimenzióját meghatározza. Ebben az ügyben a magyar kormány is terjesztett elő észrevételeket, azzal érvelve, hogy nem lehet elegendő a közösségi védjegy tényleges használatának meglétéhez (és így e védjegy oltalmának hatályban tartásához), ha a védjegyet csupán egyetlen tagállamban használják olyan mértékben, amely ott csak a nemzeti védjegy tényleges használati követelményének felelne meg, továbbá, hogy a közösségi védjegy tényleges használatának vizsgálatakor az egyes tagállamok területének határait figyelmen kívül hagyva, az EU teljes belső piacát alapul véve kell eljárni. Az EUB a magyar érvelést megerősítve, annak indokaival összhangban hozta meg 52
19 az ítéletét. Végül meg kell jegyezni, hogy az európai védjegyrendszer korszerűsítése a májusi közlemény tanúsága szerint szerepel az Európai Bizottság stratégiai elképzelései között is; a KVR és a közösségi védjegyirányelv módosítására irányuló bizottsági javaslatok 2013 márciusában jelentek meg Mintaoltalmi körkép A dizájn hazai oltalmazásának körképét hasonló vonások jellemzik, mint a védjegyekét. Nemzeti formatervezésiminta-oltalmat szinte kizárólag belföldiek igényelnek és szereznek (2012-ben a 196 bejelentésből csupán 3 érkezett külfölditől; a 4225 nemzeti oltalomnak pedig 74%-a volt magyar kézben), a külföldiek pedig a közösségi oltalomszerzési utat választják (a WIPO által működtetett nemzetközi rendszer szinte teljes mellőzésével): 2012-ben 22,5 ezernél is több közösségi mintaoltalmi bejelentés célozta hazánk területét is, és a hazánkban is hatályos közösségi formatervezésiminta-oltalmak száma megközelítette a 530 ezret. A használati minták oltalma szintén a hazai vállalkozásokat szolgálja: a 2012-ben fogadott 261 bejelentés 89%-a hazai eredetű volt A kkv-k és az iparjogvédelem A kkv-k helyzete az innovációs és szellemitulajdon-védelmi politika egyik érzékeny és központi kérdése. A Jedlik-terv sem mellőzheti a kkv-k különleges helyzetének és igényeinek feltárását. A hazai kkv-k iparjogvédelmi azon belül szabadalmi aktivitása alatta marad még a magyarországi vállalkozások egyébként sem kielégítő átlagának is. A kkv-k túlnyomó részének kutatás-fejlesztési aktivitása alacsony, innovációs tevékenysége gyenge. Körükben a saját kutatás, a szabadalomvásárlás, a technológia-transzfer iránti igény sem számottevő. Az ipar területén működő kkv-k 75%-a az innováció szempontjából inaktív, csak 2-3%-uk, azaz megközelítően 2-3 ezer vállalkozás tartozik az eredeti ötletek kidolgozására alkalmas, úttörő, tudásintenzív cégek közé. A kkv-k iparjogvédelmi tájékozottságának szintje rendkívül alacsony, szabadalmi aktivitásuk elenyésző. A évi Innovation Union Scoreboard mutatói szerint is rendkívül alacsony a hazai kkv-k között az innovatívak aránya: az új terméket vagy eljárást bevezetők hányada csupán 16,82% volt [az EU átlagának (34,18%) felét se tette ki], és hasonlóan kedvezőtlen a piaci vagy szervezeti innovációra vállalkozó kkv-k aránya: 20,52% (EU-átlag: 39,09%). A magyar kkv-k több mint 80%-a a technológiai innováció szempontjából tehát inaktív. Az európai szabadalmat szerző magyar vállalkozások között is jelentéktelen arányt képviselnek a kkv-k; a magyarokat megillető csekély számú európai szabadalom is nagyfokú koncentrációt mutat. Ez azt jelenti, hogy az egységes hatályú európai szabadalom bevezetésétől várható költségmegtakarításból jó esetben is csupán egy-két tucat hazai kkv profitálhat, és ez a szám középtávon sem fogja elérni a százas nagyságrendet. Ezzel szemben a hazai kkv-k külföldi versenytársai 30 ezer vagy még több szabadalommal lépnek majd be a magyar piacra. Az esetek 95-98%-ában az egységes szabadalmi rendszerben a hazai kkv kötelezetti potenciális jogsértői (alperesi) oldalon fog állni, szemben a külföldi (többnyire nem európai) szabadalmassal, akinek költségeit az egységes szabadalom bevezetése csökkenti majd. 53
20 A magyar kkv-k számára az egységes szabadalom bevezetése várhatóan terhet fog jelenteni: a mainál jóval több szabadalmi jogi korlátot, a jogsértés és a jogvita nagyobb kockázatát. Meg kell jegyezni, hogy a hazai kkv-k nem kis része ugyanakkor eleve nem működik olyan technológiai színvonalon, hogy akár szabadalmazható találmányt fejleszthetne ki, akár beleütközhetne más szabadalmába. Ebből következően az egységes szabadalom bevezetéséből adódó hátrányok elsősorban majd azokat a hazai kkv-kat érik, amelyek a technológiai felzárkózást kezdik meg. E kkv-kra tehát még inkább áll az a következtetés, hogy az egységes szabadalom bevezetése a versenyhátrányukat, technológiai és innovációs lemaradásukat rövid- és középtávon nemhogy csökkentené, hanem még növelni is fogja. Számos elemzés és tanulmány támasztja alá, hogy a kkv-k leginkább a nemzeti iparjogvédelmi infrastruktúra támogatására építhetnek. A helyi szabadalmi ügyvivők és a nemzeti iparjogvédelmi hatóságok nyújthatják számukra mindazt, amire leginkább szükségük van. A hazai kkv-kat valójában célzott támogatással, tájékoztatással és kedvezményekkel lehet ösztönözni, így lehet javítani a szabadalmi rendszerhez való hozzáférésüket, nem úgy, hogy az amerikai és a távol-keleti óriáscégek európai jogszerzési költségeit csökkentjük. A nemzeti iparjogvédelmi infrastruktúra többet tud tenni a kkv-k versenyképességéért, mint a tengerentúli vállalatok számára kedvező fordításiköltség-csökkentés (pl. igen alacsony költséggel vagy akár ingyen nyújthat szabadalmi kutatási jelentéseket az európai vagy globális oltalomszerzési esélyek felméréséhez). A nemzeti iparjogvédelmi infrastruktúrára ilyen fokon ráutalt hazai kkv-kat tehát különösen érzékenyen érintené, ha az egységes szabadalom bevezetése a nemzeti iparjogvédelmi intézményrendszer elsorvadását idézné elő. A kkv-kat alapvetően háromféle akadály tartja távol az iparjogvédelmi azon belül a szabadalmi rendszer igénybevételétől (olyan esetekben, amikor egyébként szükségük volna rá, profitálhatnának belőle): az általános információs deficit (nem tudnak a szabadalmakról, nem ismerik a szabadalmi rendszer működését, előnyeit), a konkrét információs deficit (nem tudják felmérni fejlesztéseik szabadalmazási esélyeit, járatlanok a szabadalmi információ világában) és a jogérvényesítési deficit (ami abban áll, hogy még ha szereznek is végül szabadalmat nem képesek szabadalmi jogaikat kikényszeríteni, hatékonyan érvényesíteni a jogsértőkkel szemben). Az egységes szabadalom az általános információs deficitet nem enyhíti, hiszen csakis a nemzeti iparjogvédelmi intézményrendszerben áll rendelkezésre forrás és szaktudás a helyi kisvállalkozások iparjogvédelmi tájékozottságának erősítéséhez; számukra megfelelő szakmai színvonalú iparjogvédelmi tájékoztatást más nem tudna adni. A konkrét információs deficit se oldódik, sőt, erősödik, hiszen különösen a kellő iparjogvédelmi, illetve szabadalmi információs felkészültséggel nem rendelkező kkv-k eshetnek a rossz minőségű, félrevezető gépi fordítások csapdájába. Ennek veszélyét fokozza, hogy a kkv-k az idegennyelv-tudásban is elmaradnak a nagyobb vállalatoktól (tehát nekik még nagyobb szükségük volna fordításokra, méghozzá jó minőségűekre). A kkv-k negatív jogérvényesítési tapasztalatai pedig csupán gyarapodni és erősödni fognak az egységes szabadalommal kapcsolatos bíráskodás igen magas költsége és komplexitása, valamint a magyar nyelv használatát korántsem minden esetben garantáló eljárási szabályai miatt. A hazai helyzet jobb megértése érdekében az SZTNH (akkori nevén: a Magyar Szabadalmi Hivatal) a kkv-k iparjogvédelmi ismereteinek felmérésére 2005-ben és 2009-ben országos felméréseket végzett. Mindkét alkalommal több mint négyszáz vállalkozással készítettek interjút a kérdezőbiztosok. A vizsgálatok a kkv-k szellemitulajdonvédelmi ismereti szintjének felmérésén túl arra is kitértek, hogy mennyire elégedett a 54
21 10 fő alatt fő fő fő fő 10 fő alatt fő fő fő fő kkv-szektor a jelenlegi iparjogvédelmi oltalmi formákkal, illetve a jogérvényesítés lehetőségeivel. Ezen túlmenően pedig az iparjogvédelmi információszolgáltatás erősségeinek és gyenge pontjainak feltérképezésére is sor került. 9. táblázat: Fontosnak tartja-e, hogy termékeit, szolgáltatásait megkülönböztesse versenytársaiétól? (megoszlás, százalék) 100% 80% 60% 40% 20% 0% 2005 Nem tartja fontosna k Fontosna k tartja, de nem tesz érte semmit Fontosna k tartja és tesz is érte valamit Forrás: Dr. Huszák Loretta - Mészáros Eleonóra: A magyar vállalkozások iparjogvédelmi tudatossága két kérdőíves felmérés tanulságai; Iparjogvédelmi és Szerzői Jogi Szemle 6. (116.) évfolyam 4. szám A táblázatokból kitűnik, hogy azok aránya, akik nem tartják fontosnak, hogy megkülönböztessék termékeiket, szolgáltatásaikat a versenytársaikétól, csökkent. Azok aránya azonban, akik fontosnak tartják, de nem tesznek érte semmit, kismértékben emelkedett 2009-re. Ennek hátterében az állhat, hogy habár a kkv-szektor iparjogvédelmi tudatossága nőtt, a válság hatására bevezetett, vállalaton belüli költségcsökkentési intézkedések hatással vannak az iparjogvédelmi aktivitás finanszírozási lehetőségeire. Optimizmusra adhat okot ugyanakkor, hogy a válaszadók 94%-a fontosnak tartja a műszaki szellemi alkotások jogvédelmét (2005-ben ez az arány 93% volt). A kkv-szektor iparjogvédelmi tudatosságának növekedését, az egyes oltalmi formák által biztosított lehetőségek jobb ismeretét jelzi az is, hogy emelkedett azoknak a vállalkozásoknak az aránya, amelyek az iparjogvédelem által biztosított előnyök közül a vállalat értékét, bevételeit növelő tényezőket említették. A kkv-k 36%-a véli úgy a évi 28%-kal szemben, hogy az iparjogvédelem eszközei immateriális javakként a vállalat értékét növelhetik. Azon válaszadók aránya, akik szerint az iparjogvédelem növelheti a vállalkozás bevételeit, 35%-ról 53%-ra növekedett. Az iparjogvédelmet mint a K+F költségek megtérülésének egyik fontos jogi garanciáját a évi 24%-kal szemben 2009-ben a vállalkozások 37%-a említette. 100% 80% 60% 40% 20% 0%
22 10. táblázat: Miért fontos az iparjogvédelem? (említési gyakoriság az adott kérdésre válaszolók százalékában) Segíti az üzleti élet tisztaságát Segíthet megkülönböztetni a vállalkozást a versenytársaktól Növelheti a vállalkozás bevételét Kizárólagos használati jogot biztosít A K+F költségek megtérülésének egyik fontos jogi garanciája Immateriális javakként a vállalat értékét növelheti A vállalkozás vonzóbbá tétele a külföldi vevőkör és/vagy befektető számára 0% 20% 40% 60% 80% Forrás: Dr. Huszák Loretta - Mészáros Eleonóra: A magyar vállalkozások iparjogvédelmi tudatossága két kérdőíves felmérés tanulságai; Iparjogvédelmi és Szerzői Jogi Szemle 6. (116.) évfolyam 4. szám 11. táblázat: Az egyes kkv-kat megillető oltalmak száma a válaszadók százalékában (2009) Védjegy Szabadalom és használatiminta-oltalom Formatervezésiminta-oltalom 0% 10% 20% 30% 40% 50% 1 db 2 db 3 db vagy több Forrás: Dr. Huszák Loretta - Mészáros Eleonóra: A magyar vállalkozások iparjogvédelmi tudatossága két kérdőíves felmérés tanulságai; Iparjogvédelmi és Szerzői Jogi Szemle 6. (116.) évfolyam 4. szám 56
23 12. táblázat: Az egyes oltalmi formák ismertsége (a válaszadók százalékában 2009) Védjegy ismertsége Szabadalom és használatiminta-oltalom ismertsége Formatervezésiminta-oltalom ismertsége 0% 10% 20% 30% 40% 50% 60% 70% 80% Forrás: Dr. Huszák Loretta - Mészáros Eleonóra: A magyar vállalkozások iparjogvédelmi tudatossága két kérdőíves felmérés tanulságai; Iparjogvédelmi és Szerzői Jogi Szemle 6. (116.) évfolyam 4. szám A 14. és a 15. táblázat összevetéséből kitűnik: a védjegyek ismertségének javítása szinte bizonyosan azt eredményezné, hogy a jelenleginél több kkv igényelne oltalmat. A felmérés során vizsgálat tárgya volt, hogy a megkérdezett vállalatok milyen intenzitással vesznek részt szellemitulajdon-védelmi jogvitában, illetve mennyire voltak elégedettek azok lefolyásával és kimenetelével. A évi felmérés során a mintába került vállalatok mintegy 7%-ának volt már polgári úton kezelt jogvitája iparjogvédelmi ügyekben. Ugyanez az arány a korábbi, évi megkérdezés során 8% volt. A jogviták említési gyakorisága a nagyobb vállalatok esetében jóval magasabb, mint a kisebbeknél ez az összefüggés 2009-ben és 2005-ben is érvényesült. 13. táblázat: Az iparjogvédelmi jogvitákban érintett vállalkozások aránya (a pozitív választ adók aránya, százalékban) 500 fő felett fő fő fő fő 10 fő alatt 0,0% 5,0% 10,0% 15,0% 20,0% 25,0% 30,0% Forrás: Dr. Huszák Loretta - Mészáros Eleonóra: A magyar vállalkozások iparjogvédelmi tudatossága két kérdőíves felmérés tanulságai; Iparjogvédelmi és Szerzői Jogi Szemle 6. (116.) évfolyam 4. szám A bírósági úton történő jogérvényesítésre kényszerülő cégek fele maga kezdeményezte a peres eljárást, 42%-uk ellen valaki más, míg a fennmaradó 8% esetében mindkét változat előfordult. A peres ügyek 59%-a a vizsgált mintában valamilyen szellemitulajdon-jog megsértése tárgyában indult, a szolgálati, illetve alkalmazotti találmányi, licencia- és egyéb jogdíjakkal kapcsolatos viták 16%-ban adtak perre okot, míg a fennmaradó 25% az egyéb okból induló pereket jelenti. 57
Se veled, se nélküled: az európai szabadalmi bíráskodás reformja és a közösségi szabadalom dr. Jókúti András Jogi és Nemzetközi Főosztály Magyar Szabadalmi Hivatal Balatonfüred, 2009. május 11. Ajánló

matches: Bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság Bíróság bíróság


4. §28 (1) Az adó alapja
5. §29 (1) Az adófizetési kötelezettség
d)30 az a személy, aki kémiai redukcióban, ásványtani, elektrolitikus és kohászati folyamatban energiát használ fel;
g)31 az a személy, aki a párnagázkészlet feltöltésére vagy szinten tartására a föld alatti gáztárolóba, illetve a szállító- vagy elosztóvezeték feltöltése céljából a szállító- vagy elosztóvezetékbe földgázt tárol be;
h)32 az a személy, aki hálózati engedélyesként a hálózati veszteség pótlása céljából használ fel energiát;
i)33 az a személy, aki nem tüzelő-, vagy fűtőanyagként használ fel szenet.
(2)34 Az adó-visszaigénylésre (adólevonásra) jogosult személy az (1) bekezdésben megjelölt célra ténylegesen felhasznált mennyiség után,
c)35 a 3. § (1) bekezdés c), d) és h) pontja szerint megállapított adó esetében a bevallott adót
(3)36 Amennyiben az (1) bekezdés a) pontja szerinti adóvisszaigénylésre (adólevonásra) jogosult személynek a külön jogszabály szerint nem kell rendelkeznie energiatermelői működési engedéllyel, a (2) bekezdés alkalmazásában ténylegesen felhasznált mennyiségként a bevallási időszakban az elosztó vagy az átviteli hálózatra ténylegesen betáplált villamos energia mennyiségéből 40%-os fajlagos hatásfokkal visszaszámított földgáz mennyiségét kell figyelembe venni.
(4)37 Az adó-visszaigénylés (adólevonás) joga
a)38 az energia beszerzéséről kiállított, – a (2) bekezdés c) pontja szerinti esetet kivéve – az adó feltüntetését is tartalmazó számlával, illetve kivetéses adózás esetén a vámhatóság adót megállapító határozatával,
(6)39 Az (5) bekezdés a) pontja szerinti számlaként olyan számla is elfogadható, amelyet az e törvény szerint adózottan beszerzett, és a külön jogszabály szerint jogszerűen, illetve szerződésszegésnek nem minősülő módon továbbadott energiáról állított ki a továbbadást végző felhasználó, és amelynek mellékletét képezi a továbbadást végző nevére kiállított, a továbbadott energia adóalanytól történt beszerzéséről szóló számla másolata.
7. § (1)40 Az energiaadóval kapcsolatos adóztatási feladatokat az állami adóhatóság, a kivetéses adózással kapcsolatos adóztatási feladatokat a vámhatóság látja el.
(1a)41 Kivetéses adózás esetén a vámazonosító szám megállapításával, ezzel összefüggő nyilvántartással kapcsolatos ügyben az állami adó- és vámhatóság jár el. A nyilvántartásra vonatkozó részletes szabályokat az uniós vámjog végrehajtásáról szóló törvény42 tartalmazza.
(3)43 A 3. § (1) bekezdés e) pontja esetében az adót a vámhatóság határozattal állapítja meg (kivetéses adózás).
(4)44 Az adóalany, illetve az adó-visszaigénylésre jogosult személy köteles az adó megállapítására, bevallására és elszámolására alkalmas nyilvántartást vezetni. A 3. § (1) bekezdés b) pontja szerinti adóalany a szén értékesítése esetén a lakossági fogyasztónak történt értékesítést a 2. § 14. pontjában említett nyilatkozattal köteles dokumentálni.
(5)45 Az adóalany az 5. § szerint keletkezett adófizetési kötelezettsége és a 6. § szerinti adó-visszaigénylési jogosultsága különbözeteként megállapított nettó adót havonta, a tárgyhó első napjától a tárgyhó utolsó napjáig terjedő adómegállapítási időszakra, a tárgyhót követő hó 20. napjáig köteles bevallani és megfizetni, illetve jogosult visszaigényelni. Az adómegállapítási időszakra vonatkozóan vissza nem igényelt adó az adózás rendjéről szóló 2003. évi XCII. törvény (a továbbiakban: Art.) szerinti elévülési időn belül későbbi adómegállapítási időszakban is levonható, visszaigényelhető.
(6)46 Az adó-visszaigénylésre jogosult, a 6. § (1) bekezdésében felsorolt személyek közül a nem adóalany személy az (5) bekezdésben meghatározott adómegállapítási időszakra a visszaigényelhető adót – a (7) bekezdésben foglalt eltéréssel – havonta, a tárgyhót követő hó 20. napjától igényelheti vissza az Art. költségvetési támogatásokra vonatkozó szabályainak alkalmazásával.
(9)47 Az adóalany és az adó-visszaigénylésre jogosult az adóbevallási kötelezettségét elektronikus úton, a külön jogszabályban foglalt módon és technikai feltételekkel teljesíti.
(11)49 A 2. § 14. pontjában említett nyilatkozatban a lakossági fogyasztó nevét, címét és adóazonosító jelét is fel kell tüntetni. Az energiakereskedő a személyes adatokat tartalmazó nyilatkozatot kizárólag az állami adó- és vámhatóság részére, ellenőrzés céljából adhatja át.
(12)50 A szenet továbbforgalmazási céllal beszerző energiakereskedő beszerzése ezen céljáról az értékesítést végző energiakereskedőnek köteles írásban nyilatkozatot adni, melyben nevét, címét és adószámát is fel kell tüntetnie.
(13)51 Az energiakereskedő a (11)–(12) bekezdésben említett nyilatkozatot az Art. szerinti adó-megállapítási jog elévüléséig köteles megőrizni.
10. § (1)53 Felhatalmazást kap az adópolitikáért felelős miniszter arra, hogy rendeletben határozza meg az adófizetési kötelezettség és az adóvisszaigénylési (adólevonási) jogosultság megállapításához az elszámolásra, nyilvántartásra vonatkozó részletes szabályokat.
(2)54 Felhatalmazást kap az adópolitikáért felelős miniszter arra, hogy az e törvény 2. §-ában hivatkozott vámtarifaszámok alá történő besoroláshoz szükséges, a törvény hatálya alá tartozó termékekre és a besorolásnál figyelembe veendő, kapcsolódó egyéb árucsoportokra vonatkozó árubesorolási szabályokat rendeletben határozza meg.55
(3)56 Felhatalmazást kap az adópolitikáért felelős miniszter arra, hogy rendeletben határozza meg az energiaadó-bevallás elektronikus úton történő benyújtásának módját és technikai feltételeit.57
11. §58 Ez a törvény a következő uniós jogi aktusnak való megfelelést szolgálja:
Átmeneti rendelkezések59
12. §60 (1) E törvény 7. § (1) bekezdésében foglaltaktól eltérően a 2013. január 1-jét megelőző időszakra vonatkozó energiaadó bevallásokat (ideértve a bevalláspótlást és az önellenőrzést is) 2013. február 14-éig a vámhatósághoz kell benyújtani, melyekkel kapcsolatos nyilvántartási, javítási feladatokat a vámhatóság látja el. 2013. február 14-éig a befizetéseket a vámhatósághoz kell teljesíteni.
1 A törvényt az Országgyűlés a 2003. november 10-i ülésnapján fogadta el. A kihirdetés napja: 2003. november 14. A törvényt a 2016: LXVIII. törvény 174. § (2) bekezdése hatályon kívül helyezte 2017. július 1. napjával.
28 A 4. § a 2016: CXXV. törvény 61. §-ával megállapított szöveg.
29 Az 5. § a 2014: LXXIV. törvény – 2014: XCIX. törvény 435. §-ával megállapított – 70. §-ával megállapított szöveg.
30 A 6. § (1) bekezdés d) pontja a 2014: LXXIV. törvény 71. § (1) bekezdésével megállapított szöveg.
31 A 6. § (1) bekezdésének g) pontját a 2004: CI. törvény 140. § (1) bekezdése iktatta be, szövege a 2009: LXXVII. törvény 63. §-ával megállapított szöveg. Ez utóbbi módosító törvény 211. § (2) bekezdése alapján a rendelkezést alkalmazni kell a 2009. január 1. és 2009. augusztus 31. közötti időszakban a párnagázkészlet, illetve a szállító- vagy elosztóvezeték feltöltésére adózottan beszerzett földgázt betároló vagy felhasználó személyre is.
32 A 6. § (1) bekezdésének h) pontját a 2009: LXXVII. törvény 63. §-a iktatta be.
33 A 6. § (1) bekezdés i) pontját a 2010: CXXIII. törvény 100. § (1) bekezdése iktatta be.
34 A 6. § (2) bekezdése a 2008: LXVIII. törvény 15. § (6) bekezdésével megállapított szöveg.
35 A 6. § (2) bekezdés c) pontja a 2014: LXXIV. törvény 71. § (2) bekezdésével megállapított szöveg.
36 A 6. § (3) bekezdése a 2007: CXXVI. törvény 406. § (1) bekezdése szerint módosított szöveg.
37 A 6. § (4) bekezdése a 2008: LXVIII. törvény 15. § (7) bekezdésével megállapított szöveg. [A 2010: CXXIII. törvény 101. §-a alapján a „pénzforgalmi számlájának” szövegrész helyébe a „pénzforgalmi számlája” szöveg lép, ez azonban nem átvezethető.]
38 A 6. § (5) bekezdés a) pontja a 2010: CXXIII. törvény 100. § (2) bekezdésével megállapított szöveg.
39 A 6. § (6) bekezdését a 2004: CI. törvény 140. § (2) bekezdése iktatta be, szövege a 2007: CXXVI. törvény 109. §-ával megállapított, a 2010: CXXIII. törvény 102. §-a szerint módosított szöveg.
40 A 7. § (1) bekezdése a 2012: CLXXVIII. törvény 71. § (1) bekezdésével megállapított szöveg.
41 A 7. § (1a) bekezdését a 2011: CLVI. törvény 377. §-a iktatta be, szövege a 2012: CLXXVIII. törvény 71. § (2) bekezdésével megállapított, a 2016: XIII. törvény 125. §-a szerint módosított szöveg.
42 Lásd a 2016: XIII. törvényt.
43 A 7. § (3) bekezdése e törvény 9. §-ának (3) bekezdése szerint módosított szöveg.
44 A 7. § (4) bekezdése a 2008: LXVIII. törvény 15. § (8) bekezdésével megállapított szöveg.
45 A 7. § (5) bekezdése a 2013: CC. törvény 55. § (1) bekezdésével megállapított szöveg.
46 A 7. § (6) bekezdése a 2013: CC. törvény 55. § (2) bekezdésével megállapított szöveg.
47 A 7. § (9) bekezdését a 2007: XLIII. törvény 2. § (1) bekezdése iktatta be. E módosító törvény 4. § (1) bekezdése alapján a rendelkezést első ízben a 2007. június 30-át követően keletkezett adókötelezettség, adó-visszaigénylési jogosultság bevallására kell alkalmazni.
48 A 7. § (10) bekezdését a 2007: XLIII. törvény 2. § (1) bekezdése iktatta be, hatályon kívül helyezte a 2008: LXVIII. törvény 19. § (2) bekezdése.
49 A 7. § (11) bekezdését a 2008: LXVIII. törvény 15. § (9) bekezdése iktatta be, szövege a 2012: CLXXVIII. törvény 72. §-a szerint módosított szöveg.
50 A 7. § (12) bekezdését a 2008: LXVIII. törvény 15. § (9) bekezdése iktatta be.
51 A 7. § (13) bekezdését a 2008: LXVIII. törvény 15. § (9) bekezdése iktatta be.
52 A 9. § (2)–(3) bekezdését a 2007: LXXXII. törvény 2. §-ának 623. pontja hatályon kívül helyezte.
53 A 10. § eredeti szövegének jelölését (1) bekezdésre változtatta a 2003: CXXVII. törvény 131. § (2) bekezdése. A 10. § (1) bekezdése a 2006: CIX. törvény 171. § (1) bekezdésének d) pontja szerint módosított szöveg.
54 A 10. § (2) bekezdését a 2003: CXXVII. törvény 131. § (2) bekezdése iktatta be, egyidejűleg a § eredeti szövegének jelölését (1) bekezdésre változtatva. A 10. § (2) bekezdése a 2006: CIX. törvény 171. § (1) bekezdésének d) pontja szerint módosított szöveg.
55 Lásd a 45/2003. (XII. 29.) PM rendeletet.
56 A 10. § (3) bekezdését a 2007: XLIII. törvény 2. § (2) bekezdése iktatta be, szövege a 2008: LXXXI. törvény 243. §-a szerint módosított szöveg.
57 Lásd a 12/2009. (VI. 12.) PM rendeletet.
58 A 11. §-t a 2008: LXVIII. törvény 15. § (10) bekezdése iktatta be.
59 A 12. §-t megelőző alcímet a 2012: CLXXVIII. törvény 73. §-a iktatta be.
60 A 12. §-t a 2012: CLXXVIII. törvény 73. §-a iktatta be.


text:
Kpkf.37.135/2019/3. számú határozat | Kúria
Kpkf.37.135/2019/3. számú határozat
Az ügy száma: Kpkf.IV.37.135/2019/3.
Az ügy tárgya: a Kúria Pfv.III.21.285/2016/6. számú ítéletének – a 24/2018. (XII. 28.) AB határozat (belső ügyszám: IV/2030-10/2017.) által történő – megsemmisítését követő eljárás meghatározása
A Kúria az Alkotmánybíróság 24/2018. (XII. 28.) AB határozata alapján elrendeli, hogy a Kúria a felülvizsgálati kérelem tárgyában hozzon új határozatot.
[1] A felperes 2007. április 23. napján altatásos arcüreg és orrsövény műtéten esett át. Az ébresztést követően a felperesnél végtagbénulásos tünetek alakultak ki. A sürgősséggel elvégzett CT vizsgálat a bal orrüregben 8-10 mm-es csonthiányt mutatott ki, a letört csontlemezkék lefelé tértek ki. A bal hátsó rostasejteket vér töltötte ki, amelyből csóvaszerűen 6 cm hosszan, 2 cm szélesen a frontális agyállományon keresztül „Jet” vérzés látszott. Ezt követően a felperest az Országos Idegsebészeti Tudományos Intézetben kezelték, majd elbocsátását követően rendszeresen gyógytornára, logopédiai gyakorlatokra utasították. A felperes később több egészségügyi szolgáltató intézetben is neurológiai kezelésen és rehabilitáción vett részt. Az Országos Rehabilitációs és Szociális Szakértői Intézet másodfokú bizottsága 2009. október 27. napján a felperesnél agyállományi vérzés, magas vérnyomás betegség, féloldali bénulás, valamint elhízás miatt 80%-os mértékű össz-szervezeti egészségkárosodást állapított meg és II. csoportú rokkantsági osztályba sorolta.
[2] A felperes a műtétet végző egészségügyi intézménnyel szemben nyújtott be keresetet, melyben az egészségügyi intézmény vagyoni és nemvagyoni kártérítésre kötelezését kérte. Arra az esetre, amennyiben a bíróság megállapítása szerint az alperes egészségügyi intézmény kellő gondossággal járt volna el, a felperes kérte annak megállapítását, hogy sérült a megfelelő tájékoztatáshoz és ezáltal a megalapozott döntés meghozatalához való joga, tekintettel arra, hogy az elvégzett orvosi eljárás és esemény nem tartozott a műtéti kockázatok felperes által megismert és aláírásával elfogadott körébe.
[3] A Fővárosi Törvényszék közbenső ítéletének rendelkező része megállapította, hogy az alperes egészségügyi intézményt kártérítési felelősség terheli. A közbenső ítélet indokolásában ugyanakkor a bíróság megállapította, hogy amennyiben az alperes egészségügyi intézmény bizonyítani tudta volna, hogy eljárása kellően gondos és a következmények a műtéti kockázat körébe esnek, úgy a felperes a tájékoztatási kötelezettség megsértésére alapítva eredménnyel nem követelhetne kártérítést az alperestől. A peres felek fellebbezése nyomán eljáró Fővárosi Ítélőtábla az elsőfokú bíróság közbenső ítéletét helybenhagyta, azzal az indokolásban megjelenő kitétellel, hogy miután a felperes a tájékoztatás hiányára csak eshetőlegesen, arra az esetre hivatkozott, ha nem kerülne megállapításra, hogy az alperest nem terheli az elvárható gondossággal ellentétes magatartás, ezért a Fővárosi Ítélőtáblának nem kellett felülvizsgálnia a tájékoztatás hiánya tekintetében az elsőfokú ítéletet.
[4] A jogerős közbenső ítélettel szemben az alperes nyújtott be felülvizsgálati kérelmet, tekintettel arra, hogy megítélése szerint a másodfokú bíróság megsértette a polgári perrendtartásról szóló 1952. évi III. törvény (a továbbiakban: régi Pp.) szakértő kirendelésére vonatkozó 177. § (1) bekezdését, a bizonyítás eredményének mérlegelését szabályozó 206. § (1) bekezdését, valamint a polgári törvénykönyvről szóló 1959. évi IV. törvény (a továbbiakban: régi Ptk.) kártérítési felelősség feltételeit szabályozó 339. §-át. A felperes csatlakozó felülvizsgálati kérelme a másodfokú közbenső ítélet indokolásának kiegészítésére, illetőleg a tájékoztatáshoz való joga sérelmének kimondására irányult.
[5] A Kúria mint felülvizsgálati bíróság a Pfv.III.21.285/2016/6. számú ítéletében megállapította, hogy az igazságügyi orvosszakértői vélemény mind önmagával, mind az egyéb peradatokkal nyilvánvaló ellentmondásban állt, helyességéhez nyomatékos kétség fér, ezért azt az ítéleti döntés alapjául elfogadni nem lehetett volna. Az igazságügyi orvosszakértői vélemény bizonyítékként való elfogadása okszerűtlen mérlegelés eredménye volt, ami a régi Pp. 206. § (1) bekezdését sérti. A felperes csatlakozó felülvizsgálati kérelmének azon eleméről, mely az egészségügyi tájékoztatás megfelelő voltának hiányára alapult, a Kúria megállapította, hogy eshetőlegesen előterjesztett volta miatt arról a jogerős ítélet nem döntött. A Kúria megítélése szerint az a körülmény, hogy az elsődleges kereset alaptalan, nem eredményezi azt, hogy a felülvizsgálati eljárásban az eshetőlegesen megfogalmazott másodlagos kereset érdemben vizsgálható lenne, az ugyanis jogerős érdemi döntés hiányában felülvizsgálat tárgyává már nem tehető. Mindezen szempontokra figyelemmel a Kúria a jogerős közbenső ítéletet hatályon kívül helyezte, az elsőfokú közbenső ítéletet megváltoztatta és a keresetet elutasította.
[6] A felperes (a továbbiakban: indítványozó) a Kúria ítélete ellen alkotmányjogi panaszt nyújtott be az Alkotmánybírósághoz. Az Alkotmánybíróság a 24/2018. (XII. 28.) AB határozatában a Kúria Pfv.III.21.285/2016/6. számú ítéletét megsemmisítette. Az Alkotmánybíróság megállapította, hogy a Kúria az indítványozó keresetét akként utasította el jogerősen, hogy az eshetőleges kereseti kérelmének egyik elemét egyetlen bírói fórum sem bírálta el érdemben. Mindez ellentétes az Alaptörvény XXVIII. cikk (1) bekezdésében rögzített tisztességes bírósági eljáráshoz való jog részét képező bírósághoz fordulás joga elvi tartalmával. A Kúria ítéletében ugyanis nem az elsődleges kereseti kérelem, hanem a kereset egészének alaptalanságát állapította meg. Az Alkotmánybíróság mindezek alapján megállapította, hogy az alkotmányjogi panasszal támadott bírói döntés alaptörvény-ellenes, ezért azt megsemmisítette.
[9] A fentiekre tekintettel a Kúria elrendelte, hogy a Kúria a felülvizsgálati kérelem tárgyában hozzon új határozatot. Az új eljárásra a Kúria – figyelembe véve a 24/2018. (XII. 28.) AB határozat megállapításait – azt az iránymutatást adja a felülvizsgálati tanácsának, hogy – amennyiben az elsődleges kereseti kérelmet nem találja alaposnak – olyan tartalmú felülvizsgálati határozatot hozzon, amely lehetővé teszi a másodlagos kereseti kérelem alsóbb fokú bíróságok általi érdemi megvizsgálását.

matches: Kúria Kúria Kúria Kúria bíróság bíróság bíróság bíróság Kúria bíróság Kúria Kúria Kúria Kúria Kúria Kúria Kúria Kúria Kúria Kúria


text:
Bíróság tárgyalja a csömöri iskolaátadás ügyét | Pedagógusok Szakszervezete
Bíróság tárgyalja a csömöri iskolaátadás ügyét
július 07, 2017, 0 comments, on Hírek
Értékelés kiválasztásaGive Bíróság tárgyalja a csömöri iskolaátadás ügyét 1/5Give Bíróság tárgyalja a csömöri iskolaátadás ügyét 2/5Give Bíróság tárgyalja a csömöri iskolaátadás ügyét 3/5Give Bíróság tárgyalja a csömöri iskolaátadás ügyét 4/5Give Bíróság tárgyalja a csömöri iskolaátadás ügyét 5/5
A képviselő-testület úgy döntött: bírósághoz fordul a minisztériumi határozattal szemben, amely a helyi általános és zeneiskolát kétoldalú szerződés aláírásával állami vagyonkezelésbe vette. Az ügyet a Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság tárgyalja.
http://magyaridok.hu/belfold/targyaljak-csomori-iskolaatadas-ugyet-1915903/

matches: Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság


text:
PSD2: új pénzügyi szolgáltatások és az áfa - Adó Online
Kezdőlap » Adó » PSD2: új pénzügyi szolgáltatások és az áfa
PSD2: új pénzügyi szolgáltatások és az áfa
2018 minden bizonnyal a változás éve lesz a bankszektorban: a pénzforgalmi szolgáltatásokról szóló új uniós irányelvnek, a PSD2-nek köszönhetően megszűnik a bankok monopol helyzete a pénzügyi adataink kezelését illetően. Szabad lesz a pálya a fintech cégek új adatszolgáltatásai és fizetési szolgáltatásai előtt. Ezek jelentős teret nyerhetnek a banki szolgáltatások mellett és helyett, de fontos tisztában lenni ezek áfabeli megítélésével, mert az áfamentesség ezen szolgáltatások esetében nem egyértelmű!
2018 minden bizonnyal a változás éve lesz a bankszektorban: a pénzforgalmi szolgáltatásokról szóló új uniós irányelvnek, a PSD2-nek (Second Payment Services Directive) köszönhetően ugyanis megszűnik a bankok monopol helyzete a pénzügyi adataink kezelését illetően.
A direktíva szerint a bankoknak a jövőben hozzáférhetővé kell tenniük a számlavezetési rendszereiket harmadik felek, az ún. fintech cégek számára is, akik technológiai innovációkkal képesek olcsóbbá, gyorsabbá és hatékonyabbá tenni a pénzügyi szolgáltatásokat. Ez praktikusan azt jelenti, hogy a fogyasztók immár nem csak a banki rendszerek használatával fognak tudni elektronikusan vásárolni, vagy átutalásokat kezdeményezni, hanem például a Google, vagy éppen a Facebook rendszerein keresztül is.
A számlavezetési rendszerhez való hozzáférés persze nem csak pénzügyi tranzakciók indítását teszi lehetővé. Emellett például olyan alkalmazások elterjedését is, amelyek segítségével nyilvántarthatjuk a kiadásainkat, takarékoskodhatunk, vagy amely vásárlási szokásaink vizsgálata alapján kínál személyre szabott akciókat.
Kétféle új szolgáltatás léphet piacra: független pénzügyi adatszolgáltatás, illetve fizetési szolgáltatás
Az AISP (Account Information Service Provider) olyan adatszolgáltató, aki hozzáférhet a bankszámlánk adataihoz, elemezheti a vásárlási, megtakarítási és költési szokásainkat. Ezen szolgáltatók segítségével egyetlen applikáción keresztül, egyben átláthatjuk az összes pénzforgalmi számlánkat, lekötött betéteinket, befektetéseinket vagy épp hiteltartozásunkat, függetlenül attól, melyik számlát melyik banknál vezetjük. Az ilyen alkalmazások képesek lesznek kimutatások készítésére, elemzik és kiértékelik költési szokásainkat és spórolási, illetve megtakarítási javaslatokat is tehetnek.
A PISP (Payment Initiation Service Provider) azaz a fizetési szolgáltató segítségével pedig már nem csak lekérdezéseket hajthatunk végre, de aktívan rendelkezhetünk számláink felett anélkül, hogy ehhez külön banki alkalmazásokat vagy bankkártyát használnánk. Ide tartozik többek között a már világszerte elterjedt PayPal is (ami ma már az eBay tulajdonába tartozik),vagy épp a Google egyes szolgáltatásai is.
Kétségtelen, hogy a jövőre életbe lépő szabályozásnak köszönhetően ezeknek a szolgáltatásoknak a köre jelentősen bővülni fog. A PISP szolgáltatók segítségével egyetlen kattintással vásárolhatunk az interneten, vagy épp indíthatunk P2P átutalást akár a Facebookon keresztül bármelyik ismerősünk részére (feltéve persze, hogy meghatalmaztuk a szolgáltatót arra, hogy hozzáférjen az adott számlánkhoz). Mindez a bankok számára több szempontból is kihívást jelent. IT költségeik jelentősen megnövekednek, jóval szigorúbb szabályozásnak kell megfelelniük, növelniük kell a biztonságot, mindeközben pedig a piacra belépő új szolgáltatók miatt a szolgáltatásból eredő bevételek egy részétől garantáltan elesnek.
Egyes előrejelzések alapján a piaci verseny miatt a bankok pénzügyi tranzakciókból származó jutalékuk és egyéb bevételeik 9 százalékát is elveszíthetik a közeljövőben. Ennek az összegnek egy része pedig az AISP és PISP szolgáltatókhoz vándorol át. De vajon hogy érinti mindez az áfát? Ahhoz, hogy ezt megértsük, először vizsgáljuk meg a jelenlegi szabályozást.
Hogyan rendelkezik az Áfatörvény a pénzügyi szolgáltatások kapcsán?
Az Áfa tv. 86. § (1) alapján mentes az áfa alól számos pénzügyi, banki szolgáltatás (többek között) a biztosítási szolgáltatás nyújtása; a hitelnyújtás, közvetítés és kezelés; a folyó-, betét- és ügyfélszámlával, fizetéssel, átutalással, csekk-, egyéb pénzköveteléssel és pénzügyi eszközzel kapcsolatos szolgáltatás nyújtása, közvetítése, valamint a (magyar és külföldi) törvényes fizetőeszközzel kapcsolatos szolgáltatás nyújtása. A biztosítási szolgáltatásokra és a hitelnyújtásra természetesen külön jogszabályok vonatkoznak, amelyek szigorúan előírják, milyen feltételek mellett lehet ilyen jellegű szolgáltatásokat nyújtani, ezek a termékek továbbra is maradnak a bankok és biztosítók kezében.
A fennmaradó, kérdéses rész a tulajdonképpeni pénzforgalmi szolgáltatás, tételesen:
Állandó és eseti átutalás, csoportos beszedési megbízások kezelése
Bankkártya kibocsájtás
Bankkártyás/mobil fizetés
Az új fintechszolgáltatók ezen a ponton lépnek be a piacra, tehát az átutalások, csoportos beszedések, bankkártyás és mobil fizetés esetében, ahol első ránézésre úgy tűnhet, hogy tárgyi adómentes szolgáltatásról beszélhetünk.
Azonban az Európai Bíróság álláspontja alapján a helyzet nem ennyire egyszerű. Az állandó ítélkezési gyakorlat szerint a nyújtott szolgáltatások akkor minősülnek pénzügyi szolgáltatásként adómentes ügyletnek, ha azok átfogóan értékelve önálló egységet alkotnak. Vagyis az adott pénzügyi szolgáltatásra jellemző lényegi funkciót látnak el; pénzmozgással járnak, amely változást eredményez a jogi és pénzügyi helyzetben (jogot vagy kötelezettséget keletkeztet, megszüntet vagy alakít) és a szolgáltató felelősséget vállal az ügylet lényegi elemeire vonatkozóan. Ez alapján el kell különíteni a pénzügyi szolgáltatásokat (amelyek tárgyi adómentesek) és a szimplán technikai, vagy adminisztratív jellegű szolgáltatásokat, amelyek nem módosítják a felek jogviszonyát, és amelyek nem lehetnek adómentesek.
AISP és PISP szolgáltatások áfabeli megítélése az Európai Bíróság ítélkezési gyakorlatának tükrében
Az ítélkezési gyakorlat alapján az alábbi kategóriákról beszélhetünk:
1.AISP szolgáltatások
A számlainformációt nyújtó, elemző szolgáltatások a fenti definíció alapján valószínűleg nem minősülnek pénzügyi szolgáltatásnak. Az, hogy egy alkalmazással egyszerre láthassuk az összes számlánkat, vagy nyomon követhessük kiadásainkat, egyértelműen kényelmi funkció, azonban nem jár pénzmozgással, nem eredményez változást a jogi és pénzügyi helyzetben, sokkal inkább technikai, adminisztratív jellegű szolgáltatásnak minősülnek, és ilyen értelemben úgy tűnik, nem lehetnek adómentesek.
2.PISP szolgáltatások
Itt viszont már nem általánosíthatunk, minden szolgáltatástípust egyesével, egyedileg érdemes megvizsgálni, és egy megadott szempontrendszer alapján eldönteni, hova sorolható a tevékenység. Ez összetettebb, mint azt elsőre gondolhatnánk. Bár úgy tűnik, hogy a PISP területén szép számmal találhatunk pénzügyi szolgáltatásokat is, az Európai Bíróság gyakorlata alapján a helyzet árnyaltabb, a konkrét ügyletek többsége nem minősült adómentes pénzügyi szolgáltatásnak.
Jó példa erre az AXA UK plc (C-175/09) ügyben hozott ítélet is. Ebben az ügyben egy Denplan nevű cég kötött fogorvosokkal szolgáltatási szerződést, melynek értelmében fizetési rendszert üzemeltetett a fogorvosok és betegeik között. A Denplan minden hónap egy megadott napján fizetési beszedést kezdeményezett a betegek számláiról a saját (tehát a Denplan) számlájára, majd a befolyt összeget továbbutalta a fogorvosi rendelők számláira – természetesen bizonyos jutalék levonása után. A Bíróság ítélete alapján ez nem minősült pénzügyi szolgáltatásnak, mivel a Denplan nem vásárolta meg a kintlévőséget. A hitelezők továbbra is a fogorvosi rendelők voltak, a Denplan mindössze egy kényelmi szolgáltatást nyújtott számukra, az ő nevükben és javukra járt el, megkímélve őket a pénz beszedésének feladatától. Ebből következően Denplan szolgáltatása nem lehet adómentes, s ennek analógiájára PISP szolgáltatás sem lesz adómentes pénzügyi szolgáltatás.
Hasonlóan érdekes volt az SDC-ügy is (C-2/95). Az SDC egy bankok által tulajdonolt adatfeldolgozó és adatkezelő központ volt, amely elektronikus úton szolgálta ki ügyfeleit, a bankokat. Az SDC által nyújtott szolgáltatások nélkül a bankok nem tudták volna kiszolgálni az ügyfeleiket, a bíróság ítélete alapján az általuk nyújtott szolgáltatás mégsem felel meg a pénzügyi szolgáltatás fogalmának, és ilyen értelemben adóköteles.
Összességében elmondhatjuk, hogy az Európai Bíróság a pénzügyi szolgáltatások tárgyi adómentességét más mentességekhez hasonlóan szűkítő értelmezésben kezeli. Főszabályként minden ügylet adókötelesnek minősül és csak azok az ügyletek képeznek kivételt és válnak tárgyi adómentessé, amelyek a rendkívül összetett szempontrendszer minden elemének megfelelnek.
Önálló „PISP”-szolgáltatás vagy járulékosan kapcsolódó elem?
Az előzőekben részletezett szempontrendszernek csak akkor van létjogosultsága, ha a szóban forgó szolgáltatás önállóan jelenik meg. Ha egy kényelmi vagy fizetés-lebonyolítási szolgáltatás egy komplex ügylet egyik eleme, akkor ez a szolgáltatás felveszi az alapügylet áfabeli megítélését.
A kérdés itt az, hogy a digitális szolgáltatást nyújtó az ügyletben közreműködő, vagy közvetítő szerepet tölt-e be. A közreműködő más nevében és javára jár el, és ami még fontosabb: nem célja az adott szolgáltatás értékesítése, jellemzően technikai, kényelmi funkciót lát el. Jó példa erre a PayPal, ami kényelmesebb fizetést tesz lehetővé, de a szolgáltatónak nem érdeke, hogy minél többet vásároljunk. Ezzel szemben a saját nevében, de más javára közvetítőnek saját érdekében áll az adott közvetített szolgáltatás vagy termék értékesítése.
Ha például van egy olyan digitális szolgáltató, amelyen keresztül lehet fizetni a parkolásért, nem mindegy, hogy ki kivel áll szerződéses kapcsolatban. Ha a digitális szolgáltató saját nevében, de a gépkocsi-vezető javára rendeli meg a parkolási szolgáltatást, akkor ez az áfában közvetített szolgáltatásnak minősül. Ebben az esetben úgy kell tekinteni, hogy a digitális szolgáltató a parkolási szolgáltatásnak egyszerre az igénybevevője és nyújtója is. A parkolási szolgáltatással együtt kiszámlázott kényelmi díj a parkolási szolgáltatás járulékosan kapcsolódó eleme és felveszi a parkolási szolgáltatás áfabeli megítélését (áfaköteles ügylet, a szolgáltatást felhasználójánál áfa nem levonható),hiszen a parkolási szolgáltatást igénybevevő önmagában nem rendelte volna meg a kényelmi szolgáltatást parkolási szolgáltatás nélkül.
Ezzel szemben, ha a digitális közreműködő nem szerződő fél a parkolási alapjogviszonyban, csupán a fizetés kényelmét hivatott biztosítani, akkor az ő szolgáltatása csupán a fizetési kényelem biztosítására korlátozódik. Ebben az esetben érdemes vizsgálni, hogy az ő szolgáltatása – az előbbiekben részletezett elvrendszer mentén – adómentes vagy adóköteles.
Láthatjuk tehát, hogy egy rendkívül összetett szempontrendszerről van szó, és a tét a szolgáltatás áfamentessége és az áfa levonhatósága, ezért minden ilyen jellegű ügyletet érdemes külön, egyedileg megvizsgálni áfajogi szempontból, különösen a PSD2 hullámát meglovagolni kívánó fintech vállalkozásoknak!

matches: Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság bíróság Bíróság


text:
A Fővárosi Bíróság, mint másodfokú bíróság 30.Bnf.2833/2010/2. számú végzése, melyben helybenhagyja a Pesti Központi Kerületi Bíróság 3.Bny.44717/2010/2 számú határozatát , és meghosszabbítja L. O előzetes letartóztatását 2010. november 26-ig A t | Hagyomiklos.com
Címlap » A Fővárosi Bíróság, mint másodfokú bíróság 30.Bnf.2833/2010/2. számú végzése, melyben helybenhagyja a Pesti Központi Kerületi Bíróság 3.Bny.44717/2010/2 számú határozatát , és meghosszabbítja L. O előzetes letartóztatását 2010. november 26-ig A t
A Fővárosi Bíróság, mint másodfokú bíróság 30.Bnf.2833/2010/2. számú végzése, melyben helybenhagyja a Pesti Központi Kerületi Bíróság 3.Bny.44717/2010/2 számú határozatát , és meghosszabbítja L. O előzetes letartóztatását 2010. november 26-ig A t
http://hagyomiklos.com/sites/default/files/Lelovics_30bnf2833.pdf

matches: bíróság Bíróság bíróság Bíróság bíróság Bíróság


RIS - Bankwesengesetz § 42 - Bundesrecht konsolidiert
Bankwesengesetz § 42
§ 41 am 22.08.2013
§ 42 gültig ab 01.09.2018 zuletzt geändert durch BGBl. I Nr. 36/2018
§ 42 gültig von 03.01.2018 bis 31.08.2018 zuletzt geändert durch BGBl. I Nr. 149/2017
§ 42 gültig von 01.01.2017 bis 02.01.2018 zuletzt geändert durch BGBl. I Nr. 118/2016
§ 42 gültig von 02.08.2014 bis 31.12.2016 zuletzt geändert durch BGBl. I Nr. 59/2014
§ 42 gültig von 01.01.2014 bis 01.08.2014 zuletzt geändert durch BGBl. I Nr. 184/2013
§ 42 gültig von 01.07.2010 bis 31.12.2013 zuletzt geändert durch BGBl. I Nr. 37/2010
§ 42 gültig von 01.01.2008 bis 30.06.2010 zuletzt geändert durch BGBl. I Nr. 108/2007
§ 42 gültig von 01.01.2007 bis 31.12.2007 zuletzt geändert durch BGBl. I Nr. 141/2006
§ 42 gültig von 01.07.2005 bis 31.12.2006 zuletzt geändert durch BGBl. I Nr. 33/2005
§ 42 gültig von 01.04.2002 bis 30.06.2005 zuletzt geändert durch BGBl. I Nr. 97/2001
§ 42 gültig von 01.01.2002 bis 31.03.2002 zuletzt geändert durch BGBl. I Nr. 2/2001
§ 42 gültig von 23.07.2000 bis 31.12.2001 zuletzt geändert durch BGBl. I Nr. 33/2000
§ 42 gültig von 01.01.1998 bis 22.07.2000 zuletzt geändert durch BGBl. Nr. 753/1996
§ 42 gültig von 01.01.1994 bis 31.12.1997
NOR40118565
https://www.ris.bka.gv.at/eli/bgbl/1993/532/P42/NOR40118565


text:
tulajdonrendezés | dr. Fülöp Edina ügyvéd
2018-09-18 Témakör: Blog ingatlanügyekről, Ingatlan adásvétel, Ingatlanjog, Ügyvéd Budapest Nincs hozzászólás
A tulajdoni lapon két tulajdonos szerepel. Az egyik tulajdonos szeretné eladni az ingatlan rá eső részét, de így nem sok mindenkinek kell, így keresi a másik tulajdonost, de csak annyit tudni, hogy eltűnt.
Egy másik esetben a haszonélvező tűnt el, nem hallott egy ideje róla senki. Ha eltűnt és 5 évig fel sem bukkan, akkor akár le is tudjuk töröltetni a tulajdoni lapról és aztán eladhatjuk az ingatlant….
Először is ki kellene deríteni, mit is tehetünk ebben a helyzetben azért, hogy tovább tudjunk haladni…
Abban az esetben, ha a tulajdonos eltűnt és 5 éve semmilyen életjelet nem adott, akkor lehet kérni a bíróságtól, hogy az eltűnt személyt nyilvánítsák holtnak.
Mi történik az eljárás alatt?
Az eljárás során a bíróság megállapítja, hogy az eltűnt személy halott, megállapítja a halál idejét a körülmények mérlegelése alapján (ha ez nem vezet eredményre, akkor törvényi vélelem: eltűnést követő hónap 15. napja a halál időpontja), azonban a halál helyét nem. Abban az esetben, ha valamilyen oknál fogva bebizonyosodna a halál helye, akkor a holtnak nyilvánításra nincs lehetőség, akkor a bíróság a halál tényét állapítja meg.
Ha a halál helye bebizonyosodik, akkor az is bebizonyosodik, hogy a személy halott, így a halál tényét kell megállapítani, mert a holtnak nyilvánítási eljárás következtében csak egy vélelem alakul ki arra vonatkozóan, hogy az eltűnt személy halott, azonban nem bizonyított, hogy él-e vagy sem.
eltűnt személy közeli hozzátartozója,
gyámhatóság,
akinek a holtnak nyilvánítás jogi érdekét érinti.
Mik a kérelem kötelező tartalmi elemei?
a) az eljáró bíróság megjelölését és azokat az adatokat, amelyekből a bíróság illetékessége – ha az ügyben külföldi elem van, a joghatósága – megállapítható;
c.) az eltűnt személy nevét, anyja nevét, születési helyét és idejét, családi állapotát, utolsó belföldi lakóhelyét, ennek hiányában utolsó belföldi tartózkodási helyét;
f) a bíróság döntésére irányuló határozott kérelmet.”
Ez utóbbi már nagyon jogásznyelv, ezért érdemes szakember segítségét igénybe venni.
Mi történik, ha előkerül a holtnak nyilvánított személy?
Abban az esetben, ha előkerül az eltűnt személy, akit holtnak nyilvánítottak, akkor a holtnak nyilvánító határozat hatálytalan lesz, az az alapján beállott jogkövetkezmények pedig semmisek. Ugyanez a helyzet akkor is, ha bebizonyosodik, hogy mégsem akkor tűnt el az illető, mint amit alapul vett a bíróság a határozat meghozatalakor, így a holtnak nyilvánítás feltételei nem állnának fenn, vagyis az 5 év nem telt volna még el.
Ha bebizonyosodik, hogy előbb/később tűnt el a személy, azonban a holtnak nyilvánítás feltételei fennállnak, akkor viszont a bíróság csak módosítja a határozatot, és a jogkövetkezmények a módosított határozat alapján állnak be.
Megelőzi ezt az eljárást valami?
lásd.: http://drfulopedina.hu/ugyved-budapest/828
Ha valami furcsaság, elintézendő van a tulajdoni lapon, hogy a lakás eladható legyen,
Téma: eltűnt személy, holtnak nyilvánítás, ingatlan tulajdonosa eltűnt, tulajdonrendezés

matches: bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság