text:
Intellectual Property Planet: Октомври 2012
Защита на бази данни в Европа - важно решение на Европейския съд - Protection of databases in Europe - an important decision of the European Court
Европейският съд излезе с решение по дело C‑173/11 между Football Dataco Ltd, Scottish Premier League Ltd, Scottish Football League, PA Sport UK Ltd и Sportradar GmbH, Sportradar AG.
Предисторията е следната:
Football Dataco и др. отговарят за организацията на английските и на шотландските първенства по футбол. На Football Dataco Ltd е възложено създаването и управлението на свързаните с тези първенства данни и права на интелектуална собственост. Football Dataco и др. твърдят, че съгласно правото на Обединеното кралство притежават право sui generis върху базата данни, наречена „Football Live“.
Football Live е компилация от данни в реално време за футболни срещи (промени в резултатите, имена на голмайсторите, време и име на наказан с жълт или червен картон играч, евентуални дузпи, смени на играчи по време на срещата). Данните се събират главно от бивши професионални футболни играчи, наети за целта от Football Dataco и др. на хонорар, които присъстват на съответните срещи. Последните твърдят, че за придобиването и/или проверката на събраните данни се правят съществени инвестиции и че освен това създаването на базата данни изисква значителни умения, усилия, преценка и/или интелектуален принос.
Sportradar GmbH е германско дружество, което предава в реално време по интернет резултатите и други статистически данни, свързани по-специално с футболните срещи от английското първенство. Услугата се нарича „Sport Live Data“. Дружеството има уебсайт — betradar.com. Организиращите спортни залагания дружества, които са клиенти на Sportradar GmbH, сключват договори с швейцарското холдингово дружество Sportradar AG, което е дружество майка на Sportradar GmbH. Сред тези клиенти са дружеството bet365, установено съгласно правото на Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия, както и дружеството Stan James, установено в Гибралтар, които организират спортни залагания, предназначени за пазара на посочената държава членка. На уебсайта на всяко едно от тези две дружества има електронна препратка към betradar.com. Когато потребител на интернет активира опцията „Live Score“, данните се показват според случая под надпис „bet365“ или „Stan James“. Въз основа на това запитващата юрисдикция заключава, че потребителите в Обединеното кралство са важна целева група за Sportradar.
На 23 април 2010 г. Football Dataco и др. сезират High Court of Justice (England and Wales), Chancery Division, като искат по-специално Sportradar да бъде осъдено да обезщети вредите, свързани с нарушаване на правото им sui generis. На 9 юли 2010 г. Sportradar оспорва компетентността на посочената юрисдикция да разгледа спора.
На 14 юли 2010 г. Sportradar GmbH сезира Landgericht Gera (Германия) с искане да се установи, че с действията си по никакъв начин не е нарушило право на интелектуална собственост на Football Dataco и др.
С решение от 17 ноември 2010 г. High Court of Justice приема, че е компетентен да се произнесе по иска, предявен от Football Dataco и др., в частта му относно съвместната (солидарна) отговорност на Sportradar и на клиентите му, използващи неговия уебсайт в Обединеното кралство, за нарушение на правото sui generis на Football Dataco и др. поради извличане и/или повторно използване [на данни]. Посочената юрисдикция обаче счита, че не е компетентна да разгледа иска на Football Dataco и др. в частта му относно главната отговорност на Sportradar за посоченото нарушение.
Както Football Dataco и др., така и Sportradar обжалват решението пред Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division).
Football Dataco и др. поддържат, че Sportradar извлича данните, като ги копира върху сървъра си от Football Live и след това ги предава на потребителите в Обединеното кралство, активирали опцията „Live Score“. Според Football Dataco и др. следва да се счита, че съгласно теорията на „предаването“ или на „съобщаването“ разглежданите в делото по главното производство действия се извършват не само в държавата членка, от която данните се изпращат от Sportradar, но и в държавата членка, в която се намират техните адресати, а именно в случая Обединеното кралство.
Sportradar твърди, че данните, съдържащи се на уебсайта betradar.com, се генерират сами. Sportradar добавя, че съгласно „емисионната“ теория предаването на данни се извършва само на мястото на произхода им, поради което разглеждането на нарушенията, в които е обвинявано, не е от компетентността на юрисдикциите на Обединеното кралство.
При тези условия Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) решава да спре производството и да постави на Съда следния преюдициален въпрос:
„Когато лице въвежда данни от база данни под закрилата на особеното [sui generis] право по Директива 96/9/ЕО […] на своя уебсървър, който се намира в държава членка А, и в отговор на заявки от потребител в друга държава членка Б уебсървърът изпраща тези данни в компютъра на потребителя, в чиято памет те се съхраняват и се визуализират на екрана му,
a) изпращането на данните представлява ли „извличане“ или „повторно използване“ от това лице?
б) налице ли е извличане и/или повторно използване от това лице
i) само в държавата членка A;
ii) само в държавата членка Б или
iii) и в държавата членка А, и в държавата членка Б?“.
Член 7 от Директива 96/9/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 11 март 1996 година за правна закрила на базите данни трябва да се тълкува в смисъл, че изпращането от лице чрез уебсървър, който се намира в държава членка A, на предварително изтеглени от това лице данни от база данни, закриляна от правото sui generis по силата на посочената директива, на компютъра на друго лице, установено в държава членка Б, по искане на последното с цел съхраняването им в паметта на този компютър и визуализирането им на екрана му, представлява „повторно използване“ на посочените данни от изпратилото ги лице. Следва да се счита, че повторното използване е извършено поне в държава членка Б, ако съществуват данни, позволяващи да се заключи, че то е следствие от намерението на извършителя му да се насочи към установените в нея потребители — обстоятелство, което националната юрисдикция следва да прецени.
The European Court ruled in Case C-173/11 between Football Dataco Ltd, Scottish Premier League Ltd, Scottish Football League, PA Sport UK Ltd and Sportradar GmbH, Sportradar AG.
Football Dataco and Others are responsible for organising football competitions in England and Scotland. Football Dataco Ltd manages the creation and exploitation of the data and intellectual property rights relating to those competitions. Football Dataco and Others claim to have, under United Kingdom law, a sui generis right in the ‘Football Live’ database.
Football Live is a compilation of data about football matches in progress (goals and goalscorers, yellow and red cards and which players were given them and when, penalties and substitutions). The data is said to be collected mainly by ex-professional footballers who work on a freelance basis for Football Dataco and Others and attend the matches for this purpose. Football Dataco and Others submit that the obtaining and/or verification of the data requires substantial investment and that the compilation of the database involves considerable skill, effort, discretion and/or intellectual input.
Sportradar GmbH is a German company which provides results and other statistics relating inter alia to English league matches live via the internet. The service is called ‘Sport Live Data’. The company has a website, betradar.com. Betting companies which are customers of Sportradar GmbH enter into contracts with the Swiss holding company Sportradar AG, which is the parent company of Sportradar GmbH. Those customers include bet365, a company incorporated under the law of the United Kingdom of Great Britain and Northern Ireland, and Stan James, a company established in Gibraltar, which provide betting services aimed at the United Kingdom market. The websites of both those companies contain a link to betradar.com. When an internet user clicks on the ‘Live Score’ option, the data appears under a reference to ‘bet365’ or ‘Stan James’ as the case may be. The referring court concludes that members of the public in the United Kingdom clearly form an important target for Sportradar.
On 23 April 2010 Football Dataco and Others brought proceedings against Sportradar in the High Court of Justice of England and Wales, Chancery Division, seeking inter alia compensation for damage linked to an infringement by Sportradar of their sui generis right. On 9 July 2010 Sportradar challenged the jurisdiction of the High Court to hear the case.
On 14 July 2010 Sportradar GmbH brought proceedings against Football Dataco and Others in the Landgericht Gera (Regional Court, Gera) (Germany), seeking a negative declaration that its activities do not infringe any intellectual property right held by Football Dataco and Others.
By judgment of 17 November 2010, the High Court of Justice declared that it had jurisdiction to hear the action brought by Football Dataco and Others in so far as it concerned the joint liability of Sportradar and its customers using its website in the United Kingdom for infringement of their sui generis right by acts of extraction and/or re-utilisation. By contrast, it declined jurisdiction over the action brought by Football Dataco and Others in so far as it concerned the primary liability of Sportradar for such an infringement.
Both Football Dataco and Others and Sportradar appealed against that judgment to the Court of Appeal of England and Wales (Civil Division).
Football Dataco and Others submit that Sportradar obtains its data by copying it onto its server from Football Live and then transmits the copied data to the members of the public in the United Kingdom who click on Live Score. In their view, in accordance with the ‘transmission’ or ‘communication’ theory, the acts at issue in the main proceedings must be regarded as taking place not only in the Member State from which the data has been sent by Sportradar but also in the Member State in which the persons receiving those sendings are located, in this case the United Kingdom.
Sportradar submits that the data on the betradar.com website is generated independently. It adds that, in accordance with the ‘emission’ theory, an act of transmission occurs only in the place from which the data is sent, so that the acts which it is said to have committed are not within the jurisdiction of the courts of the United Kingdom.
In those circumstances the Court of Appeal of England and Wales, Civil Division, decided to stay the proceedings and to refer the following question to the Court for a preliminary ruling:
The full text of that decision can be found here.
Етикети: Европа, закони, икономика, интересно, любопитно, новини, Патенти, право, свят, спорт, съд, IP База данни / IP Database
Miss B е различна от Miss H - Miss B is different from Miss H
Европейският съд излезе с решение по дело T-485/10. То касае заявка за европейска марка MISS B при наличие на по-ранна немска марка и марка в Бенелюкс MISS H. И двете марки касаят стоките от класове 14 и 25.
OHIM отхвърля опозицията като приема, че липсва възможност за объркване на потребителите.
На английски думата MISS се отнася до определение на млада жена. Поради това тази дума е описателна за стоките от посочените класове.
Налице е определена степен на концептуална сходство. Въпреки това с оглед на описателната дума MISS водещият елемент, който ще се възприеме от потребителите са буквите M и B, които са различни и не биха причинили объркване сред потребителите.
Европейският съд потвърждава това решение на OHIM.
The European Court ruled in Case T-485/10. It concerns an application for European trademark MISS B in the presence of an earlier German mark and mark in Benelux MISS H. Both trademarks are relate to goods in Classes 14 and 25.
OHIM rejected the opposition stating that there is no likelihood for consumer confusion.
The word MISS is English word referring to young woman. Therefore, this word is descriptive for the goods in those classes.
There is a degree of conceptual similarity. However, in view of the descriptive word MISS the leading elements that will be perceived by users are the letters M and B, which are different and would not cause consumer confusion.
The European Court upheld the decision of the OHIM.
Етикети: бизнес, ЕС, закони, икономика, интересно, интернет, МАРКИ / TRADEMARKS, новини, право, свят, съд
WIPO IP Statistics Data Center
WIPO представи online база данни предоставяща статистическа информация за обекти на интелектуална собственост, като патенти, търговски марки, промишлени дизайни и полезни модели.
Базата съдържа статистика относно тези обекти в диапазона от 1980 годино до 2011.
Например: търсене за брой заявки за търговски марки чрез Мадридската система за периода 1980-2010 по години:
WIPO has presented online database provides statistical information regarding different intellectual property rights such as patents, trademarks, industrial designs and utility models.
The database contains statistics on these rights from 1980 to 2011.
Example: search for number of applications for trademarks via the Madrid System for the years 1980-2010 by year:
Етикети: дизайни, интересно, интернет, МАРКИ, новини, Патенти, свят, IP СТАТИСТИКА / IP STATISTICS, news, WIPO
CLIMA COMFORT не може да бъде марка в Европа - CLIMA COMFORT can not be a trademark in Europe
Европейският съд излезе с решение по дело Case T-371/11. Делото касае опит за регистрация на словна европейска марка CLIMA COMFORT за клас 17 - "Топлоизолационни листове за покриви сектор, изолационни материали".
OHIM отказва регистрацията на марката на абсолютни основания, тъй като думите CLIMA и COMFORT са описателни за стоките от клас 17. Потребителите биха възприели марката, като хвалебствен израз за качествата на продукта.
Съдът потвърди решението на OHIM.
The European Court issued judgment in Case T-371/11. The case concerns an attempt for registration of a word European mark CLIMA COMFORT for Class 17 - "Heat sheets for roofing industry, insulation materials."
OHIM refused registration of the mark on absolute grounds as the words CLIMA and COMFORT are descriptive about goods in Class 17. Consumers will perceive the mark as laudatory statement about the quality of the product.
The Court upheld the OHIM decision.
Етикети: Европа, ЕС, закони, икономика, интересно, интернет, МАРКИ / TRADEMARKS, новини, право, свят, съд
Food срещу SNACKS пред Европейския съд - Food vs. SNACKS before the European Court
Европейският съд излезе с решение по дело Case T-333/11. Делото касае
OHIM потвърждава опозицията. Апелативният борд анулира това решение поради липса на вероятност за объркване. Според Борда съдържанието на думите FOOD и SNACKS в двете марки не може да накара потребителите да се объркат, тъй като думите са неотличителни.
Европейският съд отменя това решение и връща казуса в OHIM за преразглеждане. Според съда Апелативния борд е допуснал грешка, като е разгледал само описателните думи в състава на марките без да направи концептуална и цялостна преценка на знаците.
The European Court issued judgment in Case T-333/11. The case concerns the earlier mark
and later request
OHIM confirms the opposition. The Board of Appeal annulled the decision because of lack of likelihood of confusion. According to the Board both trademarks contenting the words FOOD and SNACKS which are non-distinctive words and can't cause consumers confusion .
The European Court annulled that decision and returned the case to OHIM for review. According to the Court the Board of Appeal erred by examining only the descriptive words in the marks without making conceptual and comprehensive evaluation of the signs.
Етикети: бизнес, Европа, икономика, интересно, МАРКИ / TRADEMARKS, новини, право, свят
1. Европейският патент и свързаната с него финансова регулация: близо до финалната права. За повече информация тук.
2. Патентова технология на Apple може да превърне iPhone 3D в дистанционно управление. За повече информация тук.
3. Избор на отличителна търговска марка: как да избегнем опасностите и клопките.
1. The European patent and the related financial regulation: close to the finish line. For more info click here.
2. Apple's patented technology can transform iPhone 3D in the remote control. For more info click here.
3. Select a distinctive trademark: how to avoid the dangers and pitfalls. For more info click here.
Етикети: бизнес, Европа, икономика, интересно, МАРКИ / TRADEMARKS, новини, Патенти / Patent, право, САЩ, свят
The Max Planck Institute - изследване на системата за защита на търговски марки в Европа - The Max Planck Institute - a study on the system for trademarks protect in Europe
The Max Planck Institute публикува изследването си касаещо цялостната система за защита на търговски марки в Европа. Изследването беше възложено от Европейската комисия.
В своято изследване Max Planck Институт прави оценка на настоящата практика за защита на марки, както в отделните страни членки, така и относно марките на Общността.
Накрая на изследването, Max Planck Институт, прави предложение за промяна на директива 2008/95.
The Max Planck Institute published a study concerning their overall functionality of the system for trademarks protection in Europe. The study was commissioned by the European Commission.
In its study The Max Planck Institute assesses the current practice of trademark protection, both in the individual Member States and the Community trademark system.
Finally The Max Planck Institute makes a proposal for amendment of Directive 2008/95.
Етикети: Европа, ЕС, закони, икономика, интересно, интернет, МАРКИ / TRADEMARKS, новини, право, свят
ЕС - Лого за продажба на медицински продукти от разстояние - EU - logo for selling medicinal products at a distance to the public
The Health and Consumers Directorate-General of the European Commission публикува интернет допитване относно избор на общо лого, което да обозначава медицински продукти за хора продавани от разстояние ( включително и по интернет). Крайният срок за мнения е до 17.01.2013.
Предложенията за лога са:
The Health and Consumers Directorate-General of the European Commission published an online consultation on the common logo which will indicates medical products sold to people from a distance (including by the Internet). The deadline for comments is up to 17.01.2013.
The proposals for logos are:
Етикети: бизнес, Европа, ЕС, защита, икономика, интересно, интернет, лого, новини, потребители, продажба, свят, търговия
Малайзия въведе система за регистрация на авторските права - Malaysia has introduced a registration system for copyright
Class 99 съобщава, че от началото на 2012 година Малайзия е въвела полу-регистрационна система за произведения защитени с авторско право.
По този начин се улеснява в определена степен споровете касаещи авторското право.
Class 99 reports that since the beginning of 2012 Malaysia has introduced a registration system for a quasi-registration system for copyright.
By this way it is facilitates, to some extent, the resolution of disputes concerning copyright.
Етикети: АВТОРСКО ПРАВО / COPYRIGHT, бизнес, закони, икономика, интересно, любопитно, Малайзия, новини, право, свят
Статистика от OHIM за Юли и Август 2012 - Statistics from OHIM for July and August 2012
OHIM публикува статистика за заявените и регистрирани марки и дизайни на Общността за месеците юли и август. Данните са както следва:
Community trade mark applications received 9 244 8 825
Community trade mark applications published 8 655 9 276
Community trade marks registered (certificates issued) 7 625 7 788
Registered Community designs received 7 084 6 167
Registered Community designs published 6 553 5 190
Community trade mark applications received 8 502 7 918
Community trade mark applications published 8 162 8 469
Community trade marks registered (certificates issued) 8 309 7 324
Registered Community designs received 5 937 5 214
Registered Community designs published 5 742 5 284
OHIM has published statistics on applications and registrations for Community marks and designs for the months of July and August. The data are as follows:
Етикети: Дизайн / Design, интересно, интернет, МАРКИ / TRADEMARKS, новини, право, свят, IP СТАТИСТИКА / IP STATISTICS
Нов интересен сайт за търсене и предлагане на работа касаеща интелектуалната собственост. Сайтът е озаглавен Patent jobs. Повече информация може да откриете тук.
An new interesting web site concerning intellectual property job offers was established. The site is titled Patent jobs. More information can be found here.
Етикети: бизнес, икономика, интересно, интернет, новини, оферти, Патенти / Patent, работа, свят
Използване на марка на Общността - как и къде? - Use of Community trade mark - how and where?
Генералният адвокат излезе с мнение по едно от най-важните дела касаещи марките на Общността - Case C-149/11 Leno Merken BV v Hagelkruis Beheer БВ.
Основният въпрос по това дело, на който ECJ трябва да отговори е дали използването на една марка на Общността само в една страна членка е достатъчно за да се счете, че марката е използвана реално.
Под член 15(1) от Регламент 207/2009 трябва да се разбира, че използването на марка на Общността само в една държава членка, само по себе си, не е достатъчно за доказване на реалното използване на марката но е възможно при вземане на конкретните обстоятелства за съответния случай, това използване да се счете за достатъчно.
Като цяло това мнение не дава конкретен отговор на въпроса. Предстои Европейският съд да излезе с решение.
Ще бъде интересно дали съдът ще вземе в предвид едно от основните правила на ЕС, а именно икономически съюз без граници.
информация на JIPLP blog
Advocate General issued an opinion on one of the most important matters concerning the Community trade mark - Case C-149/11 Leno Merken BV v Hagelkruis Beheer BV.
The main issue in this case, which ECJ must answer is whether the use of a mark in one Member State is sufficient to consider that the mark is genuine used.
The opinion of the Advocate General:
Overall, this opinion does not give a definite answer. The European Court is expected to issue on the case.
It will be interesting whether the Court will take into account one of the fundamental rules of the EU, namely the economic union without borders.
information JIPLP blog.
Етикети: бизнес, дела, ЕС, икономика, интересно, интернет, любопитно, МАРКИ, новини, свят, съд
Защита на приложенията за смарт телефони - Protection for smartphones apps
Patentology публикува интересна и обширна статия относно въпроса свързан със защитата на приложенията за смарт телефоните. Тази тема е изключително актуална имайки предвид развитието на IT индустрията през последните години.
Относно приложенията и тяхната защита изникват два основни въпроса:
- Могат ли да бъдат защитени с патент?
- Трябва ли да бъдат защитени?
Отговорът на първият въпрос е Да, приложенията за смарт телефони могат да бъдат защитени с патент в страните, където подобни патенти се предоставят. В останалата част защитата се основава най-вече на авторското право.
Отговорът на втория въпрос е значително по-сложен. Необходимостта от защита трябва да бъде преценявана в зависимост от конкретната ситуация. Към момента съществуват милиони приложения на смарт телефони. Би било нецелесъобразно всяко eдно от тях да бъде защитено с патент. Най-малкото разходите за това биха били огромни ( например получаването на патент в САЩ може да възлезе на до 30 000 долара).
Patentology has published one interesting and vast article concerning the issue connected with protection of smartphone apps. This topic is highly relevant given the development of IT industry in recent years.
As to the apps and their protection, two questions arise:
- Can apps be protected by a patent?
- Should apps be protected?
The answer to the first question is Yes, apps for smartphones can be protected by a patent in the countries where such patents are granted. In the rest of the world the protection is based mostly on copyright.
The answer to the second question is much more complex. The need for protection must be assessed depending on the situation. Currently, there are millions of apps for smartphones. It would be inappropriate all of them to be protected by patents. The least cost of this would be enormous (eg for example, a patent in the U.S. can cost up to 30,000 dollars).
Етикети: АВТОРСКО ПРАВО / COPYRIGHT, бизнес, икономика, интересно, интернет, новини, Патенти / Patent, приложения, свят, стратегии
1. Motorola Mobility изненадващо оттегли втората си жалба срещу Apple. За повече информация тук.
2. Disney на съд заради права върху легендарни комикс герои. За повече информация тук.
3. Страхът от провал - враг номер едно на иновациите. За повече информация тук.
1. Motorola Mobility surprisingly withdrew his second complaint against Apple. For more info click here.
2. Disney goes to court for copyright to the legendary comic heroes. For more info click here.
3. A fear of failure - the number one enemy for innovation. For more info click here.
Етикети: бизнес, Европа, закони, икономика, интересно, интернет, любопитно, новини, Патенти / Patent, право, САЩ, свят
Индустриалната революция възражда промишлеността в Европа - Industrial revolution brings industry back to Europe
Европейската комисия излезе със становище относно ролята на промишлеността в развитието на европейската икономика и начините за нейното стимулиране.
Европа трябва да възроди значението на промишлеността през XXI век, за да може да осигури устойчив растеж, да разкрие работни места, които предлагат добри условия на труд, и да намери решение на социалните предизвикателства, пред които сме изправени. Предприемането на незабавни действия би трябвало да спомогне за прекъсване на наблюдаваната в момента низходяща тенденция и от сегашните 15,6 % делът на промишлеността в БВП на ЕС да достигне около 20 % до 2020 г. За тази цел Комисията предлага редица приоритетни действия за стимулиране на инвестициите в нови технологии, подобряване на условията за бизнес, на достъпа до пазари и до финансиране, особено за МСП, и за гарантиране, че уменията на работната сила отговарят на нуждите на промишлеността.
Промишлеността на Европа е в изгодна за тази роля позиция: Европа е лидер от световна величина в редица стратегически сектори, като например автомобилостроенето, аеронавтиката, инженерните науки, космонавтиката, химическата и фармацевтичната промишленост. Промишлеността продължава да допринася за 4/5 от износа на Европа и за 80 % от износа на Европа и от инвестициите на частния сектор в научноизследователска и развойна дейност. Ако успеем да спечелим отново доверието, а с него да привлечем и нови инвестиции, европейската промишленост може да постигне повече и да възвърне растежа си. Това е основното послание в съобщението, представено днес в Брюксел от Антонио Таяни — заместник-председател на Европейската комисия. Предложените с това съобщение действия би трябвало да допринесат за намаляване на неравнопоставеността между държавите членки и регионите на ЕС.
Заместник-председателят на Европейската комисия и комисар по въпросите на промишлеността и предприемачеството Антонио Таяни заяви: „Не можем все така да позволяваме на промишлеността ни да напуска Европа. Цифрите говорят: европейската промишленост може да генерира икономически растеж и да разкрива работни места. Днес ние представихме условията за изграждане на устойчива промишленост на бъдещето в Европа, за намиране на необходимите инвестиции в нови технологии и за създаване на нов климат на доверие и предприемачески дух. Чрез съвместна работа и възвръщане на доверието можем да възродим промишлеността в Европа.“
Днес Комисията също така прие два доклада относно конкурентоспособността: новия сравнителен анализ на постиженията в промишлеността на държавите членки, в който се разглеждат пет ключови области: производство и производителност; експортна дейност; иновации и устойчивост; бизнес среда и инфраструктура; и финанси и инвестиции (MEMO/12/760); както и доклада за конкурентоспособността от 2012 г. (MEMO/12/761), в който се прави анализ на основните тенденции в глобализацията през последните 15 години и на свързаните с тях разходи и ползи, както и на предстоящите предизвикателства пред бизнеса в ЕС.
Липсата на доверие води до липса на инвестиции
Несигурността на пазара, финансовите проблеми, липсата на търсене и недостигът на квалифицирана работна ръка доведоха до липса на доверие, което от своя страна предизвика липса на инвестиции и загуба на работни места в промишлеността.
Стълбовете на една по-силна индустриална политика са:
Инвестиции в иновации — осигуряване на подходяща уредба за инвестициите, за да се върнат до равнищата от преди кризата, с акцент върху шест приоритетни области с огромен потенциал за растеж и работни места в Европа: усъвършенстваните производствени технологии за екологично чисто производство, главните базови технологии, пазарите за продукти на биологична основа, устойчивата промишлена политика, строителството и суровините, екологично чистите превозни и плавателни средства и интелигентните електроенергийни мрежи. Държавите членки също трябва да изиграят своята роля и да отдадат приоритет на инвестициите в тези шест области.
По-добри пазарни условия – подобрения във функционирането на вътрешния пазар и отваряне на вратите на международните пазари. Комисията ще се съсредоточи върху подбрани теми, по които бързо може да се постигне значително подобрение: подобряване на функционирането на вътрешния пазар на стоки, насърчаване на предприемачеството в областта на единния пазар на цифрови технологии, който се очаква да нараства с 10 % годишно до 2016 г., защита на правата на интелектуална собственост и по-нататъшно насърчаване на интернационализацията на МСП в ЕС, които в средносрочен план трябва да достигнат до 25 % (от 13 %).
Достъп до финансиране и капитали – подобряване на условията за отпускането на кредити за реалната икономика чрез по-ефективно мобилизиране и целево използване на публичните ресурси: тези на ЕИБ, която трябва да предвиди между 10 и 15 милиарда евро за допълнителни кредити за МСП, и средствата по линия на структурните фондове. Друг способ е отключването на частните източници на финансови средства, което може да стане чрез премахване на съществуващите пречки пред фондовете за рисков капитал и чрез улесняване на трансграничните операции на по-малките предприятия.
Човешки капитал и умения на работната сила – подготвяне на работната сила за индустриалните промени, по-специално чрез по-адекватно изпреварващо предвиждане на нуждите от умения и на несъответствията между търсенето и предлагането на умения. В тази област Комисията по-конкретно ще продължи да насърчава сътрудничеството между работодателите, работниците и съответните власти чрез създаването на европейски секторни съвети по уменията и съюзи на знанието и секторните умения.
Пълният текст на становището може да откриете тук.
European Commission issued a statement on the role of industry in the development of the European economy as well as its promotion.
Europe's industry is well placed to assume this role: Europe is a world-leader in many strategic sectors such as automotive, aeronautics, engineering, space, chemicals and pharmaceuticals. Industry still accounts for 4/5 of Europe's exports and 80% of both Europe's exports and of private sector R&D investment comes from manufacturing. If confidence comes back, and with it new investments, Europe's industry can perform better and start growing again. This is the core message of a communication tabled by European Commission Vice President Antonio Tajani in Brussels today. The actions proposed by this Communication should also contribute to reduce competiveness gap across Member States and EU regions.
European Commission Vice President Antonio Tajani, Commissioner for Industry and Entrepreneurship, said: "We cannot continue to let our industry leave Europe. Our figures are crystal clear: European industry can deliver growth and can create employment. Today we tabled the conditions for the sustainable industry of the future in Europe, to develop the investments needed in new technologies and to rebuild a climate of confidence and entrepreneurship. By working together and restoring confidence, we can bring back industry to Europe."
Today the Commission has also adopted two reports on Competitiveness: the New Industrial Performance Scoreboard on the Member States which looks at five key areas: manufacturing productivity; export performance; innovation and sustainability; business environment and infrastructure; and finance and investment (MEMO/12/760); and the European Competitiveness Report 2012 (MEMO/12/761) which analyses the main globalisation trends in the last 15 years and the implied costs and benefits and the challenges ahead for EU businesses.
Better market conditions – improvements in the functioning of the Internal Market and opening up international markets. The Commission will concentrate on selected themes where significant improvement can be achieved quickly: improving the Internal Market for goods, fostering entrepreneurship with regards to the digital single market which is expected to grow by 10% a year up to 2016, protecting intellectual property rights and further promoting the internationalisation of EU SMES around the world, reaching 25% (from 13%) in the medium term.
Access to finance and capitals – to improve lending to the real economy by better mobilising and targeting public resources, including those of the EIB – which should allocate between EUR 10 and 15 billion in additional lending for SMEs - and of the Structural Funds, and by unlocking private funds through the elimination of remaining obstacles for venture capital funds and the facilitation of cross-border operations by smaller companies.
Human capital and skills – equipping labour force for industrial transformations, notably by better anticipating skills needs and mismatches. In this area, the Commission will in particular further promote cooperation of employers, workers and relevant authorities through the creation of European Sector Skills Councils and of Knowledge and Sectors Skills Alliances.
Етикети: анализи, бизнес, Европа, ЕК, ЕС, икономика, интересно, новини, право, развитие, свят, становища, стимули
Нови такси на USPTO - New USPTO fees
PatentlyO съобщава за въведените от USPTO нови такси касаещи регистрацията на обекти на индустриалната собственост. Като цяло увеличението е незначително, а за някой от процедурите таксите остават непроменени.
Новите такси, които може да откриете тук, са в сила от 05.10.2012.
PatentlyO has reported that USPTO a new fee schedule concerning the registration of industrial properties. Overall, the increase is insignificant and for some of procedures the fees remain unchanged.
The new fees, which can be found here, in force from 05.10.2012.
Етикети: Дизайн / Design, икономика, интересно, МАРКИ / TRADEMARKS, новини, Патенти / Patent, САЩ, свят, такси
Регистрация на търговски марки в Китай - Registration of trademarks in China
ChinaLawBlog публикува интересна статия представяща информация и съвети относно нуждата от регистрация на търговска марка в Китай.
Всяка компания която оперира на пазара в Китай или произвежда продукция за износ има необходимост да регистрира всяка марка, която обозначава продукцията й. Това е важно условие за избягване на казуси с недобросъвестни регистрации на същите марки от трети лица.
Трябва да се има предвид обаче, че регистрацията на марка без нейното търговско използване в страната може да доведе до нейната отмяна. За разлика от други държави по света ( например България или ЕС, като цяло) в Китай срокът в който трябва да стартира използването на една регистрирана марка е 3 години.
The ChinaLawBlog published an interesting article presenting information about the need for registration of the trademark in China.
Every company which operates in China or just produce for export is need to register it's trademarks. This is important for avoiding disputes with fraudulent registrations of the same marks by others.
It should be borne in mind, however, that the registration of a trademark without real commercial using in the country could lead to cancellation of the registration. Unlike other countries in the world (eg Bulgaria or EU as a whole) in China the term in which trademark using must be started is only athree years.
Етикети: бизнес, закони, икономика, интересно, интернет, Китай, любопитно, МАРКИ / TRADEMARKS, новини, свят
1. Интелектуалната собственост като корпоративен актив. За повече информация тук.
2. Патентните клъстъри – феномен с нарастваща комплексност. За повече информация тук.
3. ІV Национално изложение „Изобретения, технологии, иновации - ”ИТИ’2012”. За повече информация тук.
1. Intellectual property as a corporate asset. For more info click here.
2. Patent clusters - a phenomenon with increasing complexity. For more info click here.
3. IV National Exhibition "Inventions, technology innovation -" ITI'2012. "For more info click here.
Етикети: бизнес, Европа, закони, изложения, икономика, интересно, интернет, клъстъри, новини, Патенти / Patent, право, свят
Япония въвежда санкции при незаконно сваляне на съдържание от интернет - Japan introduces penalties for illegally downloading
The 1790 blog съобщава новината за въвеждането на санкции за незаконно сваляне на съдържание от интернет в Япония. Наказанията ще бъдат до 2 години затвор и глоба до 25,679 долара. В случай на неразрешено качване на съдържание в интернет наказанието е до 10 години затвор.
Според изявление на японското правителство тези санкции ще подкрепят звукозаписната и филмова индустрия в страната, която през последните години е в криза. За пример се дават данни, че законното сваляне на музика от интернет е намаляло с 16% през 2011 година.
Чрез въвеждането на подобни строги мерки Япония се надява да постигне успехът на страни, като Южна Корея и Франция, където незаконното сваляне е намаляло с 26%.
The 1790 news blog reported the news for introduction of penalties for illegal downloading content from the Internet in Japan. The penalties will be up to two years in prison and a fine of 25.679 dollars. In the event of unauthorized uploading the penalty will be up to 10 years in prison.
According to the statement of the Japanese government these sanctions will support recording and film industry in the country which are in crisis in the recent years. For example, it is given an evidence that the legal downloading of music from the Internet decreased by 16% in 2011.By introducing such stringent measures Japan hopes to achieve success similar to that in countries as South Korea and France, where illegal downloading is decreased by 26%
Етикети: АВТОРСКО ПРАВО / COPYRIGHT, закони, интересно, интернет, наказания, новини, свят Japan. internet, съд, Япония, world
Защита на бази данни в Европа - важно решение на Е...
Miss B е различна от Miss H - Miss B is differen...
CLIMA COMFORT не може да бъде марка в Европа - C...
Food срещу SNACKS пред Европейския съд - Food vs....
Кратки IP новини от България и чужбина - Brief IP ...
The Max Planck Institute - изследване на системата...
ЕС - Лого за продажба на медицински продукти от ра...
Малайзия въведе система за регистрация на авторски...
Статистика от OHIM за Юли и Август 2012 - Statis...
Използване на марка на Общността - как и къде? - ...
Защита на приложенията за смарт телефони - Protec...
Индустриалната революция възражда промишлеността в...
Регистрация на търговски марки в Китай - Registr...
Япония въвежда санкции при незаконно сваляне на съ...
100-те най-скъпи марки в света за 2012 - Best Glob...
Регионален форум по киберсигурност и киберпрестъпн...
Исландия се присъедини към Сингапурското споразуме...
Модата и авторското право във Великобритания - F...
Сблъсък на марки за бира Румъния-Германия 0:3 - ...

matches:
sui generis
sui generis
sui generis
sui generis
sui generis
sui generis
sui generis
sui generis


text:
Сдружение за оптимизиране на правосъдието и администрацията, СОПА: Министерството на правосъдието осъдено за съдебните такси
Министерството на правосъдието осъдено за съдебните такси
Съдът задължи министерството да коментира заплащането на таксите в брой и с държавни таксови марки
С решение от 10.01.2011 г. по адм. дело 4857 /2010 г. Върховният административен съд (ВАС) остави в сила решението от 01.02.2010 г. по адм. дело 1115 /2009 г. на Административен съд - София град. Преди година с решение от 18.01.2010 г. ВАС остави в сила и решението от 06.03.2009 г. по адм. дело 1053 /2007 г. на Софийски градски съд. Наскоро се създаде спонтанно и групата "Държавни такси и гербови марки" в социалната мрежа "Фейсбук". Така след четири години мълчание, в резултат от обществения натиск и двете влезли в сила съдебни решения правосъдното министерство е задължено да коментира отношението си към банковото обирджийство, а именно кой съд на какво основание държи в сградата си офис на "Информационно обслужване" АД или банков офис, на коя банка е офисът, както и най-трудния за коментиране въпрос - кой, кога, как и защо е забранил заплащането на държавните такси с държавна таксова марка и в брой, допускайки в съдебната власт единствено непредвиденото в Закона за държавните такси заплащане по банков път.
Разбира се, подобен коментар за плащанията предстои да направят и министърът на финансите, и министър-председателят.
Писмо от 13.02.2008 г. от заместник-министъра на финансите Кирил Ананиев
Предложения от 25.02.2008 г. от СОПА до заместник-министъра на финансите Кирил Ананиев относно начините за заплащане на държавни такси и други плащания към бюджета.
Адм. дело 1053 /2007 г. на СГС
Заявление по ЗДОИ до МП от 11.12.2006 г.
Решение по ЗДОИ от МП от 03.01.2007 г.
Жалба от 11.01.2007 г. до СГС
Решение от 06.03.2009 г. по адм. дело 1053 /2007 г. на СГС.
Касационна жалба от 27.03.2009 г. от МП.
Протокол от с.з. на 14.12.2009 г. по адм. дело 6709 /2009 г. на ВАС
Решение от 18.01.2010 г. по адм. дело 6709 /2009 г. на ВАС, с което се оставя в сила решението по адм. дело 1053 /2007 г. на СГС.
Молба от 28.01.2011 г. за издаване на изпълнителен лист
Изпълнителен лист от 03.02.2011 г.
Адм. дело 1115 /2009 г. на АССГ
Заявление по ЗДОИ от 20.06.2008 г.
Писмо от 07.07.2008 г. от МП (във вр. с адм. д. 1053/2007 г. на СГС - 1 2 3 4 5 6 7)
Жалба от 22.07.2008 г. до АССГ
Протокол за с.з. на 11.05.2009 г. по адм. дело 1115 /2009 г. на АССГ
Решение от 01.02.2010 г. по адм. дело 1115 /2009 г. на АССГ
Касационна жалба от МП срещу решението по адм. дело 1115 /2009 на АССГ
Жалба от 02.03.2010 г. от СОПА срещу решението по адм.д. 1115 /2009 на АССГ в частта за разноските
Протокол от с.з. на 20.10.2010 г. по адм. дело 4857 /2010 г. на ВАС
Решение от 10.01.2011 г. по адм. дело 4857 /2010 г. на ВАС, с което се оставя в сила решението по адд. дело 1115 /2009 г, на АССГ.
Молба от 21.01.2011 г. за издаване на изпълнителен лист
Изпълнителен лист от 26.01.2011 г.
Решение от 10.02.2011 г. на МП по заявлението от 20.06.2008 г. за предоставяне на достъп по въпроси 2.2 (в частта за МП), 4.1, 4.2, 4.3, 5.1, 5.2 и 5.3.
Уведомително писмо от 16.02.2011 г. от МП, че заявлението е препратено на ВСС и МФ за отговор на въпроси 1.1, 1.2, 2.1, 2.2 - в частта за ВСС, (2.3 - проп.?), 3, 4.2 и 4.3.
Уведомително писмо от 28.02.2011 г. от МФ (доставено на 23.03.2011 г. !!!), че МФ е препратило заявлението от 20.06.2008 г. на "Информационно обслужване" АД
Отговор от 08.03.2011 г. от ВСС. От него става ясно, че няма законова пречка съдебните такси да се плащат с ДТМ и в брой - има само съображения по целесъобразност. Най-важните въпроси 1.1 и 1.2 - в кои съдилища се приемат ДТ в брой и с ДТМ, са пренасочени за отговор към председателите на съдилищата. По въпроси 2.1, 2.2 (в частта за ВСС) и 3 има мълчалив отказ.
ДО министъра на правосъдието,
председател и на ВСС
ЗАЯВЛЕНИЕ ЗА ДОСТЪП ДО ИНФОРМАЦИЯ (адм. дело 1115 /2009 г. на АССГ)
от "Сдружение за оптимизиране на
правосъдието и администрацията"
Бул.”Владислав Варненчик” № 133, бл.40,
вх.А, ап.43, п.код 9004, гр.Варна
рег. по фирмено дело № 252 /2007 по
описа на Варненския окръжен съд
Моля при разглеждане на настоящото заявление да се вземе предвид, че исканата обществена информация е заявявана, но не е предоставяна на заявителя през предходните 6 месеца и преди тях. Ето защо и предвид заложената в чл.28 от ЗДОИ и чл.13 от ГПК идея, поставям отново същите въпроси с надеждата да получим отговор в разумен срок.
В чл.2 ал.1 от Закона за държавните такси (ЗДТ) са изброени изчерпателно два начина за заплащане на държавни такси (ДТ) - с държавна таксова марка (ДТМ) и в брой. Известно е, че някои съдилища приемат заплащане на съдебни ДТ в брой на касата в съда (например Административен съд - Варна), други приемат заплащане на ДТ до 20 лв с ДТМ (например Бургаският окръжен съд). Върховният административен съд (ВАС) пък ту приема, ту не приема заплащане на ДТ с ДТМ. А точно този е съдът, призван с чл.125 ал.1 от Конституцията да осъществява ВЪРХОВЕН съдебен надзор за точното и еднакво прилагане на законите в административното правораздаване в Република България!
В общия случай, в съдилищата ДТ се заплащат единствено по непредвидения в ЗДТ трети начин - по банков път. По този начин на вносителя е отнето законното право да заплати с ДТМ или в брой на касата в съда. Допълнително е обременен с цената на паричния превод и загубата на време за извършването му в банков или пощенски клон. Често цената на този превод доближава размера на ДТ за самата далеч по-стойностна и трудоемка съдебна услуга. Например, при заплащане на ДТ с размер от 1 до 10 лв, финансовата тежест за клиента става почти двойна. Ако приемем в сектора на съдебноадминистративните услуги 10-те лева ДТ като базов критерий за цената на положения от магистратите по делото висококвалифициран труд, същият труд ще струва колкото няколко преводни такси. Законовото му основание е обществено неизвестно и привидно липсва разумно обяснение за този феномен. Наистина, заниженият размер на ДТ улеснява достъпа до правосъдие, но този резултат до голяма степен се компенсира от несъразмерно високата цена на паричния превод и пряка полза за гражданите няма. Косвено са ощетени и държавната хазна, и бюджетът на съдебната власт. Ето защо общественонеизгодната политика за заобикаляне на предвидените в ЗДТ начини за заплащане на ДТ е признак за корупционна намеса в работата на Министерството на правосъдието (МП) и Висшия съдебен съвет (ВСС), свързана с интереса на "Информационно обслужване" АД ("ИО"АД) и на банките с удобно разположени офиси в съдебните сгради или в близост до тях.
По този повод и предвид, че "ИО"АД е дружество към Министерство на финансите (МФ) с повече от 50% държавно участие, а Министърът на правосъдието е и преседателстващ на ВСС, МОЛЯ на основание ЗДОИ да отговорите писмено на следните въпроси, като при необходимост съгласувате отговорите с МФ и ВСС:
1.1. В касите на кои съдилища в Република България се приемат ДТ в брой?
1.2. В кои съдилища може да се заплаща ДТ с ДТМ?
2.1. На какво правно основание в повечето съдилища дължимите ДТ следва се заплащат единствено по непредвидения в ЗДТ банков път?
2.2. Издавали ли са МП, министърът на правосъдието и ВСС административни актове, свързани с прилагането от съдилищата на политиката по точка 1.1.?
2.3. Моля на основание ЗДОИ да ни бъде изготвено хартиено копие от актовете по т.2.1. и 2.2. или да бъдат посочени броевете Държавен вестник, в които са обнародвани.
3. В случай, че администрацията на произволен съд, например тази на Върховния административен съд, системно нарушава ЗДТ и чл.44 от Закона за счетоводството, кой е органът, компетентен да състави на административния ръководител на съда, в примера на г-н Константин Пенчев, акт за установяване на административно нарушение и да му наложи административно наказание?
4.1. Кои са съдилищата, в които "ИО"АД има офиси и в кои няма такива?
4.2. На какво основание и въз основа на какви правни норми "ИО"АД ползва помещения в сградите на съдилищата?
4.3. Участвувало ли е "ИО"АД в процедура за възлагане на обществена поръчка за обслужването на фирмените отделения към съответните окръжни съдилища за изготвяне срещу задължително заплащане на удостоверения за пререгистрация, които по силата на закона са безплатни? Ако да, кога е проведена процедурата, от какъв характер е била, къде е публикувана обявата, кои са били другите участници и какви са били параметрите на офертите на участниците? Защо изготвянето на тези удостоверения не е организирано така, че да бъде безплатно в изпълнение на закона?
5.1. Кои са съдилищата, в които има банков офис и в кой съд на коя банка е офисът?
5.2. На какво основание и въз основа на какви правни норми различните банки ползват помещения в сградите на съдилищата в страната?
5.3. Провеждани ли са процедури за възлагане на обществена поръчка за всеки отделен банков офис? Ако да, от какъв характер е била процедурата, кога е проведена, къде е публикувана обявата, кои банки са участвали и какви са били параметрите на офертите им към съответния съд?
МОЛЯ при отговорите да се вземе предвид и следното:
Известно е, че средствата от продажбата на ДТМ не постъпват директно в самостоятелния бюджет на съдебната власт. Но е въпрос на организация МФ периодично да превежда в сметката на ВСС сумите от продадените ДТМ, с които са заплатени съдебни ДТ. Лошото взаимодействие между МП, МФ и ВСС не е основателен аргумент срещу правото и законния интерес на гражданите да плащат ДТ до определен размер с ДТМ или в брой, за да не плащат и недължими банкови такси.
Решение № 1388 /13.02.2007 г. по ф.д. № 252 /2007 г. на ВОС като доказателство за актуалното състояние на регистрацията и представителната власт на сдружението.
Гр. Варна, 20.06.2008 г. С уважение: Юлиян Чолаков
Други заявления до МП:
Заявление от 16.01.2008 г. до МП - Издаван ли е и отменян ли е Правилник за финансовата и счетоводна отчетност на съдебните учреждения, кога и къде?
Отговор от 31.01.2008 г.
Заявление от 22.05.2007 г. до МП
Отговор - ?
Преглеждания общо: 2896
Публикувано на 14.01.2011 - 16:55:15

matches:
дело 4857
дело 1115
дело 1053
дело 1053
дело 1053
дело 6709
дело 6709
дело 1053
дело 1115
дело 1115
дело 1115
дело 1115
дело 4857
дело 4857
дело 1115
дело 1115


text:
Имаме ли права върху базите данни на уебсайта ни? - Адвокатско дружество "Господинов и Генчев"
Какво да правим, когато се разделяме с хостинг и уеб поддръжка?
Много наши клиенти напоследък се оплакват от недобронамерени доставчици на хостинг услуги и уеб поддръжка, които отказват да предадат създадените по възлагане бази данни. Такива са и случаите, в които агенции за дигитален маркетинг създават за чужда сметка профили онлайн платформи (напр. Google Ads), от което възникват определени натрупвания от полезна и подредена информация (статистики, профили на клиенти и т.н.). Доставчиците на услуги имат очевиден интерес да използват данните за свои цели след като изпълнят задълженията си по разработване и поддръжка, като много от тях правят това без разрешение след прекратяване на договора с техния възложител.
И така възниква въпросът: Имаме ли права върху базите данни и какво можем да направим, за да си ги върнем след като вече не са ни необходими услугите по хостинг и уеб поддръжка?
Отговорът е – да, определено. Базите данни на уебсайт са особен обект на закрила, чиято уредба се намира в Закона за авторското право и сродните му права. Правото върху тяхното съдържание не е нито авторско, нито сродно, а особено sui generis право, което дава защита на съществената инвестиция, направена за създаването им. Носител на правото не е хостинг компанията или уеб програмиста, които поддържат базите, а лицето, което им го е възложило и плаща за това.
Какво са бази данни и кога се създават такива при хостинг и уеб поддръжка?
Обикновено, когато поръчваме изработката на уебсайт за наша фирма или дейност, искаме той да си взаимодейства с посетителите и да събира информация от тях по определен начин. Затова и повечето уебсайтове днес са динамични, т.е. променят съдържанието си според предварително заложени в тях параметри и скриптове. За да могат да изпълняват всички свои възможности и функционалности, динамичните уебсайтове имат нужда от база данни.
Базите данни са съвкупност от данни, подредени систематично или методично, които са индивидуално достъпни по електронен или друг път. При създаването на уебсайтове най-разпространени са релационните (от англ. relation – връзка), или още SQL бази данни, които подреждат въведената в тях информация под формата на таблици, наподобяващи тези в Excel. Такива са например базите данни с потребителски имена и пароли на потребителите на даден уебсайт.
Достъп до базите данни има администраторът на уебсайта, който и ги управлява чрез собствен профил. Обикновено обаче фирмите не администрират собствените си сайтове, а възлагат дейностите по хостинг и уеб поддръжка на специализирани изпълнители. По този начин на доставчиците на услуги се предоставя достъп до голям обем от информация, който е от изключително значение за собствениците на уебсайта. Не винаги обаче договорите между двете страни уреждат подробно правата и предаването на достъпа до базите данни след прекратяването на услугата, като това създава предпоставки за злоупотреби от страна на някои изпълнители. Настоящата статия разглежда законовите средства за защита, с които разполагат възложителите, именно когато ясни договорни уговорки липсват.
Какви права може да съществуват върху бази данни?:
Правният режим върху базите данни е уреден на европейско ниво в Директива 96/9/ЕО за правната закрила на базите данни, която е транспонирана в българския Закон за авторското право и сродните му права. Закрилата обхваща две основни направления: 1) sui generis право върху базата данни и 2) авторско право върху нейната структура.
Sui generis право върху базите данни
Правото върху бази данни е уредено в ЗАПСП и Директива 96/9/ЕО като особено sui generis право, което се предоставя не поради наличие на оригиналност, а поради вложената инвестиция. Според обобщеното становище на Съда на Европейския съюз по дело С-304/07, “целта на обособеното право е да обезпечи инициативата за структуриране на нарастващия обем от информация като гарантира ангажирания в тази насока значителен ресурс без оглед на неговото естество”. Именно затова носител на правото върху бази данни е техният производител – физическото или юридическото лице, което е поело инициативата и риска за инвестиране в събирането, сверяването или използването на съдържанието на база данни, ако това инвестиране е съществено в количествено или качествено отношение (чл. 93б ЗАПСП).
Производителят ще се ползва със закрилата на закона, ако е направил съществена инвестиция в количествено или качествено отношение за придобиване, проверка или оформяне на съдържанието на формираната структура. Съдът на Европейския съюз изрично подчертава, че при изследване на въпроса дали е направена съществена инвестиция, трябва да се оцени ресурсът, вложен в самото съставяне на базата данни т.е. в намирането на различните източници и систематизирането им, а не инвестицията в създаване на самите данни, включени в базата (C-203/02, C-338/02).
Това означава, че ако сте вложили значителни ресурси, в това число и не само финансови, за създаването на базата данни на вашия уебсайт – напр. за привличането на посетители, събирането на техни предпочитания, отговори и т.н., то ще имате специално право върху нея като производител. Важно е да се отбележи, че специалното право върху базата данни е напълно различно и отделно от авторското право върху самото й съдържание – възможно е базата данни да е съставена от части, които са публично достояние или напълно лишени от оригиналност (напр. потребителски имена, графици и т.н.) и пак върху тяхната структурирана съвкупност да възникне sui generis право.
2. Авторско право върху структурата на базите данни
Sui generis правото върху базите данни не изключва възможността за възникване на авторски права. Те обаче не принадлежат на производителя, а на автора/създателя на базата данни. За да бъде налице годен обект на авторско право, според ЗАПСП и задължителната практика на СЕС, е необходимо да бъде налице оригиналност – т.е. произведението да бъде “израз на собственото интелектуално творение на автора” (C-5/08).
Поради самото естество на базите данни, при създаването им трудно би могъл да се установи елемент на оригиналност, но има конкретни хипотези, в които възникването на авторски права е възможно. Създателят на базата данни може да прояви творчество при изграждането на структурата на базата данни – напр. да подреди и подбере данните по особено оригинален начин. Авторскоправната защита в този случай обаче се разпростира единствено върху структурата и не обхваща самото съдържание на базите данни, за разлика от особеното право на производителите.
Докато sui generis правото на производителя възниква за възложителя, който прави инвестицията в създаването на базата данни, то авторското право защитава оригиналността на изпълнителя. На практика конкуренция между двете права няма, тъй като те обхващат и защитават различни елементи: върху една и съща база данни може да има едновременно авторско право и право на производителя по чл. 93в ЗАПСП. Още повече, чл. 93д от ЗАПСП изрично посочва, че правото върху бази данни възниква независимо от това, дали базата данни или частите от съдържанието й се ползват от закрилата на авторско право или на сродни на него права.
Какви права имат производителите на база данни?
Производителят на базата данни се ползва със защита относно нейното съдържание, поради вложената инвестиция за събирането и систематизирането на данните. ЗАПСП урежда в чл. 93в двете основни права, с които производителят се ползва:
Право да забрани извличането на съдържанието на базата данни или на негова съществена в количествено или качествено отношение част чрез постоянно или временно пренасяне върху друг носител по какъвто и да е начин и под каквато и да е форма (чл. 93в ал. 1 т. 1 ЗАПСП).
Понятието “извличане” следва да се разбира в контекста на Директива 96/9/ЕО и задължителните тълкувания на СЕС, както изрично посочва ВКС в Решение № 218 от 16.06.2015 г. по т. д. № 199/2014 г., ТК, I ТО. По делото C-545/07 СЕС се произнася, че понятието „извличане“ следва да се разбира „в широк смисъл, като означаващо всяко неразрешено действие на присвояване на цялата или на част от съдържанието на база данни, като в това отношение естеството и формата на използвания начин на действие са без значение.” Понятието „пренасяне“ е дефинирано като дейност, чийто резултат е фиксиране на информацията на носител, различен от този, на който се съхранява оригиналната база данни и без значение за наличието му остава продължителността на последващото фиксиране на информацията.
2. Право да забрани повторното използване на съдържанието на базата данни или на негова съществена в количествено или качествено отношение част чрез разгласяване под каквато и да е форма, включително разпространение на копия, отдаване под наем или предоставяне по цифров път (чл. 93в ал. 1 т. 2 ЗАПСП).
Докато т. 1 на чл. 93в, ал. 1 урежда извличането и пренасянето на базите данни като нарушение, то т. 2 осигурява защита срещу последващото използване на съдържанието на базите данни без разрешението на производителя. „Повторно използване“, според дефиницията в Директива 96/9/ЕО, означава каквато и да е форма на публично представяне на цялата или на съществена част от съдържанието на база данни чрез разпространение на копия, даване под наем, чрез on line или други форми на предаване.
Как може да се реализира защитата на базите данни пред съд?
Защитата срещу извличането от база данни и срещу повторното използване на съдържанието им се осъществява чрез исковете по чл. 95б ал. 1 от ЗАПСП, както и чрез осъдителния иск за обезщетение по чл. 95 от ЗАПСП. Исковете по чл. 95б са специални и включват:
преустановяване на неправомерното използване или забрана за извършване на дейността, която ще съставлява неправомерно използване;
изземване и унищожаване на неправомерно възпроизведените бази данни;
изземване от употреба на презаписващите, декодиращите и възпроизвеждащите устройства, използвани изключително за извършване на нарушения;
разгласяване за сметка на нарушителя на диспозитива на решението на съда в два всекидневника и в определен от съда часови пояс на телевизионна организация с национално покритие.
На първо място, за да предостави съдът търсената защита, в процеса трябва да бъде установено качеството производител на база данни. Това означава, че тежестта е на ищеца да докаже с конкретни факти реално вложеният ресурс за създаването на базата данни. Ако производителят не успее да докаже направена съществена инвестиция, то за него няма да възникне право върху базата данни.
Най-често предявявани в съда са установителният иск по т. 1 и осъдителният по т. 2, като преценката за търсената защита зависи от това дали нарушението е прекратено към времето на подаване на исковата молба, или все още продължава. Важно е в процеса да се установи и моментът на настъпване на нарушението, тъй като той е от значение за претърпените от ищеца вреди и съответно за размера на обезщетението по чл. 95 ЗАПСП (Решение № 218 от 16.06.2015 г. по т. д. № 199/2014 г. на ВКС, I ТО).
Съгласно чл. 96а от ЗАПСП, при нарушение на право по чл. 93в (право на производителя) или когато има достатъчно данни да се смята, че такова нарушение ще се извърши или някое доказателство ще се изгуби, унищожи или укрие, по искане на носителя на правото съдът може да наложи следните допълнителни обезпечителни или привременни мерки:
забрана за извършване на дейността, за която се твърди, че съставлява или ще съставлява неправомерно използване на базата данни;
изземване на екземплярите от базата данни за които се твърди, че са неправомерно възпроизведени, негативите, матриците, клишетата и други подобни, предназначени за възпроизвеждане на екземплярите, както и други доказателства от значение за доказване на нарушението;
Допускането, налагането и отменяването на обезпечителните или привременните мерки стават по реда на чл. 389-403 от Гражданския процесуален кодекс, с изкл. на чл. 398, ал. 2 – т.е. ответникът не може да замени без съгласието на носителя на правото върху бази данни допуснатото от съда обезпечение със залог в пари или в ценни книжа съгласно чл. 180 и 181 от Закона за задълженията и договорите.
Имате ли права върху данни в профил в Google Ads, Google Analytics и др.?
Освен при създаването и хостването на уебсайтове, бази данни се създават и при управляването на рекламни кампании чрез профили в Google Ads, Google Analytics и други приложения за таргетирана реклама и анализ на данни. Ads API например предоставя достъп до различни видове данни, систематизирани по рекламни кампании, ключови думи, кликвания, показвания, линквания, разговори и т.н.
Тъй като това представляват онлайн бази данни, свързани с определена рекламна кампания, производител на базата данни ще бъде рекламираната фирма (за разлика от авторското право, субект на правото върху бази данни може да бъде и юридическо лице), ако успее да докаже направена съществена инвестиция. Базата данни ще бъде неправомерно използвана, ако компанията, на която сте поръчали да осъществи рекламната кампания, извлече данните и ги използва за собствени цели без вашето разрешение.
Важно при възлагането и управляването на онлайн профили е да предприемем предварително технически мерки, които да ни гарантират контрол върху профила, дори и до него да имат достъп други лица. В повечето случаи най-удачно е ние да имаме администраторски профил, с който можем да предоставим необходимия обем от права на изпълнителя, а при прекратяване на услугата – да ги отнемем. По този начин ще сме сигурни, че щом договорът преустанови своето действие, единствено ние ще имаме достъп до базите данни.
Най-добрата защита на базите данни разбира се е превантивната. Има множество технически и организационни мерки, които могат да се предприемат, за да предотвратят неправомерното използване на бази данни след изтичането на срока на договор за хостинг или уеб поддръжка. Те могат да бъдат предприети както на договорно ниво чрез сключване на изрични клаузи, така и на техническо ниво чрез ограничаване на правата на изпълнителите.
Дори и да сте изпуснали момента за превенция, начин да защитите базите данни на вашия уебсайт съществува. Като производител на бази данни вие може да се ползвате със защитата на закона но при условие че успеете да докажете пред съда две основни предпоставки: 1) съществена инвестиция в изграждането на базите данни и 2) неправомерното им използване от страна на нарушителя.

matches:
sui generis
sui generis
Sui generis
sui generis
sui generis
Sui generis
sui generis


text:
Подлежи ли на оспорване пред съда актът на по-горестоящия административен орган по чл. 97, ал. 2 in fine АПК? | Предизвикай правото!
Публикации Административно право Подлежи ли на оспорване пред съда актът на по-горестоящия административен орган по...
Подлежи ли на оспорване пред съда актът на по-горестоящия административен орган по чл. 97, ал. 2 in fine АПК?
(Коригиран вариант на първоначалната публикация в сп. Норма, 2014, № 11)
Освен в изрично посочените в чл. 82 АПК или в специални закони случаи всички индивидуални и общи административни актове подлежат на оспорване пред непосредствено по-горестоящия административен орган. По-горестоящият административен орган може е да обяви административния акт за нищожен, да го отмени изцяло или отчасти като незаконосъобразен или нецелесъобразен или да отхвърли оспорването – чл. 97, ал. 1 АПК.
В случаите, при които горестоящият административен е обявил нищожността на атакувания административен акт или го е отменил като незаконосъобразен или неправилен1, той решава преписката по същество, освен ако исканият акт е от изричната компетентност2 на долустоящия орган – чл. 97, ал. 2 in fine АПК, в които случаи по-горестоящият административен орган връща преписката на административния орган, в чието правомощие е издаването на административния акт. В тези случаи възниква въпросът: лицето, за което отмененият административен акт (а тук се включва и отказа да се издаде административен акт), е облагодетелстващ, притежава ли право на жалба срещу решението, с което по-горестоящият орган отменя този административен акт и връща преписката на компетентния орган за решаване на въпроса по същество.
Интересът от признаването на право в полза на посоченото лице е несъмнен. Възможно е горестоящият административен орган да е възприел своя „практика“ по тълкуването на закона, която да уврежда гражданите или организациите; няма защо да се чака долустоящият административен орган да издаде нов административен акт, за да се позволи на заинтересованото лице да го обжалва, изтъквайки инцидентно, че решението на горестоящия административен орган е било незаконосъобразно и че следователно първоначалният административен акт следва да бъде възстановен. Освен това възниква въпросът: ако горестоящият орган поради своето си тълкуване на закона или от злонамереност постоянно отменя издадени в полза на едно лице индивидуални или общи административни актове и връща преписката на долустоящия орган, как лицето, за което отменяните актове са благоприятни, ще получи защита чрез достъп до съд?3
Поставя се и въпросът: прокурорът в защита на обществения или държавния интерес може ли да протестира решението на по-горестоящия административен орган по чл. 97, ал. 2 in fine АПК?
2. Противоречивите становища в доктрината и съдебната практика до ЗИД АПК, ДВ, бр. 39/2011 г.
Проблемът е бил актуален както при действието на първоначалната редакция на АПК, така и на действалите преди това нормативни актове ЗАП (1970) и ЗАП (1979).
Едното становище в по-старата съдебна практика4 дава отрицателен отговор на интересуващия ни въпрос. Приема се, че индивидуални административни актове са актове, които засягат, и то пряко, права или защитени от правото интереси на техните адресати или създават права или задължения за същите. Пряко засягане, създаване или отнемане на права съществува, когато със самия административен акт се отнемат, изменят, ограничават, създават права или задължения на лица, без да е необходимо за това да се издава някакъв последващ административен акт. Отменителното решение на по-горестоящия административен орган, с което се връща преписката за ново разглеждане, според съда не притежава нито един от елементите на индивидуален административен акт: на първо място, той не е адресиран към лицата (физически или юридически), чиито права, законни интереси или задължения са обект на правна повеля. Адресат е административният орган, който следва да издаде индивидуалния административен акт; на второ място, с това решение не се засягат (създават, изменят, ограничават и пр.) пряко права на тези лица. Задължителните указания по приложението на закона нямат пряко и непосредствено въздействие върху тези права. Това въздействие се постига едва с акта на органа, на който е върната преписката. Поради това този акт е индивидуалният административен акт и той подлежи на обжалване, но не и отменителното решение на по-горестоящия административен орган за връщане преписката за ново разглеждане5.
Това становище среща одобрение в по-старата доктрина по ЗАП (1970)6, в която се изтъква, че причината за необжалваемост на този акт на по-горестоящия административен орган е липсата на пряко засягане на правата и законните интереси на правите субекти. Не се акцентира обаче, че актът няма характеристиките на индивидуален административен акт.
Срещаше се и друго становище в доктрината7 и съдебната практика8, което даваше положителен отговор на този въпрос. То акцентира върху текста на чл. 145, ал. 2, т. 2 АПК, в първоначалната му редакция, според който на оспорване по реда на глава десета, раздел първи АПК подлежи актът на по-горестоящия административен орган, с който е отменен или изменен първоначалният административен акт или отказът за издаване на административен акт, без да диференцира между различните актове на по-горестоящия административен орган по чл. 97 АПК9.
Предвид този нормативен текст според мен правилен при действието на първоначалната редакция на чл. 145, ал. 2 АПК бе положителният отговор. От една страна, разпоредбата на чл. 145, ал. 2, т. 1-3 АПК не изключваше, напротив, буквално тълкувана, обхващаше и актовете на горестоящия административен орган по чл. 97, ал. 2 и 3 АПК, с които не се решава преписката по същество. На второ място, може да се спомене аналогията с обжалването на въззивните решения по граждански дела, с които след като се прогласи нищожността или се обезсили първоинстанционното съдебно решение, делото се връща на първоинстанционния съд. Обжалваемостта на такива решения е изрично призната за допустима с т. 3 от Тълкувателно решение № 1 от 17.07.2001 г. по т.д. № 1/2001 г., ОСГК на ВКС10.
3. Противоречивата практика на ВАС след ЗИД АПК, ДВ, бр. 39/2011 г.
След изменението на АПК с ДВ, бр. 39/2011 г. разпоредбата на чл. 145, ал. 2, т. 2 АПК доби следният вид:
„На оспорване подлежи: решението на по-горестоящия административен орган, с който е изменен актът по т. 1 или е отменен и въпросът е решен по същество“.
В практиката на Върховния административен съд при тълкуването на тази нова редакция на разпоредбата във връзка с въпроса за допустимостта на съдебното оспорване на акта на по-горестоящия административен орган са се оформили две противоположни становища.
Според едното становище11 когато по-горестоящият административен орган връща преписката с указания, които е обявил за задължителни, той всъщност решава въпроса по същество. Поради изключителната компетентност на долустоящия орган, по-горестоящият не може да реши въпроса по същество, но дава указания как подчинения нему орган да реши този въпрос, което е недопустимо. Това незаконосъобразно процедиране следва да подлежи на съдебен контрол. На следващо място, на практика има случаи, при които по-горестоящият административен орган е отменил оспорен пред него административен акт въз основа на просрочена и поради това недопустима за разглеждане жалба. Или по-горестоящият орган е разгледал по същество заявен пред него спор за законосъобразност на административен акт в нарушение на забраната по чл. 130, ал. 2 АПК (никой друг орган няма право да приеме за разглеждане дело, което вече се разглежда от съда). Във всичките тези случаи решението на по-горестоящия орган се приема за нищожно, а според решение № 18 от 14.11.1997 г. по к.д. № 12/1997 г. на Конституционния съд „разпоредбата на чл. 120 КРБ не изключва правото на съдилищата инцидентно да се произнасят по нищожността на необжалваемите административни актове, като противното би означавало на порочни административни актове, например акт, издаден от некомпетентен орган, да се придава по-голям стабилитет, отколкото на закон, чиято противоконституционност може да бъде установена в производство пред Конституционния съд, в който смисъл неатакуемостта на административните актове не е абсолютна“.
Изтъква се и допълнителен довод в подкрепа на становището за допустимост на оспорването на решението по чл. 97, ал. 2 in fine АПК, мотивиран с признатото с чл. 6, § 1, т. 1 ЕКПЧ право на справедлив съдебен процес на всяко лице при определянето на гражданските му права и задължения12. Сочи се, че изводът за недопустимостта на съдебния контрол върху акта на горестоящия орган поставя заинтересованата страна, чиито права и законни интереси са засегнати от него, в зависимост от волята на административния орган неограничено във времето, като го лишава от възможността да защити своите права и законни интереси в противоречие с разпоредбата на чл. 6, § 1, т. 1 ЕКП за правото на справедлив процес в разумен срок.
Според противното становище13 при действащата редакция на разпоредбата на чл. 145, ал. 2, т. 2 АПК (ДВ, бр. 39 от 2011 г.) на оспорване подлежи решението на по-горестоящия административен орган, с което е изменен актът по т. 1 или е отменен и въпросът е решен по същество. Нормата има предвид случаите на произнасяне на по-горестоящия орган с властническо волеизявление, пораждащо правни последици – когато отмени първоначалния административен акт и постанови нов по същество или когато измени първоначалния административен акт. Само в тези случаи по-горестоящият административен орган действа, като се произнася по същество относно материалните права и задължения и само в тези случаи именно по-горестоящият административен орган издава правопораждащия акт. Това са и случаите, в които издаденото решение на по-горестоящия административен орган има характера и обема на административен акт, който може да бъде предмет на обжалване. В случаите, в които по-горестоящият административен орган е отменил административния акт и е върнал преписката за произнасяне, се приема, че не е налице годен за обжалване административен акт като властническо волеизявление, пораждащо правни последици в определена правна сфера. В тези случаи по принцип по-горестоящият административен орган действа като „контролно-отменителна инстанция“ и издаденото решение не е административен акт, а на оспорване ще подлежи новият индивидуален административен акт, който ще бъде издаден. Това становище намира подкрепа и в доктрината14.
За отстраняване на тази противоречива практика бе образувано по предложение на председателя на ВАС тълкувателно дело № 3/2014 г., по описа на ОСК на ВАС, насрочено за разглеждане от Общото събрание на колегиите във ВАС на 16.10.2014 г., при следните тълкувателни въпроси:
– Подлежи ли на съдебен контрол актът, с който горестоящият административен орган се произнася в условията на чл. 97, ал. 2 АПК?
– При отрицателен отговор на първия въпрос, ако е постановено нищожно решение от страна на горестоящия административен орган по съществото на спора, следва ли съдът, сезиран с жалба срещу неговото решение, на основание чл. 120, ал. 1 КРБ да упражни контрол и върху законосъобразността на акта на долустоящия административен орган или следва само да прогласи нищожността на решението на горестоящия орган срещу което е сезиран с жалбата?
С определение от 26.02.2015 г. производството по това тълкувателно дело е прекратено с мотива, че противоречината практика е била само на тричленни състави и предстои да се създаде продиворечива практика на петчленни състави на ВАС.
Настоящата статия представлява опит за излагане на становище по въпросите на прекратеното тълкувателно дело.
На първо място, следва да се посочи, че редакцията на чл. 145, ал. 2, т. 2 АПК, ДВ, бр. 39/2011 г., не оставя съмнение, че изключва актовете по чл. 97, ал. 2 АПК от предметния си обхват. По тази разпоредба подлежат на обжалване актовете на по-горестоящия административен орган, с които се прогласява нищожността на първоначалния административен акт, отменя се или се изменя, като преписката се решава по същество.
Означава ли това обаче, че актовете по чл. 97, ал. 2 in fine АПК не подлежат на оспорване пред съд? Не непременно. Чл. 145, ал. 2, т. 2 АПК не ги включва сред актовете, подлежащи на пряк съдебен контрол, но и не изключва същите от съдебно оспорване. Разпоредба с изричен текст, според който актовете по чл. 97, ал. 2 in fine АПК не подлежат на обжалване, АПК не съдържа. Веднага възниква въпросът: предвид уредената в чл. 120, ал. 2 КРБ обща клауза за съдебно оспорване на административни актове, не е ли налице основание, и то конституционно, за оспорването им по съдебен ред?
На пръв поглед това е така, но изводът се нуждае от подборно обосноваване. Чл. 120, ал. 1 КРБ оправомощава съдилищата да осъществяват контрол за законност на актове и действия на административните органи. Употребената нечленувана форма на съществителните „актове“ и „действия“ не е случайна. Конституционният законодател иска да подчертае, че правомощието на съдилищата да упражняват съдебен контрол над администрацията не се простира над всички актове и над всички действия на администрацията. Ал. 2 на същия член сочи, че гражданите и юридическите лица могат да обжалват всички административни актове, които ги засягат освен изрично посочените със закон. Следователно поначало компетентността на съдилищата да упражняват съдебен контрол се простира само над „административните актове“ и то само ако бъдат сезирани с жалба на засегнатите правни субекти. За да бъде допустим пряк съдебен контрол над актове на администрацията, които не представляват административни актове по см. на чл. 120, ал. 2 КРБ е необходима изрична законова овластителна норма.
Такава по отношение на актовете по чл. 97, ал. 2 in fine АПК бе налице до изменението на чл. 145, ал. 2, т. 2 АПК, а след ЗИД АПК, бр. 39/2011 г., вече няма. Следователно единственото основание за съдебна компетентност над жалби срещу актове по чл. 97, ал. 2 АПК може да бъде разпоредбата на чл. 120, ал. 2 КРБ.
Мисля обаче, че не ще бъде никакво насилване над текста на чл. 120, ал. 2 КРБ да се обоснове тезата, че актът, с който по-горестоящият административен орган, връща преписката за ново произнасяне със задължителни указания, представлява непосредствено засягащ правния субект административен акт. Това е така по следните съображения:
Не смятам, че актът по чл. 97, ал. 2 in fine АПК представлява особен контролен или контролно-отменителен акт, тъй като не намирам, че той има единно съдържание15.
При внимателен разбор на разпоредбата на чл. 97, ал. 2 in fine АПК ще видим, че мотивираното решение на по-горестоящия орган, с което се отменя административен акт на долустоящия административен орган, издаден в хипотезата на изрична компетентност, и преписката се връща с указания за ново разглеждане, се състои, разчленява се на две части:
? акт, с който се отменя първоначалният административен акт като незаконосъобразен или неправилен или се прогласява за нищожен;
? акт, с който преписката се връща на долустоящия административен орган, за да упражни изричната си компетентност при съобразяване с указанията на по-горестоящия административен орган.
Вторият акт, или втората съставка на мотивираното решение на по-горестоящия административен орган действително не подлежи на самостоятелно оспорване пред съда. Той не е адресиран към страните в производството, не засяга непосредствено техни права, свободи или законни интереси и има чисто процесуален характер. Не такова обаче е положението с първия акт, или първата съставка на решението по чл. 97, ал. 2 in fine АПК. Това решение има непосредствено материалноправно действие по отношение на правния субект, за който първоначалният административен акт е пораждал или признавал права или определени законни изгоди и който има интерес тези права и законни изгоди да останат да съществуват в правния мир и конкретно в правната му сфера. Ако се запитаме какво е естеството на този правен акт, ще видим, че то е еднородно с естеството на акта по чл. 91, ал. 1 АПК, с който административният орган, издал акта, упражнява правото си на отзив, т.е. го оттегли. И наистина, доктрината при действието на старото административно процесуално законодателство в периода 1912-1948 г. неотклонно е приемала, че целта на въведеното задължение за задължително обжалване на административния акт пред непосредствено по-горестоящия йерархически началник като процесуална предпоставка за оспорването по съдебен ред е да се даде възможност администрацията да оттегли сама административния акт и така да се предотврати един ненужен съдебен спор16. Теорията е разглеждала отмяната на административния акт от по-горестоящия йерархически началник като вид оттегляне на административния акт17.
Действително, между уредбата по НЗАП (1934) и АПК има големи разлики. На първо място, издаването на административни актове и тяхното оспорване по административен ред сега не се подчинява на принципа на безформието, а напротив налице е изрична уредба в общ кодификационнен законодателен акт на целия положителен административен процес18, включително и на „безспорното административно производство“19 по издаване на индивидуални и общи административни актове. Вярно е и, че АПК употребява, за разлика от НЗАП (1934) различни термини, когато говори за правомощието на органа, издал акта, да го премахне от правния мир „оттегляне“, и за правомощието на по-горестоящия орган да го премахне по чл. 97 АПК „отмяна“. Различната терминология идва именно от това, че горестоящият административен орган упражнява контрол за законосъобразност и правилност над акта на долустоящия и е длъжен да се произнесе с мотивирано решение, за разлика от долустоящия, който може да упражни правото си на отзив и немотивирано20. Т.е. законодателят отчита обстоятелството, че дори и извън случаите на изрична компетентност по-горестоящият административен орган не е натоварен с цялата компетентност на активна администрация, не измества първоначалния във всичките му правомощия, а само упражнява, в строго определени рамки, контрол над актовете на долустоящия административен орган. Различните функции и различният обхват на правомощията е довел до желанието за различна терминология на издаваните актове. По правните си последици обаче оттеглянето на административния акт от органа, издал акта, и отмяната по чл. 97, ал. 2 АПК от по-горестоящия орган не се различават – с обратна сила биват заличени правните последици на административния акт от правния мир21. Ето защо актът по чл. 97, ал. 2 in fine АПК в първата му съставка по същество представлява вид оттегляне на административния акт от орган на администрацията. Във връзка с това трябва да се отбележи, че в доктрината оттеглянето на административен акт (индивидуален или общ) безспорно се приема за административен акт22. АПК също подчертава това, като предвижда, че новият акт по чл. 91, ал. 2 АПК, а тук се включва23 и актът, с който органът упражнява правото си на отзив, подлежи на оспорване по реда на АПК.
Поради изложените по-горе съображения намирам, че актът по чл. 97, ал. 2 in fine АПК, с който, в производство по оспорване по административен ред бива отменен административен акт, издаден в хипотезата на изрична компетентност, подлежи на съдебно оспорване по реда на глава десета АПК. Това е така, защото в първата си съставка (отменителната) актът има същата правна същност, както и първоначалният административен акт – било то индивидуален, или общ. Възможността за обжалването на този акт от засегнатите правни субекти, а това са правните субекти, за които първоначалният административен акт е бил благоприятен, следва от нормата на чл. 120, ал. 2 КРБ. Актът по чл. 97, ал. 2 in fine АПК в неговата втора съставка – връщането на преписката на долустоящия административен орган за упражняване на изричната му компетентност не подлежи на съдебен контрол, но не може да бъде приведен в действие, докато не приключи производството по оспорване на акта на по-горестоящия административен орган в първата му част. Налага се спиране на административното производство, на основание чл. 54, ал. 1, т. 5 АПК, до приключване на съдебното производство по оспорването на акта на по-горестоящия орган.
5. Теорията за административния съд като регулатор на компетентностите
Въпреки убедеността ми в изложената по-горе теза, не е изключено с очакваното тълкувателно решение ВАС да възприеме и противната теза за принципна недопустимост на оспорване на контролните актове на по-горестоящия административен орган по чл. 97, ал. 2 in fine АПК. Ето защо намирам за полезно да изложа един алтернативен начин на разсъждение, при който въпреки една подобна теза за принципна недопустимост на съдебен контрол над актове по чл. 97, ал. 2 АПК, все пак е допустим по изключение съдебен контрол. Този начин на аргументация се основава на теорията за административния съд като регулатор на компетентностите.
Тази теория, развита в практиката на бившия ВАС и рационализирана в тогавашната доктрина, позволява обжалването пред административното правосъдие дори на административни актове, изрично изключени от съдебен контрол със закон24.
Съдът е приемал, че наистина една категория административни актове може да бъде изключена от подсъдност на административното правосъдие и тогава административният съд не е в състояние да упражни своята съдебна проверка върху така издадените актове в нейната пълнота. Това не пречи обаче съдът да може да проведи дали в случая е действал наистина компетентен орган, респ. дали действащият орган е не е превишил границите на своята компетентност. В тези случаи съдът приема жалбата дори и ако поначало законът забранява обжалването на конкретната категория административни актове, за да охрани границите на разпределението на компетентностите, очертани в закона. Тъй че винаги старият ВАС е приемал за разглеждане оспорвания срещу административни актове, подадени с оплаквания за издаването им от некомпетентен орган. Ако констатира такова нарушение на компетентността, ВАС не отменя издадения административен акт, а обявява неговата абсолютна недействителност25.
Ако сега действащият ВАС възприеме тезата, че поначало актовете по чл. 97, ал. 2 in fine АПК, с които след отмяна на първоначалния административен акт, преписката се връща за ново разглеждане на издалия отменения акт орган, не подлежат на оспорване пред съд, то от тази теза трябва да се направи изключение именно за случаите, при които по-горестоящият административен орган би постановил нищожно решение. Веднага възниква въпросът при кои хипотези решението на по-горестоящия административен орган по чл. 97 АПК е нищожно?
Нищожно ще бъде решението на по-горестоящия административен орган в случаите, в които първоначалният административен акт не е подлежал изобщо на оспорване по административен ред или макар да е подлежал на такова оспорване той е влязъл в сила и е станал стабилен поради неоспорването му в предвидените от закона срокове. Накратко казано, при „недопустимост“ на решението на по-горестоящия административен акт, поради липсата или погасяването на правото на оспорване по административен ред. Част от случаите на такава недопустимост са описани в практиката, която поддържа тезата за възможността за пряк съдебен контрол над актовете по чл. 97, ал. 2 in fine АПК – когато по-горестоящият административен орган се е произнесъл по просрочена жалба или просрочен протест по чл. 85 АПК, когато по-горестоящият орган е разгледал по същество заявен пред него спор за законосъобразност на административен акт в нарушение на забраната по чл. 130, ал. 2 АПК и пр.
При възприемане на теорията за административния съд като регулатор на компетентностите според мен съдът следва да разглежда въпроса дали фактите, твърдени в жалбата или протеста срещу акта на по-горестоящия административен орган, като основание за нищожност на акта, наистина биха могли да обосноват такава нищожност. Т.е. въпросът за основателността на жалбата или протеста ще се превърне във въпрос не по същество на делото, а като предварителен въпрос, който съдът следва да разгледа при преценката на допустимостта на оспорването. Ако съдът констатира, че е очевидно, че оспорването по административен ред е било допустимо, то той следва в закрито заседание сумарно с определение да отхвърли оспорването26. Само така едновременно ще може едновременно да бъде дадена защита на засегнатия от един нищожен акт на администрацията правен субект и да бъде зачетена установената в закона необжалваемост на акта.
Прекратяването на тълк.д. № 3/2014 г., ОСК на ВАС бе пропуск да се разреши един изключително важен практически проблем, който засяга правата, свободите и законните интереси на правните субекти. Разрешаването на този тълкувателен проблем остана за бъдещето. То обаче следва да бъде извършено върху стабилни теоретически разсъждения, предвид колебанието на законодателната политика по въпроса=
1 Според Костов, Д. ? В: Хрусанов, Д., Д. Костов, Е. Къндева, К. Лазаров. Нови моменти в административния процес според АПК. Тематичен коментар. С., Сиела, 2007, с. 112-113, до решение по същество може да се стигне само ако оспорването е било за законосъобразност и горестоящият административен орган е установил, че административният акт е нищожен или незаконосъобразен, но не и в случаите, при които административният акт е издаден при оперативна самостоятелност. Тезата е привлекателна, но според мен на буквата на закона съответства по-широко тълкуване, според което единствената отрицателна процесуална предпоставка за правомощието на по-горестоящия административен орган да се произнесе по същество, която ал. 2 урежда, е въпросът да е от изключителната компетентност на по-долустоящия административен орган.
2 АПК не съдържа дефиниция на понятието „изрична компетентност“, но тя може да бъде определена като власт, предоставена на определен административен орган само той да осъществява точно определена функция в сферата на държавното управление, при което, пак само той, да издава административни актове с определено съдържание. Спецификата на обществените отношения и необходимостта от определена строго професионална подготвеност за издаването на такива актове, като гаранция за тяхната максимална ефективност и обществена полезност, са обстоятелствата, които обуславят изричната компетентност на по-долустоящия в йерархията държавен орган. Вж. Еленков, А. За допустимостта на съдебния контрол върху актовете на по-горестоящия административен орган по чл. 97, ал. 1 и 2 АП. – Търговскои облигационно право, 2014, № 7, с. 48. Според Костов, Д. ? В: Хрусанов, Д., Д. Костов, Е. Къндева, К. Лазаров. Нови моменти…, с. 113, понятието „изключителна компетентност“ следва да се приравни на „оперативната самостоятелност“, т.е. винаги когато един въпрос се решава от долустоящия орган в условията на целесъобразност, то той е от неговата изключителна компетентност.
3 Въпросът е съвсем резонен, тъй като такива случаи на многократни отменяния от по-горестоящия административен орган и връщания на долустоящия се срещат в практиката – вж. данните в определение № 14405 от 05.11.2013 г. по адм. дело № 12051/2013 г. на Върховния административен съд, петчленен състав, II кол., ВАС.
4 Определение № 23 от 27.01.1972 г. по адм.д. № 31/1971 г. на III г.о., ВС, публикувано в сб. Съдебна практика на Върховния съд на НРБ, Гражданска колегия, за 1972 г. С., 1973, с. 183-184. Вж. също решение № 751 от 25.01.2005 г. по адм. д. № 9009/2004 г., петчленен състав, определение от 26.05.2008 г. по адм. д. № 4518/2008 г., V о., отменено с определение № 9233 от 28.08.2008 г. по адм. д. № 9700/2008 г., петчленен състав, II кол.
5 Определение № 23 от 27.01.1972 г. по адм.д. № 31/1971 г. на III г.о., ВС.
6 Лазаров, К. Проблеми на административния процес. С., изд. БАН, 1978, с. 77.
7 Ангелов, Г. – В: Пенчев, К., Ив. Тодоров, Г. Ангелов, Б. Йорданов. Административнопроцесуален кодекс. Коментар. С., Сиела, 2006, с. 299.
8 Определение № 9233 от 28.08.2008 г. по адм. д. № 9700/2008 г., петчленен състав, II кол.
9 Като че ли в този смисъл е и становището на Къндева, Е. ? В: Хрусанов, Д., Д. Костов, Е. Къндева, К. Лазаров. Нови моменти …, с. 172.
10 Стамболиев, О. Актуални въпроси на касационното производство. Тълкувателно решение № 1/2001 г., ОСГК на ВКС и Тълкувателно решение № 2/2004 г., ОСГТК на ВКС с коментар от проф. д-р Огнян Стамболиев. С., УИ „Св. Климент Охридски“, 2004, с. 49-50, включително за критика на това становище.
11 Определение № 4434 от 29.03.2013 г. по адм. д. № 2818/2013 г., петчленен състав, решение № 805 от 17.01.2013 г. по адм. д. № 11084/2012 г., V о., оставено в сила с решение № 6282 от 09.05.2013 г. по адм. д. № 3568/2013 г., петчленен състав; определение № 14405 от 05.11.2013 г. по адм. д. № 12051/2013 г., петчленен състав, II кол., и решение № 14731 от 08.11.2013 г. по адм. д. № 11793/2013 г., петчленен състав.
12 Определение № 14405 от 05.11.2013 г. по адм. д. № 12051/2013 г., петчленен състав, II кол.
13 Определение № 1618 от 04.02.2013 г. по адм. д. № 698/2013 г., решение № 17420 от 21.12.2013 г. по адм. д. № 14656/2013 г., определение № 5081 от 11.04.2014 г. по адм. д. № 3221/2014 г. и решение № 6118 от 08.05.2014 г. по адм. д. № 3802/2014 г., всичките на ВАС, петчленен състав.
14 Еленков, А. За допустимостта на съдебния контрол… , с. 53, който характеризира акта по чл. 97, ал. 2 in fine АПК като контролен и квазиюрисдикционен, но не и като индивидуален или общ административен акт.
15 Такъв акт не представлява и касационното решение в гражданския, наказателния или съдебно-административния процес, при което поради допуснати процесуални нарушения въззивното решение се отменя, а делото се връща за ново разглеждане. Общоизвестно е, че това съдебно решение има две съставки – judicium rescindens (отмяна) и judicium rescissorium (препращане за ново разглеждане). Стайнов, П. Касационното обжалване пред Върховния административен съд. – Списание на БАН, кн. LXVII, № 1, 1943, с. 42-47, 97-103; Славова, М., В. Петров. Административнопроцесуалният кодекс. (Критичен преглед на съдебната практика. Коментар и предложения за усъвършенстване на уредбата). С., Фенея, 2014, с. 303. Необжалваемостта на това решение не следва от естеството на акта, а от липсата на по-горна инстанция, пред която да бъде обжалвано.
16 Стайнов, П., А. Ангелов. Ръководство по административно правосъдие. С., печ. „Стопанско развитие“, 1943, с. 90-92.
17 Стайнов, П., А. Ангелов. Цит. съч., с. 91.
18 Вж. за кодификацията по АПК общо Славова, М., В. Петров. Цит. съч., с. 21-26, а за широкото понятие за административен процес Лазаров, К. Проблеми на административния процес…, с. 9-25.
19 Хрусанов, Д. Безспорното административно производство. – Социалистическо право, 1983, № 10, с. 38-45.
20 В който случай, ако на мястото на първоначалния административен акт – отказ бъде издаден положителен административен акт за мотиви на последния трябва да се смятат съображенията, изложени в жалбата по чл. 85, ал. 1, т. 6 АПК.
21 Стайнов, П., А. Ангелов. Цит. съч., с. 49; Тодоров, Ив. – В: Пенчев, К., И. Тодоров, Г. Ангелов, Б. Йорданов. Цит. съч., с. 213; Еленков, А. – В: Еленков, А., А. Ангелов, А. Дюлгеров, А. Дишева, Л. Панов, М. Казанджиева, С. Янкулова, Т. Николова, Ю. Ковачева. Административнопроцесуален кодекс. Систематичен коментар. Проблеми на правоприлагането. Анализ на съдебната практика. С., Труд и право, 2013, с. 741 и с. 743.
22 Лазаров, К. Въпроси на съдебното обжалване по Закона за административното производство, С., Издателство на БАН, 1975, с. 37 и с. 40-41.
23 Еленков, А. – В: Еленков, А., А. Ангелов, А. Дюлгеров, А. Дишева, Л. Панов, М. Казанджиева, С. Янкулова, Т. Николова, Ю. Ковачева. Цит. съч., с. 745, както и определение № 9331 от 28.06.2012 г. по адм.д. № 2746/2012 г., III о.
24 Бозов, М. Принципът за компетентността и юриспруденцията на Върховния административен съд. – Правна мисъл, г. II (1936), № 10, с. 713-717; Стайнов, П. Възможност за ВАС да се произнесе по актове, които не са от неговата подсъдност (Теория за ВАС като регулатор на компетентностите), Год. на Държавното висше училище за финансови и административни науки, т. II (1941/1942), passim; Ангелов, А. „Некомпетентност или превишение на власт“ като повод за отмяна на административни актове. – Год. на Държавното висше училище за финансови и административни науки, т. II (1941-1942), с. 75-109, Сталев, Ж. Рецензия за А. С. Ангелов. „Некомпетентност или превишение на власт“ като повод за отмяна на административни актове. – Архив за правни науки, г. III (1942-1943), № 2, с. 255-256.
25 Друго поглед към обжалването в тези случаи има Сталев, Ж. цит. стат., с. 255-256. Според него процесът за отмяна при повода некомпетентност коренно се различава от процеса за отмяна при останалите пороци на административния акт. Обжалването поради некомпетентност поставя пред ВАС въпроса за субективното публично право за заповядване, а обжалването поради останалите пороци – спора относно упражняването на едно начално право за заповядване. В първия случай процесът има установителен, регулативен характер, а ВАС действа като регулатор на компетентностите, докато във втория случай процесът има отменителен, конститутивен характер. Проверката за компетентност няма как да бъде, според проф. Сталев, изключена, защото тя е свързана със самата констатация за наличието на акт на власт, годен да породи обвързващото действие, към което е насочен. Или, по-просто казано, според проф. Сталев, нищожният поради некомпетентност на издалия го орган административен акт е несъществуващ акт. Теза, която би могла да се оспори. Вж. критиката на това обяснение у Христофоров, В. „Нарушение на закон или на наредба“ като повод за отмяна на административни актове. С., печ. Българска наука, 1946, с. 39-40.
26 Така Ангелов, А „Некомпетентност или превишение на власт“…, с. 103-105. На противното становище обаче е била съдебната практика на стария ВАС, според която и в тези случаи съдът се произнася с решение по същество.
Предишна статияОтличаващият се юрист е преди всичко добър човек с широка култура
Следваща статияОтносно понятието „платец на дохода” за целите на чл. 73, ал. 1 ЗДДФЛ
Пазарни цени при изчисляване на обезщетение за принудително отчуждаване в полза...
Sun, 15 July, 2012

matches:
in fine
in fine
in fine
in fine
in fine
in fine
in fine
in fine
in fine
in fine
in fine
in fine
in fine
in fine
in fine
in fine
in fine
in fine