text:
20. Namíbia
Algéria elnöke, Abdelaziz Bouteflika jóváhagyta a szabadalmakra, védjegyekre, integrált áramkörök topográfiájára és szerzői jogokra vonatkozó, a TRIPS-egyezmény által támasztott követelményekkel összhangban álló új, a szellemi tulajdonra vonatkozó törvények kiadását, melyek 2003. július 19-én léptek hatályba.
Az új szabadalmi törvény kimondja, hogy szabadalmat kell engedélyezni minden olyan, iparilag alkalmazható találmányra, amely innovatív ötletnek vagy feltalálói tevékenységnek az eredménye. A törvény szabályozza a szabadalmi bejelentések benyújtását, vizsgálatát és a szabadalmak engedélyezését.
A védjegytörvény változásai elsősorban a lajstromozási eljárást érintik. Az új törvény világossá teszi, hogy a védjegybejelentések vizsgálatát a korábbi védjegyek alapján kell elvégezni. Kimondja továbbá, hogy egy védjegyet használata előtt kell lajstromoztatni, és a védjegyet minden terméken és szolgáltatáson fel kell tüntetni.
Az integrált áramkörök topográfiájára vonatkozó törvény az ilyen elrendezésekre vonatkozó bejelentést, lajstromozást, publikálást és átruházást szabályozza.
Az új törvényekre vonatkozó végrehajtási utasítások hatálybalépése 2004 első felében várható.
A) Az Intellectual Property Development, Inc. (IPD) v. UA Columbia Cablevision of Westchester, Inc. (CCW) ügyben a kerületi bíróság (circuit court) helybenhagyta a körzeti bíróság (district court) döntését a bitorlás kérdésében, de megváltoztatta a szabadalom érvényességére vonatkozó döntést.
IPD kizárólagos licenciavevője volt a CCW optikai szálas műsorszóró rendszerének. A körzeti bíróság a "nagyfrekvenciás vivőt" (high frequency carrier) mint a 64-216 MHz-es, nagyon nagy frekvenciás (very high frequency, VHF) sávban levőt határozta meg, majd újbóli megfontolás után ezt a 3-30 MHz-es sávban levőként értelmezve azt állapította meg, hogy a CCW nem bitorol, mert rendszere a 30-300 MHz-es sávban működik. Ugyanakkor a bíróság a szabadalmat határozatlanság miatt érvénytelennek minősítette.
A Szövetségi Fellebbezési Bírósághoz (Court of Appeal for the Federal Circuit, CAFC) benyújtott fellebbezés alapján a bíróság az igénypontokban használt szavakat a szakember szemszögéből vizsgálta. Ehhez szótárakat, enciklopédiákat és nyilvánosan hozzáférhető szakcikkeket vett alapul. A Webster's szerint a "nagyfrekvencia" (high frequency) 3-30 MHz-ig terjed, és hasonló meghatározás található a tudományos és műszaki kifejezések szótárában is. A leírás nem adott meg semmilyen eltérő jelentést, és így alapot szolgáltatott ahhoz a megállapításhoz, hogy a nagyon nagy frekvenciás (VHF) sáv 40-től 300 MHz-ig terjed. A szabadalmi leírásban semmi nem mutatott arra a szándékra, hogy el kívántak volna térni a szokásos jelentéstől. Az igénypontok szövegében a "szokásos televíziós vevőkészülékek" említése sem feltételezi a VHF vivőt. Minthogy a szóban forgó készülékek a VHF tartományban működnek, nem lehetett szó bitorlásról.
Az igénypontok határozatlanságára vonatkozó állítással kapcsolatban a bíróság szerint az igénypontok nyelvezetéből arra lehetett következtetni, hogy az ott említett "fénynyaláb-demoduláló eszköz" olyan konverter funkcióját látta el, amely a fénynyalábot demodulált nagyfrekvenciás vivőhullámmá alakítja. Mindkét fél szakértői megegyeztek abban, hogy a leírásban és a rajzban ismertetett fényérzékeny detektor ilyen funkciót látott el. Ezért egy szakember tudta volna, hogy a detektor az igénypontban említett eszköz, és így az igénypont nem volt határozatlan. Emellett a "szokásos optikai szál" kifejezés sem volt határozatlan, mert a szabadalom ábrái nem mutattak egyetlen közös szálat az átalakító és az előfizetők között; ehelyett inkább egy vízszintes szakasz volt látható, amelyből függőleges szálszakaszok ágaztak el. Egy közönséges szálnak nem kell egyetlen folytonos üvegszálból készülnie, és szakember lehet azon a véleményen, hogy egy több szakaszból álló szálat egyetlen optikai szál is képezhet, amely a végfelhasználók számára "közös" (vagyis megosztott) lehet. Ezért a CAFC megváltoztatta a kerületi bíróságnak a szabadalom érvénytelenségét kimondó döntését.
B) A Shen Wey Inc. (SW) v. Kimberly-Clark Corp. (KC) ügyben az illinoisi tartományi bíróság elutasította az SW által benyújtott bitorlási keresetet.
Az ügy előzménye, hogy az SW szabadalmat kapott egyrészt belsejében bőrkrémbevonattal ellátott, egyszer használatos orvosi vizsgálókesztyűre, másrészt módszerre a kesztyűk előállításához.
Az összes szabadalmi igénypont előírta, hogy a krémbevonatot a kesztyű felületére "a kesztyűnek a folyékony krémbe való bemártása" útján kell felvinni. Az SW bitorlási keresetet indított a KC ellen, jóllehet az a kesztyűk bevonására szórási eljárást alkalmazott. Az SW szó szerinti vagy legalábbis az ekvivalencia-elv alapján történő bitorlásra hivatkozott.
A bíróság megállapította, hogy a "merítés" szó szokásos jelentése nem vonatkozik a szórásra. Elismerte azonban, hogy egy szabadalmas különleges jelentéssel használhat szavakat, ha gondosan megmagyarázza azok jelentését. Az SW szabadalma a szórást a krémbevonatú kesztyűk előállításának elfogadható módszereként említette. Így a "merítés" kifejezés a szokásosnál szélesebb értelmezésre tarthatott volna igényt a szó szerinti bitorlás szempontjából. A bíróság azonban elutasította ezt az érvelést, mert a szabadalmi bejelentés elővizsgálati eljárásában az elővizsgáló olyan anterioritásra hivatkozott, amelynek alapján a kesztyűk szórással való bevonása ismertnek minősült. Az elővizsgáló azt javasolta, hogy az igénypontokat ettől a nyomtatványtól "bemerítés"-re való korlátozással határolják el. A szabadalmas elfogadta ezt a javaslatot, és ennek megfelelően módosította az igénypontokat, aminek alapján a szabadalmat engedélyezték. Így az igénypontba a "merítés" szó egyértelműen azért került, hogy ezáltal kizárják a szórást; enélkül a szabadalmat nem engedélyezték volna.
Az elővizsgálati eljárás során történt ilyen korlátozás kizárta az ekvivalencia-tan alkalmazását. A bíróság döntése kimondta, hogy ha az eredeti leírás egy ekvivalenst is tartalmazott, amelyet azonban a szabadalmas azért zárt ki az oltalmi körből, hogy szabadalmat kapjon vagy védje szabadalma érvényességét, később nem tarthat igényt az ilyen ekvivalensre. Ezért a bíróság megállapította, hogy KC nem követett el bitorlást sem szó szerint, sem az ekvivalencia-elv alapján.
Az argentin kongresszus 2003. december 5-én a szabadalmi törvény olyan módosításait hagyta jóvá, amelyektől az elnöki adminisztráció azt reméli, hogy ki fogják elégíteni az az Egyesült Államok amerikai gyógyászati termékek erősebb szabadalmi oltalmára vonatkozó igényeit.
A törvénytervezetet a szenátorok három hónappal korábban egyhangúlag és vita nélkül elfogadták, majd az alsóház lényeges módosításokkal ugyan, de szintén elfogadta. Az alsóház által beiktatott főbb módosítások a következők voltak:
a bizonyítási teher áthárítása eljárási szabadalmak esetén a felperesről az alperesre;
az oltalom kiterjesztése az eljárási szabadalmak termékére;
ideiglenes intézkedés lehetőségének biztosítása a szellemi tulajdonra vonatkozó bírósági eljárásokban;
titkosság biztosítása gyógyszerek és növényvédő szerek forgalomba hozatali engedélyének megszerzése céljából a kormányhatóságnak benyújtott adatokkal kapcsolatban.
A bahreini kereskedelmi miniszter és a Szellemi Tulajdonvédelmi Hivatal vezetője bejelentette, hogy Bahrein csatlakozni kíván a Szabadalmi Együttműködési Szerződéshez, a Védjegyjogi Szerződéshez, a Madridi Jegyzőkönyvhöz és a Budapesti Szerződéshez. Emellett azt is közölte, hogy hét új iparjogvédelmi törvény előkészítő munkáját fejezték be, aminek a célja az volt, hogy a hatályos nemzeti törvényeket összhangba hozzák a Bahrein által elfogadni szándékozott nemzetközi egyezményekkel. A kidolgozott, de még jóvá nem hagyott törvények a következők:
1. A szabadalmi és használatiminta-törvény a szabadalmakkal kapcsolatos összes kérdést szabályozza, és hozzájárul majd egy nemzeti szabadalmi hivatal felállításához, amely kezdetben az Ausztrál, az Európai, az Osztrák és a Svéd Szabadalmi Hivatallal fog együttműködni.
2. A védjegytörvény szabályozni fogja a rendes védjegyek, a szolgáltatási, a kollektív és a bizonylati védjegyek bejelentési, közzétételi és lajstromozási eljárását.
3. A földrajzi megjelölések oltalmára vonatkozó törvény Bahreinben új lesz, és várhatóan a Védjegyhivatal fogja adminisztrálni.
4. A kereskedelmi titkokra vonatkozó törvény a nemzetközi követelményekkel összhangban a kereskedelmi titkok kezelését fogja szabályozni, és azokat a rendszabályokat tartalmazza, amelyeket a kereskedelmi adatvédelem megsértése esetén kell alkalmazni.
5. Az ipariminta-törvény a tervezők és egyéb gyártók jogait fogja védeni.
6. Az integrált áramkörökre vonatkozó törvény az elektromos és elektronikus áramkörök oltalmát biztosítja majd.
7. A törvény a növényfajták oltalmáról a növénytermesztők számára sajátos oltalmi formát fog biztosítani.
Mindezek a törvények összhangban állnak azokkal a követelményekkel, amelyeket Bahreinnek ki kell elégítenie a Kereskedelmi Világszervezethez való csatlakozás folytán.
A Szabadalmi és Védjegyhivatal elutasította a Bacardi & Company Ltd. kék palack védjegyként való lajstromozására vonatkozó kérelmét arra hivatkozva, hogy az ilyen védjegy a védjegytörvény 13. szakasza alapján nélkülözi a megkülönböztető jelleget.
A Szabadalmi és Védjegyhivatal Fellebbezési Tanácsa megváltoztatta ezt a döntést, és elrendelte a kék palacknak védjegyként való lajstromozását.
Az Indena S.p.A. v. Dél-koreai Szellemi Tulajdon Hivatal (KIPO) ügyben a Szabadalmi Bíróság úgy döntött, hogy fizikokémiai adatoknak a leírásba való későbbi beiktatása nem képez új anyagot, ha az igényelt vegyületek előállítási példái a leírásban részletesen vannak ismertetve. Ez a bírósági döntés véglegesnek tekinthető, mert a KIPO nem nyújtott be fellebbezést.
E bírósági döntés előtt a dél-koreai szabadalmi joggyakorlatban szigorúan megkövetelték, hogy az új vegyületekre vonatkozó bejelentés eredeti leírása tartalmazzon fizikokémiai adatokat a vegyületek előállításának megerősítése céljából. Ilyen anyagokként a hivatal elemi analízisadatokat, NMR-adatokat, olvadáspontot, forráspontot, törésmutatót, ultraibolya vagy infravörös spektrumot, viszkozitási adatot, kristálytípust, színt vagy hasonlókat fogadott el. Ha a leírás nem tartalmazott ilyen adatokat, a bejelentést elutasították arra hivatkozva, hogy a találmány nincs kellő mértékben kinyilvánítva.
Ez a bírósági döntés azért jelentős, mert enyhíti a kémiai vegyületekre vonatkozó találmányokkal kapcsolatos szigorú követelményeket.
2003. decemberi tájékoztatónkban hírt adtunk arról, hogy Egyiptom 2003. június 6-án letétbe helyezte a Szabadalmi Együttműködési Szerződéshez való csatlakozás okmányát, így a szerződés Egyiptomra nézve 2003. szeptember 6-án lépett hatályba. Most arról kaptunk hírt, hogy az Egyiptomi Szabadalmi Hivatal elnöke 2004. január 4-én közleményt adott ki arról, hogy elfogad külföldön 2003. szeptember 6-a előtt benyújtott nemzetközi bejelentéseket akkor is, ha azokban Egyiptomot nem jelölték meg.
A) Az Európai Szabadalmi Hivatal (ESZH) 2003 novemberében értesítette a Nemzetközi Irodát, hogy a 2002 elején bevezetett javított nemzetközi kutatási és elővizsgálati (Enhanced International Search and Preliminary Examination, EISPE) rendszert a 2004. január 1-jén vagy azt követően benyújtott nemzetközi bejelentések esetében megszünteti, de azt továbbra is alkalmazza a 2004. január 1-je előtt benyújtott nemzetközi bejelentések kapcsán. E változtatás oka - miként erről előző tájékoztatónkban és az Iparjogvédelmi és Szerzői Jogi Szemle előző számában a PCT-rendszer változásairól közölt cikkben beszámoltunk -, hogy a PCT-rendszer keretében 2004. január 1-jén bevezették a javított nemzetközi elővizsgálati rendszert.
B) Előző tájékoztatónkban hírt adtunk arról, hogy 2004. január 1-jétől kezdve a nemzetközi kutatási hatóság által készített kutatási jelentést a nemzetközi elővizsgáló hatóság írott véleménynek (written opinion) tekinti. Ugyanakkor azonban az Európai Szabadalmi Hivatal (EPO) mint nemzetközi elővizsgáló hatóság értesítette a nemzetközi irodát, hogy a nemzetközi kutatási jelentést csak akkor tekinti írott jelentésnek is, ha azt saját maga készítette. Ez annyit jelent, hogy a Finn, az Osztrák, a Spanyol vagy a Svéd Szabadalmi Hivatal vagy a jövőben nemzetközi kutatási hatóságnak kijelölt bármely iparjogvédelmi hivatal által készített kutatási jelentést az EPO nem fogadja el írott véleményként.
A) Az Európai Bíróság egy holland telekommunikációs társaság ügyében hozott ítélete megállapítja, hogy egy színt védjegyként csak korlátozott feltételek mellett lehet lajstromoztatni, mert az érintett közönség csak korlátozott számú színt képes megkülönböztetni, és egy szín rendes körülmények között önmagában nem elégíti ki a védjegyek megkülönbözető jellegével kapcsolatos követelményeket.
B) Az amszterdami Fellebbezési Bíróság 2003. november 6-án hozott ítéletében helybenhagyta az amszterdami Kerületi Bíróság 2003. április 3-án kelt döntését, amely megállapította, hogy az orosz Dimitrij Yemetz "Tanya Grotter és a bűvös nagybőgő" c. regényének holland fordítása a Harry Potter védjegy bitorlását jelenti.
Az eljárást a "Harry Potter" könyvek szerzőjének, Joanne Rowlingnak a holland kiadója, a De Harmonie BV cég és a Time Warner Entertainment Company LP cég (amely különböző HARRY POTTER védjegyek tulajdonosa) indította a "Tanya Grotter" könyv holland kiadója, a Byblos BV cég ellen.
A Byblos megfellebbezte a Kerületi Bíróság döntését, amely megállapította, hogy a Byblos megsértette a Time Warner védjegyjogait, valamint a "Harry Potter és a bölcsek köve" c. Rowling-regény szerzői jogait.
Fellebbezésében a Byblos elsősorban arra hivatkozott, hogy a "Tanya Grotter" c. regény teljesen eltér Rowling regényétől, mert "kevésbé fekete és fehér, és sokkal reálisabb", mint ellenpárja, ezért új és eredeti műnek tekintendő.
A Fellebbezési Bíróság a két regény részletes összehasonlítása alapján nem adott helyt ennek az érvelésnek megállapítva, hogy mindkét regény többé-kevésbé ugyanazt a történetet meséli el: Tanya és Harry a regény hőseiként majdnem azonos szerepeket játszanak, továbbá jellemük, hátterük és helyzetük is hasonló. Emellett a hősök számos esetben hasonló kalandokat élnek át meglepően hasonló módon. Ezért az a számos különbség, amelyet Yemet alkalmazott, nem gátolja azt az összbenyomást, hogy könyve lényegileg a Rowling-regény átdolgozása és utánzása.
A Byblos második érve az volt, hogy Rowling regénye Anthony Horowitz két korábbi fantáziaregényén alapszik, és így csak korlátozott szerzői jogra jogosít. A bíróság azonban úgy találta, hogy a különbségek Rowling és Horowitz könyve között sokkal nagyobbak, mint a Potter- és Grotter-regény között. A valóságban az ilyen összehasonlítás hozzájárult a bíróságnak ahhoz a megállapításához, hogy a Grotter-regény bitorol.
Harmadszor a Byblos azzal érvelt, hogy a "Tanya Grotter" c. könyvet a Rowling- regény megengedhető paródiájaként kell tekinteni. A bíróság ezt az érvelést is elutasította, mert nem talált bizonyítékot arra, hogy Yemet holland vagy orosz kiadója a per megindítása előtt a regényt paródiának tekintette volna. Emellett a bíróság nem is talált olyan elemet a Grotter-könyvben, amely paródiának lenne minősíthető.
A védjegybitorlás vonatkozásában a Byblos azzal érvelt, hogy a HARRY POTTER név nem volt könyvekkel, filmekkel kapcsolatban érvényesen védjegyeztetve, és így Harry Potter történetének kapcsán csupán deszkriptívnek tekinthető. A Byblos azzal is érvelt, hogy a Yemet-regény teljes címét kell tekintetbe venni, ideértve az "és a bűvös nagybőgő" szavakat is, amikor összehasonlítják a HARRY POTTER védjeggyel.
A bíróság ezzel szemben megállapította, hogy a HARRY POTTER érvényes védjegy könyvekkel és filmekkel kapcsolatban, és így tökéletesen kielégíti a védjegyek elsődleges funkcióját, vagyis megkülönbözteti a termékeket származás szempontjából, és garantálja azok minőségét. Ezen túlmenően a bíróság úgy találta, hogy a "Tanya Grotter" név a legdominánsabb része Yemet könyvcímének, és ez a rész - legalábbis hangzás szempontjából - hasonlít a HARRY POTTER védjegyhez. Emellett fogalmilag is hasonlónak kell tekinteni, mert a "Tanya Grotter" regényt Harry Potter "orosz nővéreként" publikálták.
A bíróság nem tartotta szükségesnek azt eldönteni, hogy a "Tanya Grotter" nevet mint olyat védjegyként használták-e. Könyvcímként való használatát mindenképpen bitorlásnak kell tekinteni, és nem lehet jogilag megalapozottnak tekinteni, viszont károsította a HARRY POTTER védjegy megkülönböztető jellegét és hírnevét, és ebből a közismert védjegyből tisztességtelen előnyt húzott.
A) A módosított indiai szabadalmi törvény 2003. május 20-án lépett hatályba. Főbb rendelkezéseit az alábbiakban foglaljuk össze.
A találmány új, tágabb meghatározása: "Találmány egy olyan új termék vagy eljárás lehet, amely kezdeményező lépést (initiative step) foglal magában, és iparilag alkalmazható". E meghatározás által termékek is szabadalmazhatóvá váltak Indiában.
A szabadalmak oltalmi idejét a bejelentés napjától számított 20 évre hosszabbították meg.
A "kémiai eljárás" kifejezés vonatkozik a biokémiai, a biotechnológiai és a mikrobiológiai eljárásokra is.
A bejelentéseket a bejelentés napjától számított 18 hónap eltelte után közzéteszik.
A bejelentések vizsgálatát a bejelentés napjától számított 4 éven belül kell kérni. Az ilyen kérelem benyújtásának elmulasztása a bejelentés megszűnését eredményezi.
A bejelentéseket a vizsgálat megkezdését követő 12 hónapon belül elfogadásra kész állapotba kell helyezni.
B) 2003. decemberi tájékoztatónkban hírt adtunk arról, hogy az új védjegytörvény 2003. szeptember 15-én lépett hatályba. Főbb vonásai a következők:
Egyetlen bejelentésben több védjegyosztályra vonatkozó oltalmat is lehet kérni.
Lehetővé vált a szolgáltatási és kollektív védjegyek lajstromozása is.
A védjegyoltalmat kiterjesztették az áruk alakjára és csomagolására, valamint a színkombinációkra is.
A bejelentő kérésére illeték befizetése ellenében meggyorsítják a védjegybejelentések vizsgálatát, mert ilyenkor három hónapon belül kiadnak elővizsgálati jelentést.
Törvénybe iktatták a közismert védjegyek oltalmát.
Megszüntették a védjegylajstrom A és B részét. Így az új törvény szerint csak egyetlen védjegylajstrom van.
A lajstromozás oltalmi idejét 7 évről 10 évre növelték.
Felállítottak egy különleges Szellemitulajdon-jogi Fellebbezési Bíróságot, amely a Védjegyhivatal döntései ellen benyújtott fellebbezések gyors elintézését teszi lehetővé.
Lajstromozatlan védjegyekre is lehet használati engedélyt adni.
C) Az Indiai Legfelsőbb Bíróság olyan ítéletet hozott, amelynek alapján szabadalombitorlási és védjegybitorlási ügyekben gyorsabban lehet majd ideiglenes intézkedésre vonatkozó döntést kapni.
A) Irán 2003. szeptember 25-én letétbe helyezte a Madridi Jegyzőkönyvhöz való csatlakozás okmányát. Ennek megfelelően ez a nemzetközi egyezmény Iránra nézve 2003. december 25-én lépett hatályba.
B) A Qveshm Shan Hao (QSH), egy iráni kereskedelmi társaság a JORDAN védjegy 25. áruosztálybeli lajstromozása iránti kérelmet nyújtott be. A Védjegyhivatal a bejelentés vizsgálata során nem talált ütköző védjegyet, és a 30 napos felszólalási határidőre közzétette a bejelentést.
A Nike International (Nike) felszólalást nyújtott be a védjegybejelentés ellen arra hivatkozva, hogy ezt a védjegyet korábban világszerte használta. Egyúttal - a törvényes követelmény kielégítése és felszólalásának alátámasztása érdekében - kérte a JORDAN védjegy saját nevére való lajstromozását a 25. áruosztályban.
Az iráni törvény szerint ha a bejelentő a felszólalás alapján ejti bejelentését, az önműködően megszűnik; ha viszont nem válaszol a felszólalásra, a felszólalónak a bíróságtól kell kérnie a védjegybejelentés törlését.
Minthogy a QSH nem válaszolt a felszólalásra, a Nike kérte a bíróságtól a QSH JORDAN védjegybejelentésének törlését. Ennek alapján a bíróság törölte a védjegybejelentést és egyúttal - e védjegy korábbi világméretű használata alapján - elrendelte a JORDAN védjegy Nike javára történő lajstromozását.
A Taam Teva Tivoli (TTT) cég tulajdonosa volt a táplálék-kiegészítőket, vitaminokat és ásványi anyagokat tartalmazó készítményekre lajstromoztatott MEGA-GLUFLEX védjegynek. A lajstromozás a "mega" szóra vonatkozó disclaimert tartalmazott. A védjegybitorlásért beperelt Embrosia Supherb (ES) hasonló célra használta a saját MEGA REFLEX védjegyét. A TTT a tel-avivi kerületi bíróságnál pert indított az ES ellen védjegybitorlás miatt.
A felperes ideiglenes intézkedésre irányuló kérelmével kapcsolatos szóbeli tárgyaláson a bíróság azt állapította meg, hogy a két védjegy mind vizuálisan, mind hangzásilag különbözik.
A felperes által benyújtott fellebbezés alapján a Legfelsőbb Bíróság megváltoztatta az ítéletet, és megállapította, hogy fennáll az összetévesztés valószínűsége.
A bíróság szerint két védjegy közötti hasonlóság megítélésekor mind a hangzásbeli, mind a vizuális hasonlóságot figyelembe kell venni, és bár a két védjegy vizuálisan eltérő, hangzásbeli hasonlóságuk elegendő annak megállapításához, hogy fennáll az összetévesztés veszélye.
A bíróság elutasította az alperesnek azt az érvelését, hogy a felperes védjegyének részét képező "-flex" kifejezés a kereskedelemben általánosan használt, és nem rendelkezhet megkülönböztető jelleggel.
Ilyen okok miatt a bíróság megállapította, hogy a két védjegy megtévesztő hasonlósága miatt megalapozott a felperes védjegybitorlási keresete.
A parlament alsóháza jóváhagyta a földrajzi árujelzőkre vonatkozó 2003. évi törvényt, amely lehetővé teszi a lajstromozatlan földrajzi árujelzők oltalmát is, és lajstromozási rendszert vezet be. Földrajzi árujelzők oltalmáért bármilyen termelő egyén vagy csoport folyamodhat, aki a kérdéses földrajzi területen folytat tevékenységet a bejelentésben megjelölt áruk vonatkozásában.
A) 2003. októberi és decemberi tájékoztatónkban már hírt adtunk arról, hogy Japánban 2003. május 23-án módosított szabadalmi törvényt hagytak jóvá, amelynek alapján 2004. január 1-jétől kezdve megváltoztak a találmány egységességének megítélésével kapcsolatos követelmények. Ennek megfelelően két vagy több találmány akkor igényelhető egy bejelentésben, ha közöttük műszaki összefüggés van; ez a feltétel pedig akkor teljesül, ha a két vagy több találmány egy vagy több azonos műszaki jellemzővel rendelkezik. Ezt az alapelvet a Japán Szabadalmi Hivatal módosítások esetén is alkalmazza. Az alábbiakban konkrét példát adunk egy olyan esetre, amikor a hivatal elfogadta a módosítást, valamint egy olyan esetre, amikor a nem engedélyezte azt.
a) Az igénypont olyan tartályra vonatkozott, amely "200 mm és 10 000 mm közötti, lényegileg egyenletes átmérőjű és ...". A leírás szerint a tartály a kívánt felhasználási céltól függően 200 mm és 10 000 mm közötti, előnyösen 500- 6000 mm átmérőjű.
A módosított igénypont szerint a tartály "200 mm és 6000 mm közötti, lényegileg egyenletes átmérőjű és ...".
A hivatal szerint a módosított igénypont nem tartalmazott új anyagot, mert az eredeti leírásban előnyösként ismertetett értéket adta meg maximális értékként, és a módosítás az eredeti 200-10 000 mm tartományon belül van. Ez annyit jelent, hogy az eredetileg előnyösként kinyilvánított minimális és maximális értékek új tartományként való megadása nem képez új anyagot.
b) Az eredeti igénypont olyan rezorcinkompozícióra vonatkozott, amely "agyagásványokat és 0,001-2 tömegszázalék tejsavat" tartalmaz. Az eredeti leírás szerint a tejsav előnyös mennyisége 0,05-2 tömegszázalék.
A módosított igénypont szerint a rezorcinkompozíció "agyagásványokat és 0,1-1 tömegszázalék tejsavat" tartalmaz.
A hivatal a tejsav mennyiségének 0,1-1 tömegszázalékra való megváltoztatását új anyagnak minősítette, mert az eredeti leírás nem tartalmazott arra vonatkozó utalást, hogy a tejsav előnyös mennyisége 0,1-1 tömegszázalék lehet.
2004. január 1-jei hatállyal a törvény 195. szakaszát is módosították, aminek következtében a bejelentők visszakaphatják a vizsgálati illeték felét, ha bejelentésüket a vizsgálat kérelmezését követően, de még a vizsgálat megkezdése előtt visszavonják.
B) A japán kormánynak beterjesztett tervezet szerint a bíróságok jogosultak lennének bizonyos eseteket a nyilvánosságtól elzárva tárgyalni, illetve egyes ügyekben elrendelni a titkosságot.
A hatályos törvény szerint a szellemi tulajdon oltalmával kapcsolatos perek nyilvánosan folynak. Ezért egyes cégek nem vesznek részt az ilyen perekben, hogy elkerüljék technológiájuk nyilvánosságra jutását.
C) A Japán Szabadalmi Hivatal elnöke bejelentette, hogy 500 új szakembert szándékoznak alkalmazni annak érdekében, hogy "drámaian" lerövidítsék a szabadalmi bejelentések feldolgozásának időtartamát.
A) A japán Toyota cégnek a kínai Geely Auto Co., Ltd. (Geely) ellen indított védjegybitorlási keresete ügyében a beijingi 2. sz. Középfokú Bíróság 2003. november 24-én hozott ítéletet.
A Geely arról híres, hogy az elmúlt években rendszeresen utánozta nagyobb gépkocsigyártók mintáit. Agresszív utánzási technikája miatt Kínában a "kis Benz" gúnynevet ruházták rá.
A Geely Tianjinben a Toyotától szerzett licencia alapján gyártott motorokat, és széles körben hirdette, hogy a Geely-kocsik Toyota- motorral működnek, majd a kocsikat olyan logóval kezdte forgalmazni, amely abban különbözött a Toyota két eltérő méretű vízszintes és egy függőleges ellipszist magában foglaló logójától, hogy a függőleges ellipszis két oldala mellé még egy-egy körívet iktatott be, és a Toyota függőleges ellipszise helyett felül nyitott, vagyis nem körívben záruló ellipszist alkalmazott.
A Toyota 2003. január 2-án indított polgári pert a Geely ellen, és kérte a bíróságot, hogy tiltsa el a Geelyt logójának használatától. Emellett a Toyota kb. 1,7 millió USD-nek megfelelő kártérítés megítélését is kérte. Kérelmét arra alapozta, hogy védjegye közismert az egész világon, és ezért a Geely és annak kereskedői visszaéltek a Toyota kereskedelmi nevével, és a tisztességtelen versenyt tiltó törvénybe ütköztek.
A bíróság elutasította a Toyota keresetét. A 32 oldalas döntésben megállapította, hogy a két védjegy eltérő, és valószínűtlen, hogy a Geely logója megtévesztésre adna okot az érdekelt közönség körében. Véleményének alátámasztására a bíróság elsősorban arra hivatkozott, hogy a szóban forgó termékek ára magas, és az érdekelt közönség speciális összetételű; ezért a gépkocsik vevői rendszerint saját kutatásaik és/vagy a termékek használata alapján általános ismeretekkel rendelkeznek. Mindez segít elkerülni a fogyasztók megtévesztését. Emellett az érdekelt közönség a két logót bizonyos hasonlóságok ellenére sem téveszti össze.
A bíróság elismerte, hogy a Toyota logója jóhírű, ami azonban nem növeli meg az összetévesztés valószínűségét, különös tekintettel az érdekelt közönség ismereteire a gépkocsiiparban. Ilyen szempontból a két cég termékeinek ára és minősége terén fennálló különbség miatt sem kell tartani a fogyasztók megtévesztésétől.
A bíróság nem foglalkozott azzal a kérdéssel, hogy a Toyota logója közismert védjegyként további oltalomra jogosult-e, mert a kínai védjegytörvény szerint a "közismert" státus csak eltérő árukkal vagy szolgáltatásokkal kapcsolatos viták esetén vehető figyelembe.
A bíróság arra is hivatkozott, hogy a Geely 1996-ban lajstromoztatta védjegyeit a Kínai Szabadalmi Hivatalnál.
A fenti érvek alapján a bíróság elutasította a Toyota keresetét. A Toyota a döntés ellen fellebbezést nyújtott be a pekingi Felsőfokú Népbíróságnál.
B) A japán Honda cég pert nyert a kínai kormánnyal szemben.
A Honda egy robogóra vonatkozó mintaszabadalmi bejelentésére 1994-ben kapott szabadalmat. Ezt követően megállapította, hogy három kínai társaság bitorolta a szabadalmát, mert olyan robogókat gyártott, amelyek nagymértékben hasonlítottak a szabadalmazott mintára. E három társaság az Állami Szellemi Tulajdon Hivatal Felülvizsgálati Tanácsánál megsemmisítési eljárást indított azt állítva, hogy hasonló mintákat már publikáltak képes folyóiratokban, és már használtak Kínában. A tanács helyt adott a keresetnek, ami ellen a Honda 2001 decemberében az 1. sz. Közbenső Népbíróságnál fellebbezést nyújtott be. Ez a bíróság megerősítette az Állami Szellemi Tulajdon Hivatalnak a Honda szabadalmát érvénytelenítő döntését, de végül a pekingi Felső Népbíróság 2002 szeptemberében a Honda javára ítélkezett.
Lengyelország 2003. december 30-án letétbe helyezte az Európai Szabadalmi Egyezményhez való csatlakozás okmányát. Így az egyezmény Lengyelországra nézve 2004. március 1-jén lépett hatályba. Ennek következtében a 2004. március 1-jén vagy ezt követően benyújtott nemzetközi bejelentések a nemzeti megjelölés mellett önműködően megjelölik Lengyelországot is mint az Európai Szabadalmi Egyezmény tagját. Egyúttal ettől az időponttól kezdve Lengyelország állampolgárai és lakói nemzetközi bejelentéseiket a Lengyel Szabadalmi Hivatal és a Nemzetközi Iroda mellett az Európai Szabadalmi Hivatalnál is benyújthatják.
Litvánia 2003. augusztus 10-én letétbe helyezte az új növényfajták oltalmára vonatkozó Nemzetközi Unióhoz (UPOV) való csatlakozás okmányát. Ennek megfelelően ez az egyezmény Litvániára nézve 2003. november 10-én lépett hatályba.
A) A malajziai szabadalmi törvény 2003. évi módosítása szerint a Malajziai Szellemi Tulajdonvédelmi Hivatal elfogadja a Dél-Koreai vagy a Japán Szabadalmi Hivatal által kiadott kutatási vagy elővizsgálati eredményeket, és így a bejelentő dönthet, hogy az engedélyezett japán vagy dél-koreai szabadalomnak megfelelően kívánja módosítani malajziai bejelentését. Ilyen eljárás választása esetén a bejelentőnek csatolnia kell az engedélyezett dél-koreai vagy japán szabadalom másolatát a dél-koreai vagy japán igénypontok angol fordításával együtt.
B) A Malajziai Szellemi Tulajdonvédelmi Hivatal vezérigazgatója bejelentette, hogy országa egyelőre nem szándékozik csatlakozni a Madridi Jegyzőkönyvhöz.
Az Egyesült Királyság Szabadalmi Hivatala és a Kereskedelmi és Iparügyi Minisztérium illetékes főosztálya 2002 novemberében nyilvános konzultációt indított a szabadalmi törvény módosítására vonatkozó javaslatokról, ezekről és a kormány következtetéseiről a hivatal 2003. november 14-én összefoglalást készített. A tervezett fontosabb módosításokat az alábbiakban foglaljuk össze.
Jelenleg egy szabadalmas, ha szabadalmát engedélyezés után módosítani kívánja, bizonyítani köteles, hogy nem szándékosan tartotta fenn érvénytelen szabadalmát. A bíróságnak vagy a szabadalmi hivatalnak jogában áll elutasítani egy ilyen kérelmet, ha a szabadalmas magatartása nem elégíti ki. A javaslat szerint a szabadalmas viselkedése nem befolyásolhatja a módosítási kérelem engedélyezését.
Lehetővé kívánják tenni, hogy a hivatal a szabadalom engedélyezése után újbóli vizsgálatot végezhessen, aminek az a célja, hogy mielőtt pert indítanának, elősegítse a szabadalom érvényességével kapcsolatos döntést és ezáltal a felek megegyezését. Mostanáig csak a szabadalmi törvény 72. szakasza alapján indított megvonási eljárás tette lehetővé a hivatal és a bíróságok előtt érvényességgel kapcsolatos kérdésekre vonatkozó, jogilag kötelező döntés meghozatalát. Ezért az engedélyezés utáni újbóli vizsgálati eljárást mint "az érvényesség nem kötelező megállapítását" vagy egy "korai semleges érvényességértékelést" írják le. Az eredmény a szabadalmi hivatal véleménye lesz. Az eljárással azt kívánják elérni, hogy gyors és könnyen érvényesíthető eszköz álljon rendelkezésre az érvényesség korai megállapításához, amely bármely fél (így a szabadalmas és nem érdekelt felek) kérésére elérhető. Az eljárás nyilvános lesz, és az ilyen kérelem benyújtását a szabadalmi lajstromba is bejegyzik. Minthogy jogilag nem lesz kötelező érvényű, az érvényesség megállapítására vonatkozó eljárás nem gátolja vagy késlelteti egy szabadalommal kapcsolatos megvonási vagy bitorlási eljárás megindítását. A vonatkozó kérelmet új érvre kell alapozni, amire kézenfekvő példa lehet egy olyan eset, amikor új anterioritást találnak, amely megalapozza az újdonság vagy a feltalálói tevékenység hiányát, és amelyet az engedélyezés előtti eljárásban nem vettek figyelembe.
Olyan, hasonló eljárási módot is javasolnak, amely lehetővé tenné a szabadalmi hivatal számára bitorlással kapcsolatos nem kötelező vélemény adását arról, hogy egy bizonyos cselekvés vagy eljárás szabadalombitorlást jelent-e. Ilyen kérelmet bárki - tehát a szabadalmas is - benyújthat; a kérelmezőnek nem kell érdekeltséget bizonyítania. A kérelemben ismertetni kell a kérdéses szabadalom megfelelő részleteit, valamint a bitorlással gyanúsított tárgyat, cselekményt vagy eljárást. A hivatalnak jogában áll a kérelem elutasítása. Arra is lehetőség lenne, hogy a hivatal kérelemre mind az érvényességre, mind a bitorlásra vonatkozó véleményt adjon.
Miként az érvényesség megállapítására vonatkozó eljárásban, úgy véleményének kiadása előtt a hivatal itt is figyelembe veheti mindkét félnek az érveit. A hivatal a feleket meghívhatja szóbeli tárgyalásra. A bitorlás megállapítására vonatkozó eljárás eredménye a köz számára hozzáférhető.
A hatályos angol szabadalmi törvény 70. szakasza szerint egy olyan szabadalmas, aki nem elsődleges bitorlás (primary infringement) esetében küld olyan levelet, amelyben bitorlási per megindításával fenyeget meg egy harmadik felet, a fenyegetés miatt okozott kár megtérítésére kötelezhető. (Elsődleges bitorlásnak számít egy szabadalmazott termék gyártása vagy bevitele, vagy egy szabadalmazott eljárás használata.) Ez érvényes abban az esetben is, ha másodlagos bitorlási cselekedetek (szabadalmazott termékek eladása stb.) miatt fenyegetett személy elsődleges bitorlási cselekedeteket is elkövet. A törvénytervezet szerint abban az esetben, ha a fenyegetett személy elsődleges és másodlagos bitorlást is elkövet, nem léphet fel a szabadalmas ellen.
A szabadalmak tulajdonlásával és megvonásával kapcsolatos rendelkezéseket is meg kívánják változtatni. A tervezet szerint a szabadalmas saját szabadalmának a megvonását is kérheti.
A bevezetni kívánt változtatások azt az egyértelmű szándékot tükrözik, hogy egyszerűsítsék és olcsóbbá tegyék a szabadalmi vitákat és a szabadalmi jogok érvényesítését.
Namíbia 2003. december 29-én letétbe helyezte a Párizsi Uniós Egyezményhez való csatlakozás okmányát. Ennek megfelelően az egyezmény Namíbiára nézve 2004. március 29-én vált hatályossá.
A 2004 januárjában módosított szabadalmi törvény szerint Norvégiában a nemzetközi bejelentések nemzeti szakaszának megindítási határidejét 2004. február 1-jétől kezdve az elsőbbség napjától számított 31 hónapra hosszabbították meg. Ez az új határidő egyaránt vonatkozik az I. fejezet szerinti 20 hónapra és a II. fejezet szerinti 30 hónapra, vagyis nem kell a nemzetközi elővizsgálat iránt külön kérelmet benyújtani.
Egyúttal az Európai Biotechnológiai Irányelvet is törvénybe iktatták.
A firenzei Tartományi Bíróság a közelmúltban olyan döntést hozott, amely teljes mértékben figyelembe veszi az Európai Unió ipari mintákra vonatkozó irányelve olaszországi elfogadásának következményeit. A döntés megerősítette, hogy a háromdimenziós ipari minták alkalmasak mintaoltalomra, és ha felmutatnak művészi és kreatív értékeket, szerzői jogi oltalomban is részesülhetnek.
A Deutsche Telekom AG v. Télésonique SA ügyben a Legfelsőbb Bíróság elrendelte a "tonline.ch" doménnév átadását a T-ONLINE védjegy tulajdonosának. A bíróság ítélete megállapítja, hogy a világhálón használt lajstromozott védjegyeknek ugyanolyan fokú oltalmat kell kapniuk, mint a kereskedelemben használt jóhírű védjegyeknek, vagyis oltalmat nyújtanak bármilyen (nem csak teljesen hasonló vagy azonos) árukon és szolgáltatások kapcsán való használat ellen.
A Nemzetközi Iroda mint átvevő hivatal bejelentette, hogy 2004. február 14-től kezdve kész fogadni és feldolgozni elektronikus úton benyújtott nemzetközi bejelentéseket. Ez annyit jelent, hogy ettől az időponttól kezdve a PCT tagállamaiból bárki benyújthat elektronikus úton nemzetközi bejelentést a Nemzetközi Irodánál, és ennek alapján részesülhet az elektronikus bejelentés díjkedvezményében.
Szaúd-Arábia 2003. december 11-én letétbe helyezte a Párizsi Uniós Egyezményhez való csatlakozás okmányát. Ennek megfelelően az egyezmény Szaúd-Arábiára nézve 2004. március 11-én vált hatályossá.
Szingapúr értesítette a genfi Nemzetközi Irodát, hogy 2004. január 1-jétől kezdve a nemzeti szakasz megindítására a PCT I. fejezetében előírt 20 hónapos határidőt 30 hónapra hosszabbítják meg. Így ezeknél a bejelentéseknél a nemzeti szakasz megindításának határideje legkorábban 2004. november 1-jén jár le.
Az új rendelkezés csak azokra a PCT-bejelentésekre vonatkozik, amelyek elsőbbsége vagy - elsőbbség igénylése nélküli esetekben - bejelentési napja 2002. május 1-je vagy annál későbbi időpont, vagyis amely bejelentések esetén a 20 hónapos határidő nem járt le 2004. január 1-je előtt. Azon bejelentések esetében, amelyeknek a 20 hónapos határideje 2004. január 1-jénél korábban járt le, már nincs lehetőség a meghosszabbított határidő igénybevételére.
A vizsgálati kérelem benyújtásának határideje 28 hónap, ha a bejelentés napja vagy elsőbbsége 2002. május 1-je előtti, vagy a bejelentés nemzeti szakaszát 2004. január 1-jén vagy azt megelőzően kellett megindítani. A későbbi bejelentések esetén, amelyeknél a bejelentés napja vagy elsőbbsége 2002. május 1-jénél későbbi, és így a nemzeti szakaszt 2004. január 1-jén vagy azt követően kell megindítani, a vizsgálati kérelmet a bejelentés napját vagy elsőbbségét követő 32 hónapon belül kell benyújtani.
Előző tájékoztatónkban hírt adtunk arról, hogy a 2003. január 6-án módosított szabadalmi törvény 2004. július 1-jén lép hatályba. Most arról is hírt kaptunk, hogy az új törvény eltörli a felszólalást. Ennek megfelelően egy engedélyezett szabadalmi bejelentés szabadalommá érik, ha az engedélyező végzés (notice of allowance) kézhezvételétől számított 3 hónapon belül befizetik az engedélyezési díjat és az első évdíjat.
Az új törvény szerint a használatiminta-bejelentések esetében nem fognak érdemi vizsgálatot végezni újdonságra és feltalálói tevékenységre, vagyis az ilyen bejelentést lajstromozzák, ha az kielégíti az alaki követelményeket. A lajstromozás azonban nem jelenti a lajstromozott minta érvényességét. Ennek megfelelően egy használati minta tulajdonosa köteles a használati mintával kapcsolatban a szabadalmi hivatal által kiadott műszaki véleményt bemutatni a vélt bitorlónak, mielőtt jogait gyakorolná vele szemben.
2004. május 28-tól kezdve a PCT-bejelentések fordítását a nemzeti szakasz megindításával egyidejűleg kell benyújtani. Korábban a fordítás benyújtására a Vietnami Szellemi Tulajdon Hivatal három hónap határidőt engedélyezett.

matches: bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság Bíróság bíróság bíróság Bíróság bíróság bíróság bíróság Bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság Bíróság Bíróság bíróság


text:
40. szám, 2010. október | INFOKOMMUNKIÁCIÓ ÉS JOG
40. szám, 2010. október
Telek Eszter: Ingyen sör és szólásszabadság: szoftverek teljes és részleges közkincsbe bocsátása
Harsági Viktória: Az elektronikus kézbesítésről − külföldi példákon keresztül
Parti Katalin, Dunavölgyi Szilveszter: A kémiai kasztráció és a szexuális elkövetők regisztere – a „pedofil-bűncselekmények” megelőzésének eszközei?
Bordás Mária: A Cloud Computing alkalmazásának közigazgatási és jogi háttere
Polefkó Patrik: Barátok és bizonytalanságok közt, avagy a közösségi oldalakról adatvédelmi szemszögből (2. rész)
Szalay Klára: Jegyzetek egy szöveggyűjtemény margójára
Ambrus István: Informatika és büntetőjog
Szeptember 28-a az információszabadság napja (Right to Know Day). Munkatársaim segítségével immár hagyományosan konferenciát szervezek ezen a napon. Az idén először nemzetközi előadókat is köszönthettünk: az európai adatvédelmi biztos, a német adatvédelemért és információszabadságért felelős biztos, a szlovén információs biztos, a brit információs biztos információszabadságért felelős helyettese, és az amerikai Igazságügyi Minisztérium keretében működő Information Policy Office igazgatója voltak vendégeink. A magyar előadók között üdvözölhettük a Biszku-ügyet kirobbantó újságírókat, valamint a múlt rendszer működését kutató, és eközben gyakran adatvédelmi akadályokba ütköző történészt is. A konferencia témája: az adatvédelem és adatnyilvánosság konfliktusa, az új egyensúly nyilvánvaló igénye adatvédelem és adatnyilvánosság között.
Az 1992-ben elfogadott adatvédelmi törvény nem csupán adatvédelmi törvény volt, hanem Európa első olyan törvénye, amely együtt szabályozta a személyes adatok védelmét és a közérdekű adatok nyilvánosságát. Az adatvédelem a törvény megfogalmazásakor már kiforrott jogterület volt Nyugat-Európában, elsősorban német gyökerekkel. Az információszabadság szabályozása azonban Európán belül jóval szűkebb körű előzményekre tekinthetett vissza, és csak a skandináv államokban volt jelen. Az adatnyilvánosság széleskörű, a magyar törvénynek mintát adó szabályozása az Egyesült Államokban és Kanadában létezett. A magyar szabályozási modell tehát úttörő módon foglalta egységbe az adatvédelem európai és az információszabadság amerikai mintáját, egyben tovább is fejlesztve azokat.
Adatvédelem és információszabadság egységes szabályozásának következménye az is, hogy a magyar adatvédelmi biztos Európa első valódi információs biztosaként kezdte meg működését. Egyszerre kapott szerepet az adatvédelem és az adatnyilvánosság terén, s így kezdetektől lehetősége volt arra, hogy állásfoglalásaival járuljon hozzá a titokszféra és a nyilvánosság közötti, sokszor nehezen meghúzható határvonal kijelöléséhez. A modell sikeresnek bizonyult: a magyar megoldást követően immár információs biztosok működnek Európa számos országában, sokszor már ezen a néven, tehát nem adatvédelmi biztosként emlegetik őket: így Nagy-Britanniában, Németországban szövetségi szinten és számos tartományban, Szlovéniában, Észtországban is találunk ilyen intézményeket. Ezekben az országokban a korábbi adatvédelmi biztosok kaptak nyilvánossággal kapcsolatos hatásköröket: máshol pedig az adatvédelem zárkózott fel az információszabadság mellé, így pl. a közelmúltban Mexikóban egészítették ki a korábban az információszabadságért felelős szerv hatáskörét az adatvédelmi feladatkörökkel.
Időközben az Európai Unió adatvédelmi irányelve és legújabban az Unió Alapjogi Chartája alapján mindenütt felállt a független adatvédelmi felügyeleti intézmény, vannak tapasztalatok tehát arról is, hogy miképpen különbözik a két információs jogot egységben értelmező információs biztosok, és a pusztán adatvédelemmel foglalkozó biztosok gyakorlata. Ennek alapján kimondható, hogy a transzparencia, az átláthatóság érdeke jobban érvényesülhet ott, ahol a személyes adatok védelmét ellátó szerv egyben felelős a közadatok nyilvánosságáért is.
A két információs jogot közös szabályozási keretbe illesztő megoldás tehát sikeres volt, példát adott Európának is. Ugyanakkor kezdettől megfigyelhető egy kedvezőtlen tendencia is: az adatvédelem joga nem csak a fogalomhasználatban, az intézmény elnevezésében játszik, játszott elsődleges szerepet, hanem a gyakorlatban is. A biztosi ügyek között az információszabadsággal kapcsolatos esetek aránya a kezdetektől csupán 5-10%. Az információszabadság jogát a média, a közvélemény csak az intézmény működésének megkezdése után évekkel ismerte meg igazán, és az rendre háttérbe szorult az adatvédelem mögött.
Ennek a kedvezőtlen tendenciának részben jogalkotási, részben jogértelmezési okai vannak. A jogalkotás terén probléma volt, hogy a jó elméleti modellből kiinduló szabályozás egyes részletkérdéseket, így különösen a két információs jog határterületét nem szabályozta megfelelően. Az adatvédelem megjelenése után mindenütt jellemző, hogy az állami szervek azt gyakran menedékként használják akkor is, ha közérdekű adatok iránti jogos igényről van szó (gondoljunk csak a közelmúltbeli brit esetre a képviselők költségtérítésével kapcsolatban, amely konferenciánkon is szóba került). Ez megtörtént Magyarországon is. A sokszor merev szabályokra hivatkozva a média többször az átláthatóság akadályaként észlelte és azonosította az adatvédelmi jogot. Sajnos több elhibázott jogértelmezés is alátámasztani látszott ezeket a kritikákat. Egy ponton mind az adatvédelmi biztosi, mind az alkotmánybírósági gyakorlat eljutott oda, hogy szervezetekre is kiterjesztendőnek vélte az információs önrendelkezési jog teljességét. Ez azt jelenti, hogy – a természetes személyekhez hasonlóan – a szervezetekkel kapcsolatos adatokat is csak abban az esetben lehetne nyilvánosságra hozni, ha arra törvény kifejezett felhatalmazást ad. Ez a – szerencsére uralkodóvá soha nem vált – értelmezés radikálisan szűkítette volna az adatnyilvánosság terjedelmét, kiüresítette volna a közérdekű adatok nyilvánosságához fűződő jogot.
Adatvédelem és adatnyilvánosság érdeke állt szemben az utóbbi években is számos, nagy érdeklődést kiváltó esetben, és sokszor kifejezetten káros módon szorult háttérbe a nyilvánossághoz fűződő érdek. A felmerült kérdések például a következők voltak: rögzíthető-e az elektronikus média által a rendőri intézkedés? Nyilvános-e az intézkedő rendőr arcképe? Milyen terjedelemben hozhat nyilvánosságra az átláthatóságot szolgáló közérdekből személyes adatokat a tényfeltáró újságíró? Az ilyen kérdések megválaszolásakor a felelős adatvédelmi biztosi működésnek mindenkor figyelembe kell vennie a nyilvánossághoz fűződő minősített közérdeket is; így ezek az esetek a jelenlegi jogszabályok keretei között is megoldhatók megfelelő jogértelmezéssel. Máskor csak a jogalkotás segíthet: kár lenne tagadni, hogy a korai szabályozásban számos öncélú adatvédelmi rendelkezés szerepel. Nincs oka pl. annak, hogy a jelenlegi jogszabályi megoldással szemben miért ne ismerhetné meg a számára 1%-os felajánlást adományozók adatait valamely szervezet vagy mozgalom, ha ezt az adományozók is akarják. Végezetül sokszor pusztán vélt adatvédelmi akadályok állnak legitim célok elérésének az útjában: ilyen eset pl. az, ahol a társadalom állapotának, jellemzőinek megismerését, közérdekűvé váló adatok gyűjtését szolgáló népszámlálás kapcsán vetnek fel (hangsúlyozottan: nem valós) adatvédelmi aggályokat etnikai vagy vallási adatok – anonim módon történő – gyűjtését kifogásolva. Ezekben az esetekben a biztos feladata, hogy eloszlassa az aggályokat, és rámutasson: az adatvédelmi problémák valójában nem létezőek, illetőleg a megfelelő garanciarendszer megfogalmazása annak érdekében, hogy ne is lehessenek létezőek. Így tettem pl. ajánlásomban az etnikai adatok kezelése kapcsán.
A megfelelő elméleti háttérből kiinduló szabályozás tehát a valóságban nem minden esetben teremtette meg a két jog egyensúlyát. Mi a feladata a jelen helyzetben az adatvédelmi biztosnak? Álláspontom szerint kettős célt kell kitűznie. Az egyik cél az, hogy létrehozza az adatvédelem és információszabadság új egyensúlyát a transzparenciaigény erősebb érvényesítése mellett. A másik, ehhez szorosan kapcsolódó cél, hogy a személyes adatok védelméhez fűződő alkotmányos jog a gyakorlatban – az alkotmányozó szándékának megfelelően – az egyének magánszférájára irányuló védelemként érvényesüljön. Bár az adatvédelem nagy eredménye, hogy a jogot immár az Európai Unió Alapjogi Chartája is elkülönülten szabályozza, ez nem jelenti azt, hogy az adatvédelem és a magánszféra-védelem teljesen elszakítható lenne egymástól: az adatvédelem soha nem öncél, mindenkor a magánszféra-védelem eszköze.
A gyakorlatban ez a kettős cél a biztos munkájában új jogértelmezési irányokat és jogalkotási kezdeményezések megtételét jelenti. E célok áthatják az elmúlt másfél év biztosi jogértelmezését. Fontos, hogy ezek a célok mindig következetesen épített adatvédelmi jogi – alkotmányjogi dogmatikán keresztül jelenjenek meg; ez így is történik, pl. a pártok adatkezeléseivel kapcsolatos ajánlás a célhozkötöttség elvének értelmezésén keresztül különít el egyes, a magánszféra szempontjából jelentős adatkezeléseket azoktól, amelyek nézetem szerint nem vonhatók az adatvédelem körébe. A másik eszköz a jogszabályalkotás kezdeményezése, és az azt megelőző kutatás. Így jelenleg is folyamatban van a tényfeltáró újságírás jogi környezetének nemzetközi összehasonlítására és megfelelő magyarországi szabályozásának kezdeményezésére irányuló munka. Végezetül: mint az Országgyűlés Alkotmány-előkészítő Bizottságának küldött javaslatomban részletesen is megindokolom, ideje végiggondolni az adatvédelem és információszabadság felügyeleti modelljét is. Bár az adatvédelmi biztos Európa első „információs biztosa” volt, ideje, hogy immár – mind elnevezésében, mind hatásköreit tekintve – valóban információs biztossá váljék.
Terheléses támadás érte október 3-án, vasárnap kora este a választási tájékoztató rendszert – mondta el az MTI-nek VETÉSI IVÁN, a Közigazgatási és Elektronikus Közszolgáltatások Központi Hivatalának (KEK KH) miniszteri biztosa. Mint mondta, fél- és háromnegyed kilenc között észlelték, hogy terheléses támadás érte az informatikai rendszert, emiatt egy ideig lassabban frissült a választási tájékoztató oldal, a www.valasztas.hu. A rendszer azonban negyed 10-re helyreállt. Hangsúlyozta: a terheléses támadás nem érte – nem is érhette – el a szavazókörökből érkező adatokat, mivel azokat egy zárt rendszerben gyűjtik és összesítik, és egy úgynevezett lapgenerátor állítja elő ezekből az adatokból a honlapon látható adatokat. A támadás pedig ez ellen a nyilvános honlap ellen irányult. Az eredmények a támadás ideje alatt is folyamatosan érkeztek a szerverparkba, de a publikálásuk lassabb volt – mondta. Hangsúlyozta: egy adat sincs veszélyben, egy ilyen támadás során sem elveszni, sem sérülni nem tudnak, mivel szigorúan zárt rendszerben dolgozzák fel azokat, amelyet nem tudnak kívülről támadni. Hozzátette: a támadás észlelésekor elkezdték a támadó IP-címeket kizárni, mivel több IP-cím is támadta a rendszert, feltehető, hogy tudatos támadás volt. Arról, hogy mit is jelent a terheléses támadás, elmondta: megpróbálták annyira leterhelni a www.valasztas.hu szerverét, hogy az lelassuljon, esetleg leálljon. A támadások zömében hazai IP címekről érkeztek, de vizsgálják a nemzetközi kapcsolatokat is, mert elképzelhető, hogy egy nemzetközi szerverről generálták a hazai IP-címeket. Jelezte: a támadás várható esemény volt, és megjegyezte, hogy máskor is történt már ilyen, de akkor nem a választás napján próbálták ezt megtenni. A szavazókörökben rögzített adatlapokat zárt hálózaton juttatják el a belső szervermodulhoz. Innen tűzfalon keresztül juttatják el az adatokat további feldolgozásra azokhoz a szervezetekhez, amelyeket VIP-szolgáltatást igényeltek (pártokhoz, médiumokhoz), valamint egy “lapgenerátor” az adatokból előállítja azt a weboldal-képet, amelyet a www.valasztas.hu internetes tájékoztató oldalon közzétesz az Országos Választási Iroda. A választás eredményét az interneten nyomon követők tehát nem közvetlenül az adatbázisból látják a beérkező adatokat, hanem a “lapgenerátor” által készített oldalakat töltik le. Ez a kapcsolat egyirányú: a “nyílt világból” nem lehet elérni a belső, központi szervermodult, így nem is lehet módosítani a beérkező adatokat, és így befolyásolni a voksolás eredményét. (MTI)
DR. BÁNÁTI JÁNOS, a Magyar Ügyvédi Kamara elnöke már több ízben interveniált az OIT megfelelő fórumain a polgári ügyek tárgyalási jegyzőkönyveinek elektronikus megküldése iránt. Az intervenció nyomán a polgári kollégiumvezetők tanácskozást is tartottak és többségük elutasító álláspontra helyezkedett, azaz egy megszorító jogszabály-értelmezésben egyeztek meg. Ennek ellenére nem az összes megyei bíróság folytat elzárkózó gyakorlatot. Budapesten gyakorlatilag már tavaly óta valamennyi bíróság eleget tesz ennek a törvényi előírásnak és fennakadás nélkül történik a pdf-formátumú jegyzőkönyvek kiküldése. Amióta ez az állapot beállt, sem az ügyvédek, sem a bíróságok részéről negatív tapasztalatokról nem érkezett hír, mint ahogy visszaélésekről sem. A Magyar Ügyvédi Kamara ennek nyomán egy olyan rendelet-alkotást kezdeményezett, amely a budapesti gyakorlat országos érvényű alkalmazását biztosítaná. DR. RÉTI LÁSZLÓ, mint a MÜK Törvényelőkészítő és Elvi Bizottságának elnöke levélben fordult a megyei kamarák elnökeihez annak érdekében, hogy a MÜK számára tájékoztatást tudjon adni az országos helyzetről a Pp. 119. § (5) bekezdésében foglalt bírósági kötelezettségek tekintetében, majd egy olyan empirikus anyag összeállítását tervezi, amely növelné az érdekvédelmi munka hatékonyságát. (BÜK)
Az Európai Bizottság kérdőívet dolgozott ki annak érdekében, hogy felmérje az érintettek tapasztalatait a szellemitulajdon-jogok Európai Unión kívüli országokban történő érvényesítéséről. A Bizottság számára különösen fontos a jogérvényesítési helyzet felmérése azokban a harmadik országokban, melyek az EU kereskedelempolitikája szempontjából kiemelt figyelmet érdemelnek. A Bizottság a válaszokat elsősorban nem a kormányzati szervektől és hatóságoktól, hanem a civil és a vállalkozói szféra képviselőitől – így például vállalkozásoktól, jogosulti érdek-képviseleti szervektől vagy ügyvédi irodáktól – várja, de természetesen bárki egyénileg is elküldheti válaszait. A válaszadási határidő 2010. október 31. Minden további információ, valamint maga az online kérdőív az alábbi címen érhető el: http://ec.europa.eu/yourvoice/ipm/forms/dispatch?form=IPRsurvey2010 (MSZH)
A német és az osztrák szerencsejáték-monopólium is óriási csapást szenvedett, miután az Európai Bíróság a héten két külön ítéletében több pontos is az uniós szabályozással ellentétesnek nyilvánította a vonatkozó tagállami törvényeket. Két nap alatt két fontos, a szerencsejátékok szervezését érintő ítéletet hozott az Európai Bíróság. Így szerdán a taláros testület helyben hagyta a német bíróságok azon korábbi megállapításait, melyek szerint a német jogszabályok „nem koherens és szisztematikus módon” korlátozzák a szerencsejátékot. Azok ugyanis, akik az állami monopólium jogosultjai, intenzív reklámkampányokat folytathatnak, s ezzel „eltávolodnak az e monopóliumok fennállását igazoló céloktól”. Ráadásul a jogszabály lehetővé teszi – az állami monopólium alá nem tartozó – kaszinók és játékautomaták működtetését, melyek esetében sokkal nagyobb a kockázata annak, hogy egyeseknél játékfüggőség alakuljon ki. A Bíróság szerint a német hatóságok „az e játékokban való részvételt ösztönző politikát folytatnak, illetve e politikát tolerálják”. Ám így e monopólium megelőzésre irányuló célját nem lehet hatékonyan elérni, ennek következtében pedig „e monopólium többé nem igazolható”. Az ítélet szerint a német szabályozás ellentétes az EU alapvető szabadságaival, és így nem alkalmazható tovább az ahhoz szükséges időszakban, hogy „az uniós joggal való összhangját megteremtsék”. Alig egy nappal a német ítéletet követően az Európai Bíróság újabb szerencsejáték-ügyben hozott ítéletet. Ebben a taláros testület úgy találta, hogy ellentétes az európai uniós szabályozással az az osztrák törvény, amelynek értelmében külföldi, azaz nem ausztriai székhelyű cégek nem működtethetnek játéktermeket az országban. A Bíróság megítélése szerint az efféle korlátozás diszkriminatív azokkal a vállalkozásokkal szemben, melyek székhelye egy másik EU-tagállamban található, ráadásul az intézkedés aránytalan is, mivel túlmegy a bűnüldözéshez szükséges határon. (Bruxinfo)
Az internetszolgáltató ideiglenes győzelmet aratott Írországban: a bíróság ugyan igazat adott a kiadói lobbinak a kalózkodást illetően, ám a jelenlegi törvények alapján a felhasználó lekapcsolása nem megengedhető. Az ír zenei kiadói szövetség (Irish Recorded Music Association – IRMA), mely világcégeket is képvisel (Warner, Universal, Sony, EMI) korábban elindított egy pert, melyben azt kívánták elérni, hogy az országban jelen lévő egyik nagy szolgáltató, a UPC alkalmazza a „három dobásod van” elnevezésű gyakorlatot, s ha a kiadók sorozatos illegális fájlmegosztást tapasztalnak egyes előfizetőknél, és ezt jelzik a szolgáltatónál, akkor az illető internetkapcsolatát – ideiglenesen vagy véglegesen – szüntessék meg. A UPC a kiadók kérését annak idején elutasította, ezért került bíróságra az ügy. A bíróság a napokban döntött, és egy meglehetősen furcsa, az ír viszonyokra jellemző ítéletet hozott. A bíró, PETER CHARLETON a határozatban kifejtette, hogy jogászként érvényesnek és méltánylandónak tartja a felperes keresetét, ám a mai ír törvények alapján nem kötelezheti a UPC-t a lekapcsolás mint végső eszköz alkalmazására. A döntés furcsasága, hogy CHARLETON kihasználta az alkalmat arra, hogy kritizálja a jelenlegi szabályozást, mely szerinte büntetlenül hagyja az elkövetőket, a kalózokat, ráadásul véleménye szerint nincs is összhangban az Európai Unió irányelveivel. A bíró szükségesnek látná a jogharmonizációt, mivel jelenleg csak arra van lehetőség, hogy a tartalomszolgáltatókat, a tárhelyet biztosítókat kötelezhetik a jogsértő anyagok eltávolítására. Arra mindenképp érdemes itt kitérni, hogy a bírónak az uniós szabályozásra, előírásokra való hivatkozása kissé sántít, erős saját értelmezést tükröz, ugyanis az uniós irányelvek épphogy nem követelik a lekapcsolást, hanem kifejezetten ellene vannak az állampolgári jognak tekintett kapcsolat megszüntetésének. De az is igaz, hogy a helyzet nem ilyen egyszerű. Az Európai Bizottság az elmúlt években többször is amellett tört lándzsát, hogy ne kerülhessen sor a „három dobásod van” alkalmazására, Franciaországot is megrótták ezért – különösebb következmény nélkül –, de arról is születtek irányelvek, hogy határozottan meg kell védeni a szerzői jogokat, ám ezt szigorúan szabályozva szabad csak megtenni, ahogy az unió kereskedelmi biztosa februárban elmondta: „a büntetések esetében még mindig az arányosság, a hatékonyság és a visszatartó erő hármasa a legfontosabb, ezért csak akkor indokolt a kriminalizálás, ha „a jogsértések, széles, kereskedelmi mértékben« értelmezhetőek”. Vagyis nyilvánvaló, hogy az EU-s álláspont nem értelmezhető egyértelműen, az eurokraták szokás szerint nem fogalmaznak világosan, igen-nem módon. Ahogy erről már többször beszámoltunk, Írországban különleges helyzet állt elő az illegális fájlmegosztás megítélését illetően. A nagy kiadók a helyi szervezetek, szolgáltatók hozzáállására építve itt fejtették ki legerősebb európai kampányukat, melynek következtében egy ír szolgáltató, az Eircom önkéntesen, a törvényi előírás megléte nélkül, a világon először kezdte alkalmazni a „három dobásod van” gyakorlatát. Ugyanakkor az országban jelen lévő multinacionális cégek, mint például a UPC, a nyomás ellenére vonakodtak ettől. A helyzetet tovább bonyolította, hogy ugyan az ír törvényhozás nem alkotott új törvényt az internetes tartalmakat szabályozandó, az Eircom lépését viszont áprilisban a legfelsőbb bíróság nem találta törvénybe ütközőnek, azt az IRMA és az Eircom magánjellegű megállapodásából következő gyakorlatnak minősítették. A mostani per egyik oka az volt, hogy a kiadók és az Eircom szerződése tartalmaz egy olyan pontot, mely szerint az ír szolgáltató a szigorítás következtében nem kerülhet versenyhátrányba – vagyis elvárják, hogy az IRMA hasonló megállapodásokat kössön a többi szolgáltatóval is (a Vodafone-nal jelenleg is tárgyalnak). A UPC üdvözölte a döntést, szóvivőjük elmondta, hogy cége mindig is kiállt a kalózkodás visszaszorítása érdekében, ám a felhasználók kriminalizálása nem az ő dolguk, s ha a helyi törvények ezt nem teszik lehetővé, ebben nem vállalhatnak részt, főképp azért nem, mert ahhoz az alapelvhez tartják magukat, mely szerint az internnet- (és nem tartalom-) szolgáltató nem vonható felelősségre a közvetített tartalom miatt. A következő hónapok történései minden bizonnyal érdekes lesznek, mivel ha az ír törvényhozás nem alkot törvényt a „három dobásod van” elv alkalmazásáról, akkor az Eircom jelentős versenyhátrányba kerülhet, hiszen a fájlmegosztókat használó, feltehetően nem kevés számú, nagy forgalmat generáló, drága előfizetéseket használó fogyasztók mind el fogják hagyni. (ITcafé.hu)
Tízéves születésnapját ünnepli a nyílt forráskódú, azaz szabadon fejleszthető szoftverek elterjesztéséért küzdő mozgalom. Az évfordulót a Magyarországi Nyílt Dokumentumformátum Szövetség (ODFA Magyarország) által szervezett, a Parlamentben megrendezett konferenciával ünnepelték meg, amelyre több mint száz külföldi előadót hívtak. A Sun Microsystems által 2000-ben elindított Open-Ofﬁce.org projekt körül ma már hatalmas nemzetközi közösség alakult ki önkéntes fejlesztőkből. Ma több mint 5000 szakember, rajongó, fejlesztő vallja magát a közösség tagjának. A nyílt forráskódú irodai szoftvercsomagjukat (ami lényegében a Microsoft Office „szabad” megfelelője) száznál is több nyelvre fordították le és több mint 160 millióan töltötték le. A szabad szoftverek piaci részesedése a tanulmányok szerint már eléri a 15-20 százalékot; miközben az OpenOffice.org mögé ma már olyan multinacionális vállalatok is felsorakoztak, mint az Oracle, az IBM, a Novell vagy a Google. A mozgalom egyik legfontosabb sikere az volt, amikor az EU 2002-ben kinyilvánította, hogy támogatja a nyílt szabványokat megvalósító szoftverek alkalmazását a tagállamok közigazgatásában. Az utóbbi években kormányzati intézmények, iskolák, önkormányzatok és vállalkozások körében egyaránt terjed a jogdíj fizetése nélkül is legálisan használható, nyílt forráskódú szoftvercsomag. 2006 óta pedig több tagállam (Hollandia, Franciaország, Lengyelország) kormányrendelettel tette kötelezővé a nyílt szabványokon alapuló szoftverek alkalmazását a közintézményekben. Az ODFA Magyarország célja, hogy a magyar államigazgatásban is elérje a váltást, vagyis azt, hogy az évente milliárdokért bérelt Microsoft szoftvereket cseréljék le azokkal egyenértékű, ám szabadon fejleszthető, nyílt forráskódú programokra. Ezzel ugyanis érvelésük szerint sok milliárd forintot takaríthatna meg az állam. A pénzügyi világválság, a költségvetési megszorítások időszakában mintha lassan kezdene eljutni az üzenetük – ez derült ki legalábbis NYITRAI ZSOLT, a Nemzeti Fejlesztési Minisztérium infokommunikációért felelős államtitkára köszöntőjéből. Az új kormány az államtitkár ígérete szerint megnyitja az állami – közigazgatási és oktatási – informatika kapuit a szabad szoftverek világa előtt; az államigazgatás alrendszereiben belátható időn belül lehetővé kívánják tenni, hogy szabad szoftvereken is folyhasson a kormányzati munka. – A szabad szoftverek, a nyílt dokumentumformátum széles körű alkalmazása a világ számos pontján sikeresen bevált gyakorlat. A bevezetés tapasztalatai alapos előkészítés mellett minden esetben igazolták az erőfeszítéseket, és valódi, mérhető költségcsökkentést eredményeztek – ismerte el közleményében a szabad szoftveresek egyik fő érvét az államtitkár. (Nol.hu)

matches: bíróság bíróság Bíróság Bíróság Bíróság Bíróság bíróság bíróság bíróság


text:
A KAPOSVÁRI MUNKAÜGYI BÍRÓSÁG - PDF Free Download
Download "A KAPOSVÁRI MUNKAÜGYI BÍRÓSÁG"
1 A KAPOSVÁRI MUNKAÜGYI BÍRÓSÁG M. 217/1998/4. s z á m A MAGYAR KÖZTÁRSASÁG NEVÉBEN! A bíróság a Független Rendőrszakszervezet (Budapest, Király u , ügyintéző: Dr. Szöllősi Tibor) által képviselt K. L. felperesnek, a Somogy Megyei Rendőr-főkapitányság F-i Rendőrkapitányság alperes ellen gépjárművezetői pótlék visszafizetése alóli mentesítés és egyéb iránt a felperes által előterjesztett kereset alapján indított perben az1998. december hó 16. napján megtartott tárgyaláson meghozta az alábbi í t é l e t e t : A bíróság megállapítja, hogy az alperes / számú intézkedése gépjárművezetői pótlék folyósításának visszamenőleges január 1-ig megvonása jogellenes. A felperes gépjárművezetői pótlékra április 10-től nem jogosult. Kötelezi az alperest, hogy 15 napon belül fizessen meg a felperesnek 5.070,- azaz Ötezerhetven Ft-ot, valamint ezen összegnek április hó 10. napjától a kifizetés napjáig járó évi 20 %-os kamatát, továbbá 6.000,- azaz Hatezer Ft készkiadási költséget. Az állam által előlegezett illetéket az állam viseli. Az ítélet ellen a kézbesítésétől számított 15 napon belül fellebbezésnek van helye, melyet ennél a bíróságnál kell írásban, három példányban benyújtani. Abban az esetben, ha a fellebbezés a perköltség, illetve az állam által előlegezett illeték és öltség viselésére vagy annak összegére, a kamat megfizetésére, valamint az ítélet indokolása ellen irányul, a fellebbező kérheti a másodfokú bíróságtól a fellebbezés tárgyaláson történő elbírálását, ellenkező esetben az erre irányuló fellebbezést a bíróság tárgyaláson kívül bírálja el. A fellebbezési határidő lejárta előtt előterjesztett közös kérelem alapján a felek kérhetik a fellebbezés tárgyaláson kívüli elbírálását. I N D O K O L Á S :
2 A felperes az F-i Rendőrkapitányság Bűnügyi Osztály Vizsgálati Alosztályánál alosztályvezetőként teljesít szolgálatot. Az F-i Rendőrkapitányság vezetője az november hó 7. napján kelt / számú személyi állományra vonatkozó parancsában november hó 1. napjától kezdődően a felperes részére illetménypótlék címén gépjárművezetői pótlékra való jogosultságát rendelte el a felperes részére. Az F-i Rendőrkapitányság vezetője az április hó 10. napján kelt / számú parancsában a gépjárművezetői pótlék folyósítását visszamenőleges hatállyal január hó 1. napjától kezdődően megszüntette. A felperes a gépjárművezetői pótlék folyósításának megszüntetése iránt szolgálati panaszt nyújtott be a Somogy Megyei Rendőr-főkapitánysághoz. A Somogy Megyei Rendőr-főkapitányság vezetője június hó 3. napján kelt 946/4/1998. számú határozatában a felperes panaszát elutasította azzal az indokolással, hogy a 140/196. (VIII. 31.) Korm. rendelet végrehajtása tárgyában kiadott 15/1997. ORFK. utasítás a gépjárművezetői pótlékra való jogosultságot azon személy részére engedi megállapítani, aki havonta legalább 400 km-t vezet, és mivel a felperes az utasításban meghatározott havi km-t nem teljesítette, a gépjárművezetői pótlékra való jogosultságát meg kellett szüntetni. Az F-i Rendőrkapitányság rendelkezését követően a felperes illetményéből az január 1-től április 10-ig terjedő időben kifizetett gépjárművezetői pótlékot 5.070,- Ft összegben levonták. A felperes a bírósághoz beterjesztett keresetében kérte megállapítani, hogy a gépjárművezetői pótlék visszamenőleg levonása jogszabályellenesen történt, mivel a hatályos jogszabályi rendelkezések nem adnak lehetőséget a már megállapított és kifizetett juttatás visszamenőleges hatályú megszüntetése tárgyában. Egyben az illetményből történő levonás jogellenes azért is, mivel az alperes az illetményből történő levonásra fizetési felszólítást nem adott ki. Kérte kötelezni az alperest a jogellenesen levont illetmény megfizetésére. Alperes a felperesi kereset elutasítását kérte. A bíróság a peres felek előadása, a csatolt iratok alapján megállapította, hogy a felperes keresete alapos. A fegyveres szervek hivatásos állományú tagjainak szolgálati viszonyáról szóló évi XLIII. tv ának (2) bekezdése alapján a hivatásos állomány tagját többek között gépjárművezetői pótlék is megilleti, az illetményalapja 13 %-ának megfelelő összegben. A törvényben meghatározott gépjárművezetői pótlékra való jogosultságot a törvény végrehajtása tárgyában kiadott 140/1996. (VIII. 31.) Korm. sz. rendelet 42. -ának (3) bekezdés a) pontja alapján lehetett megállapítani, mely szerint gépjárművezetői pótlékra jogosult az a személy, aki a beosztásából adódó feladatok ellátása során szolgálati gépkocsit rendszeresen vezet, és ezáltal külön gépjárművezető foglalkoztatása szükségtelen.
3 Az F-i Rendőrkapitányság vezetője a felperes részére járó gépjárművezetői pótlékot az előzőekben idézett jogszabály-rendelkezések figyelembevételével határozta meg. A jogszabályi rendelkezés végrehajtása tárgyában kiadásra került a 15/1997. ORFK. sz. utasítás, amelynek 50.A.e) pontja a gépjárművezetői jogosultsághoz szükséges rendszeres szolgálati gépkocsi vezetését havonta legalább 400 km-ben határozta meg, és ezen rendelkezésnek megfelelően hozta meg az F-i Rendőrkapitányság vezetője április 10-én a gépjárművezetői pótlékra való jogosultság megszűnését. Az évi XLIII. tv ának (1) bekezdése alapján a hivatásos állomány tagjai havi illetménye a beosztási és rendfokozati illetményből, illetménykiegészítésből, valamint illetménypótlékokból áll. A felperes részére megállapított gépjárművezetői pótlék az előző jogszabályi rendelkezés figyelembevételével a felperes illetményévé vált, és a 15/197. ORFK. számú utasítás 19. pontjának rendelkezése alapján a felperes a megállapított illetményre volt jogosult annak szűnéséig, tehát április hó 10. napjáig, tekintettel arra, hogy az illetékes állományparancsnok a pótlékra való jogosultságot ekkor szüntette meg. Az állományparancsnok jogszabályi felhatalmazás nélkül szüntette meg visszamenőleges hatállyal január 1-től a gépjárművezetői pótlék folyósítását, mivel a gépjárművezetői pótlék folyósításának megszüntetését április 10-től határozhatta volna meg. Figyelemmel arra, hogy a gépjárművezetői pótlék folyósításának visszamenőleges hatályú megszüntetését jogszabály nem tette lehetővé, illetőleg az illetékes állományparancsnok a tévesen kifizetett illetménypótlék visszafizetése tárgyában fizetési felszólítást nem adott ki, valamint a felperessel nem állapodott meg az illetményből történő levonásban, ezért a munkáltató megsértette az évi XLIII. tv (1) bekezdésben foglalt rendelkezéseket, ezért a bíróság kötelezte az alperest az illetményből levont 5.070,- Ft felperes részére történő visszafizetésre. A bíróság az évi XXII. tv a alapján kötelezte az alperest a késedelmi kamat megfizetésére is. A bíróság a Pp ának (1) bekezdése alapján, figyelemmel a Pp. 78. (1) bekezdésében foglaltakra, kötelezte az alperest a rendelkező részben írt készkiadási költség megfizetésére. A bíróság az illetékekről szóló évi XCIII. tv. 5. -ának (1) bekezdésére tekintettel megállapította, hogy az állam által előlegezett illetéket az állam viseli. Kaposvár, december hó 16. napján
4 Dr. Szentes József sk. a tanács elnöke az aláírásban akadályozott Paska Jánosné és Papp László ülnökök helyett is A Somogy Megyei Bíróság mint másodfokú bíróság 3/I.Mf /1999/2. Szám A MAGYAR KÖZTÁRSASÁG NEVÉBEN A Somogy Megyei Bíróság mint másodfokú bíróság a Független Rendőrszakszervezet Budapest, Király u. 71. (Ügyintéző: dr. Szőllősi Tibor) által képviselt K. L. felperesnek a Somogy Megyei Rendőrkapitányság F-i Rendőrkapitányság alperes ellen gépjárművezetői pótlék visszafizetése alóli mentesítés iránt a Kaposvári Munkaügyi Bíróságnál indított és ugyanott december 16. napján M.217/1998/4. számú ítélettel befejezett perében, az ítélet ellen az alperes által 5. sorszám alatt előterjesztett fellebbezés folytán meghozta az alábbi Í t é l e t e t : A másodfokú bíróság az első fokú bíróság ítéletét helybenhagyja. A fellebbezési eljárási illetéket az állam viseli. Az ítélet ellen fellebbezésnek helye nincs.
5 I n d o k o l á s : Az első fokú bíróság jól állapította meg a tényállást és abból helyes jogi következtetést vont le. A másodfokú bíróság a fellebbezésben foglaltakra hivatkozással az alábbiakat hangsúlyozza: Az alperes által hivatkozott 15/1997. ORFK. sz. utasítás 50.A.e. helyes értelmezése szerint a gépjárművezetői pótlékra való jogosultságot szabályozó rendelkezés a munkáltatói intézkedésre jogosult állományilletékes parancsnokot köti. Ilyen címen pótlék csak annak a részére állapítható meg, aki a beosztásából adódó feladatok ellátása során szolgálati gépkocsit rendszeresen havonta átlagosan legalább 400 km-t vezet, és ezáltal külön gépjárművezető foglalkoztatása szükségtelen. A pótlék megállapítása és visszavonása a parancsnok mérlegelési jogkörébe tartozik, amely azonban nem jelenti azt, hogy erre visszamenőlegesen is sor kerülhet. Helyesen állapította meg az első fokú bíróság, hogy a munkabérből levonásnak egyoldalú munkáltatói intézkedés alapján nincs helye. Az alperes által hivatkozott évi XLVIII. tv (3) bekezdése a munkabérként történt kifizetés visszakövetelésével kapcsolatos igényérvényesítés feltételeit, nem pedig a munkabérből történő levonás egyoldalú lehetőségét tartalmazza. Ezért a másodfokú bíróság az első fokú bíróság ítéletét az alperes fellebbezésére is kiterjedő helyes indokainál fogva a Pp (2) bekezdése alapján hagyta helyben, utalással a Pp (3) bekezdésére. A felperes fellebbezési eljárási költséget nem igényelt, így erről a másodfokú bíróságnak rendelkeznie nem kellett. A feljegyzett fellebbezési eljárási illetéket az alperes személyes illetékmentessége folytán (a többször módosított év XCIII. tv. 5. (1) bekezdésének c) pontja a 6/1986. (VI. 26.) IM. rendelet 14. -a alapján az állam viseli. Kaposvár, március 25.
6 Dr. Jordanics József sk. a tanács elnöke Dr. Iharos Csaba sk. előadó bíró Dr. Vörösné dr. Suri Olga sk. bíró

matches: BÍRÓSÁG BÍRÓSÁG bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság Bíróság bíróság Bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság bíróság


text:
Az Urantia könyv, 73. írás. Az Édenkert
Az Urantia könyv - 73. írás. Az Édenkert
73. írás. Az Édenkert
§ 1. A nodfiak és az amadonfiak
§ 2. Előkészületek a kert megépítéséhez
§ 3. A kert helye
§ 4. A kert kialakítása
§ 5. A kertbeli otthon
§ 6. Az élet fája
§ 7. Az Éden létének vége
73:0.1 (821.1) KALIGASZTIA bukásának és az azt követő társadalmi zűrzavarnak a következményeként megjelenő műveltségbeli hanyatlás és szellemi nyomor kevés hatást gyakorolt az urantiai népek fizikai vagy élőlénytani állapotára. A szerves evolúció rohamléptekkel haladt előre, meglehetősen függetlenül attól a műveltségbeli és erkölcsi hanyatlástól, mely oly gyorsan követte Kaligasztia és Daligasztia hűtlenségét. És a bolygó történelmében elérkezett az idő, csaknem negyvenezer évvel ezelőtt, amikor is a szolgálatban lévő élethordozók észlelték, hogy az urantiai emberfajták fejlődésmenete tisztán élőlénytani szempontból a tetőpontjához közeledik. A Melkizedek-megbízottak, ezzel azonos véleményen lévén, készségesen támogatták az élethordozók által az edentiai Fenségesekhez benyújtott kérvényt, melyben azt kérték, hogy az Urantián folytassanak le engedélyezési szemlét abból a célból, hogy az élőlénytani nemesítők, egy Anyagi Fiú és Leány a bolygóra kiküldhető legyen.
73:0.2 (821.2) E kérést azért az edentiai Fenségesekhez címezték, mert Kaligasztia bukása és a jerusemi hatósági jogkör átmeneti betöltetlensége óta sok urantiai ügy felett ők gyakoroltak közvetlen felügyeletet.
73:0.3 (821.3) Tabamantia, a tizedes vagy kísérleti világok sorába tartozó világok főfelügyelője jött el a bolygó ellenőrzésére, és a faji fejlődés felmérését követően annak rendje és módja szerint javasolta, hogy az Urantia kapjon Anyagi Fiakat. Ezen ellenőrzés után valamivel kevesebb mint száz évvel, Ádám és Éva, a helyi csillagrendszerből származó Anyagi Fiú és Leány, megérkezett és nekilátott ama nehéz feladatnak, hogy megpróbálja rendbe tenni annak a bolygónak a zavaros ügyeit, melyet lázadás hátráltatott és amelyet a szellemi elszigeteltség következménye sújtott.
73:1.1 (821.4) Egy szokványos bolygón az Anyagi Fiú megérkezése rendszerint a találmányok, az anyagi haladás és az értelmi felvilágosodás nagy korszakát jelzi. Az Ádám utáni kor a legtöbb világon nagyszerű tudományos korszak, de az Urantiával nem ez volt a helyzet. Bár a bolygót fizikailag rátermett fajták népesítették be, a törzsek a vademberi lét és az erkölcsi megrekedtség fogságában tengődtek.
73:1.2 (821.5) Tízezer évvel a lázadást követően a hercegi igazgatásnak gyakorlatilag minden hasznos eredménye semmivé lett; a világ emberfajtái csak kevéssel voltak jobb helyzetben ahhoz képest, mintha e félrevezetett Fiú sohasem jött volna el az Urantiára. Csak a nodfiak és az amadonfiak között maradtak fenn a dalamatiai hagyományok és a Bolygóherceg műveltsége.
73:1.3 (821.6) A nodfiak a hercegi törzskar lázadó tagjainak leszármazottai voltak, elnevezésük pedig az első vezetőjük, Nod nevéből származik, aki egykor a dalamatiai ipari és kereskedelmi bizottság elnöke volt. Az amadonfiak azoknak az andonfiaknak voltak a leszármazottai, akik úgy döntöttek, hogy hűek maradnak Vanhoz és Amadonhoz. Az „amadonfi” inkább műveltségi és vallási megjelölés, semmint faji meghatározás; faji értelemben az amadonfiak lényegében andonfiak voltak. A „nodfi” egyaránt műveltségi és faji meghatározás, mert a nodfiak maguk alkották az Urantia nyolcadik emberfajtáját.
73:1.4 (822.1) A gyűlölködés hagyományosan megvolt a nodfiak és az amadonfiak között. E viszály folyton felszínre került, amikor csak e két csoport utódai valamilyen közös vállalkozásba fogtak. Még később, az édeni feladatokban is rendkívül nehezen tudtak békésen együtt dolgozni.
73:1.5 (822.2) Röviddel Dalamatia pusztulása után Nod követői három nagyobb csoportra oszlottak. A központi csoport az eredeti otthonuk szomszédságában, a Perzsa-öböl felső részének közelében maradt. A keleti csoport Elam hegyvidéki területeire, az Eufrátesz völgyétől keletre vándorolt. A nyugati csoport a Földközi-tenger északkelet-szíriai partjai mentét és a szomszédos területeket foglalta el.
73:1.6 (822.3) E nodfiak szabadon házasodtak a szangik fajtákkal és fejlett utódokat hagytak maguk után. És a lázadó dalamatiaiak leszármazottai később csatlakoztak Vanhoz és az ő hű követőihez Észak-Mezopotámia síkságain. Itt, a Van-tó és a déli Káspi-tengeri terület közelében, a nodfiak összevegyültek és keveredtek az amadonfiakkal és az „eleitől fogva hatalmasok” között tartották számon őket.
73:1.7 (822.4) Ádám és Éva megérkezése előtt e csoportok — a nodfiak és az amadonfiak — voltak a legfejlettebb és legműveltebb emberfajták a földön.
73:2.1 (822.5) A Tabamantia-féle ellenőrzést megelőzően csaknem száz éven át Van és társai a világerkölcstani és világműveltségi hegyvidéki központjukból hirdették a megígért Istenfiúnak, a fajnemesítőnek, az igazság-tanítónak és a hűtlen Kaligasztia méltóbb utódának eljövetelét. Bár az akkori időkben a világon élők többsége kevés vagy egyáltalán semennyi érdeklődést sem mutatott e jóslat iránt, azonban azok, akik közvetlen kapcsolatban álltak Vannal és Amadonnal, komolyan vették e tanításokat és megkezdték a felkészülést a megígért Fiú tényleges fogadására.
73:2.2 (822.6) Van beszámolt a legközelebbi társainak az Anyagi Fiak jerusemi történetéről; arról, amit tudott róluk, mielőtt az Urantiára jött volna. Jól tudta, hogy ezek az ádámi Fiak mindig is egyszerű, de bájos kerti otthonokban laktak, és ezért Ádám és Éva megérkezése előtt nyolcvanhárom évvel azt javasolta, hogy kezdjék el hirdetni a megérkezésüket és fogjanak hozzá annak a kerti otthonnak az előkészítéséhez, melyben majd fogadhatják őket.
73:2.3 (822.7) A hegyvidéki központjukból és hatvanegy távol és elszórtan elhelyezkedő településről Van és Amadon összegyűjtött egy háromezernél is több főből álló testületet olyan készséges és lelkes munkásokból, akik ünnepélyes gyűlésükön kötelezték el magukat annak a küldetésnek, hogy a megígért — vagy legalábbis várt — Fiú jövetelére felkészülnek.
73:2.4 (822.8) Van százas csoportokra osztotta az önkénteseket, mely századokhoz egy kapitányt és egy társat jelölt ki, aki az ő személyes törzskarában összekötőtisztként szolgált, a saját társául pedig Amadont választotta. E bizottságok mind komolyan hozzáfogtak az előkészítő munkához, és a Kert helyét kijelölő bizottság is elindult, hogy az eszményi helyszínt megtalálja.
73:2.5 (822.9) Bár Kaligasztia és Daligasztia a gonosztevő hatalmuk nagyobb részétől már meg volt fosztva, azért minden lehetőt megtettek, hogy meghiúsítsák és akadályozzák a Kert előkészítési munkálatait. De az ő rossz mesterkedéseiket nagymértékben visszaszorította annak a csaknem tízezer állhatatos köztes teremtménynek a hű tevékenykedése, akik oly fáradhatatlanul munkálkodtak a vállalkozás sikerén.
73:3.1 (823.1) A helykijelölő bizottság csaknem három évig volt távol. Három lehetséges helyszínről tettek kedvező jelentést: az első egy sziget volt a Perzsa-öbölben; a második, a folyó menti helyszín, mely később a második kert helyszínéül szolgált; a harmadik pedig egy hosszú, keskeny félsziget — csaknem egy sziget — volt, mely a Földközi-tenger keleti partjaitól nyugati irányban nyúlt be a vízbe.
73:3.2 (823.2) A bizottság csaknem egyhangúlag a harmadik lehetőséget részesítette előnyben. E helyszín mellett döntöttek, és két évbe telt, míg a világ műveltségi központját, beleértve az élet fáját is, e földközi-tengeri félszigetre áttelepítették. Egyetlen csoport kivételével a félszigeten lakók békésen kivonultak onnan, amikor Van és társasága megérkezett.
73:3.3 (823.3) A földközi-tengeri félsziget egészséges éghajlattal és egyenletes hőmérsékleti viszonyokkal rendelkezett; ez az állandósult időjárás a környező hegyeknek, valamint annak a ténynek volt köszönhető, hogy e terület jóformán sziget volt egy beltengerben. Bár a környező hegyekben bőségesen hullott eső, magában az Édenben ritkán esett. Azonban a mesterséges öntözőcsatornák kiterjedt hálózatából minden éjjel „pára szállott fel” a Kert növényzetének üdévé tétele céljából.
73:3.4 (823.4) E földterület partvonala eléggé magasan emelkedett a vízszint fölé és a szárazföldhöz kapcsolódó része mindössze negyvenhárom kilométer széles volt a legkeskenyebb pontjánál. A Kertet édesvízzel ellátó nagy folyó a félsziget magasabban fekvő területeiről eredt és kelet felé a földnyelven áthaladva érte el a szárazföldet, majd a mezopotámiai síkságot átszelve ömlött a másik tengerbe. E folyót négy mellékfolyó táplálta, melyek az édeni félsziget part menti dombjain eredtek, és a folyó eme „négy főága” volt az, amely az „Édenből jött ki” és amelyeket később összekevertek a második kert körül elhelyezkedő folyóágakkal.
73:3.5 (823.5) A Kertet körülvevő hegyek bővelkedtek értékes kristályokban és különböző fémekben, bár ezekkel akkoriban igen keveset törődtek. Az akkor uralkodó koreszmény a kertészkedés dicsőítése és a mezőgazdaság méltatása volt.
73:3.6 (823.6) A Kert létesítéséhez választott helyszín a hasonló helyek közül valószínűleg a legcsodálatosabb volt az egész világon, és az éghajlat akkoriban tökéletesen megfelelő volt. Sehol máshol nem volt olyan hely, mely oly tökéletesen alkalmas lett volna a növénytani kibontakozás efféle paradicsomaként. Az urantiai polgárosodott társadalom színe-java e helyen gyűlt össze. E területen kívül a világ minden más részén a sötétség, a tudatlanság és a vadság uralkodott. Az Éden volt az egyetlen ragyogó pont az Urantián; e helyszín már természetes állapotában is álomszerűen szép volt, és hamarosan egy költőien páratlan szépségű és tökéletességű táj szemkápráztató képét mutatta.
73:4.1 (823.7) Amikor az Anyagi Fiak, az élőlénytani nemesítők megkezdik ottlétüket valamely evolúciós világon, a tartózkodási helyüket gyakran nevezik Édenkertnek, mert e helyet az Edentiának, a csillagvilági központnak a virágzó szépsége és növénytani kiválósága jellemzi. Van jól ismerte e szokásokat és ennek megfelelően gondoskodott arról, hogy az egész félszigetet a Kert céljának szenteljék. A pásztorkodást és az állattenyésztést a szomszédos szárazföldön folytatandó tevékenységként tervezték. Az állatok közül csak a madarak és a különféle háziasított fajok voltak jelen a ligetben. Van utasításai szerint az Édennek kertnek kellett lennie, csakis egy kertnek. Annak területén sohasem öltek le állatokat. Végig az építkezések idején a Kertben dolgozók által elfogyasztott húst a szárazföldön őrzött nyájakból biztosították.
73:4.2 (824.1) Az első feladat a nagy téglafal felépítése volt a félsziget tövében. Mihelyt ezzel elkészültek, a tájszépítés és otthonépítés tényleges munkája már zavartalanul folyhatott.
73:4.3 (824.2) Állatkertet is létesítettek, mégpedig úgy, hogy egy kisebb falat emeltek a főfalon kívül; e közbenső terület, melyen mindenféle vadállat megtalálható volt, kiegészítő védelmet nyújtott az ellenséges támadásokkal szemben. Ezen állatkertet tizenkét nagyobb egységre osztották, és ezeket fallal körülvett utak kötötték össze, melyek a Kert tizenkét kapujához vezettek, míg a folyó és a szomszédos legelők a központi területet foglalták el.
73:4.4 (824.3) A Kert kialakításakor csak önkéntes munkásokat foglalkoztattak; bérmunkások sohasem dolgoztak itt. Ők művelték a Kertet és felügyelték az ellátmányt biztosító nyájakat; a közelben lakó hívektől is részesültek élelem-utánpótlásban. És e nagy vállalkozást ama nehézségek ellenében is sikerre vitték, melyek a világ rendezetlen helyzetével jártak együtt e zűrzavaros időkben.
73:4.5 (824.4) De Van nagy csalódást okozott, mivel nem tudván, hogy milyen hamar érkezik meg a várt Fiú és Leány, azt javasolta, hogy a fiatalabb nemzedéket is tanítsák be a vállalkozás teljesítése érdekében végzendő munkára, arra az esetre, ha az érkezés esetleg késne. Ez Van részéről úgy tűnt, mintha a hite meggyengült volna, ami komoly zavarokat okozott és sokak elfordulásával járt; de Van folytatta az előkészületekre általa kidolgozott terv végrehajtását, s az időközben elszökötteket fiatalabb önkéntesekkel pótolta.
73:5.1 (824.5) Az édeni félsziget közepén állt az Egyetemes Atya nagyszerű kőtemploma, a Kert szentélye. Ettől északra hozták létre az igazgatási központot; délre építették fel a munkások és családjuk otthonait; nyugatra a várt Fiú oktatási rendszerében működtetendő tanodák számára jelöltek ki helyet, míg az „Éden keleti részén” építették fel az ígért Fiúnak és közvetlen leszármazottainak szánt otthont. Az Éden építészeti tervei egymillió emberi lény számára biztosítottak lakóhelyet és bőséges mennyiségű beépítetlen földterületet.
73:5.2 (824.6) Ádám érkezése idején, bár a Kertnek csupán a negyede készült el, már több ezer kilométernyi öntözőcsatorna és több mint húszezer kilométernyi kikövezett gyalogjáró és út létezett. Ötezernél valamivel több téglaépület állt a különböző részlegekben, és a fák és növények mennyisége csaknem megszámlálhatatlan volt. A liget egyetlen részében sem volt hétnél több épületből álló lakóegyüttes. És a Kert felépítése egyszerű, de igen művészi volt. Az utak és a gyalogjárók rendszerét jól kiépítették, és a táj is elragadó képet mutatott.
73:5.3 (824.7) A Kertben alkalmazott egészségtani szabályok messze fejlettebbek voltak annál, mint amit azt megelőzően az Urantián bármikor is kialakítottak. Az Éden ivóvizét úgy tartották egészségesen, hogy szigorúan ellenőrizték a víz tisztaságának megőrzésére kidolgozott egészségügyi rendszabályok betartását. E korai időkben sok baj származott e szabályok be nem tartásából, azonban Van fokozatosan ráébresztette a társait annak fontosságára, hogy semmit se dobáljanak a Kert vízkészletébe.
73:5.4 (825.1) A későbbi szennyvízelvezető rendszer kialakítását megelőzően az édeniek kínosan ügyeltek arra, hogy minden hulladékot, illetőleg lebomló anyagot elégessenek. Amadon felügyelői naponta körbejárták a Kertet és a betegségek lehetséges okait keresték. Az urantiaiak egészen a tizenkilencedik század végéig, a huszadik századig nem ébredtek rá újra az emberi betegségek megelőzésének fontosságára. Még az ádámi rendszer összeomlása előtt fedett, téglából rakott szennyvízelvezető rendszert építettek, mely a falak tövében haladt és a Kert külső vagy kisebb falán másfél kilométerrel túl ömlött az Éden folyóba.
73:5.5 (825.2) Ádám megérkezésekor a világ ama részében élő növények többsége az Édenben is megvolt. Számos gyümölcs-, gabona- és dióféle már akkoriban is nagyon elterjedt volt. Sok mai növény és gabonaféle termesztését itt kezdték meg először, később azonban rengeteg ehető növényfajta veszett el.
73:5.6 (825.3) A Kertnek nagyjából az öt százalékát vonták belterjes művelés alá, tizenöt százalékát részlegesen műveltek, a többi földterületet pedig Ádám megérkezéséig meghagyták a többé-kevésbé természetes állapotában, arra gondolván, hogy a kertet az ő elképzeléseik szerint fogják befejezni.
73:5.7 (825.4) Az Édenkertet így készítették elő a megígért Ádámnak és az ő társának a fogadására. És e Kert még egy tökéletessé tett igazgatású és szabályszerű irányítás alatt álló világnak is a dicséretére vált volna. Ádám és Éva nagyon elégedett is volt az általános édeni tervvel, bár a saját személyes lakóhelyük elrendezésén számos dolgot megváltoztattak.
73:5.8 (825.5) Noha Ádám megérkezésekor a kertszépítés még messze nem fejeződött be, a hely már akkor is a növénytani szépség gyöngyszeme volt; és Ádám édeni ottlétének első időszaka alatt a Kert további szép és nagyszerű formát és arányokat öltött. Az Urantia sem ezt megelőzően, sem később nem adott helyet ily szépen és teljesen kibontakozó kertészetnek és mezőgazdaságnak.
73:6.1 (825.6) A Kert templomának közepén ültette el Van a sokáig őrzött élet fáját, melynek levelei a „nemzetek gyógyítására” valók voltak, és amelynek gyümölcse oly sokáig életben tartotta őt a földön. Van jól tudta, hogy Ádám és Éva az életben maradás érdekében szintén rá lesz szorulva erre az edentiai ajándékra, mihelyt anyagi alakban az Urantián megjelennek.
73:6.2 (825.7) Az Anyagi Fiaknak a csillagrendszeri központokon nincs szükségük az élet fájára a fennmaradáshoz. Csak a bolygókon való újraszemélyesülés folytán szorulnak rá a húsvér test halhatatlanságának eme biztosítékára.
73:6.3 (825.8) A „jó és rossz tudásának fája” ugyan szókép, egyfajta jelképes megjelölése sokféle emberi tapasztalásnak, azonban az „élet fája” nem hitrege volt; valóban létezett és sokáig megtalálható volt az Urantián. Amikor az edentiai Fenségesek jóváhagyták Kaligasztiának, mint az Urantia Bolygóhercegének megbízását, valamint a jerusemi száz létpolgár személyének, mint az ő igazgatási törzskarának jelölését, a melkizedekek révén egy edentiai cserjét küldtek a bolygóra, és e növény az Urantián az élet fájává nőtt. A nem értelmes élet e formája őshonos a csillagvilági központhoz tartozó szférákon, és megtalálható a helyi világegyetemek és a felsőbb-világegyetemek központi világain, valamint a Havona-szférákon is, de a csillagrendszeri központokon nem.
73:6.4 (826.1) E rendkívüli növény az állati lét öregítő elemeivel szembeni közömbösítő hatással bíró térenergiákat tárolt. Az élet fájának gyümölcse olyan volt, mint egy különleges vegyi erőtelep, mely, elfogyasztása esetén, megmagyarázhatatlan módon felszabadította a világegyetem élet-meghosszabbító erejét. E táplálékforma teljes mértékben hatástalan volt az urantiai közönséges evolúciós lényekre, de hasznosnak bizonyult a kaligasztiai törzskar száz anyagivá lényegült tagja számára, valamint ama száz módosított andonfi számára is, akik élet-sejtanyagot adtak a hercegi törzskarnak, és akik viszonzásképpen átadták nekik azt az életpótlékot, mely révén képessé váltak arra, hogy az élet fájának gyümölcsét az egyébként halandói létük tetszőlegesen hosszúvá való tétele céljából igénybe vehessék.
73:6.5 (826.2) A herceg uralma idején a fa az Atya templomának központi és kör alakú udvarának földjében nőtt. A lázadás kitörésekor a központi magból Van és társai az ideiglenes táborukban növesztették újra a növényt. Ezen edentiai cserjét később magukkal vitték a hegyi menedékhelyükre is, ahol csaknem százötvenezer évig szolgálta Vant és Amadont.
73:6.6 (826.3) A Kertet Ádám és Éva számára előkészítő Van és társai az edentiai fát átültették az Édenkertbe, ahol megint csak az Atya új templomának központi, kör alakú udvarában nőhetett. És Ádám és Éva rendszeresen fogyasztotta a fa gyümölcsét a kettős formájú fizikai létük fenntartása céljából.
73:6.7 (826.4) Amikor az Anyagi Fiú terve rossz irányt vett, Ádámnak és családjának nem engedték meg, hogy a fa magját a Kertből elvigyék. Midőn a nodfiak lerohanták az Édent, azt mondták nekik, hogy „istenekké lesznek, ha az élet fájából esznek”. Nagy meglepetésükre a fát őrizetlenül találták. Szabadon fogyasztották a gyümölcsöt éveken át, de az nem használt nekik; ők a teremtésrész teljesen anyagi halandói voltak; nem voltak felruházva azzal, ami a fa gyümölcsével együttesen hatott volna. Feldühítette őket, hogy nem részesülhetnek a fa jótékony hatásaiból, és az egyik belső háborújuk alkalmával a templomot és a fát is felégették; a Kert későbbi elsüllyedésekor már csak a kőfal állt. Ez volt az Atya második olyan temploma, mely elpusztult.
73:6.8 (826.5) És most már minden húsvér teremtménynek az Urantián az élet és halál természetes pályáját kell követnie. Ádám, Éva, a gyermekeik és az ő gyermekeik, valamint a társaik mind eltűntek az idők folyamán, ők is igazodtak ahhoz a helyi világegyetemi felemelkedési rendhez, melyben az anyagi halált a lakóvilágon való feltámadás követi.
73:7.1 (826.6) Miután Ádám elhagyta az első kertet, azt a nodfiak, a kutiak és a szuntiták foglalták el a különböző időszakokban. Később azoknak az északi nodfiaknak lett a lakóhelye, akik nem voltak hajlandók együttműködni az ádámfiakkal. A félszigetet ezek az alsóbbrendű nodfiak népesítették be csaknem négyezer évvel azt követően, hogy Ádám elhagyta a Kertet, amikor is a környező tűzhányók erősödő tevékenysége és az Afrikával való összeköttetést biztosító szicíliai földnyelv alámerülése miatt a Földközi-tenger keleti alapzata megsüllyedt, és magával vitte a teljes édeni félsziget víztömegét. Ezzel a nagymértékű süllyedéssel egyidejűleg a Földközi-tenger keleti partvonala a magasba emelkedett. És ez lett a vége a legcsodálatosabb természetes képződménynek, melynek az Urantia valaha is helyet adott. A süllyedés nem hirtelenül ment végbe, a teljes félsziget alámerüléséhez néhány száz év kellett.
73:7.2 (827.1) A Kert ilyetén való eltűnését nem lehet úgy tekinteni, mint az isteni tervek sikertelenségének bármiféle következményét vagy Ádám és Éva hibáinak eredményét. Az Éden elmerülését mi nem tekintjük másnak, mint természeti jelenségnek, azonban úgy látjuk, hogy a Kert elsüllyedésére nagyjából akkor került sor, amikor az ibolyaszín fajta tartalékai már felhalmozódtak ahhoz, hogy ez az emberfajta hozzáfoghasson a világ népeinek talpra állításához.
73:7.3 (827.2) A melkizedekek azt tanácsolták Ádámnak, hogy a fajnemesítési és fajkeveredési programot addig ne indítsa el, amíg a maga családja nem éri el a félmillió főt. A Kertet soha nem arra szánták, hogy az ádámfiak állandó otthonául szolgáljon. Nekik egy új élet kiküldötteivé kellett válniuk szerte a világon; az volt a rendeltetésük, hogy önzetlenül adják át magukat a szükséget szenvedő földi emberfajtáknak.
73:7.4 (827.3) A melkizedekek által Ádámnak adott utasítások szerint faji, földrészi és területi központokat kellett létrehoznia az ő saját fiai és leányai vezetése alatt, míg neki magának és Évának e különféle világközpontokra tanácsadókként és szervezőkként ellátogatva segédkeznie kellett a világméretű élőlénytani nemesítésben, értelmi haladásban és erkölcsi helyreállításban.
73:7.5 (827.4) [Közreadta Szolonia, a szeráfi „hang a Kertben”.]

matches:
§ 1
§ 2
§ 3
§ 4
§ 5
§ 6
§ 7


§ibling Яeverge: §11.Fejezet§
§11.Fejezet§
Zayn újra meg csókolt.Istenem élvezem minden egyes csókját.
-Zayn te megint meg csókoltál.-Mondtam mosolyogva és el pirulva.
-Hát valahogy el kellet hallgattatni.-Mondta Zayn nevetve.
-De akkor is Randi lesz.-Mondtam mosolyogva mire Zayn újra magához húzót és adót egy puszit a számra.
-Legyen ahogy akarod.Mondta Zayn.A vér meg fagyot az ereimbe és csak ott álltunk és élveztük egymás társaságát.Bárcsak soha ne érne véget ez a pillanat.Zayn el engedte a derekamat majd fel kapta a kocsi kulcsát és közölte hogy most mennie kell.Sajnos...
-Rendben akkor este.-Mondtam majd Zayn újra meg csókolt.Be zártam az ajtót és azonnal hívtam Ami-t.Elmeséltem neki a csókunkat Zayn-el és azt hogy Josh vár minket.Tényleg Josh.
-Na most lépek Ami.-Dobtam neki egy puszit ő is majd ki léptem a Skype-ból. Elő vettem a Strand táskámat és bele pakoltam egy két dolgot.Elő vettem a fürdő rucimat majd fel húztam rá egy egyszerű ruhát.Mikor kész lettem le ellenőriztem mindent meg kerestem a kulcsot be zártam az ajtót majd át mentem a szomszédhoz,Amanda-hoz.Be csöngettem majd egy kicsit hátrébb álltam.
-Szia Lexa gyere be.-Mondta Amanda anyukája és be engedett.
-Amanda itt van a kis barátnőd.-Kiabált fel anyukája Amanda pedig le kiabált.
-Mindjárt megyek.-Mondta Amanda. Addig én helyet foglaltam a kanapén és beszélgettem Amanda anyukájával.Mire be fejeztük a témát Amanda robogott le a lépcsőn.
-Mehetünk.Közölte majd fel álltunk el köszöntünk az anyjától és a nap fényes London kertes házak utcájára léptünk. Josh nem lakik nagyon messze kb 5-6 házzal lejeb mint mi,ezért nem kocsival mentünk.Milyen hülyén nézett volna már ki.
-Na és milyen volt a csókja?-Kérdezte Amanda csillogó szempárral.
-Jó volt.-Mondtam egy egyszerű választ pedig sorolhattam volna hogy fantasztikus meg stb...
-Istenem képzeld tegnap fel hívott Harry és azt mondta látni akar.-Mondta Amanda és a kezét a szívéhez tette.
-Sziasztok csajok.-Rohant ki Josh egy fürdő naciban így ki dolgozott felső teste szabad volt.
-Szia Josh.-Köszöntünk vissza majd meg öleltük egy mást és adtunk két puszit.Be mentünk a házba onnan pedig ki a kertbe.Le foglaltunk két napozó ágyat arra pedig le dobtunk Ami-val a cuccainkat.Le vettem a ruhát ami rajtam volt. Meg igazítottam a bikinimet és Josh egy folytában engem nézett.
-Hideg a víz?-Kérdeztem majd a medence széléhez sétáltam Amanda-val.
-Nézd meg.-Mondta Amanda majd be lökött én pedig húztam őt magam után Amanda pedig húzta magával Josh-t is.Micsoda kép lett volna ebből.Nagyon sok kép készült rólunk és egy kedvencem is van:
És Josh-nak van egy nagyon aranyos kutyusuk Ábel:
Amanda be ment inni én pedig kettesben maradtam Josh-al. Josh a medencében volt én pedig a lábamat dugtam csak a vízbe és kint ültem a medence szélén.
-Lex csinos vagy.-Mondta Josh én pedig csak el mosolyodtam.
-Ez kedves.-Mondtam Josh-nak ő pedig felém úszott. Josh hirtelen meg fogta a csuklómat be rántott és a víz alá húzót.A víz alatt voltunk amikor Josh meg csókolt.Azonnal el húztam magam tőle és fel úsztam a víz fel színére...
Bejegyezte: Lexaa✓ dátum: 1:35
Jenii 2013. július 8. 7:30
Uristeen O.o siess ! ;)
Suzie 2013. július 8. 9:23
Kövit *-*
Beck's 2013. július 9. 2:09
nagyon jóó..:))kövit:D
Dórii Bálint 2013. július 9. 2:55
Szia nagyon jó a blogod,csak így tovább!:)
Meglepi nálam.:)
http://remember-me1d.blogspot.hu/p/dijak.html
Lexaa 2013. július 11. 23:00
köszönöm és setek<3:)!
§18.Fejezet§
§17.Fejezet§
§Blog Video§
§16.Fejezet§
§15.Fejezet§
§Frissítések§
§14.Fejezet§
§13.Fejezet§
Fb-csopi:3
§12.Fejezet§
§10.Fejezet§
§9.Fejezet§
§8.Fejezet§