text:
Højesteret I Dag Dom » agrourense.info
Højesteret Domme og kendelser - Højesteret Højesteret.
Klik på Højesterets afgørelsesdatabase, hvis du ønsker at se de senest afsagte domme og kendelser. Du kan også gå direkte til domsoversigtens søgeside, hvis du f.eks. ønsker at søge på sagsemner, domme afsagt i en bestemt periode m.v. Nov 20, 2018 · T havde samlet siddet i fængsel i ca. 10 år. Det aktuelle forhold af trusler fandt sted ca. 4 måneder efter løsladelsen i forbindelse med afsoningen af den seneste dom og i prøvetiden for den betingede udvisning. Sagen for Højesteret angik strafudmålingen og spørgsmålet om udvisning. Mar 27, 2019 · Højesteret har i dag i to principielle – og enslydende - domme frifundet valuarer for erstatningsansvar i forbindelse med værdiansættelse af andelsboligforenings-ejendomme. Dommene kommer i forlængelse af Højesterets dom af 7. marts 2019, hvor en valuar blev fundet erstatningsansvarlig for at have foretaget en for høj. Apr 26, 2019 · Højesteret har i det væsentligste frifundet en autoforhandler i at have overtrådt hvidvasklovens kontantforbud. Autoforhandleren havde kontant modtaget mere end 50.000 kr. som betaling for salg af flere køretøjer samme dag til samme køber, men blev ikke straffet herfor.
Efter ti prøvesager har været i byretten, landsretterne og en i Højesteret, er Retten i Lyngby i gang med at afgøre de sager, der afventede prøvesagerne. De to seneste domme blev afsagt i dag den 17. juni 2019. Den første dom efter prøvesagerne og Højesterets dom den 11. januar 2019 blev afgjort ved Retten i Lyngby den 1. marts 2019. Jan 15, 2019 · Sagen om Capinordic, Højesteret i dag har fældet dom i, er én ud af en række retslige efterspil, som er havnet hos de danske domstole i kølvandet på bankernes krak under og efter finanskrisen. Blandt dem er de to store sager mod Amagerbanken og Roskilde Bank, der gik konkurs i henholdsvis 2011 og 2008. Dec 17, 2010 · Højesteret skal i dag fælde dom i to principielle sager, som kan få betydning for rigtig mange lønmodtagere og arbejdsgivere de kommende år. Højesterets dom om ansættelsesbeviser kan få stor betydning for mange arbejdsgivere og lønmodtagere de kommende år. Af Thomas Helsborg. Byrettens dom var en delafgørelse omfattet af retsplejelovens § 253 og kunne derfor ikke appelleres uden Procesbevillingsnævnets tilladelse 23. Ikke direkte adgang til Højesteret for færøsk sag hvori landsretten havde afsagt kendelse som 2. instans. 29-02. Anke iværksat én dag for sent blev ikke tilladt 11-02-2016 Sag 267/15 m.fl.
Højesteret afsagde i dag dom i den såkaldte ferie/-efterlønssag. Dommen giver a-kasserne medhold og betyder, at a-kasserne også skal have refusion i de resterende ferie-/efterlønssager. Der blev i dag sat punktum for den snart 10 år lange ferie-/efterlønssag. Højesteret fandt, at a-kasserne skal have refusion for de sidste sager om. Stort tocifret milliardbeløb på spil i principiel dom over dyrere boliglån. Højesteret afgør i dag tre sager om bidragssatser, efter boligejere tabte i landsretten. Der er potentielt milliarder på spil, når Højesteret i dag tager stilling til prisen på boliglån. Jan 15, 2019 · Højesteret har i dag afsagt dom i den såkaldte Capinordic-sag. Enkelte medlemmer af den tidligere ledelse er blevet dømt til at betale ca. 89 mio. kr. til Finansiel Stabilitet som følge af uforsvarlig kreditgivning. Af Højesterets dom kan bl.a. udledes, at der for ledelsesmedlemmer i finansielle virksomheder gælder et almindeligt.
Højesterets dom af 27. marts 2019 - Valuar ikke.
Procesbevillingsnævnet har den 19. december 2019 meddelt et forsikringsselskab som mandatar for en virksomhed tilladelse til anke til Højesteret af en bestemmelse om sagsomkostninger i en dom, der er afsagt af Vestre Landsret den 11. oktober 2019. Tårerne fik frit løb i Højesteret, da der i dag faldt dom i en principiel sag om salg af andelskolonihaver. Retten stadfæstede en landsretsdom fra 2006, og det får store konsekvenser for en. Posts about Højesteret written by Gerd Sinding. Det er sjældent, at danske eller udenlandske dommere gør sig særligt bemærkede i medierne, men for tiden skiller en udenlandsk dommer sig markant ud på det punkt, nemlig den amerikanske højesteretsdommer Ruth Bader Ginsburg. I denne artikel har vi lavet en kronologisk oversigt over de vigtigste hændelser i Hafnia-sagen, som Højesteret i dag afsagde dom i. Højesteret frifinder Danske Bank, Hafnias revisorer og Hafnias konkursboer i sagen. Retten i Lyngby har i dag afsagt dom i yderligere to Umbrellasager. Retten har herefter fra marts til juni 2019 afgjort 27 Umbrellasager. Procesbevillingsnævnet har den 13. juni 2019 meddelt en skadelidt tilladelse til anke til Højesteret af en dom, der er afsagt af Østre Landsret den 13. marts 2019. Viser 191 - 200 af 4443. forrige.
Dommen i dag illusterer netop, at man kan se dommen fra flere sider. Det har højesteret gjort, men vurderet, at poker er et hasard-spil. I fremtidige domme i byretten eller landsretten, så vil dommerne jo altid følge den klare praksis, der er fastlagt i dag. Sep 13, 2018 · Dagens dom har også betydning for en anden sag mod selskabet Uber. Anklagemyndigheden har nemlig tidligere ønsket at rejse tiltale mod kørselstjenesten for medvirken til ulovlig kørsel for hver enkelt tur, en Uber-chauffør idømmes. Her kan være en helt ny situation efter dagens afgørelse i højesteret. Principiel dom afsiges i morgen i Højesteret 25-04-2016. Skal en andelsboligforening have mulighed for at kunne begære sig selv konkurs? Det afsiger Højesteret i morgen en principiel dom om. Af Thea Gregersen. der gradvist bliver dårligere dag for dag, siger Jan Hansen. Sådan falder ordene fra Ann-Sofie Bjørk, umiddelbart efter der er i dag faldt en historisk dom for stalking i Højesteret. Her blev straffen til Ann-Sofies ekskæreste hævet til et år og tre måneder - seks måneder længere end den, landsretten kom frem til. Regnskaber ind- og udland Fra Danmark kommer Medico-koncernen Ambu kommer med regnskab for første kvartal af regnskabsåret 2018/19. Derudover kommer Ørsted 08.00 og FlSmidth 12.00 med regnskab for fjerde kvartal og dermed årsregnskab. Fra udlandet kommer der regnskaber fra Deutsche Bank, Nokia, Mastercard og H&M.
Codan og Privatsikring taber principiel sag om, hvorvidt en knæskade er en pludseligt opstået ulykke. En kondiløbers knæskade er dækket af ulykkesforsikringen, fastslår Højesteret i en. Når Højesteret i dag kl. 12 afsiger dom i sagen mod syv mænd og tre kvinder, der er tiltalt for omfattende organiseret hash-salg fra fem forskellige boder i Pusher Street, er det en afgørelse.
Den første kvinde blev udnævnt til USA’s højesteret i 1981. Hun gik af i 2006, hvorefter Ruth Bader Ginsburg var den eneste kvindelige højesteretsdommer i USA indtil 2009. I dag er tre af de ni dommere i USA’s højesteret kvinder. Ruth Bader Ginsburg fylder 86 år den 15. marts og er stadig aktiv som dommer i USA’s højesteret. Nov 18, 2019 · Det var ulovligt, da Vordingborg Kommune trak den sygemeldte socialpædagog Karin Borup Aagaard i løn, fordi hun ikke havde udfyldt et sygedagpengeskema korrekt. Det fastslår Højesteret i en principiel dom. Formand for socialpædagoger mener, at afgørelsen vil få betydning for alle ansatte på det danske arbejdsmarked.
Højesteret i dag Dagens offentlige hovedforhandlinger og domsafsigelser mv. Artikler og taler Her kan du læse artikler mv. om Højesteret generelt Højesterets dommere Om Højesterets præsident og de sytten øvrige højesteretsdommere. Højesteret i dag. Højesteret Om Højesteret Højesteret i dag. Artikler & taler: Domme og kendelser: Højesteret i dag: Højesterets dommere: Højesterets historie: Højesterets virksomhed: Højesterets øvrige ansatte:. Højesteret Prins Jørgens Gård 13 1218 København K Telefon.
Apr 30, 2019 · Højesteret har i dag afsagt dom i en sag om, hvornår en selvstændig erhvervsdrivende var ophørt med arbejdet i den selvstændige erhvervsvirksomhed og dermed kunne få arbejdsløshedsdagpenge. 30.04.2019 Højesteret er i sagen kommet frem til. Højesteret skærper dom. En østjysk mand skal 12 år i fængsel for at have dræbt sin morbror. Det afgjorde Højesteret i dag. Nyhedsudsendelse: 19:30 - Hele udsendelsen. Feb 21, 2012 · Højesteret har i dag stadfæstet Østre Landsrets dom i sagen om brug af skjult kamera på plejehjemmet Fælledgården. Højesteret har i dag, tirsdag, stadfæstet Ekstra Bladet-journalisterne Miki Mistrati og Marike Jensens dom fra Østre Landsret. Det skriver DR i en pressemeddelelse. Højesteret afsiger tirsdag klokken 12 dom i tre straffesager, som imødeses med stor spænding. Dommene ventes at sætte en retning for brugen af samfundstjeneste i sager om grov vold Det er et overset faktum, at alternative straffe som samfundstjeneste og fodlænke stille og roligt har vundet.

matches: Højesteret Højesteret Højesteret Højesteret Højesteret Højesteret Højesteret Højesteret Højesteret Højesteret Højesteret Højesteret Højesteret Højesteret Højesteret Højesteret Højesteret Højesteret højesteret Højesteret Højesteret Højesteret Højesteret højesteret højesteret Højesteret Højesteret Højesteret Højesteret Højesteret Højesteret Højesteret Højesteret Højesteret Højesteret Højesteret Højesteret Højesteret Højesteret Højesteret


text:
Skat.dk: Selskabs støtte til politisk parti - Maskeret udlodning
29 May 2015 14:08
28 Apr 2015 13:41
14-4631128
Støtte, politisk parti, udbytte, selskab, aktionær
Den juridiske vejledning 2015-1, afsnit C.B.3.5.2.1.
Den juridiske vejledning 2015-1, afsnit C.C.2.2.1.10.
1. Kan Skatterådet bekræfte, at A A/S kan yde støtte til politiske foreninger uden skattemæssige konsekvenser for selskabets ledelse og ultimative ejer B?
A A/S valgte i 2013 at støtte tre politiske partier i forbindelse med valg til kommunalbestyrelsen.
A A/S støttede med i alt 398.370 kr. Støtten blev givet til:
F-partiet, X kommune, 377.086 kr.
F-partiet Ungdom, X kommune og Y kommune, 16.284 kr.
G-partiet, Z-kommune, 5.000 kr.
A A/S har givet støtten, fordi disse tre foreninger har vist speciel interesse i at støtte projekter, som relaterer til A A/S' forretningsområde.
Ledelsen vurderede, at det var i selskabets interesse, at de kommende kommunalbestyrelser i henholdsvis X Kommune og i Z-kommune var mere positivt stemt for kommende projekter i kommunerne.
I X Kommune var der i 2012 og 2013 store politiske drøftelser og beslutninger vedrørende projekterne. I denne proces var det tydeligt, at F-partiet var positivt stemt over for projekterne. F-partiets velvilje over for projekterne ses i særdeleshed ved byrådsbeslutningerne vedrørende Projekt C og Projekt D, som blev behandlet i 2012. Da A A/S´ væsentligste aktiviteter har været i X Kommune, valgte A A/S at støtte F-partiet og F-partiet Ungdoms lokale valgkamp i X Kommune.
A A/S vurderede, at en styrkelse af F-partiet ved kommunalvalget ville betyde gunstigere vilkår for kommende projekter og dermed bedre forhold for A A/S.
Støtten på 398.370 kr. står efter A A/S´ opfattelse i naturligt forhold til de gunstige indtjeningsmuligheder, der er i branchen. I nabokommunen Z kommune er A A/S involveret i et nyt muligt projekt. På den baggrund besluttede A A/S at støtte den lokale vælgerforening for G-partiet i Z kommune.
Der er ikke tillagt A A/S eller selskabets direktør og ultimative ejer særlige fordele.
A A/S´ ultimative ejer, B, har siden 1980'erne været politisk aktiv først som folketingsmedlem valgt for E-parti og nu som medlem af F-partiet
B´s medlemskab af F-partiet er ikke relevant i forhold til vurderingen af, om et selskabs udgifter isoleret set er afholdt i selskabets interesse.
A A/S havde over en længere periode i samarbejde med X Kommune arbejdet på et projekt. A A/S havde under forløbet investeret betydelige midler i projektet. Som det fremgår af referatet fra byrådsmødet i 2012 blev det besluttet at opgive projektet. På byrådsmødet talte F-partiet for en gennemførelse af projektet. Det samme skete for Projekt D, hvor der var stemmelighed.
A A/S havde således betydelig erhvervsmæssig interesse i, at F-partiet fik et godt valg i X Kommune. Støtten er givet i A A/S´ interesse og ikke i A A/S´ ledelse og ultimative ejer B´s interesse.
Støtten er givet uden skattemæssige konsekvenser for B.
Det skal bemærkes, at selskabet ikke har fradraget omkostningerne til støtte af de politiske partier i selskabets skattepligtige indkomst for 2013, jf. reglerne herom.
Det ønskes bekræftet, at A A/S kan yde støtte til politiske foreninger uden skattemæssige konsekvenser for selskabets ledelse og ultimative ejer B.
Ligningslovens § 16 A (uddrag)
Cirkulære nr. 72 af 17/4-1996 om ligningsloven
20.1. Ligningslovens § 8 A - gaver til almennyttige foreninger m.v.
Efter ligningslovens § 8 A er der fradragsret for gaver til almenvelgørende eller på anden måde almennyttige foreninger, stiftelser, institutioner m.v.
Almennyttige formål foreligger, såfremt støtten kommer en vis videre kreds til gode, og såfremt formålet ud fra en almindelig fremherskende opfattelse kan karakteriseres som nyttigt. Blandt sådanne almennyttige formål kan nævnes sociale, kunstneriske og andre kulturelle formål, miljømæssige, videnskabelige, - herunder forskningsmæssige eller sygdomsbekæmpende - humanitære, undervisningsmæssige, religiøse eller nationale formål. Også idrætsforeninger og dyreværnsorganisationer kan anses for almennyttige.
Derimod kan organisationer, der varetager politiske, økonomiske eller erhvervsmæssige interesser, ikke anses for almennyttige.
Den juridiske vejledning, C.B.3.5.2.1 Udgifter der er selskabet uvedkommende
Den juridiske vejledning, C.C.2.2.1.10 Visse udgifter, der efter deres art ikke kan trækkes fra
Efter praksis findes der udgifter, som ikke kan fratrækkes, uanset hvor nært eller direkte udgiften i øvrigt er forbundet med den løbende indkomsterhvervelse. Det gælder altså uafhængigt af almindelige omkostningsbetragtninger.
Der er i disse tilfælde tale om, at udgiften efter sin art er udelukket fra fradrag. Som eksempel kan nævnes udgifter til støtte af politiske partier eller politiske formål.
H1 ApS uddelte i indkomståret 2000 en gave på 100.000 kr. til G1 Mission. Foreningen var godkendt efter ligningslovens § 8 A, stk. 2, til at modtage fradragsberettigede gaver, og skattemyndighederne havde dermed anerkendt, at foreningens midler blev anvendt i almennyttigt øjemed til fordel for en større kreds af personer. Gaver, som gives til en sådan almennyttig forening, måtte som udgangspunkt forventes at blive ydet ud fra en ideel interesse i at fremme foreningens formål.
Højesteret fandt det ikke godtgjort, at den gave, som A som eneanpartshaver lod sit selskab yde G1 Mission, blev givet i strid med de selskabsretlige regler, eller at gaven blev ydet for direkte eller indirekte at tilgodese andre interesser end hans ideelle interesse i at fremme foreningens almennyttige formål. Det gjaldt, selv om hans hustru var medlem af foreningen og virkede som præceptor til fremme af foreningens aktiviteter.
Højesteret fandt det på denne baggrund ikke godtgjort, at A havde en sådan direkte eller indirekte økonomisk eller personlig interesse i at begunstige foreningen, at gaven kunne anses for ydet af ham personligt med den virkning, at der forelå en maskeret udlodning, som var skattepligtig efter ligningslovens § 16 A. Højesteret tog derfor hans påstand til følge.
TfS 1999, 728 H
Skatteyderen var eneanpartshaver i selskabet ApS, som i 1992 ydede en sponsorgave på 700.000 kr. til SIF Support A/S.
Højesteret bemærkede, at SIF Support A/S efter vedtægterne havde til formål at drive professionel fodbold og dermed associeret virksomhed. Dette selskab havde drevet virksomhed i overensstemmelse hermed og skulle efter sine vedtægter ikke anvende overskud til almennyttige formål. Selv om selskabet i et vist omfang havde ydet økonomisk støtte og anden bistand til Silkeborg Idrætsforening, tiltrådte Højesteret, at der var tale om en erhvervsdrivende virksomhed. Gaven fra ApS til SIF Support A/S kunne derfor ikke anses for ydet til almennyttige eller dermed ligestillede formål.
Højesteret fandt, at ydelsen af de 700.000 kr. ingen tilknytning havde til ApS erhvervsmæssige virksomhed, men alene var begrundet i eneanpartshaveren A's ideelle interesse i den virksomhed, som blev udøvet af SIF Support A/S, hvor han var ulønnet direktør og bestyrelsesmedlem.
På denne baggrund tiltrådte Højesteret, at gavebeløbet måtte anses som en skattepligtig udlodning fra ApS til A.
SKM2006.559.LSR
A ejede hele aktiekapitalen i selskabet C A/S, der ejede hele kapitalen i selskabet D A/S.
Selskaberne havde i 2002 ydet bidrag til B's valgkampagne med henholdsvis 17.000 kr. og 16.000 kr., dvs. i alt 33.000 kr. Selskaberne havde ikke selvangivet fradrag for bidragene til B's valgkampagne.
Landsskatteretten fandt, at:
Det følger af aktieselskabslovens § 114, at selskaber kan træffe beslutninger om, at der af selskabets midler ydes gaver til almennyttige og dermed ligestillede formål i det omfang, det under hensyntagen til hensigten med gaven, selskabets økonomiske stilling samt omstændighederne i øvrigt må anses for rimeligt.
Bidragene fra selskaberne C A/S og D A/S til B's valgkampagne må anses som gaver.
Selskaber er selvstændige juridiske enheder, hvorfor gaver, der ydes af sådanne selskaber, som udgangspunkt er selskabets gaver, jf. herved aktieselskabslovens § 114. Det kan dog ikke antages at gælde i de tilfælde, hvor gavedispositionen må anses at tilgodese private interesser, således at aktionæren må anses for den reelle gavegiver. Gaven er i disse situationer maskeret udbytte, der er skattepligtig for aktionæren efter ligningslovens § 16 A.
I den foreliggende sag har selskaberne ydet bidrag til en valgkampagne med den begrundelse, at B anses som det politiske parti, der i størst muligt omfang tilgodeser erhvervslivets interesser. Dette kan ikke sidestilles med gaver ydet til almennyttige formål, idet organisationer, som varetager politiske, økonomiske eller erhvervsmæssige interesser, ikke kan anses for almennyttige.
Bidragene må derfor anses at være ydet ud fra hovedaktionærens personlige interesse, hvorfor beløbet på 33.000 kr. er at betragte som maskeret udlodning, jf. ligningslovens § 16 A.
Det fremgår af Den juridiske vejledning, C.B.3.5.2.1, at SKAT statuerer maskeret udbytte, hvis selskabets udgift er afholdt i aktionærens interesse og udgiften ikke er en driftsomkostning.
I TfS 1999, 728 H fandt Højesteret, at et selskabs sponsorgave til et ikke-almennyttigt selskab ingen tilknytning havde til selskabets erhvervsmæssige virksomhed, men alene var ydet i eneanpartshaverens interesse og var maskeret udlodning til eneanpartshaveren, mens Højesteret i SKM2009.29.HR fandt, at et selskabs gave til en almennyttig forening ikke var ydet i eneanpartshaverens interesse og ikke var maskeret udlodning til eneanpartshaveren.
Det fremgår imidlertid af cirkulære nr. 72 af 17/4-1996 om ligningsloven, pkt. 20.1 om gaver til almennyttige foreninger m.v., at organisationer, der varetager politiske, økonomiske eller erhvervsmæssige interesser, ikke anses for almennyttige.
I kendelsen offentliggjort som SKM2006.559.LSR havde nogle selskaber ydet bidrag til en valgkampagne med den begrundelse, at B måtte anses som det politiske parti, der i størst muligt omfang tilgodeså erhvervslivets interesser.
Landsskatteretten fandt imidlertid ikke, at bidragene kunne sidestilles med gaver ydet til almennyttige formål, idet organisationer, som varetager politiske, økonomiske eller erhvervsmæssige interesser, ikke kunne anses for almennyttige. Landsskatteretten fandt derfor at bidragene måtte anses for ydet ud fra hovedaktionærens personlige interesse, og derfor var maskeret udlodning.
Det fremgår endvidere af Den juridiske vejledning, C.C.2.2.1.10, at udgifter til f.eks. støtte af politiske partier eller politiske formål ikke kan fratrækkes uanset hvor nært eller direkte udgifterne i øvrigt er forbundet med den løbende indkomsterhvervelse. Det gælder altså uafhængigt af almindelige omkostningsbetragtninger.
Det er tilsvarende SKATs opfattelse, at A A/S´ støtte til de politiske foreninger ingen tilknytning havde til selskabets erhvervsmæssige virksomhed, men alene blev ydet i hovedaktionæren B´s personlige interesse.
Det er herefter SKATs opfattelse, at A A/S´ støtte til de politiske foreninger skal anses for maskeret udlodning til B.

matches: Højesteret Højesteret Højesteret Højesteret Højesteret Højesteret


text:
Hvornår skal der betales skat af erstatningsbeløb? - Bech-Bruun
Hvornår skal der betales skat af erstatningsbeløb?
Bragt på Børsen den 6. september 2017.
KLUMME: Højesteret har i en afgørelse af 16. august 2017 taget stilling til den skattemæssige behandling af et erstatningsbeløb udbetalt for misligholdelse af en aftale vedrørende overdragelse af fast ejendom.
Sagen handlede om et erstatningsbeløb, som et selskab havde fået udbetalt som følge af et norsk selskabs misligholdelse af en aftale om overdragelse af faste ejendomme i dels Danmark og dels Norge.
Beskatning i Norge eller Danmark
Højesteret fandt, at erstatningsbeløbet skattemæssigt skulle betragtes som fortjeneste ved afståelse af fast ejendom og derfor som udgangspunkt skulle medregnes til den skattepligtige indkomst for selskabet.
Spørgsmålet var herefter, om den del af erstatningen, som angik ejendommene i Norge, var undtaget fra beskatning i Danmark. Højesteret fandt her, at denne del ifølge Selskabsskatteloven ikke var undtaget beskatning, og at erstatningen herved var skattepligtig.
Landsretten og Højesteret var enige om, at erstatningsbeløbet skattemæssigt kunne anses som en fortjeneste ved afståelse af ejendommen og derfor som udgangspunkt skal medregnes til selskabets skattepligtige indkomst efter Ejendomsavancebeskatningslovens § 2.
Der, hvor vandene deler sig, er ved håndteringen af den del af erstatningssummen, der skal allokeres til tab på de norske ejendomme. Her fandt landsretten, at udgangspunktet skulle være, at indtægter og udgifter, som vedrører en fast ejendom beliggende i en fremmed stat, ikke medregnes i den skattepligtige indkomst i Danmark. Tilfælde, hvor kildelandet frafalder beskatningsretten i henhold til en dobbeltbeskatningsoverenskomst med Danmark, er dog undtaget.
Ifølge den nordiske dobbeltbeskatningsoverenskomst kan en fortjeneste, som en person/et selskab fra én stat - Danmark - erhverver sig ved f.eks. salg af fast ejendom i en anden stat - Norge - beskattes i den anden stat. Ifølge overenskomsten kan der ske beskatning i Danmark, hvis Norge på grund af sin lovgivning ikke medtager indkomsten i sin helhed ved beskatningen.
Under sagens behandling var det uklart, om Norge rent faktisk konkret havde frafaldet sin ret til beskatning. Landsretten mente derfor ikke, at det var bevist, at betingelserne for beskatning efter undtagelsesbestemmelsen var opfyldt.
Højesteret så dog anderledes på dette. Efter det, der var oplyst for Højesteret, blev det lagt til grund, at der ikke i norsk ret er lovgrundlag til at beskatte den del af erstatningen, der kan henføres til ejendommene i Norge.
Norge har dermed reelt frafaldet den ret til at beskatte erstatningen, som Norge har efter dobbeltbeskatningsoverenskomsten. Konsekvensen heraf er, at erstatningen vedrørende de norske ejendomme ikke var undtaget fra beskatning efter Selskabsskattelovens § 8 og herved var skattepligtig til Danmark.
Højesteret har hermed fastslået, at Danmark har beskatningsretten i de tilfælde, hvor der opstår et skattemæssigt vakuum som følge af en anden stats manglende udnyttelse af en beskatningsret ved erstatningsudbetalinger.
Henset til den generelle udvikling, hvor der ikke ses med milde øjne på skattefrihed opstået som følge af "systemsammenstød", er konklusionen mindre overraskende, men afgørelsen er alligevel interessant, da den forholder sig til situationen, hvor en anden stat har en beskatningsret, som den ikke udnytter.


text:
Skat.dk: C.C.2.1.2.1 Indtægter, SL § 4
Dette afsnit handler om de regler, der bestemmer, hvilke indtægter der skal regnes med til bruttoindkomsten.
Indtægter generelt
Udenlandsk indkomst, globalindkomstprincippet
Indkomstens form, usædvanlige betalingsmidler
Værdi af brugsret, ejendomsværdiskat
Lejeindtægter mv.
Pensioner, understøttelser, aftægtsydelser, livrente mv.
Forældelse, gældseftergivelse
Strafbar erhvervelse
SL § 4 opstiller den almindelige hovedregel for beregningen af bruttoindkomsten. Alle indtægter, både engangsindtægter og tilbagevendende indtægter, regnes med ved indkomstopgørelsen uden hensyn til den nærmere karakter af den virksomhed eller de omstændigheder, der har ført til erhvervelsen. Se SL § 4.
Det er altså principielt uden betydning, om indtægten er resultat af positive indkomstbestræbelser, fx virksomhed som lønmodtager eller selvstændigt erhvervsdrivende eller en uventet erhvervelse, fx en gevinst eller en gave.
Indtægt ved ikke erhvervsmæssig virksomhed, som hobbyvirksomhed og honorarindkomst er også omfattet af bestemmelsen i SL § 4. Se afsnit C.C.1.1.2 om beskatningen af hobbyvirksomhed og afsnit C.C.1.2.3 om honorarmodtagere, der hverken er selvstændigt erhvervsdrivende eller i tjenesteforhold.
Erstatninger for tab af indtægter, der er skattepligtige efter SL § 4, beskattes også efter bestemmelsen. Se afsnit C.C.2.1.6 om erstatninger.
C.C.2.5.1 om SL § 4´s betydning for opgørelsen af årsindkomsten
C.C.2.5.3 om SL § 4´s betydning for periodisering af indtægter og udgifter.
Princippet bygger på en fortolkning af SL § 4, stk. 1, om "den skattepligtiges samlede årsindtægter (...) bestående i penge eller formuegoder af pengeværdi".
Se også afsnit C.C.2.5.3.1.2 og C.C.2.5.3.2, hvor der står mere om retserhvervelsesprincippet og dets betydning for periodiseringen af de forskellige former for indtægt.
Det er et grundlæggende princip, at indkomst og tab skal være realiseret, før de påvirker indkomsten. Princippet udledes af SL § 5, hvorefter værdiforøgelser og værditab på den skattepligtiges formuegenstande ikke påvirker indkomsten. Princippet har betydning for, om en indkomst skal beskattes, men også for, i hvilket indkomstår den skatteretligt hører til.
Princippet fraviges dog fx ved reglerne om behandlingen af varelagre. Se mere i afsnit C.C.2.3.1 om, hvordan varelagerets værdi indvirker på indkomstopgørelsen, og om hvordan varelagerreglerne hænger sammen med statsskattelovens regler.
Se også de særlige regler for beskatning af kursgevinster i afsnit C.B.1 om reglerne i kursgevinstloven.
Det er uden betydning for skattepligten, om indtægten erhverves i Danmark eller i udlandet (globalindkomstprincippet). Se SL § 4.
Se afgørelsen i SKM2004.87.HR, hvor Højesteret fandt, at skatteyderen var skattepligtig af et beløb, der var indbetalt fra hans tyske selskab til hans personlige virksomhed i Danmark. Skatteyderen fik ikke medhold i sin påstand om, at beløbet var tilbagebetaling af et lån, som ikke havde med den danske virksomhed at gøre.
I særlovgivningen og især i de dobbeltbeskatningsoverenskomster, som er indgået med en række lande, er der foretaget begrænsninger i dette globalindkomstprincip. Se nærmere i afsnit C.F "Subjektiv skattepligt og dobbeltbeskatning".
For selskaber gælder det særlige territorialprincip, hvorefter indtægter og udgifter, som vedrører et fast driftssted eller en fast ejendom i en fremmed stat, Færøerne eller Grønland, som udgangspunkt ikke regnes med ved den danske indkomstopgørelse. Se afsnit C.D.2.3.1 Territorialprincippet - SEL § 8, stk. 2, der også beskriver undtagelserne til reglen.
Skattepligten omfatter alle erhvervelser af økonomisk værdi, og det er derfor uden betydning, om indtægten fremtræder i form af penge eller i form af et andet aktiv af økonomisk værdi.
I tilfælde hvor en skatteyder - frivilligt eller tvunget - i forbindelse med sit erhverv modtager betaling i form af andet end kontante penge, fx i form af
løsøregenstande
til fuld afgørelse af et tilgodehavende eller til en nærmere fastlagt del af et tilgodehavende, skal han indtægtsføre et beløb, som svarer til det modtagnes værdi ved modtagelsen.
Se afsnit C.H.2 om fortjeneste og tab ved senere afståelse af det modtagne usædvanlige betalingsmiddel, hvis der er tale om fast ejendom, og se afsnit C.B.1.4.2 om gevinst og tab på fordringer samt afsnit C.B.2.2.1 om afståelse af aktier.
Hvis modtageren af det usædvanlige betalingsmiddel har som erhverv at handle med sådanne genstande, behandles fortjeneste og tab som næring.
Selvom modtageren ikke har det som sit erhverv at handle med den slags genstande, vil fortjeneste og tab ved senere salg evt. kunne blive omfattet af næringsbeskatning efter reglerne om vederlagsnæring. Se afsnit C.C.2.1.3.3.2 Næring.
Hvis håndværkere m.fl., der har udført arbejde ved opførelse af en bygning for et aktieselskab, modtager aktier som betaling for deres (rest-) tilgodehavende, skal aktierne beskattes som almindelige aktier. Se afsnit C.B.2.1.1.11 "Forklaring af håndværkeraktier".
Om Bitcoins, se SKM2014.226.SR i afgørelsesskemaet (indbragt for Landsskatteretten) samt afsnit C.C.2.1.3.3.3 Spekulation.
Beskatning af brugsret til andres aktiver
Den økonomiske fordel ved gratis brug af andres aktiver skal beskattes. Se SL § 4, litra b. Den økonomiske fordel skal i visse tilfælde beskattes som løn. Se SL § 4, litra a. Se også afsnit C.A.5 om personalegoder.
Den økonomiske fordel kan også blive beskattet som en udbytteindtægt efter SL § 4, litra e, eller som en gave efter SL § 4, litra c, eller efter reglerne om gaveafgift.
C.C.2.1.8 om gaver
C.A.6 om underholdsydelser, legater mv.
Brugsret til egne aktiver
Den almindelige regel er, at brugsretten til egne aktiver ikke beskattes. Værdien af brugsret over egne løsøregenstande beskattes derfor ikke.
Beskatningen sker kun i det omfang, brugsretten tilfører skatteyderen et udbytte af økonomisk værdi.
Eksempel: Jagtret
Værdien af jagtret på egen ejendom beskattes ikke. Derimod beskattes værdien af jagtudbyttet, hvis jagtretten faktisk udnyttes. Se LSRM 1971, 22 LSR og LSRM 1971, 23 LSR. Se også SKM2017.366.VLR om beskatning af fikseret jagtleje.
Undtagelse, beskatning af værdi af bolig i egen ejendom mv., ejendomsværdiskat
Værdien af bolig i egen ejendom beskattes. Se SL § 4, litra b, 2. pkt. Med indførelse af ejendomsværdiskatten er indkomstbeskatningen dog afskaffet for hovedparten af ejerboliger, herunder parcelhuse, ejerlejligheder, stuehuse mv. Se afsnit C.H.3.1 "Ejendomsværdiskat af bolig i egen ejendom".
Beskatning af værdien af bolig i egen ejendom efter SL § 4, litra b, er en undtagelse til den almindelige hovedregel om, at brugsretten til egne aktiver ikke beskattes.
Højesteret har fastslået, at en ejer af en beboelsesejendom er skattepligtig af en skønnet lejeindtægt, hvis han overlader benyttelsen af ejendommen til en slægtning eller en anden nærtstående vederlagsfrit eller til en leje, der ikke er uvæsentligt lavere end markedslejen. Hjemlen findes i SL § 4, litra b, 1. pkt., om skattepligt af bl.a. indtægt ved udlejning af fast ejendom - sammenholdt med 2. pkt., hvorefter lejeværdi af bolig i egen ejendom beregnes som indtægt (fikseret leje) for ejeren. Dette uanset om ejeren har gjort brug af sin beboelsesret eller ej. Se SKM2002.547.HR.
På samme måde har Højesteret fundet, at udleje af et erhvervslokale til en samlever til en leje, som var lavere end markedslejen, var omfattet af bestemmelsen i SL § 4, litra b, 2. pkt. Der skulle derfor fastsættes en fikseret leje. Se SKM2007.438.HR.
Lejeindtægter ved udlejning, bortforpagtning og bortfæstning er skattepligtige efter SL § 4 b. Se fx SKM2017.540.SR om udlejning af ure via en online deletjeneste.
C.H.3.1 om udlejning af fast ejendom
C.C.1.1.2 om lejlighedsvis biludlejning.
Pensioner, understøttelser, livrenter, aftægtsydelser og lignende er skattepligtig indkomst efter SL § 4 c. Det gælder, uanset om ydelsen modtages i form af penge eller i form af naturalier.
Alle løbende ydelser er som udgangspunkt skattepligtig indkomst. Det gælder, selv om de træder i stedet for engangsbeløb, der ville være skattefrie.
Løbende ydelser i gensidigt bebyrdende aftaleforhold behandles efter reglerne i LL § 12 B. Se afsnit C.C.6.8.1 "Løbende ydelser omfattet af LL § 12 B". I afsnittet beskrives også definitionen på en løbende ydelse.
Det er dog ikke alle skattepligtige ydelser, der skal indgå i virksomhedens indkomst. Højesteret fandt fx i SKM2015.262.HR, at sygedagpenge, der var udbetalt som led i en privat forsikring for selvstændigt erhvervsdrivende, ikke skulle indgå i virksomhedens indtægter. Sygedagpengene var derimod personlig indkomst uden for virksomheden. Heller ikke flexydelser indgår i virksomhedens indkomst. Se skatteministerens svar til Skatteudvalget SAU 403 af 18. maj 2016 (Alm. del.) xog SKM2018.537.LSR.x
C.A.3.8 "Aftægtsydelser"
C.A.10 om pensionsordninger.
Bortset fra løn-, udbytte- og gavetilfælde, beskattes besparelser ikke. Beskatningen af brugsret til egne og andres goder beskrives ovenfor i afsnittet om brugsret.
C.C.2.1.4 om eget vareforbrug
C.C.2.1.5 om værdi af eget arbejde.
En fordel, som er opnået ved forældelse eller gældseftergivelse, er i visse tilfælde skattepligtig. Se nærmere afsnit C.B.1.4.3.3 og afsnit C.B.1.5, der alle handler om beskatning af gevinst ved gældseftergivelse.
Indtægt ved lotterispil, samt andet spil og væddemål beskattes efter SL § 4, litra f. Beskatning er dog nu reguleret i særlige love. Se afsnit C.A.6.4 "Gevinster og dusører".
Eksempler: Spil
SKM2012.671.VLR vedrørte en række beløb, som skatteyderen havde modtaget gennem et internetbaseret pyramidespil, i form af egentlige spillegevinster, beløb for hvervning af nye medlemmer og formidlingsprovision for at tømme virtuelle konti for andre.
Egentlige spillegevinster blev beskattet efter SL § 4, litra f, i det omfang, de ikke var skattefritaget, fordi de stammede fra spil, som var godkendt og kontrolleret i et EU-land eller EØS-land.
Beløb, som skatteyderen havde modtaget for at hverve nye medlemmer, og formidlingsprovision for at tømme virtuelle konti for andre blev også beskattet efter SL § 4.
I SKM2016.170.SR besvaredes flere spørgsmål om staking (at satse på/betale til et spil/en spiller). Skatterådet bekræftede bl.a., at spilleren ikke ville blive beskattet af den andel af buy-in og fee (betaling for at deltage i en turnering), som blev betalt af staker, idet spilleren under de givne omstændigheder ikke blev anset for at have erhvervet ret til beløbet.
Se også afsnit C.A.6.4 "Gevinster og dusører".
At en indkomst er erhvervet ved en strafbar handling udelukker ikke i sig selv, at indkomsten kan beskattes.
Det følger imidlertid af det almindelige retserhvervelsesprincip, at der ikke sker beskatning af indtægter, der ikke er erhvervet ret til. Se afsnit C.C.2.5.3.2.1 om retserhvervelsesprincippet.
Berigelse ved fx tyveri er derfor ikke skattepligtig. Hvis indtægten er opnået gennem en efterfølgende retshandel, fx videresalg af det stjålne, skal indtægten dog beskattes. Dette gælder også, selv om indtægten eventuelt kan konfiskeres, og selv om der kan gøres erstatningskrav gældende.
Se afsnit C.C.2.2.2.17 om fradragsret for tab ved konfiskation.
Den ledende dom på området er TfS 1999, 86 HRD: Skatteyderen havde haft en indtjening ved at sælge stjålne paller. Indtjeningen var ikke blevet konfiskeret i forbindelse med straffesagen. Indtjeningen oversteg det erstatningskrav, som den bestjålne havde gjort gældende. Med henvisning til, at skatteyderen på den måde faktisk havde oppebåret en fortjeneste, fandt Højesteret, at beløbet skulle beskattes, fordi det ikke i sig selv udelukker beskatning, at fortjeneste er erhvervet på grundlag af en strafbar handling. Videresalgene havde karakter af normale forretningsmæssige dispositioner, og de videresolgte europaller kunne ikke vindiceres (forlanges tilbage af de bestjålne).
Indtægter ved prostitution er også skattepligtig indkomst. Se TfS 1998, 457 ØLD, hvor landsretten fastslog, at indtægt ved prostitution var skattepligtig - selv om prostitution dengang var strafbar. (Prostitution er i dag ikke i sig selv strafbar, i modsætning til rufferi.)
Renter er skattepligtige. Se SL § 4, litra e. Se om beskatningen af renteindtægter efter denne bestemmelse og de særlige bestemmelser i ligningsloven i afsnit C.A.11.1 om renteindtægter.
Landsretten fandt, at det var en læge personligt og ikke hans selskab, der var rette indkomstmodtager af et vederlag, idet arbejdet var ydet for personligt arbejde i tjenesteforhold. Dette var ikke bestridt under anken til Højesteret.
Landsretten tog også stilling til spørgsmål om omgørelse jf. SFL § 29, stk. 1, og betalingskorrektion, jf. § LL § 2. Højesteret stadfæstede dommen på disse punkter.
Dommen stadfæster SKM2014.846.ØLR, se denne. Spørgsmålet om rette indkomstmodtager var ikke bestridt under højesteretssagen.
Dette gjaldt, uanset om virksomheden måtte anses for erhvervsmæssigt drevet eller ej.
Dommen stadfæster
SKM2014.587.ØLR.
SKM2012.97.HR
Et selskab A ApS, hvis anparter ved bedrageri var blevet overført til et andet selskab B BV, erhvervede under trussel om politianmeldelse selskabet B BV til langt under værdien. Denne fordel skulle ikke beskattes, fordi det blev lagt til grund, at der reelt kun var tale om en genopretning af A´s økonomiske stilling til situationen forud for bedrageriet.
Dommen ændrer SKM2010.404.ØLR.
Sagen vedrørte spørgsmålet om, hvorvidt transferindtægter, der knyttede sig til salg af spillerrettigheder, kunne anses for at være indtægter ved "salg af ejendele" i SL § 5, litra a´s forstand, eller om indtægten var skattepligtig efter SL § 4.
Højesteret fandt, at transferindtægterne måtte anses for at være kompensation til klubben for, at den til fordel for den betalende klub opgav sine rettigheder i henhold til en ansættelseskontrakt, som klubben havde indgået med en spiller. Til- og afgang af spillere - og de hermed i nogle tilfælde forbundne udgifter - måtte anses for at indgå som en sædvanlig del af klubbens driftsaktiviteter med henblik på at optimere de sportslige og økonomiske resultater.
Højesteret fandt derfor, at transferindtægterne ikke vedrørte selve indkomstgrundlaget og ikke kunne anses for at være skattefri formuegevinst, der var fremkommet ved salg af ejendele. Indtægterne var således ikke skattefrie efter SL § 5, stk. 1, litra a, men skattepligtige efter SL § 4 som sædvanligt forekommende løbende indtægter. Transferudgifter kunne afskrives efter SL § 6, stk. 1, litra a.
(Tidligere instanser SKM2008.706.ØLR og SKM2006.466.LSR).
SKM2010.70.HR
En agent for to polske tekstilvirksomheder fandtes ikke at have løftet bevisbyrden for, at beløb, som virksomhederne løbende indsatte på hendes konti, ikke tilhørte hende og dermed ikke var skattepligtig indkomst for hende.
Stadfæster SKM2007.516.ØLR.
xSe tilsvarende for senere indkomstår SKM2018.568.ØLR, som stadfæster SKM2016.194.BR. (Refereres ikke).x
Højesteret fandt, at udlodning fra Fondsbørsvekselerernes Garantiforening under afvikling var skattepligtig i medfør af SL § 4.
SKM2004.87.HR
Højesteret fandt, at skatteyderen var skattepligtig af et større beløb, der var indbetalt fra hans tyske selskab til hans personlige virksomhed i Danmark.
SKM2002.547.HR
Fikseret lejeindtægt
Højesteret fastslog, at en ejer af en beboelsesejendom er skattepligtig af en skønnet lejeindtægt, hvis han overlader benyttelsen af ejendommen til en slægtning eller anden nærtstående vederlagsfrit eller til en leje, der ikke er uvæsentligt lavere end markedslejen.
Hjemlen findes i SL § 4, litra b, 1. pkt., om skattepligt af bl.a. indtægt ved udlejning af fast ejendom - sammenholdt med 2. pkt., hvorefter lejeværdi af bolig i egen ejendom beregnes som indtægt for ejeren, uanset om ejeren har gjort brug af sin beboelsesret eller ej.
Højesteret fandt, at et beløb, der var udbetalt til en skatteyder i forbindelse med, at han udtrådte af et interessentskab, i skattemæssig henseende måtte betragtes som indkomst, der var skattepligtig efter SL § 4 og ikke som vederlag for goodwill.
TfS 1999, 86 HRD
Strafbar erhvervelse.
Gennem salg af stjålne paller havde skatteyderen haft en indtjening, som ikke var blevet konfiskeret i forbindelse med straffesagen.
Indtjeningen oversteg det erstatningskrav, som den bestjålne havde gjort gældende.
Med henvisning til, at skatteyderen faktisk havde opnået en fortjeneste, fandt Højesteret, at beløbet skulle beskattes, fordi det ikke i sig selv udelukker beskatning, at fortjeneste er erhvervet på grundlag af en strafbar handling.
Videresalgene havde karakter af normale forretningsmæssige dispositioner, og de videresolgte europaller kunne ikke vindiceres (kræves tilbage af de retmæssige ejere).
Palledommen.
xSKM2018.568.ØLRx
xSagen handlede om, hvorvidt en skønsmæssig ansættelse af skatteyderens indkomst var åbenbart urimelig eller hvilede på et forkert grundlag, herunder om beløb betegnet ”other costs” ikke var skattepligtig indkomst omfattet af SL § 4.
Skattemyndighederne havde forhøjet skatteyderens indkomst med det samlede beløb af indsætningerne fratrukket et skønsmæssigt ansat fradrag for transportudgifter. Landsretten fandt, at det påhvilede skatteyderen at løfte bevisbyrden for, at afgørelsen kunne tilsidesættes, herunder at indsætningerne ikke var skattepligtig indkomst omfattet af SL § 4.
Landsretten fandt ikke, at skatteyderen havde løftet denne bevisbyrde. Der var desuden ikke grundlag for at antage, at der måtte være en retsbeskyttet forventning hos hende om, at hun ikke ville blive beskattet af indsætningerne. x
xDommen stadfæster SKM2016.194.BR.
Se ovenfor under SKM2010.70.HR, om tidligere indkomstår. x
SKM2018.301.ØLR
Sagen handlede om, hvorvidt skatteyderen var rette indkomstmodtager af indkomsten fra en hundekennelvirksomhed. Skatteyderen havde forud for de omhandlede indkomstår 2008 og 2009 drevet hundekennelvirksomhed og havde i 2006 erhvervet en ejendom i Y1-by med henblik på videre drift af virksomheden.
I sagen gjorde skatteyderen gældende, at hun ikke var rette indkomstmodtager, idet hun ikke havde drevet hundekennelvirksomhed i indkomstårene 2008 og 2009. Hun anførte, at hun - som følge af bl.a. sygdom og manglende lyst - havde overdraget hundene til sin tidligere kæreste LJ, som i stedet var rette indkomstmodtager.
Byretten havde som første instans efter en samlet vurdering i fundet, at skatteyderen havde drevet virksomhed med opdræt og handel med hvalpe i de omhandlede indkomstår.
Retten lagde i afgørelsen vægt på, at skatteyderen tidligere havde drevet hundekennelvirksomhed, at hun havde opnået tilladelse fra Y1 Kommune til at drive sådan virksomhed, og at hun stod anført som ejer af hundene på parringsbeviser og som sælger på købsaftaler. Desuden lagde retten vægt på, at der på skatteyderens konto var indsat beløb, der ubestridt stammede fra salg af hunde.
På denne baggrund fandt byretten ikke, at den håndskrevne overdragelsesaftale mellem skatteyderen og LJ kunne lægges til grund i sagen. Desuden udtalte retten, at de afgivne vidneforklaringer ikke kunne føre til et andet resultat.
For landsretten forklarede skatteyderen yderligere, at opdrættet af hvalpe var sket ved foderværter, som forestod pasningen. Dette fandt landsretten dog ikke afgørende. Retten stadfæstede derfor byrettens dom, hvorefter skatteyderen blev anset for at have drevet erhvervsmæssig virksomhed og dermed for at være rette indkomstmodtager af indkomsten fra hundekennelvirksomheden.
Dommen stadfæster SKM2017.350.BR.
Et selskab skulle beskattes af en fikseret jagtleje ved at have stillet selskabets jagtarealer til rådighed for ægtefællen til selskabets eneanpartshaver og for et jagtkonsortium, som ægtefællen var deltager i.
Da selskabet ikke havde registreret indtægter af jagtretten, og da det ikke i øvrigt var godtgjort, at driften af jagtarealerne havde tilgodeset andet end ægtefællens personlige interesse for jagt, lagde landsretten til grund, at ægtefælle havde disponeret over jagtretten på en måde og i et omfang, der svarer til en ejers, og at der ikke var ydet selskabet vederlag herfor.
Den omstændighed, at ægtefællens deltagelse i jagten var begrænset af hans helbredsmæssige forhold, kunne efter indholdet af de lægelige oplysninger om hans mobilitet og almene velbefindende ikke føre til en anden vurdering.
Da jagtretten således vederlagsfrit havde været stillet til ægtefællens rådighed, skulle selskabet beskattes af et beløb svarende til markedsværdien af jagtretten i medfør af SL § 4 og LL § 2.
Dommen stadfæster SKM2016.337.BR.
Se om aktionærens forhold SKM2017.332.VLR.
Et selskab havde fra det angolanske finansministerium modtaget et større millionbeløb på sin bankkonto. Selskabet havde herefter overført 57.936.421 kr. til dels en navngiven person, dels en schweizisk bank og havde alene indtægtsført og selvangivet det resterende beløb på 20.050.838 kr.
Byretten fandt det ikke godtgjort, at selskabet ikke havde erhvervet ret til hele det indsatte beløb, og selskabet skulle derfor også beskattes af det resterende beløb på 57.936.421 kr. Retten fandt endvidere, at skatteansættelsen af selskabet var foretaget rettidigt, idet selskabet ved grov uagtssomhed havde bevirket, at skatteanættelsen ikke var korrekt, og at 6-måneders fristen i SKFL § 27, stk. 2, var overholdt.
Begge selskabets aktionærer var blevet forhøjet med maskeret udbytte svarende til deres ejerandel af det ikke-indtægtsførte beløb, og retssagen omhandlede endvidere den ene aktionær.
Retten udtalte, at det påhvilede aktionæren at godtgøre, at beløbet var afholdt i selskabets interesse, og at der ikke var tilflydt hende nogen økonomisk fordel. Retten fandt ikke denne bevisbyrde løftet.
Retten fandt endvidere, at aktionæren havde udvist grov uagtsomhed ved ikke at foranledige korrekt indberetning af indtægten til SKAT, som derfor havde været berettiget til at ændre skatteansættelsen ekstraordinært, jf. SKFL § 27, stk. 1, nr. 5.
Retten fandt imidlertid, at 6-måneders fristen i SKFL § 27, stk. 2, var udløbet, da SKAT sendte varsel om forhøjelsen til aktionæren.
Skatteministeriet ankede dommen vedrørende selskabet, men ikke frifindelsen af aktionæren.
Landsretten fandt, at selskabet var nærmest til at oplyse, hvem der modtog pengene, ligesom det påhvilede selskabet at godtgøre, at det ikke havde erhvervet ret til hele det beløb, der var indsat på kontoen. Selskabet havde ikke løftet denne bevisbyrde.
Landsretten var desuden enig med byretten i, at fristen SKFL § 27, stk. 2, var overholdt, og stadfæstede derfor dommen over selskabet.
Dommen stadfæster SKM2015.425.BR.
En dansk advokat blev anset for skattepligtig af et beløb, som hendes samlever havde overført til hendes konto fra en jordansk bank, og som SKAT havde fået kendskab til gennem sit projekt Money Transfer.
Dommen stadfæster SKM2015.382.BR.
SKM2013.613.ØLR
En skatteyder blev anset for at være rette indkomstmodtager af knap 3 mio. kr., som var indsat på hans konto, og som stammede fra driften af en gulvvirksomhed.
Skatteyderen påstod, at han havde udlånt sin bankkonto til en ven, der drev virksomheden.
Retten lagde vægt på en række omstændigheder, der talte for, at skatteyderen havde erhvervet ret til beløbet, og fandt derfor ikke, at han havde løftet bevisbyrden for, at han ikke var rette indkomstmodtager.
Dommen stadfæster SKM2012.458.BR.
Se også SKM2015.37.BR (ikke refereret her).
I 2007 udstedte en virksomhed, "G1", fakturaer til en vognmandsforretning for i alt ca. 2,2 mio. kr. med tillæg af moms. Pengene blev sat ind på As bankkonto, men han forklarede, at det ikke var ham, der drev virksomheden, og at han derfor ikke skulle beskattes af indkomsten derfra.
Landsretten anførte, at betalingerne af fakturaerne var indsat på As bankkonto i Nordea. Han havde herefter bevisbyrden for, at han ikke havde drevet uregistreret personlig virksomhed. Denne bevisbyrde var ikke løftet alene ved hans, hustruens og sønnens forklaringer.
Landsretten henviste til, at der på fakturaerne var anført A og hans hustrus adresse, hvor sønnen også var tilmeldt. Det var imidlertid sønnens telefonnummer og e-mail-adresse, der var anført på fakturaerne. En af virksomhedens kunder havde i overensstemmelse hermed forklaret, at det efter hans opfattelse var sønnen, der bestemte i G1. Kurator var i sin redegørelse vedrørende et selskab, som sønnen var involveret i, af samme opfattelse. Landsretten henviste også til, at sønnen var sigtet for som leder af et selskab at have begået forsætlig momsunddragelse for ca. 4,4 mio. kr.
Dommen stadfæster SKM2013.267.BR.
Sagen drejede sig om en række beløb, som skatteyderen havde modtaget gennem et internetbaseret pyramidespil.
Egentlige spillegevinster blev beskattet efter SL § 4 f i det omfang, de ikke var skattefritaget, fordi de stammede fra spil, som var godkendt og kontrolleret i et EU-land eller EØS-land.
Beløb, der var modtaget for at hverve nye medlemmer, samt formidlingsprovision for at tømme virtuelle konti for andre blev også beskattet efter SL § 4.
Dommen stadfæster SKM2011.770.BR.
SKM2011.660.VLR
Skatteyderen var skattepligtig af værdien af en gratis tildelt mælkekvote.
Se tilsvarende SKM2001.466.LSR.
TfS 1998, 457 ØLD
Indtægter ved prostitution blev anset for at være skattepligtig indkomst.
xSKM2018.549.BRx
xEn skatteyder kunne ikke godtgøre eller sandsynliggøre, at beløb, der var indsat på hans konti, hidrørte fra midler, der allerede var beskattet, eller som ikke skulle beskattes hos ham.
Han var derfor skattepligt af beløbet.x
xDommen er af skatteyderen anket til Vestre Landsret.x
A var dømt for at have begået bedrageri til fordel for to af ham kontrollerede selskaber, G1 og G2. Bedrageriet bestod kort fortalt i, at A på vegne af G1 og G2 udstedte fakturaer til G3 og G4 for arbejde, der ikke var udført. G3 og G4 betalte for disse ikke udførte arbejder, hvorved G1 og G2 opnåede betydelige indtægter.
Samtidigt udarbejdede A fiktive fakturaer fra underleverandører, der blev udgiftsført i G1 og G2, mens de fakturerede beløb blev overført til A. A blev beskattet af disse overførsler som maskeret udlodning, jf. LL § 16 A.
Spørgsmålet i sagen var, om A ved den skattemæssige opgørelse af disse udlodninger fra G1 og G2 kunne fratrække de beløb, han var dømt for at have tilegnet disse selskaber ved sit bedrageri, og som han var dømt til eller havde anerkendt at skulle betale til G3 og G4.
Retten fandt det ikke dokumenteret, at A ved modtagelsen af udlodningerne havde begået en formueforbrydelse, der skulle kunne begrunde, at han ikke i medfør af LL § 16 A var skattepligtig af udlodningerne.
Retten fandt endvidere ikke, at A ved opgørelsen af de udlodninger, han modtog fra G1 og G2, havde fradrag G3’s og G4’s erstatningskrav.
Sagen, der vedrører udlodningsbeskatning, er også omtalt i afsnit C.A.4.1.1.
SKM2014.130.BR
Skatteyderens virksomhedsindkomst blev forhøjet med ca. 4,8 mio. kr., som var indsat på bankkontoen.
Byretten fandt det ikke godtgjort, at beløbene vedrørte indkomst i nogle selskaber, som han havde videreformidlet dem til.
SKM2013.260.BR
Skatteyderen blev beskattet af et beløb, der var indsat på hans bankkonto, idet retten fandt, at han ikke havde løftet bevisbyrden for, at beløbet ikke var hans.
Sagen vedrørte spørgsmålet om, hvorvidt det var skatteyderen eller et selskab i den koncern, hvor han var ansat, der var rette indkomstmodtager af en henvisningsprovision.
I forbindelse med koncernens køb af en række byggegrunde havde skatteyderen i eget navn indgået aftalen med sælger om henvisningsprovision og modtog en krydset check på beløbet.
Retten fastslog, at det af skatteyderen påståede handlingsforløb var usædvanligt, og at der derfor påhvilede ham en skærpet bevisbyrde. Det gjorde i den sammenhæng i princippet ingen forskel, at det modsatte hændelsesforløb også ville være usædvanligt og muligvis strafbar returkommission.
På baggrund af de afgivne forklaringer, revisorerklæringer og postering af beløbet i en af koncernselskabernes bogføring fandt retten imidlertid, at skatteyderen havde løftet denne bevisbyrde.
Skatteyderen blev beskattet af indtægter ved salg af jern- og metalskrot.
Retten fandt, at han var rette indkomstmodtager af beløbene, og lagde vægt på, at
både afregningsbilag og checks var udstedt til ham personligt
aftagerne af skrottet havde haft opfattelsen af, at de handlede med ham personligt
at det ikke på nogen måde var markeret, at beløbene tilhørte andre.
Skatteyderen havde derfor ikke løftet sin bevisbyrde for, at beløbene tilhørte andre.
Et selskab var skattepligtigt af et beløb, som var indsat på selskabets bankkonto. Selskabet havde ikke dokumenteret, at beløbet ikke var erhvervet som skattepligtig indkomst, herunder at beløbet kun var deponeret.
xSKM2018.537.LSRx
xVed bedømmelsen af, om et landbrug kunne anses for erhvervsmæssigt drevet, kunne der ikke inddrages indtægter i form af fleksjobydelser. Landbruget blev herefter ikke anset for erhvervsmæssigt drevet, og der kunne derfor ikke ske fradrag for underskud.x
xSe også Skattemi-
nisterens svar til Skatteudvalget SAU 403 af 18. maj 2016 (Alm. del.).
Om sygedagpenge, se SKM2015.262.HR ovenfor.x
SKM2016.184.LSR
Skatteyderen havde modtaget beløb, der bl.a. var benævnt kommission i kontoudtog. Henset til, at de oplyste lånevilkår var meget usædvanlige, at et gældsbrev først var udfærdiget lang tid efter låneforholdets etablering, og at betalingerne også skete fra andre selskaber end den oplyste långiver, fandt Landsskatteretten det ikke godtgjort, at der var tale om et reelt lån.
Betalingerne blev derfor anset for at udgøre skattepligtig indkomst.
LSRM 1971, 23 LSR
Der var ikke hjemmel til at beskatte værdien af en jagtret på egen ejendom.
Da jagtretten heller ikke faktisk var udnyttet, skete der heller ikke beskatning af selve jagtudbyttet.
Se også LSRM 1971, 22 LSR.
LSRM 1971, 22 LSR
Værdien af en jagtret på egen ejendom blev ikke beskattet, mens værdien af selve jagtudbyttet blev beskattet.
Se også LSRM 1971, 23 LSR.
SKM2017.516.SR
Skatterådet kunne bekræfte, at det ville være personlig indkomst for kunderne i A (spørger) at modtage en rabat på baggrund af kundens låneengagement med NN. Skatterådet kunne desuden bekræfte, at de kunder, der havde et låneengagement med A, kunne modtage en rabat, som en nedsættelse af en fradragsberettiget udgift.
Skatterådet kunne også bekræfte, at A havde fradrag for den ydede rabat, både hvis kunden havde lån hos NN og hos A.
Afslutningsvist kunne Skatterådet bekræfte, at kunderne ville retserhverve rabatten på udbetalingstidspunktet, og at spørgers fradragstidspunkt var på udbetalingstidspunktet.
SKM2016.170.SR
Skatterådet besvarede flere spørgsmål om staking (at satse på/betale til et spil/en spiller).
Skatterådet bekræftede bl.a., at spilleren ikke ville blive beskattet af den andel af buy-in og fee (betaling for at deltage i en turnering), som blev betalt af staker, idet spilleren under de givne omstændigheder ikke blev anset for at have erhvervet ret til beløbet.
SKM2014.361.SR
Skatterådet bekræftede, at en arbejdsgiversammenslutning A ikke skulle beskattes af en bonus fra en tidligere forsikringsordning C.
Bonussen blev modtaget på vegne af medlemmerne og skulle overføres til en ny forsikringsordning i B. Bonussen var refusion af for meget betalt præmie.
Der blev ved afgørelsen lagt vægt på, at bonussen blev modtaget på vegne af medlemmerne, der havde retlig adkomst til bonussen.
Arbejdsgiversammenslutningen var derfor ikke rette indkomstmodtager.
Medlemmerne var heller ikke skattepligtige af bonussen. Der blev i den forbindelse bl.a. lagt vægt på, at beløbet ikke blev udbetalt til medlemmerne, men anvendt til præmienedsættelser.
SKM2014.226.SR
Skatterådet besvarede en række spørgsmål om Bitcoins. Rådet forudsatte, at virksomheden, en rådgivningsvirksomhed, ikke drev næring eller spekulation med Bitcoins.
Afgørelsen er påklaget til Skatteankestyrelsen.
SKM2009.234.SR
Skatterådet fandt, at såkaldte overdækningsbeløb, der er udbetalt til varmeforbrugere, der er direkte tilsluttet AffaldVarme Århus' fjernvarmenet, var skattefri for private forbrugere og andre, der ikke havde indregnet de betalte varmebidrag ved opgørelsen af den skattepligtige indkomst.
Derimod skulle de forbrugere, der havde indregnet varmebidragene ved opgørelsen af den skattepligtige indkomst, indtægtsføre disse i samme omfang, som varmebidragene måtte være udgiftsført.
Se også SKM2008.532.SR.
SKM2008.532.SR
Skatterådet fandt, at beløb, som blev udbetalt til varmeforbrugere som led i tilbagebetaling af et overdækningsbeløb, der var godkendt af Energitilsynet, var skattefri for private forbrugere og andre, der ikke havde indregnet de betalte varmebidrag ved opgørelsen af den skattepligtige indkomst.
Erhvervsdrivende varmeforbrugere, der havde indregnet varmebidragene ved opgørelsen af den skattepligtige indkomst, skulle derimod indtægtsføre disse i samme omfang, som varmebidragene var udgiftsført.
Se også SKM2009.234.SR.

matches: Højesteret Højesteret Højesteret Højesteret Højesteret Højesteret Højesteret Højesteret Højesteret Højesteret Højesteret


text:
USA - Interview med Prof. Kevin MacDonald om Elena Kagans kandidatur til Højesteret » Balder Blog
USA - Interview med Prof. Kevin MacDonald om Elena Kagans kandidatur til Højesteret
Brother Nathanael Kapner: Hvad var din umiddelbare reaktion til Elena Kagans kandidatur til Højesteret?
The professor Jewish Supremacists Fear
Hvem nominerer kandidaterne?
Kommiteen som nominerer kandidater til højesteret; 'United States Senate Judiciary Committee' består af 19 medlemmer.
Hele 8 af dem er (surprise?) Jøder:
USA Today newspaper, June 24, 2010 P. 5A
Larry Summers - Fhv. Harvard Præsident
Ruth Bader Ginsberg - Jødisk -Højesteret
Elena Kagan - Før og Nu
'Supreme Court nominee Elena Kagan said the high court should be focused on ferreting out improper governmental motives when deciding First Amendment cases, arguing that the government’s reasons for restricting free speech were what mattered most and not necessarily the effect of those restrictions on speech.'
'She argued that government can restrict speech if it believes that speech might cause harm, either directly or by inciting others to do harm.' CBS
Guess who Elena Kagan, Obama’s Supreme Court nominee, considers her judicial hero?
Earl Warren? Nope.
John Paul Stevens? Nope.
Harry Blackmun? Nope.
You’re not even close. And her hero makes those flaming liberals look like the essence of judicial restraint.
Well, gosh, James, which US Supreme Court judges have been more liberal than Stevens, Warren and Blackmun?
None, silly.
Elena Kagan’s judicial hero isn’t an American – he’s on Israel’s Supreme Court, and his name is Aharon Barak.
And he takes judicial activism to a whole ‘nother level. Robert Bork said “he establishes a world record for judicial hubris.”
This is the same Elena Kagan that “conservative” Dick Morris calls a moderate. Of course, like Kagan, Morris is Jewish, and he doesn’t have a problem telling flat out lies to help a member of his tribe.
Source: Elena Kagan’s judicial hero
Kevin MacDonald: De jødisk-ejede medier begyndte at publicere en masse artikler som roste Kagans kandidatur. Det stod klart for mig at temaet i alt dette her hedder etniske netværk.
Hvordan kan man ellers forklare det faktum at en person med en helt igennem uimponerende akademisk karriere ikke kun blev fastansat på University of Chicago, men også blev udnævnt til rektor på Harvard Law School?
Nathanael Kapner: Hvad var historien om Kagan, og hvad var det som pegede på etnisk netværkning?
Kevin MacDonald: Savage skrev at Kagan har gode forbindelser til topfolkene i Obama-regeringen, (hvoraf Larry Summers er én), og der var også en overstrømmende ros fra to juridiske sværvægtere, Laurence Tribe og Charles Fried, begge fra Harvard, og begge to Jøder.
Der fulgte mere fra Huffinton Post: 'Elena Kagan dukker op som den fremmeste kandidat til Højesteret.'
Igen blev Kagan fremstillet som værende helt fantastisk højt begavet.
Charles Fried gav den endnu en tand ved til overflod at gentage: 'Elena Kagan er fantastisk intelligent, en af de mest intelligente mennesker jeg nogensinde har mødt. Jeg mener hun er en meget, meget intelligent person.'
Det etniske netværkeri som er involveret begynder med at Kagan blev udnævnt som rektor på Harvard Law School af Larry Summers - også jødisk, og med en stærk jødisk identitetsfølelse. Summers og Kagan bakkede op om Laurence Tribe, da han plagierede en passage fra en anden forfatters bog, uden at kreditere ham for det. Etnisk netværkning er ingenting hvis det ikke er gensidigt.
Nathanael Kapner: Er der en 'jødisk' sag involveret hvis Kagan bliver udnævnt?
Det jødiske aspekt er kun af mindre betydning, ifølge artiklen i Huffington Post: 'Der har været nogle overfladiske bekymringer angående Kagans religion - ikke fordi hun er jødisk, men fordi der uden John Paul Stevens [det afgående medlem] ikke vil være nogen Protestanter i Højesteretten.' Kagan ville også være den første bekendende homoseksuel i Højesteret.
Nathanael Kapner: Virkelig? Er Kagan lesbidsk?
Kevin MacDonald: Artiklen i Huffington Post lægger op til det. Andre har også skrevet at Kagan er 'bekendende lesbisk'. Andre har skrevet at hun ikke er 'ud af skabet', men at hun har en kvindelig partner. Det siges at dette er en offentlig hemmelighed blandt studerende og professorer på Harvard Law School. I hvert fald har hun vist sit engagement omkring homo-rettigheder.
Nathanael Kapner: Tilbage til det jødiske. Er der en berettiget bekymring over at der hvis Kagan udnævnes ikke vil være nogen hvide Protestanter i Højesteret tilbage?
Kevin MacDonald: I et land som så længe vi kan huske tilbage har opfattet sig selv som hvid anglosaksisk protestantisk [WASP], er det selvfølgelig helt sikker et problem. Uden Souter, og med Stevens afgang vil der ikke være nogen Protestanter i Højesteret. Med Kagan vil der være tre Jøder og ingen hvide Protestanter.
Igen, i artiklen fra Huffington Post, når der tales om Kagans homoseksuelle orientering skrev de; 'Strateger spår at dette kun er en lille forhindring, ikke et vejbump.'
Men hvem er nu disse 'strateger', og hvad er målet for deres strategi?
Nathanael Kapner: Hvad er lige præcist strategien bag den jødiske opbakning til Kagan?
Kevin MacDonald: Hvis Kagan bliver nomineret og godkendt, ville der være tre jødiske dommere i Højesteret - alle sammen på venstrefløjen. [De andre to er Stephen G. Breyer og Ruth Bader Ginsberg. B]
Jøder er selvfølgelig altid overrepræsenteret blandt eliterne - specielt på venstrefløjen, men en tredjedel Jøder i Højestere er meget, taget i betragtning at de kun udgør 2% af den amerikanske befolkning. Dette er meget mere end den i forvejen disproportionelle jødiske repræsentation i Senatet (13%) og i Repræsentanternes Hus (7%).
Tre Jøder i Højesteret vil helt sikkert få panderne til at rynke hos folk som mig selv, som mener at jødisk identitet ofte betyder en enorm forskel i indstilling og opførsel. Og hvis der er ét område hvor mainstream jødisk politisk identitet har haft en stor virkning, er det på lovgivning relateret til multikulturalisme. Dette gælder for den jødiske mainstream over hele linjen, fra det yderste venstre til det neokonservative højre.
Nathanael Kapner: Hvor står Kagan vedrørende multikultur? Er hun ikke konservativ?
Det utrolige er at Kagan præsenteres som en konservativ. Men angående de emner som virkelig tæller - emner der har at gøre med multikultur og ytringsfrihed, har Kagan tydeligvis venstreorienterede synspunkter og promoverer de generelle jødiske ideer på dette område. Kagans tidligere bedrifter lader formode at hun ville være meget villig at forme sine juridiske argumenter for at opnå sine jødiske mål.
Artikel afslører Kagans dagsorden
Kagans artikel fra Chicago Law School, 'Regulering af hate speech og pornografi', indikerer at der er tale om en person som søger efter måder hvorpå hun kan begrænse ytringsfriheden i de multikulturelle idealers navn: 'Vi lever i et samfund plaget af race og køns-ulighed. Visse ytringer forlænger og arbejder for denne ulighed. Hvis sådan tale forstummer, ville det være grund til stor glæde.'
Nathanael Kapner: Ville Kagan faktisk dømme mod grundlovens ytringsfrihedsparagraf [first amendment]?
Kevin MacDonald: I den samme artikel skrev Kagan at 'selv om Højesteret i den nærmeste fremtid ikke vil indtage det standpunkt at alle regeringsbestræbelser om at regulere sådanne ytringer er i samklang med grundloven, kunne et nyt flertal bestemme at alle regeringens bestræbelser for at regulere sådan tale ville være i samklang med grundloven.'
Er det nødvendigt at sige mere?
Nathanael Kapner: Passer Kagans synspunkter ind i billedet af det organiserede jødiske samfund?
Kevin MacDonald: Det organiserede jødiske samfund har en lang historie med at være imod ytringsfrihed i relation til multikulturelle sager.
Kagans synspunkter passer fint ind i billedet:
'Vi skal gøre os enhver anstrengelse for at begrænse hate speech indenfor den eksisterende juridiske ramme, og fortage os alt som er muligt for at ændre denne ramme således at sådan tale kriminaliseres.'
Det billede der trænger sig på, er billedet af en person som ikke ville tøve med at gøre en ende på den ytringsfrihed vi har nu ifølge grundlovens første tillæg, og derved kvæle ethvert håb om at en hvid racebevist bevægelse kunne opnå virkelig magt.
Kagans vision for USA, er helt og holdent indenfor den jødiske mainstreams rammer.
Og hvis den organiserede Jødedom får sin vilje med Kagan, vil jødisk supremacisme styre uindskrænket i USA's Højesteret.
Real Zionist News - Jews Back Kagan For Supreme Court - Interview With Kevin MacDonald PhD
19 oktober 2012 - Mød Kevin MacDonald – den politisk ukorrekte professor
"As you know, I don't think it's a secret I am Jewish," she added. "The state of Israel has meant a lot to me and my family. And – and I admire Justice Barak for what he's done for the state of Israel and ensuring an independent judiciary."
Haaretz 29 juni 2010 - U.S. Supreme Court nominee Elena Kagan: Israel means a lot to me
Interessant kapitel fra Kevin MacDonalds bog 'The Culture of Critique' om Sigmund Freud, som igen er aktuel pga. en bog af den franske forfatter Michel Onfray som beskriver Freud som en incestuøs pervers charlatan.
MacDonald behandler Freuds stærke følelse af jødisk identitet og hans forhold til den ikke-jødiske verden.
Balder.org 1 januar 2008 - Kevin MacDonald - Jødisk involvering i den psykoanalytiske bevægelse- Sigmund Freud
Kagan var i fem år juridisk rådgiver for Goldman Sachs, som var den største bidragsyder til Barack Hussein Obamas valgkamp.
Antiwar.com 12 maj 2010 - The World Is Kagan’s Battlefield (Justin Raimondo)
CNS News 10 maj 2010 - Chief Justice Roberts: Kagan Asked Court to 'Embrace Theory of First Amendment That Would Allow Censorship Not Only of Radio and Television Broadcasts, But Pamphlets and Posters'
Wanted 'societal costs' counted against 1st Amendment rights
World Net Daily 10 maj 2010 - Kagan: Some speech can be 'disappeared' (Aaron Klein)
I denne artikel hører man en anden flok Jøder prise Kagans sublime intellekt til skyerne. Men noget nyt og konkret kommer der ikke ud af det, det ene øjeblik er hun venstreorienteret, det andet øjeblik er man i tvivl Smoke and and Mirrors.
Daily Princeton 3 maj 2010 - Reserved passion: Kagan ’81 (Ameena Schelling)
Kevin MacDonald går i rette med Mearsheimers politisk korrekte opfattelser om Jødedommen
Occidental Observer 12 maj 2010 - John Mearsheimer and the Future of Israeli Apartheid (Kevin MacDonald)
Balder Blog 30 november 2009 - Obamas udnævnelse af særligt antisemitisme udvalg gør andre amerikanere til andenrangs borgere (Jøde skal overvåge Internettet for 'antisemitisme')
Balder Blog 26 juli 2008 - Alle 5 bestyrelsesmedlemmer af den amerikanske centralbank er Jøder
Balder.org 10 juni 2008 - Jewish Involvement in Immigration and Hate Speech Legislation - USA
Posted af Balder 12 May 2010 under Amerikansk Politik , Holocaust , Indvandring , Multikultur , Venstrefløjen , Ytringsfrihed | | Direkte link | English Translation | Deutsche Übersetzung |
Tags: elena kagan kevin macdonald
« Udnævnelse af den venstreorienterede lesbiske Elena Kagan - Bagslag for Jøder? | Arizona: Demonstration til støtte for skrap immigrationslov bliver til fest »
Respond	to “ USA - Interview med Prof. Kevin MacDonald om Elena Kagans kandidatur til Højesteret ”

matches: Højesteret Højesteret Højesteret Højesteret Højesteret Højesteret Højesteret


text:
Skat.dk: F.6.2 Ingen godtgørelse af energiafgifter og CO2-afgift
Som anført under F.6.1 er det en betingelse, at energiprodukterne eller fjernvarmen skal forbruges i virksomheden, for at der kan ydes afgiftsgodtgørelse. Der er dermed tale om et såkaldt forbrugskriterium.
Virksomhederne har dermed ikke adgang til afgiftsgodtgørelse i de tilfælde, hvor forbrugskriteriet ikke er opfyldt, jf. mineralolieafgiftslovens § 11, stk. 1, nr. 1 og 2, kulafgiftslovens § 8, stk. 1, nr. 1 og 2, elafgiftslovens § 11, stk. 1. nr. 1 og 2 og naturgasafgiftslovens § 10, stk. 1, nr. 1 og 2. Det gælder fx:
Varer indkøbt med henblik på videresalg (fx virksomheder, der driver mellemhandel med olie eller kul, hvoraf der er betalt afgift).
Varer der anvendes til formål, der ikke vedrører virksomhedens omsætning af momspligtige varer/ydelser, til funktionærboliger, til indehaverens og personalets privatforbrug.
Varer og varme, der anvendes af lejere i forbindelse med udlejning af fast ejendom, Se F.6.2.2.
Derudover kan virksomheder, der fremstiller varme, damp mv., fx fjernvarmeværker og kraftvarmeværker, ikke opnå afgiftsgodtgørelse for varer, der anvendes til fremstilling af varme mv., jf. mineralolieafgiftslovens § 11, stk. 4, 1. punktum, kulafgiftslovens § 8, stk. 3, 1. punktum og naturgasafgiftslovens § 10, stk. 4, 1. punktum, samt elafgiftslovens § 11, stk. 3.
Særligt vedr. elafgift - belysningsydelser - gadebelysning
Pr. 1. januar 2010 er elafgiftslovens § 11, stk. 1, nr. 1 ændret således, at elforbrug til en belysningsopgave, som leveres fra en virksomhed, nu anses for forbrugt af den, der forbruger belysningen. Det betyder, at virksomheder, der leverer belysningsopgaver, ikke længere har ret til godtgørelse af elafgift, idet den medgåede el hertil ikke længere anses for forbrugt i virksomheden.
Årsagen til lovændringen er, at de hidtidige regler, som fortolket af Højesteret i sin dom i sagen SKM2005.394.HR har ført til, at det har været muligt for bl.a. kommuner at undgå at betale elafgift af forbrug af el til belysningsydelser, ved at lægge opgaven over i et momsregistreret driftsselskab. Det fremgår således nærmere af højesteretsdommen, at et momsregistreret selskab kunne få godtgjort elafgift af elforbruget i forbindelse med levering af vejbelysning til en kommune. Kommunen havde overdraget vejbelysningsanlægget, og opgaven med at producere og levere vejbelysningen, til selskabet. Højesteret fastslog, at elforbruget fandt sted i selskabet, som derfor havde ret til godtgørelse af elafgift. Kommunen blev dermed ikke belastet af elafgift, selvom den ikke opfyldte betingelserne i elafgiftsloven for godtgørelse af elafgift.
Konsekvensen af den nye regel i elafgiftslovens § 11, stk. 1, nr. 1 er, at el til belysning i tilsvarende situationer nu anses som forbrugt af forbrugeren af belysningen, f.x. kommunen, når der er tale om en ydelse i form af vejbelysning, som leveres af et driftsselskab til en kommune. De nye regler vil navnlig berøre de kommunale driftsselskaber, der er etableret til levering af kommunal gade- og vejbelysning. Vedrørende udlejning af lysanlæg i øvrigt se også afsnit F.6.2.3. Reglerne medfører også, at momsregistrerede aftagere/forbrugere af belysningsydelser fra et driftsselskab vil kunne få godtgørelse af elafgift, hvis forbrugeren af belysningsydelsen i øvrigt opfylder betingelserne herfor i elafgiftsloven.
Formålet med lovændringen er således, at husholdninger, ikke-momsregistrerede virksomheder, liberale erhverv og andre, der som udgangspunkt skal betale fuld afgift af forbruget af elektricitet til belysning, afskæres fra muligheden for at kunne organisere sig ud af at skulle betale afgift.
Højesterets dom i vejbelysningssagen, SKM2005.394.HR, er nærmere refereret nedenfor. For en yderligere redegørelse for retstilstanden inden 1. januar 2010 vedrørende udlicitering af belysningsydelser mv. henvises til beskrivelsen i den tidligere gældende juridiske vejledning, Punktafgiftsvejledningen 2009-2 afsnit F.6.2.1, samt tidligere udgaver af Punktafgiftsvejledningen.
Højesteret - Gadebelysning
Højesteret afsagde den 16. september 2005 dom i sagen SKM2005.394.HR. Sagen havde tidligere været behandlet af Landsskatteretten og Vestre Landsret, jf. SKM2002.492.LSR og SKM2004.109.VLR, og vedrørte den praksis, som den daværende Told- og Skattestyrelse havde fastsat i SKM2001.215.TSS. Sagens forhold samt Højesterets begrundelse og resultat fremgår kort nedenfor:
En kommune havde overdraget sit vejbelysningsanlæg til et af kommunen ejet selskab, der havde videreoverdraget anlægget til et datterselskab. Sidstnævnte selskab skulle herefter drive og vedligeholde vejbelysningen i kommunen mod betaling.
Spørgsmålet i sagen var, om selskabet var berettiget til afgiftsgodtgørelse efter dagældende elektricitetsafgiftslovs § 11, stk. 1, nr. 1, og kuldioxidafgiftslovens § 9, stk. 1, jf. stk. 4, nr. 3, for den elektricitet, som var indkøbt til brug for driften af vejbelysningen i perioden 1. januar 2000 til 30. juni 2002.
Højesteret udtalte, at selskabet først blev momsregistreret med virkning fra den 1. januar 2001 og ikke betalte energiafgifter i 2000. Herefter var selskabet ikke berettiget til at få tilbagebetalt el- og kuldioxidafgift, som angik elforbrug før 1. januar 2001.
For så vidt angik perioden efter den 1. januar 2001, hvor selskabet blev momsregistreret, udtalte Højesteret, at det fulgte af dagældende elafgiftslovs § 11, stk. 1, nr. 1, og kuldioxidafgiftslovens dagældende § 9, stk. 4, nr. 3, at virksomheder kunne få delvist tilbagebetalt el- og kuldioxidafgift af den af virksomheden forbrugte afgiftspligtige elektricitet. Højesteret fandt, at der ikke i bestemmelsernes ordlyd, forarbejder eller formål var holdepunkter for at begrænse retten til tilbagebetaling til elforbrug, der foregik som led i en særligt kvalificeret produktionsproces. Ved produktion af belysning blev der anvendt elektricitet, der blev forbrugt som led i produktionen, og sådant elforbrug kunne berettige til tilbagebetaling af el- og kuldioxidafgift i medfør af de nævnte bestemmelser, såfremt de øvrige betingelser herfor var opfyldt. Højesteret lagde til grund, at selskabet efter aftale med kommunen leverede vejbelysning til kommunen under forbrug af elektricitet på virksomhedens eget anlæg, og under disse omstændigheder måtte den elektricitet, som selskabet anvendte ved driften af vejbelysningsanlægget, anses for en af virksomheden forbrugt afgiftspligtig elektricitet.
Højesteret anførte videre, at det var uden betydning, at kommunen efter offentligretlige regler som vejmyndighed var forpligtet til at sikre vejbelysning, og at det ligeledes var uden betydning, om der ved beregning af vederlag for levering af vejbelysning var sket overvæltning af afgifterne på aftageren.
Højesteret fandt således, at selskabet havde krav på tilbagebetaling af afgifter for perioden efter 1. januar 2001, og hjemviste sagen til fornyet behandling ved afgiftsmyndighederne med henblik på opgørelse af tilbagebetalingskravet for perioden 1. januar 2001 til 30. juni 2002 med tillæg af renter.
Højesteretsdommen ændrede den udmeldte praksis, der var indeholdt i Told- og Skattestyrelsens meddelelse af 12. juni 2001, offentliggjort i SKM2001.215.TSS, Landsskatterettens kendelse af 19. juni 2002, offentliggjort i SKM2002.492.LSR, og Landsrettens dom af 18. februar 2004, offentliggjort i SKM2004.109.VLR.
Der er offentliggjort en SKAT-meddelelse om ændring af praksis og genoptagelse af sager, SKM2006.137.SKAT. I meddelelsen præciserede SKAT med hensyn til dommens rækkevidde, at det var SKATs opfattelse, at det ikke nødvendigvis var en betingelse for ret til godtgørelse, at der var sket en overdragelse af ejendomsretten til belysningsanlægget - som det var tilfældet i Højesteretssagen.
Det var dog SKATs opfattelse, at det var en afgørende betingelse, at virksomheden, der varetog driften af et vejbelysningsanlæg, skulle have et selvstændigt erhvervsmæssigt indhold og dermed være forretningsmæssigt begrundet. Virksomheden skulle samtidig være driftsmæssigt ansvarlig og have fuld råderet over vejbelysningsanlægget - og kunne foretage egne dispositioner fx i forhold til personale, driftsmidler mv.
Driften af vejbelysningsanlægget skulle ske for den pågældende virksomheds egen regning og risiko med det formål at få et økonomisk udbytte. Det var også gældende fx i forhold til prisen på elektricitet, som virksomheden køber til drift af vejbelysningsanlægget til fremstilling af lys.
Det var således SKATs opfattelse, at fx et leasingforhold, der baserede sig på/opfyldte ovennævnte konditioner, kunne sidestilles med det tilfælde, som Højesteret tog stilling til ved dommen af 16. september 2005. Det beror dog på en konkret vurdering/analyse af forholdene i det enkelte tilfælde.
Det fremgår i sammenhæng hermed, at det er SKATs opfattelse, at en serviceaftale, der er indgået med en ejer af et vejbelysningsanlæg, - som alene omfatter vedligeholdelsen af vejbelysningsanlægget, fx opsyn med og reparation af anlægget, som udgangspunkt ikke er af et omfang mv., hvor den pågældende virksomhed kan siges at være driftsmæssig ansvarlig - ligesom det må antages, at virksomheden ikke med en sådan serviceaftale kan siges at løbe en reel økonomisk risiko i forhold til driften af vejbelysningsanlægget i sin helhed.
Elforbrug i lejet gadebelysningsanlæg
I konsekvens af denne praksis har Skatterådet, jf. SKM2007.218.SR truffet afgørelse om, at en virksomhed var berettiget til godtgørelse af elafgift ved levering af gadelys til en kommune i henhold til en kontrakt herom indgået mellem virksomheden og kommunen. Ifølge den indgående værkslejekontrakt og aftale om levering af gadelys omfattede det driftsmateriel, driftsinventar og udstyr, der indgik under kontrakten, alle de i kommunen værende gadebelysningsanlæg med alt teknisk udstyr af enhver art, som var nødvendigt til udøvelse af de omhandlede aktiviteter.
Den elektricitet, der blev anvendt til gadebelysningen, blev anset for forbrugt af virksomheden, uanset forbruget af elektricitet skete på et anlæg lejet af kommunen, og var derfor omfattet af dagældende elafgiftslovs § 11, stk. 1, nr. 1.
Et selskabs levering af gadelys til kommune, der var eneaktionær i selskabet
Skatterådet har ligeledes, jf. SKM2007.352.SR truffet afgørelse om, at et selskab var berettiget til godtgørelse af elafgift ved levering af gadelys til en kommune. Selskabet var ifølge en aftale med kommunen forpligtet til at drive, vedligeholde og levere vejbelysning til kommunen. Selskabet blev anset for at have et selvstændigt erhvervsmæssigt indhold og være forretningsmæssigt begrundet, selv om selskabet, ifølge sagens oplysninger, kun leverede gadebelysning til den kommune, der var eneaktionær i selskabet.
Ud fra en samlet vurdering af sagen var der tale om et driftsforhold, hvor den elektricitet, der blev anvendt til gadebelysning, blev anset for at være forbrugt af selskabet. Selskabet var derfor berettiget til godtgørelse af elafgift med undtagelse af 1 øre pr. kWh ved levering af gadelys til kommunen, jf. dagældende elafgiftslovs § 11, stk. 1, nr. 1 og stk. 16, 1. pkt.
En el-installations-virksomheds leasing- og driftsaftale vedrørende eldrevne installationer og anlæg hos en andelsbolig-forening
Skatterådet har, jf. SKM2008.160.SR truffet afgørelse om, at en elinstallationsvirksomhed som udgangspunkt var berettiget til at få godtgjort elafgift på el indkøbt til drift af belysningsanlæg og elinstallationer hos en andelsboligforening som følge af en drifts- og leasingaftale indgået med foreningen.
Skatterådet fandt, at adgangen til godtgørelse omfattede afgift af el til belysning mm. i de lokaliteter i andelsboligforeningen, hvor der var adgang for offentligheden foruden elinstallationsvirksomheden og beboere eller viceværter, dvs. udendørs belysning og trappeopgange. For så vidt angik lokaliteter, hvor der ikke var offentlig adgang, fx fælles pulterrum, cykelrum og kældre, var der ikke adgang til godtgørelse af afgiften.
Med ændringen af elafgiftslovens § 11, stk. 1, nr. 1, pr. 1. januar 2010, vil praksis i henhold til de 3 refererede bindende svar fra Skatterådet være ændret, idet der ikke længere vil være ret til godtgørelse af elafgift af el indkøbt til drift af belysningsanlæg i de beskrevne situationer.
Skatterådet har endvidere i nedenstående sager afslået ret til godtgørelse, allerede fordi leverandøren bl.a. ikke havde tilstrækkelig råderet over anlæggene:
En el-installations-virksomheds full-cost driftsaftale vedrørende belysningsanlæg og el-installationer hos en andelsbolig-forening
Skatterådet har afslået, at en el-installationsvirksomhed, der har indgået en full-cost driftsaftale med en andelsboligforening er berettiget til at få godtgjort elafgift på el indkøbt til drift af belysningsanlæg og elinstallationer hos foreningen, ekskl. anlæg i de enkelte lejligheder.
Ifølge aftalen har el-installationsvirksomheden alene en faktisk råderet over installationerne og anlægget hos andelsboligforeningen. Der er hverken tale om overgang af ejendomsretten eller om en leje- eller leasingaftale. Desuden fremgår det af aftalen, at der er ret til regulering af det aftalte bidrag, hvis driftsmodtager, dvs. andelsboligforeningen, foretager udvidelse eller reduktion af anlæggene. Det er derfor driftsmodtager, der er ansvarlig for sådanne ændringer. Skatterådet fandt på den baggrund, at virksomheden ikke kan siges at være fuldt driftsmæssigt og økonomisk ansvarlig for anlægget. Afslaget er offentliggjort på SKM2007.486.SR.
Elforbrug i reklame-finansierede læskure ved busstoppesteder og permanente fartmålere
Skatterådet afslår, jf. SKM2008.559.SR, at der i forbindelse med en virksomheds beregning af godtgørelse for energiafgifter i forbindelse med elforbrug til vej- og stibelysning kan ses bort fra elforbruget til indvendig belysning i nogle reklamefinansierede læskure ved busstoppesteder og enkelte permanente fartmålere. Belysningen i læskurene og fartmålerne er tilsluttet gadebelysningen uden særskilte målere, men de er ikke omfattet af en aftale mellem virksomheden og kommunen om leasing af kommunens gadebelysningsanlæg og levering af gadelys i kommunen. Virksomheden kan alene betragtes som en leverandør af el til elforbruget i læskurene og fartmålerne. Skatterådet bekræfter, at elforbruget til vejbelysning og dermed grundlaget for afgiftsgodtgørelsen kan beregnes som målt forbrug minus beregnet/anslået forbrug til læskure og fartmålere.
Udlejere af fast ejendom kan ikke opnå afgiftsgodtgørelse for fx elektricitet og varme, der forbruges af lejerne, se SKM2001.610.LSR.
Udlejere, der som led i udlejningen også leverer fx elektricitet, har derimod adgang til at viderefakturere afgiftsbelastningen af elforbrug hos lejeren. Det er herefter lejerens godtgørelsesmæssige stilling, der er afgørende for, hvorvidt der kan ydes afgiftsgodtgørelse for elforbruget. Udlejeren kan være frivillig registreret efter momsloven. Registreringen omfatter levering af fx elektricitet. Se SKM2009.725.SKAT.
Afgiften anses for viderefaktureret fra udlejer til lejer i den udstrækning, den er særskilt specificeret på afregningen mellem udlejer og lejer. Udlejer kan ikke få tilbagebetalt elafgift for elektricitet anvendt i lokaler, hvor lejer har en eksklusiv brugsret.
Feriehoteller, feriecentre o.l. kan i lighed med hoteller, moteller mv. opnå godtgørelse af energiafgift af elektricitet til procesformål, der er forbrugt i forbindelse med den momspligtige udlejning af værelser, lejligheder mv.
Det er uden betydning, om der opkræves særskilt betaling for elforbruget, eller om betaling for elektricitet indgår i lejen.
Der kan ikke opnås godtgørelse af CO2-afgift.
Ved kontorhoteller forstås møblerede eller umøblerede kontorlejemål med en række tilknyttede ydelser fx telefonsystemer, bredbånd, telefonpasning, varme, rengøring, mødelokaler og kopimaskiner. Den periodiske ydelse fastsættes fx på grundlag af antal medarbejdere i de virksomheder, der lejer sig ind og inkluderer udover lokalerne en række faste ydelser fx bredbånd, receptionsservice, el, varme og adgang til kantine. Andre ydelser afregnes efter forbrug fx anvendelse af mødelokale, brug af printere, leje af projektører, konferenceudstyr og timebaserede ydelser som sekretærhjælp og oversættelsesbistand.
Det er den enkelte kontrakt mellem kontorhotellet og lejer, der afgør omfanget af ydelserne, og om ydelserne skal betales som en del af den faste periodiske ydelse eller efter forbrug. Længden af lejemålet i kontorhotellet har ingen betydning for spørgsmålet om tilbagebetaling af elafgift.
Fællesformål i et kontorhotel er fx mødelokaler, receptionslokaler, kopirum, kantine og andre lokaler eller faciliteter, hvor lejer ikke har en eksklusiv brugsret. Det kan også være udlejning af arbejdspladser i åbne kontorlandskaber. I overensstemmelse med SKATs praksis og SKM2004.500.LSR anses energiforbrug vedrørende fællesarealer og -faciliteter i udlejningsejendomme for at være forbrugt af udlejer. Den momsregistrerede udlejer af kontorhotellet kan få godtgjort elafgift af elforbruget til fællesformålene i det omfang forbruget er indregnet i lejerens faste periodiske ydelse. For andre leverancer, der vedrører fællesformål, og som tilfaktureres lejeren særskilt og betales ud over den faste periodiske ydelse efter forbrug, betragtes elektriciteten som forbrugt af lejer. Den momsregistrerede lejer, der har forbrugt elektriciteten som led i virksomhedens drift, kan få afgiften tilbagebetalt, hvis virksomhedens aktiviteter giver adgang til godtgørelse.
Den momsregistrerede lejer kan få godtgjort den tilfakturerede elektricitet, der vedrører lokaler og faciliteter, hvor lejer har en eksklusiv brugsret. Det er en betingelse, at elafgiften er særskilt specificeret på afregningen mellem kontorhotellet og lejeren af kontorhotellet. Fordelingen af den forbrugte elektricitet på områder, hvor lejer har en eksklusiv brugsret, kan opgøres forholdsmæssigt efter den fordelingsnøgle kontorhotellet i øvrigt anvender ved fastsættelsen af lejers ydelse fx med udgangspunkt i arealets størrelse eller antallet af medarbejdere, der huses i kontorhotellet. Et eksempel på en facilitet er elektricitet forbrugt til bredbåndsforbindelse i et lokale, hvor lejeren har en eksklusiv brugsret. Se SKM2009.725.SKAT.
Både udlejer og lejers afgiftsmæssige stilling afgrænses af elafgiftslovens bilag 1's liste over momsregistrerede virksomheder, hvis afsætning af ydelser ikke giver adgang til tilbagebetaling af elafgift. For hver af kontorhotellets aktiviteter skal det vurderes, om aktiviteten er udlejning af fast ejendom eller servicering af kontorhotellets lejere og dermed ikke-godtgørelsesberettiget bilagsvirksomhed.
Virksomheder, der er frivilligt registreret efter momsloven for udlejning af fast ejendom, kan ikke få godtgjort afgift af elektricitet og varme (og vand), som lejerne har forbrugt. Dette gælder også, hvor huslejen indeholder betaling for elektricitet og varme.
Reklamelæskure og reklamesøjler
Landsskatteretten har ved kendelse af 11. marts 2002 truffet afgørelse om, at en virksomhed, der opstillede læskærme ved busholdepladser, reklamesøjler o.l., og som afholdt alle omkostninger til opsætning og drift mod at få retten til at udleje reklamepladsen på det opstillede udstyr, blev anset for at drive udlejningsvirksomhed og ikke reklame eller bureauvirksomhed. Retten fandt, at virksomheden måtte anses som forbruger af selve reklamebelysningen, idet der i overvejende grad var tale om korttidsudlejning af reklamepladserne. Retten henviste i den forbindelse til den nedenfor refererede afgørelse om idrætshaller m.v. fra 1988. Retten fandt endvidere, at virksomheden måtte anses som forbruger af funktionsbelysningen i det opstillede byudstyr, idet retten lagde vægt på, at, forbruget sker i det af selskabet opstillede udstyr, at det alene er selskabet, der bestemmer omfanget af belysningen, og at belysningen ikke efter det foreliggende erstattede anden kommunal belysning. Se SKM2002.171.LSR. Se endvidere F.6.6.2 om afgørelsen.
Idrætshaller, forsamlingshuse mv.
I 1988 resolverede den daværende skatteminister, at idrætshaller, svømmehaller, udstillingshaller og udstillingscentre samt forsamlingshuse og medborgerhuse, der er frivillig registreret efter momsloven for udlejning af fast ejendom, kan få godtgjort afgifterne af olie, el, gas og kul, som anvendes til belysning, opvarmning mv.
Bemærk, at adgangen til afgiftsgodtgørelse kun omfatter de formål, der er omfattet af den generelle adgang til afgiftsgodtgørelse. Dvs., at der med de nugældende regler ikke længere ydes afgiftsgodtgørelse for energi til rumvarme og varmt vand
Om godtgørelse af vandafgift se G.5.6.2.
Campingpladser og lystbådehavne kan ikke opnå afgiftsgodtgørelse for elektricitet, der leveres til forbrug i campingvogne, lystbåde mv.
Dette gælder uanset, om der kræves særskilt betaling for den forbrugte elektricitet, eller om betaling for elektricitet indgår som en del af betalingen for overnatning på campingpladsen/leje af bådplads.
For så vidt angår dokumentationen for opgørelsen af den elektricitet, der er leveret til brug i campingvognen eller båden, se F.6.8.2.
Ved levering af elektricitet til forbrug i fx campingvogne og hytter, som er campingpladsens eget driftsmiddel, og som anvendes til udlejningsformål, kan der dog ydes godtgørelse af elafgiften som procesformål. Elektricitet, der anvendes til fremstilling af rumvarme og varmt vand til forbrug i egne driftsmidler, er dog ikke godtgørelsesberettiget, se F.6.3.
Elektricitet, der forbruges i køkken- og badefaciliteter mv., og til belysning mv. af campingpladsen/lystbådehavnens fællesarealer er godtgørelsesberettiget efter reglerne for let proces, medmindre der er tale om elektricitet, der anvendes til fremstilling rumvarme/varmt vand.
Udlejningsejendomme - fællesarealer og -faciliteter
Uanset forbruget vedrører arealer og faciliteter, hvortil lejerne i de pågældende ejendomme har adgang, kan det ikke dermed antages, at disse er forbrugerne i energiafgiftslovenes forstand.
Den afgiftspligtige energi må derimod anses for anvendt som en integreret del af den momspligtige udlejningsvirksomhed, som ikke kan afgrænses til alene at være de lokaliteter, hvorfra administrationen af udlejningen foregår, men tillige må omfatte selve de udlejede ejendomme.
Selskabet er herefter berettiget til godtgørelse for de omhandlede afgifter i medfør af bl.a. elafgiftslovens § 11, stk. 1, nr. 1, i det omfang tilbagebetalingsadgang ikke er udelukket efter rumvarmereglerne i bl.a. elafgiftslovens § 11, stk. 3. Kendelsen er offentliggjort i SKM2004.500.LSR.
Musikfestivaler - korttidsudlejning af strømforbrugende udstyr
Landsskatteretten har jf. SKM2008.340.LSR truffet afgørelse i en sag om tilbagebetaling af elektricitetsafgift. Et selskab drev virksomhed bl.a. med korttidsudlejning af strømforbrugende udstyr. Elektriciteten blev produceret af selskabets egne generatorer, og udlejningen omfattede også levering af elektricitet. Selskabet var berettiget til godtgørelse af elektricitetsafgift. Den producerede elektricitet blev anset som forbrugt af selskabet, idet der var tale om levering af elektricitet til brug i selskabets egne driftsmidler samt korttidsudlejning af disse driftsmidler. Afgørelsen ændrer således Skatterådets afgørelse, jf. SKM2006.804.SR.
Det fremgår nærmere af den pågældende sag, at virksomheden bl.a. udlejede belysningsanlæg, inklusive strømforbrug. Med ændringen af elafgiftslovens § 11, stk. 1, nr. 1, pr. 1. januar 2010, vil der ikke længere være adgang til godtgørelse af elafgift, når en virksomhed i en tilsvarende situation udlejer belysningsanlæg, idet den medgåede el ikke anses for forbrugt af virksomheden. Lovændringen er nærmere omtalt i afsnit F.6.2.1, hvoraf det bl.a. fremgår, at den virksomhed, der forbruger belysningen, derimod vil kunne få godtgørelse af elafgift, hvis denne i øvrigt opfylder betingelserne herfor i elafgiftsloven.
§ 11, stk. 2, sidste punktum
Momsregistrerede virksomheder har ikke adgang til fradrag for afgift af karburatorvæske og smøreolie og lign., der er afgiftspligtige efter mineralolieafgiftslovens § 1, stk. 1, henholdsvis nr. 17 (karburatorvæske) og nr. 18 (smøreolie og lign.)
Ved SKM2001.552.TSS har Told- og Skattestyrelsen udsendt meddelelse om muligheden for tilbagebetaling af elafgift mv. for virksomheder med forsikrings- og finansielle aktiviteter i relation til udenlandske kunder uden for EU.
Virksomheder, der er anmeldelses- og regnskabspligtige efter momsbekendtgørelsens § 31, er ikke af den grund omfattet af momslovens og momsbekendtgørelsens regler om registreringspligt og kan derfor ikke anses for momsregistrerede virksomheder i momslovens forstand. Virksomheder, der alene er omfattet af anmeldelses- og regnskabspligten i momsbekendtgørelsens § 31, er ligeledes ikke omfattet af momslovens bestemmelser om fradragsret, jf. endvidere elafgiftslovens § 11, stk. 16, men derimod alene af momslovens bestemmelser om momsgodtgørelse.
Det er derfor styrelsens opfattelse, at virksomheder, der udøver forsikrings- og genforsikringsvirksomhed og finansielle aktiviteter i relation til udenlandske kunder uden for EU, ikke er berettiget til godtgørelse af afgift af elektricitet i medfør af elafgiftslovens § 11, stk. 1 for elektricitet, der forbruges i forbindelse med den pågældende aktivitet, uanset at virksomheden kan få godtgørelse af moms i relation til de nævnte aktiviteter, jf. momslovens § 45, stk. 4.
Se også SKM2009.466.VLR omtalt i F.6.1.1.
Bestemmelserne i energiafgiftslovene om, at der ydes fuld tilbagebetaling, hvis der indbetales en afgift af de pågældende rum på 10 kr. pr. kvadratmeter pr. måned finder også anvendelse for opgørelse af energi forbrugt til fremstilling af kulde. Bestemmelserne gælder både for eldrevne og varmedrevne køleanlæg. Bestemmelserne kan også anvendes, hvis der anvendes flere forskellige energikilder fx elektricitet til komfortkøling og brændsel til opvarmning. Afgiften på 10 kr. dækker således både kulde og varme i de pågældende rum.
Fordeling af energiforbrug - måling af komfortkøling
Virksomheder, der bruger energi til såvel proces (med adgang til tilbagebetaling) som komfortkøling (ikke-procesformål uden adgang til tilbagebetaling) og som skal fordele energien for at få tilbagebetalt afgiften af delforbruget af energi anvendt til proces, kan vælge at måle på komfortkøledelen efter nedenstående fremgangsmåde.
Ved vandbåren køling er det teknisk muligt at måle energiindholdet i den fremstillede kulde.
Virksomhederne kan måle komfortkøledelen således:
Måling af den samlede energi (kulde) anvendt til komfortkøling og proceskøling ved en energimåling.
Måling af energi (kulde) anvendt til komfortkøling ved en energimåling.
Samlet produceret køleenergi måles til 10 enheder.
Samlet produceret køleenergi til komfortkøling måles til 3 enheder.
Køleanlægget har haft et energiforbrug på 5.000 kWh.
Køleanlæggets energiforbrug * produceret køleenergi til komfortkøling
Samlet produceret køleenergi
5.000 kWh*3 enheder
= 1.500 kWh
Målingen af energi anvendt til komfortkøling (kulde) skal ske på det sted, hvor energien overgår til komfortkøling. Hvis målingen af køleenergi til ikke-tilbagebetalingsberettigede formål ikke foretages i umiddelbar nærhed af det anlæg, hvor kulden produceres, tillægges den målte ikke-tilbagebetalingsberettigede køleenergi 10 pct. Ved "umiddelbar nærhed" forstås her, at målingen, set i forhold til de faktiske og installationsmæssige forhold i virksomheden, foretages så tilstrækkeligt tæt på anlægget, at målingen giver et realistisk billede af, hvor meget køleenergi, der er medgået til ikke-tilbagebetalingsberettigede formål.
Delvis godtgørelse af elafgift af elforbrug til rumvarme og komfortkøling fra 2012
Ved lov nr. 625 af 14. juni 2011 er der sket en nedsættelse af elafgiften for momsregistrerede virksomheder, der anvender elektricitet til rumvarme og komfortkøling. Nedsættelsen gælder også for momsregistrerede virksomheder (liberale erhverv mv.) omfattet af bilag 1 til elafgiftsloven.
Afgiftsnedsættelsen er udmøntet som en delvis godtgørelse af elafgiften på det pågældende elforbrug.
Ændringen er trådt i kraft den 1. januar 2012.
Der gælder følgende satser for delvis godtgørelse af elafgift af elektricitet til rumvarme og komfortkøling i perioden 2012-2015:
Der er den 25. november 2011 offentliggjort et nyhedsbrev om ændringerne på SKATs hjemmeside med titlen Energiafgifter - ændrede regler for godtgørelse af energiafgifter fra 2012.
Se i øvrigt afsnit F.6.4.1 og F.6.8.2.
Fordeling af elforbrug til køling mellem proceskøling og komfortkøling
Samme fordelingsprincipper kan anvendes ved opgørelse af elforbrug omfattet af retten til delvis afgiftsgodtgørelse - det vil sige elforbruget vedrørende komfortkøling

matches: Højesteret Højesteret Højesteret Højesteret Højesteret Højesteret Højesteret Højesteret Højesteret Højesteret