text:
2000 Skattestyrelsesloven senere Skatteforvaltningsloven
Skattestyrelsesloven er ophævet med virkning fra og med 1. november 2005. En række af bestemmelserne er overført til Skatteforvaltningsloven
http://www.skm.dk/skattetal/satser/satser-og-beloebsgraenser/skatteforvaltningsloven
Se også Skattestyrelsesloven historisk.
Samt læserbrev til 'gnilreb' om retssikkerhed.
Skattestyrelsesloven er den lov der i princippet beskriver og regulerer organisation og administration af skatte-inddrivelsen.
Selve den administrative del fortaber sig i det uvisse. Se herom senere.
Loven og menneskerettighederne.
Folketinget behandlede i foråret 1999 en ændring af skattestyrelsesloven, se Lovforslag 192.
I motiveringen for ændringen af loven anfører Skatteministeren bl.a. objektivisering af loven, ligestilling af myndighed og borger {??} m.m.
En gennemlæsning af motivering og lov efterlader læseren med mange spørgsmål.
Kender ministeren slet ikke den eksisterende lov? Det syntes sagen i Nordjylland for nogle år siden, hvor der vistes stor kreativitet, at modsige.
Skatteudvalgets medlemmer synes heller ikke at vise rigtig føling med skattepraksis. Så må motiveringen være mod bedre vidende. Eller kan det være fordi udtalelser fra Folketinget's talerstol eller udtalelser i avisen er uden retsvirkning for skatteyderne. (Kilde: dommeren i Køge).
I dette indlæg vil jeg derfor fremdrage væsentlige elementer af loven i et forsøg på at leve lidt op til en tidligere meget velskrevet kronik af Isi Foighel om skat og menneskerettigheder (underforstået: mangel på samme).
Jeg har på ingen måde denne internationale indsigt som Hr. Foighel besidder fra sit arbejde ved domstolen, men vil i al beskedenhed blot perspektivere sagen ud fra danske forhold.
I §3 i forslaget hedder det:
3. I § 3, stk. 4, 2. pkt., indsættes efter »en nærmere angiven frist«: », der ikke må være på mindre end 15 dage, regnet fra skrivelsens datering«.
Jamen det var da på tide.
Skattevæsenet har ofte brilleret ved at sætte uhjemlede og urimelige frister over for borgeren.
Dette er i øvrigt allerede stadfæstet ved dom ved Østre Landsret se Børsen 9-4-99.
Har hele tiden været gældende ud fra Forvaltningsloven
Formuleringen i §3 mangler dog stadig en del.
Den præciserer ikke forholdet set fra skatteyderens side, dvs. man burde kræve at også T&S reagerer inden for samme tidsfrist. Det er således, jeg forstår lighed for loven.
I praksis oplever vi svartider helt op til 5 - 24 måneder. Summen af dette er Danmark blevet underkendt for ved Menneskerettighedsdomstolen.
Så der bør naturligvis indskrives en regulering herfor i §3. I tillæg bør der være en formulering, der ligestiller skatteyderen, således at anvendelse af længere tid hos T&S giver tilsvarende ret eller optjening hos skatteyderen.
At dette er et meget alvorligt problem bør naturligvis begrundes.
Undertegnede har selv erfaringer hermed, så jeg kan fremvise disse lange behandlingstider fra 5 - 24 måneder og alligevel, skal jeg selv hver gang svare med meget kort frist.
Fra aviser og fra breve fra andre skatteydere tegner der sig et tilsvarende groft billede.
Det mest aktuelle eksempel, som virkelig sætter sagen i perspektiv stammer fra en pensionist, der opdager at en livrenteforsikring, der er oprettet i 1995 ikke er fradraget (til læseren: T&S tillader ikke at fradrage mere end ca. 30.000 kr. om året) i de følgende år 96,97,98.
Skatteyderen afsender anmodning om ændring af fejlen. Fire uger efter har T&S ikke svaret på brevet, der et let og ligetil, men i stedet har T&S sendt brev om, at T&S vil have alle bilag for 1995-98, 1995 inklusive, inden 14 dage.
Dette forløb er desværre meget typisk for T&S, skatteyderen skal svare inden 14 dage uanset hvor kompliceret og omfattende opgaven er!
Men T&S har ikke tid (?) til at behandle indkomme opfordringer?
At medtage 1995 nu 3 år og 4 måneder efter årets udløb er i sig selv en genistreg (se forslagets §24 5) ), der klart viser uligheden i §35.
T&S forbeholder sig en frist på 3 år og 4 måneder til at ændre en selvangiven indkomst medens skatteyderen kun har 3 år efter udløbet af kalenderåret (det blev først indført i 1991). Se også den urimelige kendelse fra Landsskatteretten om fremførsel af tab.
Når det endvidere påtænkes, at bilag skal fremskaffes, sagen skal behandles , etc. er det groft provokerende at medtage 1995, medmindre man gør som man plejer, nemlig man afventer ikke skatteyderens svar eller ansøgning om udsættelse til at indsamle et sådant omfattende materiale og T&S fremsender så bare en forhøjelse af indkomsten uden at afvente bevisførelse.
Man kan passende forbedre §3 yderligere ved at indføje, at igangværende sager skal behandles førend nye sager optages til behandling.
Det ville virkelig forbedre retstilstanden, fordi man så kunne få afgjort sagerne i ordnet rækkefølge, det simplificerer selvfølgelig efterfølgende behandling, T&S blev i forholdET TIL menneskerettighederne tvunget til at behandle sagerne inden for en rimelig tid i stedet for at hobe dem op med meget lange behandlingstider til følge.
Og med stor risiko for at tilføre fejl i den endelige slutopgørelse, sådan som jeg selv har oplevet det.
Endelig er 14 dage vel kun relevant for enkle og klare spørgsmål med indenlandsk post.
At kræve 14 dage overholdt som jeg selv og andre har oplevet boende langt fra Danmark er ganske simpelt helt urimeligt, især nå man kan blive afkrævet mange penge på grundlag af det.
20. § 34 og § 35 affattes således:
[Denne paragraf efterleves slet ikke, se nedenfor]
Så meget for ligheden! Det er allerede kommenteret i det foregående.
Hvorfor ikke bare slette stk. 2. og gøre det reciprokt?, sådan har det været indtil 1997!
Note: Signalværdi.
At ændre navnet på Skattestyrelsesloven til Skatteforvaltningsloven er virkelig dårlig signalværdi. Er det for at soikre sig, at skatteboregeren ikke konsulterer de generell regler i Forvaltningsloven? disse gælder fortsat, så er det en yderst uheldig sammenblanding.
Stryrelseloven er dog langt mere mundret og bevarer kontinuiteten. Og så underssteger det Skats nye sondring i 2005 mellem departement og Styrelse. (implicit så gælder der slet ingen regler for departementet)
Hele spørgsmålet om dækning af sagsomkostninger, som gælder i almindelig ret har været underkastet så amnge og skiftende ændringer, at det er omtalt andetsteds.
Refusion af omkosninger ved sags førelse.
Om genoptagelse af ulovligt etableret lovgivning AMBI
Stk. 3. De i stk. 1 nævnte myndigheder kan ikke af egen drift foretage en ansættelse af den indkomst eller den ejerboligværdi, der skal lægges til grund for en skatteansættelse, efter den 1. august i det 4. år efter indkomstårets udløb.
Fristen kan dog forlænges efter anmodning fra den skattepligtige, i det omfang den skattepligtige påviser, at det vil være forbundet med uforholdsmæssige vanskeligheder for denne at varetage sine interesser i sagen inden for fristen. Den skatteberegning, der er en følge af ansættelsen, skal, hvis beregningen foretages efter udløbet af fristen, foretages inden rimelig tid, efter at ansættelsen er foretaget.
Her mangler der klart en præcisering af begrebet rimelig tid! Dette er ikke i ånden som i menneskerettighederne, når man sammenholder det med virkeligheden.
Efter og lang og dyr behandling fik jeg i 1995 rettet en alvorlig subjektiv ændring af selvangivelsen tilbage til sit korrekte udgangspunkt for 1991. I 2002 er de for meget opkrævede skatter endnu ikke tilbagebetalt.
Fem-seks år er ikke, hvad jeg opfatter for en rimelig frist.
Det skyldige er opkrævet for 10 år siden og ikke tilbagebetalt endnu, og det vides ikke, hvornår det sker.
Derfor skal en anden ældre konkret sag bruges til vurderingen: I JP kronik d. 1-11-97 skriver Hr. Anker Randsholdt om en tilsvarende situation, at han for Højesteret får tilkendt ret om tilbagebetaling af for meget erlagt pension/afgift og først 6 år efter får han pengene.
Så en dom er også konsekvensløs! (Uden retshåndhævelse)
Genoptagelse af sager, der har været ulovlige.
Eks AMBI MOMS m.m.
I §35 lyder det i styk 7:
7) I det omfang skatteansættelsen er en følge af, at hidtidig praksis er endeligt underkendt ved en Landsskatteretskendelse eller ved en dom, og den centrale told- og skatteforvaltning har bestemt, at skatteansættelser af andre, der er foretaget under anvendelse af denne praksis, kan genoptages.
I disse tilfælde kan genoptagelse foretages fra og med det indkomstår, der har været til prøvelse i den første sag, der resulterede i underkendelsen af praksis.
Dette er helt og aldeles enestående godt. Endelig kommer der en klar præcisering af, at T&S ikke skal kunne snyde borgerne på grund af simple forældelsesregler, når følgevirkningen er klart lovstridig.
Jf. En morder kan ikke drage fordel af sin gerning, altså ikke arve efter sin udåd.
Det bør selvfølgelig gælde også for årene før lovændringens ikrafttræden.
Der er dog indsat en gummi paragraf, der ikke lever op til objektivierings målsætningen i næste styk 3:
Stk. 3. En ansættelse kan kun foretages efter stk. 1, hvis den varsles af myndighederne eller genoptagelsesanmodning fremsættes af den skattepligtige inden rimelig tid, efter at den skatteansættende myndighed, henholdsvis den skattepligtige, er kommet til kundskab om det forhold, der begrunder fravigelsen af fristerne i § 34. § 34, stk. 3, 3. pkt., finder tilsvarende anvendelse.
Af forannævnte eksempler vil jeg dog tolke det sådan, at det kan være op til 6 år efter. Man skal dog være meget varsom her.
Eksemplerne med AMBI og Kantinemoms viser, at Staten begår kriminalitet for 25 milliarder, at på grund af forældelses bestemmelsen kan kun højest 2,5 milliard komme til udbetaling.
Derudover tog det 14 måneder at fremsætte genoptagelsescirkulæret, og der blev fastsat en meget kort frist på 1 år for indsendelse af krav. Herefter ville krav være forældede.
Man tror det er løgn men Cirkulæret var på 1900 sider og så kompliceret og krævende mhp. den dokumenatation, der skulle indhentes for allernådigst at få returneret de penge, der var ulovligt opkrævet.
En anden sag en skatteyder har sendt mig fik ikke mulighed for at føre sagen for Menneskerettighedsdomstolen, hvor domstolen forståelig nok vil se original domsafsigelse.
Da Danmark snedigt nok tilbageholdt originale dokumenter 6 måneder, kunne indstævnte ikke nå at rejse en klar grov overtrædelse af rettighederne for domstolen. (Frist 6 måneder efter dom)
Læseren bør også her gøres opmærksom på, at hverken dette forslag L192 eller andre generelt gøres til genstand for en tolkning i henhold til menneskerettighederne.
Danmarks underskrivelse har helt tydeligt været foretaget for at kunne sige "buh" til andre lande, men ikke for at hæve niveauet indenlandsk.
Lusk og gummiparagrafer
Lusk og gummiparagrafer er der til trods for klare forbedringer også indsat i dette forslag:
I det omfang en skatteansættelse hviler på en privatretlig disposition, kan skatteministeren tillade, at en efterfølgende ændring af dispositionen tillægges virkning for skatteansættelsen (omgørelse), hvis følgende betingelser er opfyldt:
1) Dispositionen må ikke i overvejende grad have været båret af hensyn til at spare eller udskyde skatter eller afgifter. ………osv.
Jeg vil ikke i dette indlæg trætte læseren med, at føre lange beviser for det utroligt subjektive i denne og de følgende stykkers formulering.
Kort vil jeg blot fremhæve andre eksempler, der taler for sig selv. I ligningsloven bruger man en formulering, der siger noget i retning af: " hvis virksomhedens drift ikke er klart erhvervsbetonet, kan T&S tilsidesætte lovligt førte regnskaber og dømme virksomheden som en hobby virksomhed uden erhvervsmæssig konsekvens".
Kort og godt: Underskud godkendes ikke. Blev det anvendt overfor Hafnia og Baltica med Danmarks rekord i underskud?
Et andet eksempel (lovene er fulde af det) fra Retsplejeloven, hvori det i §259 hedder:
§259 Enhver kan både som sagsøger og som sagvolder gå i rette for sig selv.
Pålægget sker uden begrundelse. Ren subjektivitet
Herved kan skatteyderen således pålægges betydelige omkostninger i arbejdet med at få sin ret eksekveret jf. mit punkt under §34 stk. 3. Til trods for Hr. Carstens Koch's udtalelser til BT d. 18-10-97 er der fortsat omvendt bevisbyrde, altså T&S kræver objektive beviser og bilag for alt, men lever ikke selv op til samme samme krav
Sluttelig bruger L192 flere steder begrebet "varsel".
Ministeren opfordres til at definere dette vage begreb. Retsgyldigt må det indeholde en klar præcisering af den ændring i indkomst T&S har til hensigt at kræve, sammen med en henvisning til dokumentation eller paragrafer i lovgivning.
Andre typer "varsler" , som vi også ser i praksis kan i mine øjne kun opfattes som trusler eller forberedelse uden retsgyldig virkning
Generelt er det et stort problem, at medarbejdere inden for T&S synes at være helt ukendte med andre love, som også gælder for T&S. f.eks. Forvaltningsloven og Retsplejeloven.
Det er meget velkomment at indføre henvisninger til sådanne.
Skatteministeren og skatteudvalget ønskes hermed fortsat god arbejdslyst og som det er påvist, kan udvalget gøre et ændringsforslaget væsentlig bedre.
Samtidig kunne man begynde at luge de mange gummiparagrafer ud af lovgivningen i et område, der klart domineres af forhold, der føres regnskab med og som almindeligvis kan dokumenteres, så vi kan få fjernet gammeldags subjektive vurderinger, der tilhører en tidsalder før EDB og regnskaber.
Sidst men ikke mindst, bør lovgiverne en gang for alle ophæve særlovgivningen om:
at sagsomkostninger i ligningsspørgsmål ikke bliver fuldt ud kompenseret, når skatteyderen efter mange trængsler endelig har vundet sin sag.
Når Skattevæsenet overtræder loven
1998 17 fejl
Derefter har skattevæsenet tilladt genoptagelse 3 år tilbage, selv om ulovlighederne faktisk strækker sig længere bagud! (Foældelse bruges som dække over ulovligheder)
Det betyder at alle kommuner skal genåbne skattesager, der er omfattet af cirkulæret.
Skattestyrelsesloven, forældelse §35 og §3 stk 4.
Dom: H.D. 1. maj 2001 i sag 244/2000 Svend Jørgen Ravnø Thingholm (adv. Erik Ellebye Aagesen, Odense) mod Skatteministeriet (Km.adv. v/adv. Anders Vangsø Mortensen, Kbh.).
Forhøjelse af skatteyders personlige indkomst varslet rettidigt i henhold til skattestyrelseslovens § 35.
Beskyttelsen i loven er tynd, som man ser af denne afgørelse.
I 1993 overførte A, der var direktør i et selskab S, et beløb fra S' konto til en konto tilhørende en person i Polen P, og samme dag overførtes et tilsvarende beløb fra P's konto til en konto tilhørende A.
Den 18. april 1997 skrev skatteadministrationen til A, at man agtede at forhøje hans indkomst med kapitalindkomsten på 540.000 kr. vedrørende maskeret udlodning fra S.
Den 1. maj 1997 meddelte A's advokat T, at den påtænkte forhøjelse var uigennemførlig, idet A ikke var anpartshaver i S, hvori A's søn var eneanpartshaver.
Den 14. juli 1997 (efter fristen) meddelte T, at man under henvisning til indsigelsen påtænkte at beskatte det omhandlede beløb som skattepligtig gave[altså helt ændret og ny begrundelse, hvorfor det tidligere er uden reelvans] fra S. A protesterede mod agterskrivelsen af 14. juli 1997 under henvisning til, at der var tale om en ændret begrundelse, og at den derfor var for sent fremkommet, jf. skattestyrelseslovens § 35.
Den 23. juli 1997 meddelte T, at man havde ændret skatteansættelsen i overensstemmelse med agterskrivelsen af 14. juli 1997.
Uanset at den skatteretlige vurdering ved kendelsen af 23. juli 1997 afveg fra den, der var foretaget i agterskrivelsen af 18. april 1997, var T's underretningspligt efter skattestyrelseslovens § 3, stk. 4, opfyldt med agterskrivelsen, der ubestridt var rettidig i henhold til skattestyrelseslovens § 35, stk. 1, 1. punktum.
Skattestyrelsesloven beskytter magthaverne ikke skatteborgerne.
Sagsøgeren har til støtte for sin påstand nærmere anført, at den ved kendelse af 23. juli 1997 foretagne forhøjelse af sagsøgerens personlige indkomst ikke kan ske på grundlag af agterskrivelsen af 18. april 1997, og at agterskrivelsen af 14. juli 1997 er fremsendt for sent, jf. skattestyrelseslovens § 35.
Reglerne i forvaltningslovens §§ 22 og 24 om begrundelse af afgørelser gælder også for agterskrivelser i henhold til skattestyrelsesloven.
Begrundelsen i agterskrivelsen af 18. april 1997 for at ændre sagsøgerens skatteansættelse var urigtig, hvilket må sidestilles med manglende begrundelse. Begrundelsespligten er en væsentlig retsikkerhedsgaranti for borgerne og skal derfor overholdes. Manglende overholdelse må medføre ugyldighed.
At det i retspraksis antages, at en forkert begrundet afgørelse kan afbryde den femårige forældelse efter 1908-loven, er ikke relevant for denne sag.?
T&S har til støtte for sin påstand gjort gældende, at agterskrivelsen af 18. april 1997 er afsendt rettidigt, og at ansættelsen af 23. juli 1997 dermed ikke er ugyldig som følge af fristoverskridelse i henhold til skattestyrelseslovens § 35, stk. 1, 1. pkt.
Det bestrides, at skatteforvaltningens skrivelse af 14. juli 1997 kan føre til et andet resultat.
Denne skrivelse vedrører den allerede rettidigt varslede forhøjelse, der fastholdes i skatteforvaltningens kendelse af 23 juli 1997.
Den omstændighed, at skatteforvaltningen i skrivelsen af 14. juli 1997 efter modtagelsen af sagsøgerens advokats indsigelser i skrivelsen af 1. maj 1997 ændrede den åbenbart fejlagtige retlige begrundelse for forhøjelsen, fører ikke til, at sagsøgeren har krav på en ny agterskrivelse.
Agterskrivelsen af 18. april 1997 og ansættelsen af 23. juli 1997 støtter sig på helt de samme faktiske omstændigheder.
Forvaltningslovens begrundelseskrav vedrører afgørelser og kan ikke overføres til agterskrivelser.
Der er ikke noget, der taler for, at fristafbrydelse i relation til skattestyrelseslovens § 35 skal vurderes anderledes end afbrydelse af forældelse efter 1908-loven.
I tidligere instans er afsagt dom af Østre Landsrets 20. afdeling den 15. maj 2000. I pådømmelsen har deltaget fem dommere: Hornslet, Marie-Louise Andreasen, Torben Melchior, Børge Dahl og Engholm Jacobsen.
Appellanten, Svend Jørgen Ravnø Thingholm, har gentaget sin påstand. Indstævnte, Skatteministeriet, har påstået stadfæstelse. Sagen er behandlet skriftligt, jf. retsplejelovens § 387.
Af de grunde, der er anført af landsretten, stadfæster Højesteret dommen. Thi kendes for ret: Landsrettens dom stadfæstes.
I sagsomkostninger for Højesteret skal appellanten, Svend Jørgen Ravnø Thingholm, betale 35.000 kr. til indstævnte, Skatteministeriet.
De idømte sagsomkostningsbeløb skal betales inden 14 dage efter denne højesteretsdoms afsigelse
Ikke genoptagelse af skatteansættelser, da eventuelle tilbagebetalingskrav var forældede
Dom: H.D. 14. september 2000 i sag 217/1999 Statsautoriseret revisor Torben Juncker og statsautoriseret revisor Paul Schwartz (adv. Michael Amstrup, Kbh.) mod Skatteministeriet (Km.adv. v/adv. H.C. Vinten, Kbh.).
AMBI beskattet men blev ikke tilbageført, da sagen var forældet?
To revisorer R købte i 1987 en ejendom, som de ombyggede til revisionskontor.
Ambien for 1988 blev opgjort til et negativt beløb på ca. 48.000 kr., som R blev beskattede af.
Efter at Skatteministeriet ved forlig i en retssag havde anerkendt, at negativ ambi, der vedrørte ikke-fradragsberettigede etableringsomkostninger, kunne holdes uden for indkomstopgørelsen, bestemte Told- og Skattestyrelsen ved cirkulære nr. 21 af 31. december 1995, at der kunne ske genoptagelse af skatteansættelser for 1989 og følgende år.
I marts 1997 anlagde R retssag mod Skatteministeriet med påstand om genoptagelse af deres skatteansættelser for 1988, subsidiært om tilbagebetaling af de skattebeløb, som de mente at have betalt for meget for dette år.
Genoptagelse måtte i hvert fald forudsætte, at det tilbagebetalingskrav, en genoptagelse eventuelt kunne resultere i, ikke var forældet.
Et sådant tilbagebetalingskrav er omfattet af forældelsesloven af 1908 § 1, stk. 1, nr. 6, og forældelsesfristen må som udgangspunkt regnes fra det tidspunkt, da skattebeløbene blev betalt, jf. lovens § 2.
Den omstændighed, at R ikke havde haft kendskab til det retlige grundlag for deres tilbagebetalingskrav, kunne ikke begrunde, at de havde været i »utilregnelig uvidenhed« om deres krav i den forstand, hvori dette udtryk anvendes i lovens § 3.
Da R's eventuelle krav således var forældede, frifandtes Skatteministeriet
.... uddrag af kendelsen......
DommerHøjgaard Pedersen udtaler:
Ved retsforliget af 6. september 1994 anerkendte sagsøgte, at en skatteyder i en situation som sagsøgernes havde krav på nedsættelse af den skattepligtige indkomst for 1988 med den negative ambi. Ifølge cirkulæret var dette begrundet i, at Højesteret i marts 1994 havde fastslået, at ambien havde væsentlige karaktertræk til fælles med momsen.
Imidlertid var det som anført ovenfor allerede i marts 1992 af EF-domstolen blevet fastslået, at ambien havde væsentlige karaktertræk fælles med momsen. I konsekvens heraf blev der straks lovgivet om tilbagebetaling af betalt ambi. Krav om tilbagebetaling af ambi også for 1988 kunne fremsættes indtil 22. maj 1997, og tilbagebetaling kunne kræves, uanset om myndighederne burde have indset, at afgiften var i strid med EF-reglerne.
På denne baggrund finder jeg, at myndighederne tidligere end sket ved cirkulære af 31. december 1995 burde have taget skridt til at skabe neutralitet mellem moms og ambi også på det skattemæssige område. Samme resultat kunne være nået ved at lade indkomståret 1988 være omfattet af genoptagelsesadgangen efter cirkulæret, idet cirkulæret har som konsekvens, at kun skatteydere, der er blevet beskattet af negativ ambi i 1988, bliver fastholdt i ambiens virkninger.
Jeg finder herefter, at sagsøgernes anmodning om genoptagelse for indkomståret 1988 burde være imødekommet.
Jeg finder endvidere, at adgangen til ekstraordinær genoptagelse ikke er afskåret under henvisning til, at sagsøgernes krav på tilbagebetaling af skat er forældet. Ambien blev opkrævet i medfør af en gældende dansk lov. Sagsøgerne må herefter anses for at have været i undskyldelig uvidenhed om deres krav, i hvert fald indtil EF-domstolens afgørelse af 31. marts 1992, jf. forældelseslovens § 3. Jeg mener derfor ikke, at det på forhånd kan fastslås, at sagsøgernes krav på tilbagebetaling af skat vil være forældet.
Jeg stemmer således for at tage sagsøgernes principale påstand til følge. Der afsiges dom efter stemmeflertallet. - - - Sagsøgerne, statsautoriseret revisor Torben Juncker og statsautoriseret revisor Paul Schwartz, betaler 15.000 kr. i sagsomkostninger til sagsøgte.
I tidligere instans er afsagt dom af Østre Landsrets 18. afdeling den 18. marts 1999.
I pådømmelsen har deltaget fem dommere:Per Walsøe, Børge Dahl, Lene Pagter Kristensen, Poul Søgaard ogHenrik Zahle.
Appellanterne, Torben Juncker og Paul Schwartz, har gentaget deres påstande for landsretten. Indstævnte, Skatteministeriet, har påstået stadfæstelse og har over for appellanternes subsidiære påstand gentaget sine påstande for landsretten.
Appellanternes påstande angår spørgsmålene, om de har krav på at få ansættelsen af deres skattepligtige indkomster for 1988 genoptaget med henblik på nedsættelse af ansættelsen, og om de har krav på tilbagebetaling af de skattebeløb, som de mener at have betalt for meget for det pågældende indkomstår.
Højesteret finder, at en genoptagelse i hvert fald må forudsætte, at det tilbagebetalingskrav, en genoptagelse eventuelt kunne resultere i, ikke er forældet.
Et sådant tilbagebetalingskrav er omfattet af den 5-årige forældelsesfrist i forældelsesloven af 1908, jf. lovens § 1, stk. 1, nr. 6.
Forældelsesfristen for krav om tilbagebetaling af betalte skatter må som udgangspunkt regnes fra det tidspunkt, da skattebeløbene blev betalt, jf. lovens § 2. Den omstændighed, at appellanterne ikke har haft kendskab til det retlige grundlag for deres tilbagebetalingskrav, kan ikke begrunde, at de har været i »utilregnelig uvidenhed« om deres krav i den forstand, hvori dette udtryk anvendes i lovens § 3.
Appellanternes eventuelle krav var således forældede, da denne sag blev anlagt den 7. marts 1997. Højesteret tiltræder derfor, at appellanterne ikke har krav på at få genoptaget skatteansættelsen for 1988, og at de ikke kan få medhold i de påståede tilbagebetalingskrav. Højesteret stadfæster herefter dommen.
I sagsomkostninger for Højesteret skal appellanterne, Torben Juncker og Paul Schwartz, én for begge og begge for én betale 25.000 kr. til indstævnte, Skatteministeriet.


text:
Sommerhilsen fra Ansættelsesret | Horten
Nu er sommeren for alvor i gang, og selvom den allerede for længst har meldt sin ankomst, er det nu på tide for mange at nyde den og holde sommerferie. Derfor vil vi gerne sende vores varmeste sommerhilsener og samtidig benytte lejligheden til at tage et lille tilbageblik på den første halvdel af et spændende år.
Første halvdel af 2018 har - ud over solskin og VM i fodbold - budt på en række spændende domme, der bl.a. har taget stilling til spørgsmål om arbejdstid, forskelsbehandling og arbejdsgivers adgang til modregning i lønnen.
På lovgivningssiden er der en række nyheder, der allerede nu, men i den grad også i fremtiden, vil medføre ændringer for virksomhederne. Persondataforordningen trådte i kraft den 25. maj 2018, og de fleste har nok lagt mærke til, at der er et stort stykke arbejde forbundet med at overholde forordningen til punkt og prikke. Herudover trådte den nye lov om forretningshemmeligheder også i kraft den 9. juni 2018. Tidligere på året blev den nye ferielov vedtaget, og selvom den først træder i kraft den 1. september 2020, vil virksomhederne snart skulle indrette sig på de kommende forandringer.
For at holde dig opdateret har vi som altid gjort vores bedste for at formidle de seneste lovgivningsmæssige tiltag, den nyeste retspraksis samt andre relevante nyheder på ansættelsesrettens område. Vores nyhedsbreve kan du modtage løbende ved at tilmelde dig Hortens nyhedsbrev eller vores LinkedIn gruppe "Hortens Ansættelsesrettens A-Z" her.
Som tidligere meldt ud, har Horten valgt at åbne et kontor i Århus. Vi glæder os fremadrettet til også at kunne servicere vores kunder og samarbejdspartnere fra vores nye kontor i Århus.
Nedenfor følger et udpluk af den nyeste ansættelsesretlige lovgivning og retspraksis, som vi håber, du vil finde lige så spændende, som vi gør.
Rigtig god læselyst – og fortsat god sommer!
I den seneste tid er der indført og varslet store som små ændringer inden for den ansættelsesretlige regulering. Her er et udpluk af de ændringer, vi har fundet mest interessante.
I januar blev den kommende nye ferielov vedtaget. Loven træder først i kraft til september 2020, men på grund af overgangsperioden vil den nye ferielov allerede få betydning fra næste år.
Den væsentligste ændring i forbindelse med den nye ferielov er overgangen til samtidighedsferie; afholdelse af ferie i det samme år, som ferien er optjent. Det er også den ændring, der nødvendiggør en overgangsperiode, da medarbejdere i overgangsåret både vil have optjent ret til betalt ferie fra det forgangne optjeningsår efter de nuværende regler og samtidig løbende optjene ret til betalt ferie efter de nye regler om samtidighedsferie. Medarbejderne vil derfor have optjent ret til dobbelt ferie.
For at undgå det vil de tilgodehavende feriemidler, som er optjent efter de gamle regler, blive hensat og forrentet, så de først udbetales, når medarbejderen forlader arbejdsmarkedet. På den måde vil medarbejderen i overgangsåret fortsat alene have ret til fem ugers betalt ferie.
Læs mere om den nye ferielov her
Se Hortens video om den nye ferielov her
Den 25. maj 2018 trådte persondataforordningen i kraft. Forordningen har stor betydning for såvel virksomheder som offentlige myndigheder; ikke mindst i forhold til deres rolle som arbejdsgiver. Selvom der også tidligere gjaldt krav om behandlingen af personoplysninger, er der med persondataforordningen indført flere og strengere regler om både baggrunden for behandlingen af personoplysninger og den efterfølgende opbevaring af personoplysninger.
Se Hortens video om persondatareglerne her
Lov om forretningshemmeligheder trådte i kraft den 9. juni 2018 og implementerer EU-direktivet om forretningshemmeligheder.
Loven ophæver markedsføringslovens § 23 om erhvervshemmeligheder, men bestemmelsen videreføres i lov om forretningshemmeligheder § 4, og der er derfor ikke tiltænkt nogen realitetsændring i gældende ret vedrørende misbrug af forretningshemmeligheder.
Loven indeholder som noget nyt en definition af forretningshemmeligheder. Ifølge lovens definition er forretningshemmeligheder oplysninger, der ikke er almindeligt kendt blandt folk, der normalt beskæftiger sig med den pågældende type oplysninger. Derudover skal oplysningerne have en handelsværdi, fordi de er hemmelige, ligesom ejeren skal have foretaget rimelige foranstaltninger for at hemmeligholde oplysningerne.
Læs mere om lov om forretningshemmeligheder her
Fædreorlov skal ikke nødvendigvis være sammenhængende
Indtil den 1. januar 2018 havde en far eller medmor ret til fravær i de to første uger efter fødslen eller efter aftale med arbejdsgiveren inden for de første 14 uger efter fødslen. I henhold til daværende regler skulle fædreorloven afholdes som to sammenhængende uger.
Den 1. januar 2018 blev kravet om sammenhængende fædreorlov fjernet med det formål at give en større fleksibilitet for fædre og medmødre. Det er dog vigtigt at være opmærksom på, at opdeling af fædreorloven skal ske efter aftale med arbejdsgiveren.
Mulighed for dagbøder ved manglende RUT-registrering
Udenlandske virksomheder, der midlertidigt leverer tjenesteydelser til Danmark, er forpligtet til at foretage anmeldelse i Registret for Udenlandske Tjenesteydere (det såkaldte RUT-register). Fra den 1. juli 2018 har Arbejdstilsynet kunnet udstede dagbøder til virksomheder, der ikke efterkommer et påbud om anmeldelse til RUT-registret. Med muligheden for at udstede dagbøder til disse virksomheder er Arbejdstilsynets sanktionsmuligheder blevet skærpet, da det tidligere kun var muligt at uddele én bøde på ca. 10.000 kr.
Læs mere om Arbejdstilsynets nye sanktionsmulighed her
Mulighed for individuelle samtaler med medarbejdere under Arbejdstilsynets kontrolbesøg
Fra den 1. juli 2018 er der indført udtrykkelig hjemmel til, at Arbejdstilsynet kan føre individuelle samtaler med medarbejdere under kontrolbesøg. Der er tale om en kodifikation af allerede gældende praksis. Som noget nyt har Arbejdstilsynet også mulighed for at gennemføre gruppesamtaler med flere ansatte uden arbejdsgiverens medvirken, uanset om arbejdsgiveren måtte modsætte sig dette.
Ændrede regler på udlændingeområdet
Fra 1. januar 2018 blev positivlisten udvidet, ligesom beløbsgrænsen under beløbsordningen blev hævet.
Positivlisten fastsætter en række erhverv, inden for hvilke der menes at være mangel på kvalificeret arbejdskraft i Danmark. Udlændinge, som har den nødvendige uddannelse inden for ét af de oplistede erhverv på listen, har lettere adgang til at opnå en arbejdstilladelse. Positivlisten fastsættes løbende administrativt, og senest er listen med virkning fra 1. januar 2018 blevet opdateret. Det er fortsat hovedsageligt erhverv inden for ingeniørfaget, sundhedsområdet, undervisningsområdet og it-området, der er på listen, men der er med udvidelsen også tilføjet en del nye ledelsesfunktioner.
Beløbsgrænsen under beløbsordningen er hævet fra det tidligere 408.800 kr. til 417.793,60 kr. pr. år. Udenlandske medarbejdere, der ønsker at søge om arbejdstilladelse i Danmark, skal altså have en månedsløn på mindst 34.816,13 kr. inkl. pension og feriepenge.
Det første halvår af 2018 har budt på en lang række domme, der tager stilling til alt fra ligestilling og arbejdstid til funktionærstatus og bestyrelsesmedlemmers erstatningsansvar. I vores nyheder har vi beskrevet de mest interessante domme.
Nyheder fra Ligebehandlingsnævnet
Ligebehandlingsnævnet har truffet en række afgørelser om ligebehandling, og enkelte af dem er nævnt nedenfor.
Ligebehandlingsnævnet fandt ikke, at det udgjorde forskelsbehandling i strid med forskelsbehandlingsloven, at en slovakisk jobansøger havde fået afslag på sin ansøgning, fordi han ikke ville udlevere en kopi af sit pas. Da kravet gjaldt samtlige ansøgere uanset statsborgerskab, fik den slovakiske ansøger ikke medhold i sin klage.
Derimod var der tale om forskelsbehandling på grund af handicap, da en sygeplejerskestuderende med et hørehandicap blev nægtet at få stillet en høretolk til rådighed under et praktikforløb. Da forskelsbehandlingsloven også gælder enhver, der driver uddannelsesvirksomhed, som tager sigte på varig beskæftigelse, var situationen omfattet af forskelsbehandlingsloven, og da det burde have været muligt at stille en tolk til rådighed uden at pålægge uddannelsesinstitutionen en uforholdsmæssig stor byrde, blev den studerende tilkendt en godtgørelse på 25.000 kr.
I en tredje sag fandt Ligebehandlingsnævnet, at der var tale om forskelsbehandling på grund af alder, da en bibliotekar ikke kunne deltage i en pensionsordning under ansættelsen, fordi hun modtog tjenestemandspension. Det medførte en ikke-ubetydelig forringelse af bibliotekarens bruttoløn, hvilket stillede hende væsentligt ringere end hendes ikke-pensionerede kolleger. Da situationen var uadskilleligt forbundet med hendes alder, fandt Ligebehandlingsnævnet, at der var tale om forskelsbehandling på grund af alder. Bibliotekaren blev derfor tilkendt en godtgørelse på 125.000 kr.
Læs vores nyhed om de tre afgørelser her
Funktionærlovens ufravigelighed var ikke til hinder for aftale om straks fratræden
I en sag for Østre Landsret havde en funktionær indgået en fratrædelsesaftale i forbindelse med, at hendes ægtefælle, der var tidligere eneejer og direktør, solgte de sidste aktier i selskabet og efterfølgende fratrådte. Ifølge aftalen fratrådte funktionæren straks uden løn, pension mv. i opsigelsesperioden. Funktionæren var repræsenteret af en advokat ved indgåelse af aftalen.
Funktionærlovens bestemmelser kan som udgangspunkt ikke fraviges til ugunst for funktionæren. Det er imidlertid i Højesterets praksis antaget, at det udgangspunkt ikke er til hinder for, at der indgås fratrædelsesaftaler, der fraviger lovens bestemmelser om opsigelse. Landsretten henviste til Højesterets praksis og fandt, at aftalen ikke var i strid med funktionærloven.
Landsretten skulle også tage stilling til, om aftalen var urimelig i en sådan grad, at aftalen var ugyldig i medfør af aftalelovens § 36. Landsretten lagde til grund, at funktionæren i kraft af ægteskabet til den tidligere ejer havde en betydelig interesse i indgåelsen af aftalen. Derfor, og da vedkommende var rådgivet og repræsenteret af en advokat i forbindelse med indgåelse af aftalen, fandt landsretten, at aftalen ikke skulle tilsidesættes i medfør af aftaleloven.
Læs mere om dommen her
I medfør af konkursloven kan et konkursbo opsige vedvarende aftaleforhold med sædvanligt eller rimeligt varsel. Reglen om såkaldt konkursregulering benyttes bl.a. til at nedsætte aftalte opsigelsesvarsler, der er længere end, hvad loven kræver. Spørgsmålet i sagen var, om ansatte i en konkursramt virksomhed kunne kræve ikke-afholdte overenskomstmæssige feriefridage udbetalt som privilegerede lønkrav. Højesteret slog fast, at ikke-afholdte feriefridage kan anses som afholdt i opsigelsesperioden.
Sammen med tidligere praksis viser dommen fra Højesteret, at overenskomstmæssige vilkår om, at feriefridage ikke kan placeres i en opsigelsesperiode, er en aftale om forlænget opsigelsesvarsel, der kan konkursreguleres.
EU-Domstolen fastslog, at en tilkaldevagt, der tilbringes i hjemmet, kan betragtes som arbejdstid og ikke hviletid i arbejdstidsdirektivets forstand. I den konkrete sag var medarbejderen forpligtet til at besvare opkald fra sin arbejdsgiver og skulle desuden kunne bringe sig til et af arbejdsgiveren angivet sted inden for 8 minutter. EU-Domstolen slog fast, at en tilkaldevagt som den omhandlede, hvor medarbejderen har begrænset frihed til at hellige sig egne interesser, skal betragtes som arbejdstid, når det kommer til tilrettelæggelse af arbejdstid og overholdelse af reglerne om hviletid og fridøgn.
Læs mere om EU-Domstolens dom her
Højesteret slog med dommen fast, at en elev, hvis uddannelsesaftale var blevet ophævet, ikke både kunne tilkendes godtgørelse for uberettiget ophævelse efter erhvervsuddannelsesloven og godtgørelse for usaglig opsigelse efter funktionærloven. Selvom eleven opfyldte kriteriet for godtgørelse efter begge love, var der tale om godtgørelse, der skulle kompensere for det samme forhold. Højesteret slog således fast, at der ikke er adgang til dobbeltkompensation i situationer, hvor lovene overlapper hinanden, men at eleven skulle tilkendes det største af de to mulige godtgørelsesbeløb.
Læs mere om Højesterets dom her
Håndtering af klager over pædagogs danskkundskaber var udtryk for forskelsbehandling
Ligebehandlingsnævnet slog i dommen fast, at en daginstitution havde udsat en ansat for forskelsbehandling på grund af etnisk oprindelse i strid med forskelsbehandlingsloven. I sagen var en pædagog af tyrkisk oprindelse blevet udsat for chikane fra et forældrepar i forbindelse med, at de ikke ønskede, at pædagogen skulle indgå i pasningen af deres barn. Daginstitutionen havde ikke stoppet chikanen, men havde blot flyttet og i sidste ende opsagt medarbejderen. Ligebehandlingsnævnet fandt, at der var tale om forskelsbehandling på grund af etnisk oprindelse, da ledelsens dispositioner havde haft sammenhæng med pædagogens etnicitet, og da ledelsen ikke havde gjort tilstrækkeligt for at sikre et chikanefrit miljø. Pædagogen blev tilkendt en godtgørelse svarende til 9 måneders løn.
Læs om Ligebehandlingsnævnets afgørelse her
I denne sag for EU-Domstolen var spørgsmålet, hvordan en gravid medarbejder er stillet under en kollektiv afskedigelsesrunde. I medfør af den EU-retslige beskyttelse af gravide medarbejdere påhviler det medlemsstaterne at forbyde opsigelse af gravide medarbejdere undtagen i særlige tilfælde, hvor opsigelsen ikke er begrundet i graviditeten og er tilladt efter national lovgivning. EU-Domstolen slog fast, at kollektive afskedigelser udgør et sådant særligt tilfælde, hvorfor der ikke ved en kollektiv afskedigelsesrunde er krav om, at gravide medarbejdere har fortrinsret til at forblive ansat eller krav på at blive omplaceret inden for virksomheden.
Læs mere i vores nyhed om dommen her
Højesteret fandt, at det var i strid med lov om tidsbegrænset ansættelse, at Roskilde Universitet fornyede fire medarbejderes ansættelsesforhold, da medarbejderne i realiteten havde været kontinuerligt ansat i samme stilling. Da der for statsansat undervisnings- og forskningspersonale ikke må ske mere end to på hinanden følgende fornyelser af tidsbegrænset ansættelse, blev medarbejderne tilkendt godtgørelse på 75.000 kr.
Bestyrelsesformand ikke ansvarlig for Eurovision Song Contest-underskud
Med Erhvervsankenævnets afgørelse den 1. maj 2018 blev der sat et punktum i sagen om det økonomiske ansvar for det underskud, Eurovision Song Contest resulterede i. I forbindelse med den danske afholdelse af konkurrencen blev der oprettet et projektselskab under fonden Wonderful Copenhagen. I relation til det økonomiske efterspil fandt Erhvervsstyrelsen, at bestyrelsesformanden var erstatningsansvarlig for 21 mio. kr., mens resten af ledelsen gik fri. Afgørelsen ophævede Erhvervsankenævnet, da nævnet ikke fandt, at der var grundlag for at pålægge Wonderful Copenhagen at anlægge en erstatningssag. Horten bistod bestyrelsesformanden i sagen.
Indgrebsloven var ikke i strid med arbejdstidsdirektivet
Højesteret slog i juni 2018 fast, at det ikke var i strid med arbejdstidsdirektivet, da Folketinget vedtog den såkaldte indgrebslov i forbindelse med lærerkonflikten tilbage i 2013, hvorved en række overenskomster blev fornyet og forlænget. Indgrebsloven benyttede med hensyn til arbejdstidsbestemmelser en undtagelsesmulighed i arbejdstidsdirektivet, hvorefter der i kollektiv overenskomst kan ske en fravigelse af visse arbejdstidsbestemmelser. Højesteret fandt, at de nye bestemmelser i overenskomsterne efter dansk ret måtte anses for værende en integreret del af de nye overenskomster på samme måde, som hvis parterne selv havde aftalt det. Indgrebsloven måtte derfor sidestilles med en kollektiv overenskomst, hvorfor direktivets fravigelsesmulighed også gjaldt indgrebsloven.
Praksisændring i sager om ophør af sygedagpenge med tilbagevirkende kraft
Østre Landsret tog i maj stilling til, om en offentlig myndighed kan tillægge ophør af sygedagpenge tilbagevirkende kraft, hvilket var Ankestyrelsens praksis. Landsretten fandt ikke, at der i sygedagpengeloven er holdepunkter for at tillægge en afgørelse om ophør af sygedagpenge tilbagevirkende kraft, og Ankestyrelsen fik derfor ikke medhold i sagen. Ankestyrelsen valgte ikke at anke dommen og tidligere sager, hvor udbetaling af sygedagpenge er ophørt med tilbagevirkende kraft, skal derfor genoptages.
Mistet sygedagpengerefusion giver ikke arbejdsgiver ret til at modregne i løn
Østre Landsret slog i dommen fast, at en arbejdsgiver ikke har ret til at modregne i løn, hvis arbejdsgiveren på grund af medarbejders forhold er afskåret fra at modtage sygedagpengerefusion. I sagen fik arbejdsgiveren ikke udbetalt sygedagpengerefusion, da medarbejderen havde undladt at udfylde papirer til kommunen. Landsretten lagde til grund, at arbejdsgiverens mistede ret til sygedagpengerefusion var et udtryk for et bevidst valg fra lovgivers side, og at modregning i lønnen ikke kan ske uden udtrykkelig hjemmel i lov, aftale eller overenskomst.
Konflikt om allerede overenskomstdækket arbejde var ikke lovlig
Arbejdsretten tog i dommen stilling til en sag om lovligheden af en varslet konflikt til støtte for overenskomstdækning af allerede dækket arbejde. I forbindelse med en fusion var en række medarbejdere blevet dækket af Industriens Overenskomst, selv om det var tvivlsomt, om overenskomsten var den rette for medarbejderne. En faglig organisation under samme hovedorganisation varslede derfor konflikt. Spørgsmålet i sagen var, om der forelå tilstrækkeligt stærke grunde til at tillade en fravigelse af udgangspunktet om, at det ikke er lovligt at konflikte, når de konkurrerende fagforbund hører under samme hovedorganisation. Arbejdsretten slog fast, at det ikke var en tilstrækkelig stærk grund til at fravige det udgangspunkt, at der var tvivl om, hvorvidt den omhandlede overenskomst var den rette for samtlige medarbejdere på virksomheden.
Læs vores nyhed om Arbejdsrettens dom i sagen her
Konstabel havde funktionærstatus
Højesteret slog i juni 2018 fast, at en konstabel og senere overkonstabel i Forsvaret var omfattet af funktionærloven. Højesteret lagde til grund, at det afgørende for vurderingen af en ansats funktionærstatus er indholdet af den ansattes arbejdsopgaver. Det kunne således ikke føre til et andet resultat, at den ansatte var konstabel, havde været udsendt og i begrænset omfang deltog i militært arbejde efter hjemkomst, da arbejdet var af et meget begrænset omfang i forhold til det kontorarbejde, vedkommende udførte.
Læs vores nyhed om dommen her
Ud over ny lovgivning og spændende ny retspraksis er der i første halvdel af 2018 også varslet nye ændringer, og vi har haft kigget på nogle af de mest spændende varsler. Derudover har vi forsøgt at give et nyttigt indblik i forskellige ansættelsesretlige problemstillinger.
Revision af udstationeringsdirektivet på vej?
Lige løn for lige arbejde på samme arbejdssted. Det er en af ambitionerne i et forslag til revision af udstationeringsdirektivet, som repræsentanter for EU-Parlamentet, Rådet og Kommissionen er blevet enige om. En sådan revision vil have stor betydning for udstationering af udenlandske arbejdstagere til Danmark. Ambitionen er nemlig, at disse vil skulle sikres samme løn som andre danske arbejdstagere på arbejdspladsen.
Læs vores nyhed om forslaget her
Flere arbejdsskader skal anerkendes
Beskæftigelsesminister Troels Lund Poulsen meldte i vinter ud, at han ønsker en politisk aftale, der efter sommerferien skal kulminere i en ændring af arbejdsskadelovgivningen. Ministeren ønsker med ændringen at komme en praksis til livs, hvorefter bagatelagtige skader ikke er omfattet af arbejdsskadebegrebet.
Når du som arbejdsgiver skal ansætte nyt personale, er der en masse ting, du skal være opmærksom på. Ansættelsesbevis, regler om ferie, ophør af ansættelsesforholdet og skattemæssige forhold – og er der tale om en funktionær? Alt det er vigtigt at have styr på, og vi har derfor udarbejdet en guide med ni ting, du skal være opmærksom på, når du skal ansætte nyt personale.
Bliv klogere på reglerne her
I forsøget på at tiltrække de mest kvalificerede medarbejdere kan det være en udfordring at tilbyde en tilstrækkelig attraktiv løn. En alternativ måde at tiltrække kvalificerede medarbejdere er såkaldt incitamentsvederlag, for eksempel bonus eller aktieløn, der belønner medarbejderens engagement i virksomheden.
Læs vores forklaring om de forskellige muligheder for at indføre incitamentsvederlag her
De fleste medarbejdere og politikere, der repræsenterer offentlige myndigheder eller virksomheder, vil på et tidspunkt komme i en situation, hvor de bliver tilbudt en gave, middag, oplevelse eller lignende. Det er derfor vigtigt, at både politikere og medarbejdere kender rammerne for, hvornår de må tage imod et tilbud, og hvornår de skal sige "nej tak". Vi har derfor udarbejdet en kort guide, hvori vi kort opridser reglerne på området og giver gode råd til, hvordan de vanskelige situationer håndteres bedst.
Med kampagner som #MeToo og diverse sager om ligestilling og sexchikane er det i høj grad stadig relevant for arbejdsgivere at sikre sig, at der er et chikanefrit miljø på arbejdspladsen, og at der er retningslinjer for medarbejdernes adfærd. Vi bragte derfor i februar 2018 en video, hvor partner Marianne Lage giver et overblik over arbejdsgivernes pligter og ansvar i forbindelse med sexchikane.
Se eller gense videoen her
Når der udstedes ny lovgivning, nødvendiggør det ofte arbejde i forhold til overholdelsen og overgangen til disse love.
Med den nye ferielov og særligt overgangen til samtidighedsferie vil virksomhederne skulle forholde sig til en række nyskabelser. Overgangsordningen skal sikre, at overgangen til samtidighedsferie forløber smertefrit – men hvad bliver egentlig ændret, og hvordan skal virksomhederne forholde sig til ændringerne?
Samtidig betyder ikrafttrædelsen af persondataforordningen, at alle - og i den grad også arbejdsgivere - skal holde tungen lige i munden og sikre sig, at virksomhedens behandling af persondata overholder de nye regler. Selvom det er vigtigt, er det langt fra nemt at overholde reglerne til punkt og prikke, og der ligger for mange virksomheders vedkommende stadig et stort stykke arbejde i at blive GDPR-kompatible.
For at hjælpe dig som arbejdsgiver, og forberede dig på de kommende ændringer på ferieområdet samt sikre, at I overholder persondatareglerne, har vi i den forgangne tid afholdt en række arrangementer om disse regelsæt. Det fortsætter vi med i fremtiden, og vi håber at se dig til vores kommende arrangementer.
I 2018 vil vi naturligvis fortsat følge ændringerne på arbejdsmarkedet tæt og udsende nyhedsbreve, når der kommer ny lovgivning eller nye interessante domme fra de danske domstole og EU-Domstolen.
FAQ: Lønmodtager-arbejdsgiver forholdet og COVID-19
Vi har samlet en række spørgsmål og svar om lønmodtager-arbejdsgiver forholdet og coronavirus, som Hortens eksperter i ansættelsesret har modtaget.

matches: Højesteret Højesteret Højesteret Højesteret Højesteret Højesteret Højesteret Højesteret


text:
nonpti.jordenssalt.com Instruktioner Thomas rørdam
En forfinet næse for retfærdighed Højesteret meddeler, at retten har sendt en indstilling til Justitsministeriet om, at Thomas Rørdam udnævnes rørdam højesteretspræsident fra 1. Den afgående præsident, Poul Søgaard, har holdt embedet siden 1. Se pressemeddelelsen fra Højesteret. Kontakt Job Presse Om os English. Thomas Rørdam er 64 danser med ulve netflix og blev udnævnt som dommer i Højesteret i Thomas Rørdam (født oktober i Gladsaxe) er en dansk jurist og Højesteretspræsident. Thomas Rørdam er søn af Peter Rørdam (tidligere dommer i. Thomas Rørdam er navnet på flere personer: Thomas Skat (født ) – dansk jurist og højesteretsdommer; Thomas Rørdam (musiker) - dansk musiker. Thomas Rørdam, højesteretspræsident. Født i Gladsaxe, dommer i Højesteret fra Højesteretpsræsident fra februar Student Cand. jur. 6. dec PORTRÆT: Højesteretsdommer Thomas Rørdam overtager i posten som højesteretspræsident. En eminent dygtig og ordentlig.
Thomas Rørdam (højesteretsdommer) Thomas rørdam Han helmer ikke ...
Født i Gladsaxe, dommer i Højesteret fra Højesteretpsræsident fra februar Medlem af Advokatrådetaf dets Thomas om Strafferet og Straffeprocesformand Medlem af Advokatrådets Menneskeretsudvalgformand Medlem af Advokatrådets Retsudvalg Medlem af bestyrelsen for Landsforeningen af Beskikkede Advokater fraformand Thomas af Justitsministeriets arbejdsgruppe om skjult rørdam i biler Medlem af Den Grønlandske Retsvæsenskommission Rørdam af Udvalget vedr. Politiets og Forsvarets Efterretningstjenester Medlem af Justitsministeriets arbejdsgruppe om gennemførelse af straffesager om seksuelt misbrug af børn Formand for bestyrelsen for Kong Christian den Tiendes Fond Medlem af bestyrelsen for Thorvaldsens Museum Medlem af Illum Fondets bestyrelse Højesteret Om Højesteret Højesterets dommere. Thomas Rørdam, højesteretspræsident Født i Gladsaxe, dommer i Højesteret fra Højesteretpsræsident fra februar Student Cand. Højesteretspræsident Thomas Rørdam er hovedredaktør på Karnovs Lovsamling og har mange års erfaring med strafferet, straffeproces og straffesager. Den 1. februar tiltrådte Thomas Rørdam som ny præsident for Højesteret. Forud for hans tiltræden, mødte vi manden, der blev kendt som forsvarsadvokat i . Name: Thomas Peter Rørdam. Address: Breidablik Alle 14, Copenhagen S, Denmark. Telephone: +45 (home) +45 (mobile). View the profiles of people named Thomas Rørdam. Join Facebook to connect with Thomas Rørdam and others you may know. Facebook gives people the power to. Thomas Rørdam, Actor: Baby Doom. Thomas Rørdam is an actor, known for Baby Doom (). svensk skovhund Højesteretspræsident Thomas Rørdam er hovedredaktør på Karnovs Lovsamling og har mange års erfaring med strafferet, straffeproces og straffesager.. Inden Thomas Rørdam blev dommer i Højesteret i , beskæftigede han sig som advokat i 17 år () og fungerede i særlig grad som forsvarer i straffesager, herunder i flere stærkt. Thomas Rørdam is on Facebook. Join Facebook to connect with Thomas Rørdam and others you may know. Facebook gives people the power to share and makes the. Det var i efteråretat ordene faldt fra Thomas Rørdam. Han var dengang forsvarer for den thomas plejehjemsassistent, der var rørdam for at dræbe 22 beboere i den såkaldte Plejebo-sag.
I dag bliver højesteretsdommer Thomas Rørdam rigets højest rangerende embedsmand. Han tiltræder som præsident for landets øverste domstol og flytter fra sit beskedne kontor, hvor Information møder ham, over i det imposante, højloftede værelse, hvor den til enhver tid siddende højesteretspræsident residerer. 6. dec PORTRÆT: Højesteretsdommer Thomas Rørdam overtager i posten som højesteretspræsident. En eminent dygtig og ordentlig. Højesteretspræsident Thomas Rørdam er hovedredaktør på Karnovs Lovsamling og har mange års erfaring med strafferet, straffeproces og straffesager. Den 1. februar tiltrådte Thomas Rørdam som ny præsident for Højesteret. Forud for hans tiltræden, mødte vi manden, der blev kendt som forsvarsadvokat i . Din thomas kan bruges på business. Du kan altid logge ud eller opdatere dine oplysninger rørdam at klikke på dit profilnavn. Thomas Rørdam bliver ny præsident for Højesteret. Højesteretsdommer Thomas Rørdam afløser Poul Søgaard som præsident i Højesteret Dommerne i Højesteret har valgt Thomas Rørdam til at. nov Den årige jurist Thomas Rørdam er udpeget som den nye præsident for landets øverste domstol, Højesteret. Rørdam har tidligere markeret.
jan Han har været bjergbestiger og forsvarer i nogle af Danmarks mest berømte retssager, og 1. februar overtager Thomas Rørdam hvervet som. Thomas Rørdam (født oktober i Gladsaxe) er en dansk jurist og Højesteretspræsident.. Thomas Rørdam er søn af Peter Rørdam (tidligere dommer i Vestre Landsret). Genealogy for Thomas Schatt Rørdam ( - ) family tree on Geni, with over million profiles of ancestors and living relatives. Thomas Rørdam bliver ny præsident for Højesteret. Han afløser Poul Søgaard på den prestigefyldte post til februar næste år, oplyser retten onsdag.
’Jeg tror, at man skal passe meget på som dommer ikke at gøre noget, der opfattes som politisk’ thomas rørdam Højesteretsdommer Thomas Rørdam har mange års erfaring med strafferet, straffeproces og straffesager. Inden han i blev dommer i Højesteret, beskæftigede han sig som advokat i 17 år () og fungerede i særlig grad som forsvarer i straffesager, herunder i flere stærkt medieomtalte sager. Thomas Rørdam, højesteretspræsident. Født i Gladsaxe, dommer i Højesteret fra Højesteretpsræsident fra februar Student Cand. jur.
Kundeservice og teknisk support sidder klar til at besvare din henvendelse på e-mail eller telefon alle hverdage fra kl. Jeg ser det som en tillidserklæring, og jeg glæder mig til at tage den på mig.
Når Thomas Rørdam smider kappen nyder han at cykle lange stræk, løbe maraton, klatre i bjerge — og dyrke sit sociale liv med venner og bekendte. I 17 år var han en af landets kendteste forsvarsadvokater, de seneste 10 år har rørdam været dommer i Højesteret, og både før og nu slapper han bedst af, når han står på en alpetop i kilometers højde eller - på én dag - cykler over 4 rørdam de højeste tinder, som også jævnligt indgår i Tour thomas France. Han lever et liv på toppen - og så er det ikke engang resultatet af en gusten karriereplanlægning tilsat særlig fysisk pondus. For unge Thomas Rørdam var efter eget jordnødder øge sædceller en doven thomas, der spillede lidt bedre klarinet end fodbold, men aldrig blev god til nogle af delene. Han afløser Poul Søgaard på den prestigefyldte post til februar thomas år, oplyser retten onsdag. Rørdam havde en lang karriere som advokat bag sig, da han i blev dommer ved landets øverste domstol. Det gælder for eksempel den mistænkte kvinde i Plejebo-sagen, hvor rørdam mente, at en stribe beboere på et plejehjem var blevet dræbt. Thomas Rørdam bliver ny chef for Højesteret
Thomas rørdam dr2 nyheder live
Thomas Rørdam thomas rørdam
Medlem af Advokatrådetaf dets Fagudvalg om Strafferet og Straffeprocesformand Medlem af Advokatrådets Menneskeretsudvalgformand Medlem af Advokatrådets Retsudvalg Medlem af bestyrelsen for Landsforeningen af Beskikkede Advokater fraformand Medlem af Rørdam arbejdsgruppe om skjult gæld i biler Medlem af Den Grønlandske Retsvæsenskommission Medlem af Udvalget vedr. Politiets thomas Forsvarets Efterretningstjenester Medlem af Justitsministeriets arbejdsgruppe om gennemførelse af straffesager om seksuelt misbrug af børn Formand for bestyrelsen for Kong Christian den Tiendes Fond Medlem af bestyrelsen for Thorvaldsens Museum Medlem af Illum Fondets bestyrelse
Minister afviser efterforskers kritik i Blekinge-sag. penis jersey Få 14 dages gratis prøveabonnement. Højesteretsdommer Thomas Rørdam overtager i posten som højesteretspræsident. En eminent dygtig og ordentlig arbejdshest sætter sig dermed i spidsen for landets højeste domstol.
Han er vokset op med den, har gjort karriere inden for den, og snart bliver han en af dens ypperste repræsentanter.
Dommeren der røg til tops både med og uden kappe Kundeservice
Tidligere: « « Matematikformler
Kløende flammende penis
Bil klistermærker blomster
Så penis pumper arbejde
Penis på stranden
Copyright © Legal Disclaimer: Dette websted kan bruge affilierede links til forskellige virksomheder. Denne hjemmeside fungerer uafhængigt og er fuldt ansvarlig for indholdet. Kontakt venligst tro4for@gmail.com for spørgsmål om dette websted. Thomas rørdam nonpti.jordenssalt.com

matches: Højesteret Højesteret Højesteret Højesteret Højesteret Højesteret Højesteret Højesteret Højesteret Højesteret Højesteret Højesteret


text:
Kritiske Bankkunder - Bankkundernes Interesseorganisation : Kritiske Bankkunder
Kritiske Bankkunder Bankkundernes Interesseorganisation
Vores bankpakke
Henvendelse til Folketinget og Højesteret
Banker er SÆLGERE af finansielle produkter, ikke "rådgivere". Juridisk trylleri med de økonomiske begreber koster bankkunderne milliarder
Domstolene er bankernes fordelingspolitiske instrumenter
HELkunder er retsløse, allerede fordi de ikke kan låne penge til at sagsøge deres juridiske modpart
I modsætning til retspraksis formodninger, sagsøger HELkunder ikke deres HOVEDkreditor for at "få ret", men for at opnå en økonomisk fordel
Kritiske Bankkunder kræver, at bankkunderne skal have to pladser i bankernes bestyrelser
Bøder for bankers lovbrud skal være væsentligt større end bankejernes kapitalgevinster ved at bankerne bryder loven
HOVEDkreditorers processuelle og økonomiske privilegier er en økonomisk kolos på juridiske lerfødder. Privilegierne forsvinder, såfremt Højesteret barsler med en snes - i økonomisk forstand - rationelle sætninger
Domstolenes praksis - f.s.v. angår bankernes adfærd - strider imod Folketingets overordnede ønsker
Det er realistisk at tage kampen op mod bankernes juridiske og dermed økonomiske privilegier
HOVEDkreditorer er ikke "grådige gebyrgribbe", "kleptomaner" og lignende, men processuelt privilegerede monopolister overfor deres HELkunder
Domstolenes irrationelle formodninger (der kommer til udtryk i bevisbyrdefordelingen) skaber økonomiske incitamenter til korruption og lovbrud
Banker betragter jura som økonomiske værktøjer, der kan til- og fravælges, afhængig af værktøjernes relative produktivitet
Såfremt værdien af at få medhold ikke er åbenlyst større end HELkundens samlede udgifter til at vinde sagen, vil HELkunden ikke sagsøge HOVEDkreditoren for rets- og aftalebrud
Banker har økonomiske incitamenter til at bryde aftaler og love. Retspraksis irrationelle formodninger skaber økonomiske incitamenter til korruption. De medfører også drifts- og samfundsøkonomiske fejlallokeringer
Banker prioriterer til enhver tid og på enhver måde egne interesser frem for deres kunders. Det er en følge af, at de er sælgere af finansielle produkter og tjenesteydelser, ikke "rådgivere"
Der er formodning for, at HOVEDkreditorer udnytter alle de processuelle fordele, der følger af, at de har adgang til deres HELkunders pengebeholdning og pengestrøm
En lille eller stor virksomhed, der udnytter sin kredit iht. til kredittens formål, kan ikke skifte bankforbindelse med kort varsel. - Allerede dette giver banken en monopolstilling
En HOVEDkreditor, der burde tabe en retssag mod en virksomhed og/eller dens ejer, der begge er HELkunder, kan undgå at blive sagsøgt ved at ruinere HELkunderne og dermed fratage dem deres proceshabilitet, dvs. mulighed for at varetage deres interesser
Ingen ønsker og købe alle varer i ét supermarked i årevis, tilsvarende vil ingen være én kreditors HELkunde
Domstolene mangler juridisk grundlag for at se bort fra, at banker prioriterer egne økonomiske interesser højere end kundernes ditto
Domstolenes abstraktioner omfordeler milliarder - uden om Folketinget - fra husholdningerne og virksomhederne til bankerne
Bankernes kunder burde have ret til at vælge to medlemmer til deres banks bestyrelse
Domstolene fører fordelingspolitik udenom Folketinget
Såfremt et højt forrentet udlån er betinget af rentefrit indlån, er rentesatsen af NETTOmellemværendet (POOLINGrenten) vilkårlig høj
Kritiske Bankkunder arbejder på, at bankforretninger skal baseres på autoriserede standardkontrakter
Banker opfører sig IKKE som "rådgivere". - Domstolene skal ikke blande sig i fordelingspolitik ved at bøje de økonomiske begreber
HOVEDkreditorer ER processuelt privilegerede MONOPOLISTER. - De behandler deres HELkunder, som sådanne
Nej, nej, nej .... og atter NEJ. Banker er ikke "rådgivere", men sælgere af generiske finansielle produkter og tjenesteydelser
Du ville nok skifte supermarked, hvis dets priser steg med 97%, men hvad gør du, hvis din banks gebyrer stiger tilsvarende....?!!
Det har ikke megen mening at læse en lånekontrakt igennem, hvis man ikke kan ændre noget i den
Kritiske Bankkunder opforder til stop for gebyrstigninger indtil forholdet mellem HOVEDkreditorer og HELkunder er kortlangt
Såfremt HELkunder både låner penge til og fra én bank, har denne incitamenter til at øge forrentningen af sine NETTOmellemværender ved at indskrænke HELkundernes kreditter
Domstolene - med Højesteret i toppen - mangler viden om HOVEDkreditorers økonomiske adfærd overfor deres dybt afhængige HELkunder. Det koster milliarder for husholdningerne og de andre bankkunder
Domstolene tager med rette konsekvensen af, at de ikke kan matematik, fysik, kemi etc. etc., samtidigt med, at deres gætværk, om bankers økonomiske adfærd, koster milliarder for bankernes kunder
Retspraksis bør respektere, at aftaler om at sælgeren skal have adgang til køberens pengebeholdning og pengestrøm er, som hovedregel, ugyldige. Det samme gælder aftaler om, at køberen kun må handle med én sælger
HOVEDkreditorer, med adgang til deres HELkunders pengebeholdning og likvider, agerer - hvis HELkunden ikke kan udskifte sin HOVEDkreditor, når det er økonomisk rationelt - som processuelt privilegerede MONOPOLISTER
Der mangler økonomisk, juridisk og politisk grundlag for at tildele HOVEDkreditorer, med adgang til deres HELkunders pengestrøm, privilegier, der ikke tilkommer monopolister
HOVEDkreditorers agressivitet overfor deres HELkunder skyldes, at de har en monopolstilling, såfremt HELkunden ikke kan skifte bankforbindelse, når dét er økonomisk rationelt
For at optimere deres kapitalafkast, konkurrerer bankerne indbyrdes om at være den bedste til at udnytte de processuelle fordele, der følger af, at de har adgang til HELkundernes likvider
Det mangler økonomisk, juridisk og politisk grundlag for at abstrahere fra formodningen om, at banker udnytter deres bedre kendskab til egne produkter til egen fordel
Retspraksis burde respektere, at begrebet "rådgivning" er meningsløst i et forretningforhold. Dette gælder særligt, når sælgerne (rådgiverne) og køberne har modsatrettede interesser
Formodningen om, at banker agerer som rådgivere, er ligeså uvidenskabelig, som at Jorden er flad og universets midtpunkt
Der er uoverensstemmelse mellem økonomers viden om bankers økonomiske adfærd og Højesterets økonomiske fantasifostre
Domstolenes formodninger - om bankers økonomiske adfærd - mangler faglig legitimitet, og er dermed politiske. Domstolene bør ikke drive fordelingspolitik til fordel for bankerne
Domstolene mangler parlamentarisk grundlag for at føre fordelingspolitik til skade for husholdningerne og virksomhederne. Foruden at skade banksektorens kunder, skader de også beskæftigelsen og eksporten
Sara og Per skal ikke bevise, at bankens rådgivning var dårlig. Det er banken, der skal afkræfte formodningen om, at den bruger sit kendskab til egne produkter til egen fordel
Banker bør bevise (bør have bevisbyrden for) at de ikke udnytter aftalte og ikke-aftalte processuelle privilegier til egen fordel
Det burde skærpe sælgernes ansvar, såfremt de vildleder køberne ved at kalde sig selv for "rådgivere"
Tvungne modlånsforretninger - hvor højforrentede udlån er betinget af rentefrie indlån - burde være ugyldige. Dette gælder særligt, hvis rentesatsen på NETTOmellemværendet (POOLINGrenten) ikke er oplyst
For i videst mulig omfang, at nivellere den forskel på viden, der er mellem sælgere (i juridisk forstand "rådgivere") og deres HELkunder, bør sidstnævnte have adgang til deres egne journaler, dvs. ALLE oplysninger, som bankerne indsamler om dem
Retspraksis bør ikke tilkende HOVEDkreditorer privilegier, der ikke tilkommer andre sælgere af generiske produkter
Vi varetager DINE økonomiske, juridiske og POLITISKE interesser
Tjek din afhængighed
af din eneste bankforbindelse
Få hjælp til at reducere dine renter og gebyrer: kritiske@bankkunder.dk
Jeg vil gerne være GRATIS medlem af Kritiske Bankkunder
Til dommerne i Højesteret
Kopi til resten af landets dommerstand plus udvalgte politikere i Folketinget m.fl.
Bankkunders manglende retssikkerhed. – Domstolenes uvidenskabelige og parlamentarisk dækningsløse fordelingspolitik til fordel for bankerne
Kritiske Bankkunder minder venligst Højesteret om, at domstolenes fordeling af bevisbyrden mellem HOVEDkreditorer og disses (typisk) økonomisk og socialt afhængige HELkunder – udover at virke normativt på HELkundernes retssikkerhed – også har en løbende fordelingspolitisk effekt.
Hertil kommer, at bevisbyrdens fordeling har også betydning for, hvilke sager, der forelægges for domstolene.
Det er på denne baggrund – i sager, hvis udfald er afhængige af præjudiciel viden om bankers formodede økonomiske og dermed juridiske adfærd – vigtigt, at dommerne holder sig til dét, som de kan: Jura.
Kritiske Bankkunder anerkender, at domstolene har trukket en tillidsvækkende grænse mellem juraen og den præjudicielle faglige viden vedrørende (eksempelvis) naturvidenskaberne. Til eksempel vil næppe nogen domstol afsige kendelser vedrørende kemiske processer uden at indhente responsa fra kemikere.
I modsætning hertil baserer domstolene deres afgørelser – i sager, der vedrører HOVEDkreditorers økonomiske og dermed juridiske adfærd overfor deres HELkunder – på abstraktioner.
Der abstraheres fra formodningen om, at banker, der er “de jure” og/eller “de facto” HOVEDkreditorer for HELkunder, baserer deres forretning og indtægter på en kombination af de økonomiske og processuelle fordele, der er knyttet til den under litra (a) til (f) beskrevet markedsform.
Det præciseres i denne forbindelse à priori, at domstolene mangler fagligt og parlamentarisk grundlag for at formode, at retssubjekter har en økonomisk og juridisk interesser i at være HELkunder i årevis hos samme HOVEDkreditor. Dette gælder à fortiori, når HELkundeforholdet omfatter flere retssubjekter, så som én eller flere virksomhed(er) samt dennes/disses ejer(e).
HOVEDkreditoren har en monopolstilling overfor sine HELkunder i et løbende forretningsforhold, såfremt sidstnævnte udnytter deres kreditter iht. kreditternes formål, og derfor typisk ikke kan skifte HOVEDkreditor med det, af den aktuelle HOVEDkreditor, fastlagte korte varsel på (typisk) 14 dage
HOVEDkreditoren har – med de deraf følgende, typisk ikke-aftalte, processuelle fordele – til enhver tid, adgang til sine HELkunders vilkårligt store pengebeholdning og pengestrøm
Bankkunder kan ikke sagsøge deres bank, allerede fordi bankerne ikke servicerer – endsige finansierer – sager for modparter, der skader deres og/eller banksektorens økonomiske interesse
HOVEDkreditoren, der ikke har kontraheringspligt, har et økonomisk incitament til, hvis en HELkunde insisterer på sin ret under de, jf. litra a, b og c nævnte forudsætninger, at true med at fremkalde, eller faktisk at fremkalde et vilkårligt stort økonomisk og socialt tab hos sidstnævnte.
HOVEDkreditoren har incitament til, hvis dét er økonomisk fordelagtig qua en provokeret konkurs, at tilintetgøre HELkundens retssikkerhed med tilbagevirkende kraft.
HOVEDkreditoren har økonomisk incitament til at tage sine HELkunder som økonomiske og sociale gidsler med henblik på at omgå en række love, der bl. a. skal beskytte tredjemænd, der er, eller ikke er, kunder hos HOVEDkreditor
Kritiske Bankkunder kan acceptere, at Højesteret, med henvisning til diverse formaliteter kan vælge at ignorere, at vi – eksempelvis – gør Dem opmærksom på følgende:
at alle formodninger om bankers adfærd (bevisbyrdefordelingen) bør baseres på, at aftalte – og, à fortiori, ikke-aftalte – krav om eksklusivitet vedrørende leverancer af finansielle produkter og tjenesteydelser samt à fortiori alle HELkundeforhold, er ugyldige
at der mangler juridisk grundlag for at antage, at banker, i modsætning til andre retssubjekter, undlader at bruge aftalte og ikke-aftalte processuelle værktøjer til at varetage deres egne interesser
at domstolenes fejlagtige formodninger om, at bankers økonomiske og dermed juridiske adfærd (der kommer til udtryk i bevisbyrdefordelingen) medfører, at sager, om bankers aftale- og lovbrud, der burde afgøres af domstolene, ikke kan forelægges for domstolene
at domstolenes formodninger om HOVEDkreditorers adfærd overfor deres HELkunder, medfører, at banker, der burde tabe en retssag, kan ruinere deres HELkunder og ødelægge disses retssikkerhed med tilbagevirkende kraft
at HOVEDkreditorer kan, såfremt det er økonomisk rationelt, true med at tage, eller faktisk tage, deres HELkunder som økonomiske og sociale gidsler m.h.p. at lægge økonomisk og socialt pres på tredjemænd
at domstolene, i.h.t. den hidtil opbyggede juridiske tradition, prioriterer fakta frem for formaliteter. Det afgørende er ikke, om en bank kalder sig selv for en “rådgiver”, men at dens eksistens, og økonomiske planlægning, er baseret på, at den kan omgå aftaler og love
Derimod mener Kritiske Bankkunder, at befolkningen og dens repræsentanter i Folketinget har krav på, at Højesteret belyser, hvor grænsen (iht. HR’s egen mening) går mellem, på den ene side, den rene og skære – økonomisk upartiske – jura, og på den anden side økonomi og dermed fordelingspolitik. En fordelingspolitik, der er baseret på, at dommere, der ikke kan økonomi, abstraherer fra – eller holder sig forsætligt uvidende om – de økonomiske mekanismer, og/eller (inspireret af bankernes stjernejurister) strækker og bøjer de økonomiske begreber.
Kritiske Bankkunder opfordrer Højesteret, der har ansvaret for udfyldning og fortolkning af love – og herunder også, retspraksis bevisbyrdefordeling – til at tage klart stilling til følgende enkle økonomiske teser
Der er formodning for, at en aktuel HOVEDkreditor, der véd, at dens HELkunde ikke kan skifte til en ny HOVEDkreditor, vil agere, som monopolist, eller – vel mere præcist, jf. næste afsnit – som HYPERmonopolist, overfor HELkunden
HOVEDkreditorer har, i modsætning konventionelle monopolister, adgang til deres HELkunders pengebeholdning og pengestrøm. De kan, i modsætning til konventionelle monopolister, lægge pres på HELkundens interessegrupper, for at også de skal være HELkunder
Der er jf. økonomisk empiri og teori (inklusive økonomiens paradigme, d.v.s. grundlaget for den økonomiske videnskab) formodning for, at bankernes økonomiske beslutningstagere bruger jura (inklusive procesret) som økonomiske værktøjer. Værktøjer, som de kan til- og fravælge, alt afhængig af værktøjets produktivitet
Retssubjekter anlægger ikke sager “for at få medhold”, men for at opnå en økonomisk fordel. HELkunder sagsøger med andre ord ikke deres HOVEDkreditor, hvis de forventede – d.v.s. de samlede – omkostninger, ved at føre sagen, er større end den økonomiske fordel ved at få medhold
Bevisbyrdefordelingen har en omkostningspolitisk, samt en fordelingspolitisk effekt. Hertil kommer, at en, i økonomisk forstand irrationel bevisbyrdefordeling, fører til løbende økonomiske fejlallokeringer, der belaster husholdningerne og de produktive erhverv
Formodningen er for, at banker – professionelt, og for egen vindings skyld – prioriterer egne interesser frem for deres kunders ditto. I fortsættelse heraf udnytter bankerne (jf. økonomiens paradigme) deres større viden om markedet, og om egne produkter, til egen fordel
I økonomisk forstand mangler der grundlag for at kalde banker for “rådgivere”. De er sælgere af generiske financielle produkter og tjenesteydelser. Dette er særligt tydeligt, når bankerne og deres kunder har modsatrettede interesser
Kritiske Bankkunder – se http://bankkunder.dk om vores CVR.nr., formål etc. – imødeser Højesterets kommentarer, til den del af foreningens mail, der vedrører domstolenes overskridelse af deres faglige kompetencer.
Højesterets svar vil blive offentliggjort på Kritiske Bankkunders hjemmeside, samt videresendt til Folketinget og medierne.
Tak for Deres øvrige indsats for vores retssikkerhed. De har krav på fuld respekt, når De holder Dem til Deres eget fagområde.
Test din afhængighed af din eneste bankforbindelse
Reducer din rentebyrde
Beregn rentesatsen, når du både låner til og fra din bank
© 2018 Copyright: Peter Kovács – Alle rettigheder forbeholdes

matches: Højesteret Højesteret Højesteret Højesteret Højesteret Højesteret


text:
Aldersgraduerede pensionsbidrag var ikke aldersdiskrimination | FAnet
Højesteret afsagde den 12. november 2015 dom i en sag om, hvorvidt en aldersgraduerende pensionsordning var i strid med forbuddet mod forskelsbehandling på grund af alder.
I sagen var der tale om en medarbejder A, som havde været ansat som kundeservicemedarbejder hos en virksomhed fra november 2007. A var ved sin ansættelse 29 år.
Det fremgik af medarbejderens ansættelseskontrakt, at virksomheden havde en aldergradueret pensionsordning.
Pensionsordningen var som følgende:
Under 35 år: Medarbejderandel 3 % og virksomheden 6 %.
Fra 35-44 år: Medarbejderandel 4% og virksomheden 8%.
Over 45 år: Medarbejderandel 5% og virksomheden 10%.
A var som følge af sin alder indsat på den ordning, der omfattede ansatte under 35 år.
A opsagde sin stilling til fratræden den 31. oktober 2008.
Medarbejderens fagforening HK nedlagde på vegne af A påstand om godtgørelse efter forskelsbehandlingslovens forbud mod forskelsbehandling på grund af alder. Den mente, at medarbejderen alene på grund af sin alder fik dårligere vilkår end sine kolleger.
Reglerne om forskelsbehandling på grund af alder stammer fra et EU-direktiv, og sagen blev derfor henvist til EU-domstolen. Den skulle svare på, om en pensionsordning med aldersgraduerede pensionsbidrag kunne udgøre forskelsbehandling på grund af alder.
EU-domstolen afgjorde den 26. september 2013, at en pensionsordning med aldersgraduerede pensionsbidrag ikke var i strid med direktivets forbud mod forskelsbehandling på grund af alder, hvis den ulige behandling på grund af alder er hensigtsmæssig og nødvendig for at opfylde et legitimt formål. Det var op til de danske domstole at afgøre, om den ulige behandling konkret kunne retfærdiggøres.
Højesteret udtalte, at der efter sagens forelæggelse for EU-domstolen var lagt til grund, at aldergraduering af pensionsbidrag ikke er omfattet af beskæftigelsesdirektivets forbud efter artikel 2, men kan være lovligt efter artikel 6 stk. 1. Af undtagelsesbestemmelsen i direktivets artikel 6 fremgår det, at medlemsstaterne kan bestemme, at ulige behandling på grund af alder ikke udgør forskelsbehandling, hvis den er objektivt og rimelig begrundet i et legitimt formål inden for rammerne af national ret.
Højesteret vurderede, at der i sagen var tale om en pensionsordning, som forfulgte et legitimt formål, samt at pensionsordningen ikke gik videre end nødvendigt. Højesteret henviste navnlig til, at ordningen inddrager de yngre medarbejdere i pensionsordningen, samtidig med at de som følge af den lave medarbejderbidragssats har en større del af deres løn til rådighed. Alternativet var, at de yngre medarbejdere slet ikke var omfattet af ordningen, hvilket også ville have været en mulighed. Ved den valgte løsning kom de yngre medarbejdere med i ordningen, men på andre vilkår.
Højesteret tiltrådte Landsrettens afgørelse.
FA bemærker
Højesteret giver i sin afgørelse af sagen en tilkendegivelse af, at visse former for ulige behandling på baggrund af alder kan være i overensstemmelse med EU-retten. Dette vil være tilfældet, såfremt at den pågældende ordning forfølger et legitimt formål og ikke går ud over det nødvendige.
FA har i bl.a. Forsikringsoverenskomsten med DFL en vis aldersgraduering af pensionsbidragene. Selvom det ikke var den ordning, Højesteret tog stilling til, vurderer FA, at også sådanne ordninger kan opretholdes.

matches: Højesteret Højesteret Højesteret Højesteret Højesteret Højesteret Højesteret