text:
Skat.dk: C.C.2.2.2.5.3 Fradrag for udgifter til reklamer
Dette afsnit beskriver reglerne for fradrag for udgifter til reklame efter LL § 8, stk. 1.
Forretningsjubilæer, receptioner mv.
Annoncer med politisk indhold
Bidrag til turistforeninger
Bidrag som varerabat
En bank kunne fratrække udgifterne til gaver, fordi gaverne havde haft en væsentlig betydning for bankens status og almindelige omdømme i det lokale område.
Banken gav en gave på 100.000 kr. til en landbrugsskole, og 100.000 kr. til en husholdningsskole.
Banken havde betydelige forbindelser til landbruget, og der var bred opbakning i lokalsamfundet til at få skole- og uddannelsesaktiviteter til området. Se TfS 1989, 481 LSR.
Hvis et firmamærke (logo) eller firmanavn er sat på en gave på en iøjnefaldende måde, betragtes udgifterne i almindelighed som reklameudgifter, hvis:
de er fremstillet med reklameformål
i et større antal eksemplarer
de ikke er særligt kostbare.
Sidste betingelse er opfyldt, hvis indkøbsprisen eller fremstillingsprisen ikke er højere end 100 kr. eksklusive moms. Se forarbejderne til LL § 8. Se til eksempel SKM2003.114.LSR, hvor udgiften til punge på 167 kr. eksklusive moms var for høj.
Tændstikæsker osv.
Se også SKM2006.440.VLR, hvor bl.a. udgiften til præmie i gadefodbold til en værdi af 150 kr. ikke kunne fratrækkes efter LL § 8, stk. 1.
Betingelsen, om at gaven skal være forsynet med firmamærke (logo) eller firmanavn på en iøjnefaldende måde, gælder ikke, hvis:
uddelingen af gaven sker i forbindelse med et forretningsjubilæum, reception eller lignende, som kan anses for reklameudgift, og
gaven er af ubetydelig værdi.
Udgifter til en reception, som et firma afholder i forbindelse med sin fødselsdag, hvor der bydes på en forfriskning og uddeles balloner og flag, kan trækkes fra.
En ejendomsmægler købte 600 flasker vin med firmanavn og logo på etiketten. De 100 flasker, der blev givet til offentlige bankospil og en byggeudstilling, kunne fradrages som reklameudgift.
Derimod kunne de resterende 500 flasker vin, der blev foræret til kunder og potentielle kunder, kun fratrækkes som repræsentationsudgifter, dvs. med 25 pct. Se TfS 1994, 253 VLD.
Se også afsnit C.C.2.2.2.9 "Tobaksudgifter". Her omtales den manglende adgang til at fratrække udgifter til tobak.
I særlige tilfælde kan arrangementer som forretningsjubilæer, receptioner og lignende have et sådant reklamemæssigt islæt, at udgifterne kan fratrækkes som reklameudgifter.
Det er en betingelse, at der er åben adgang for offentligheden eller for en større og ubestemt kreds af personer, og at der alene er tale om en mindre servering, der ikke har karakter af bespisning.
Udgifter til mindre traktementer, der afholdes i forbindelse med messer og udstillinger eller pressemøder, der har åben adgang for pressen eller andre interesserede, kan ligeledes betragtes som reklameudgifter.
I andre tilfælde skal udgifter til beværtning af forretningsforbindelser henføres til repræsentationsudgifter under forudsætning af, at udgifterne har den nødvendige tilknytning til indkomsterhvervelsen. Se afsnit C.C.2.2.2.5.4 "Fradrag for udgifter til repræsentation".
En forretning, som serverer kaffe og brød og lignende for kunderne på udsalgets første dag, vil kunne fratrække udgifterne som reklameudgift.
Sponsorbidrag er bidrag, en virksomhed yder til fx sportsfolk, sportsklubber, kulturelle og lignende formål mod til gengæld at opnå en ydelse i form af ret til at få reklame for deres navn eller firmamærke.
Reklameværdien består oftest i en pligt for bidragsmodtageren til enten at tillade opsætning af reklamer i sportshaller eller på stadions eller at bære reklamer for bidragyderen på trøjer, dragter, rallybiler, sejlbåde osv.
Sponsorbidraget kan også ydes som naturalier, som fx skiudstyr, med en pligt for modtageren til at anvende og fremhæve dette under sportsaktiviteten.
Det er derfor ikke i sig selv nok til at få fradrag, at eksempelvis en hest eller sejlbåd er opkaldt efter virksomheden. Se TfS 1998, 484 HRD og LSRM 1960, 55 LSR.
Eksempelvis kunne et lokalt rengøringsfirma ikke fratrække udgiften til en andel af travhest, fordi hesten deltog i løb så langt fra lokalområdet, at det ikke havde nogen reklameværdi for firmaet. Se TfS 1996, 818 LSR.
Derimod kunne en restaurant fratrække nettoudgiften til en travhest, bl.a. fordi restaurantens kunder kom fra hele landsdelen, og fordi selskabet, der ejede restauranten, derudover i vidt omfang som sponsor ydede bidrag inden for sport. Se SKM2005.296.LSR.
En række virksomheder fik fradrag for bidrag til en eksportskole efter LL § 8, stk. 1.
Eksportskolen ville dække de øgede driftsudgifter - som følge af nybyggeri og optagelse af et stigende antal elever - ved at søge bidrag fra virksomheder. Til gengæld skulle virksomhederne have mulighed for annoncering i skolens "indvielsesavis" og årsskrift samt for opretning af faste skilte i skolens bygninger. Se TfS 1988, 439 LR.
En malerforretning kunne fratrække et bidrag på 2.000 kr. til en lokalradio som reklameudgift efter LL § 8, stk. 1. Til gengæld for bidraget annoncerede lokalradioen malerforretningens navn, adresse samt bidragets størrelse 20 gange. Se TfS 1988, 619 LSR.
Erhvervsvirksomheder, som gav bidrag til "The Hans Christian Andersen Ballet Awards", kunne fratrække udgiften som reklame. Virksomhederne fik ret til reklame i forbindelse med arrangementet i forhold til størrelsen af deres bidrag. Se TfS 1987, 555 LR.
Se også TfS 1986, 601 SD og SKM2004.262.LR, hvor udgiften kunne fratrækkes efter LL § 8, stk. 1.
Se også SKM2008.501.SR, hvor udgiften ikke kunne fratrækkes efter LL § 8, stk. 1.
Reklamemæssigt motiv
En forudsætning for at sponsorbidrag er fradragsberettiget som reklameudgift er, at bidraget ydes primært af reklamemæssige grunde og ikke hovedsageligt af personlig interesse for sponsormodtagerens aktivitet. Se TfS 1998, 484 HRD.
I princippet kan en reklameudgift dog være fradragsberettiget, selv om den ydes til skatteyderens egne sportsaktiviteter.
I TfS 1998, 155 VLD fik et selskab fradrag for anskaffelsesprisen til en sejlbåd til kapsejlads. Udgiften blev ikke anset for afholdt i selskabets eneaktionærs interesse, men for driftsmæssigt begrundet. Udgiften til båden havde været i hvert fald delvis driftsmæssigt begrundet. Båden, der var navngivet efter selskabet, var uegnet til andet end kapsejlads, og skatteyderen havde ikke sejlet med båden. Skatteyderen havde tidligere dyrket sejlsport, men havde ikke deltaget i kapsejlads på højere niveau.
I TfS 1989, 375 LSR fik en ejendomsmægler ikke fradrag for udgifter til sponsorering af en golfturnering i en klub, hvor han var aktionær. Landsskatteretten fandt, at udgifterne blev afholdt som følge af ejendomsmæglerens personlige interesse for golfspillet.
Se også LSRM 1980, 95 LSR. En skatteyder, der var bilforhandler, havde deltaget i fire motorløb med en vogntype, der udgjorde en væsentlig del af det samlede salg. Skatteyderens deltagelse i motorløbene blev omtalt i presse og fjernsyn. Vognen var kun blevet anvendt til motorløb. Det var ikke godtgjort, at der havde været en sådan direkte sammenhæng mellem skatteyderens deltagelse i motorløb og hans indkomsterhvervelse, at udgifterne ved hans deltagelse i motorløb kunne betragtes som en fradragsberettiget reklameudgift efter LL § 8, stk. 1.
Fradrag nægtes også, hvis det overvejende eller eneste motiv til bidraget har været veneration for en klub.
Eksempelvis kunne en ejendomsmægler ikke fratrække udgiften til seks gavekort á 35 kr. til 6 fodboldtrænere i en fodboldklub, Se LSRM 1979, 188 LSR.
Se også LSRM 1986,18 LSR.
Se også SKM2014.748.SR, hvor modtagelse af et støttebevis ikke betød, at medlemskontingent, en gave eller et sponsorbidrag til en almennyttig forening kunne fratrækkes som en reklameudgift.
Udgifter til annoncer med et rent politisk indhold kan ikke fratrækkes. Se LSRM 1974, 58 LSR.
Erhvervsdrivendes bidrag til turistforeninger kan normalt ikke fratrækkes. Undtagelser kan dog gøres for fx hotelejere.
Se eksempelvis TfS 1996, 250 VLD, hvor en frisør ikke fik fradrag, hverken som reklameudgift eller driftsomkostning, fordi der manglede sammenhæng mellem medlemskabet af turistforeningen og indkomsten fra turister som kunder i frisørforretningen.
Frivillige bidrag og gaveydelser kan ikke kun fratrækkes ud fra et reklameudgiftssynspunkt, men også som en form for varerabat.
Eksempelvis kan et malerfirma, der deltager i opførelsen af en svømmehal, skænke institutionen et kontantbeløb i stedet for en kutymemæssig tingsgave og fratrække dette beløb som en rabat i tilknytning til entreprisen.
Hvis reklameudgiften har karakter af repræsentation, er fradraget begrænset til 25 procent af de afholdte udgifter. Se LL § 8, stk. 4.
Derfor skal det vurderes, om reklameudgiften har karakter af en repræsentationsudgift.
Se mere i afsnit C.C.2.2.2.5.4 "Fradrag for udgifter til repræsentation".
Hvis udgiften afholdes af et selskab, hvori skatteyderen er hovedaktionær og ansat, og udgiften ikke er erhvervsmæssig, anses beløbet efter praksis for løntillæg til hovedaktionæren, hvis aflønningen er rimelig i forhold til arbejdsindsatsen. Udgiften kan i dette tilfælde fratrækkes ved selskabets indkomstopgørelse som en lønomkostning. Se TfS 1998, 484 HRD.
Hvis hovedaktionæren ikke er ansat i selskabet, og udgiften ikke er erhvervsmæssig, anses beløbet for maskeret udlodning til hovedaktionæren. Udgiften er dermed skattepligtig for hovedaktionæren efter LL § 16 A, men der er ikke fradrag for udgiften i selskabet.
Se også afsnit C.B.3.5.2.1 "Udgifter der er selskabet uvedkommende".
Se også afsnit C.B.3.5.2.2 "Maskeret udbytte i ansættelsesforhold".
SKM2013.378.HR H1 A/S afholdt udgifter til to salgsarrangementer, og spørgsmålet var, om udgifterne var fuldt fradragsberettigede reklameudgifter, jf. LL § 8, stk. 1, eller repræsentationsudgifter med begrænset fradragsret i henhold til LL § 8, stk. 4.
Højesteret fandt, at udgifterne var gået til repræsentation med begrænset fradragsret.
Retten lagde vægt på, at begge arrangementer var afgrænset til en bestemt kreds af personer og på den måde adskilte sig fra det, som efter forarbejderne til ligningsloven er typisk for reklame.
Stadfæster Østre Landsrets dom SKM2011.494.ØLR.
En advokat havde fratrukket udgifter til annoncer og reklame afholdt i forbindelse med advokatens forsøg på at sælge en ejendom, der af advokaten og dennes tidligere ægtefælle havde været anvendt til privat beboelse i omkring 10 år.
Højesteret fandt, at det var sagsøgeren, der skulle godtgøre, at der forelå sådanne særlige omstændigheder, at der var grundlag for at anse udgifterne for fradragsberettigede, og at dette ikke var godtgjort. Udgifterne kunne derfor ikke fratrækkes.
Et selskab udskænkede gratis drikkevarer i forbindelse med konkurrencer. Udskænkningen skete udelukkende til personer som opholdt sig på værtshuset H2 og diskoteket H3, som var ejet af selskabet.
Højesteret fandt, at udgiften til vederlagsfri udskænkning af drikkevarer var repræsentationsudgifter, jf. LL § 8, stk. 4.
Højesteret anførte, at selskabet først efter sagens indbringelse for domstolene havde gjort gældende, at der var tale om udgifter til udskænkning af gratis drikkevarer på grundlag af øl- og drinkskort uddelt på gader mv. De opgørelser og kasserapporter, som selskabet havde påberåbt sig, angik i hvert fald langt overvejende udgifter, som alene kunne anses som repræsentationsudgifter. På denne baggrund og efter bevisførelsen i øvrigt fandt Højesteret det ikke godtgjort, at selskabet havde ret til fradrag efter LL § 8, stk. 1.
SKM2006.440.VLR, Dommen stadfæster den del, som var indbragt
Et selskab indgik en sponsoraftale, hvorefter selskabet i en 5-årig periode skulle betale 20.000 kr. det første år og derefter 15.000 kr. årligt i de følgende år til selskabets hovedaktionærs 14-årige datters deltagelse i ridesport. Til gengæld skulle såvel rytter som hest bære selskabets navn. Hovedaktionæren var ansat som direktør i selskabet.
Højesteret fandt ligesom landsretten, at der ikke var en sådan forbindelse mellem sponsorstøtten og selskabet, at udgiften kunne anses som en fradragsberettiget udgift, og støtten skulle tillægges hovedaktionærens indkomst som yderligere løn.
Landsretten fandt, at selskabets hovedsponsorat af Klub 1 var erhvervsmæssigt begrundet. Landsretten udtalte i den forbindelse, at selskabet havde fradragsret for udgifterne i det omfang, de måtte anses for reklame- og repræsentationsudgifter efter LL § 8, stk. 1 og 4, eller for driftsomkostninger efter SL § 6, stk. 1, litra a.
Vedrørende selskabets tegning af et stadionsponsorat hos Klub 1 fandt landsretten, at sponsoratet var erhvervsmæssigt begrundet. Fordi der var et klart misforhold mellem reklameværdien og prisen på dette sponsorat, og fordi selskabet ikke havde sandsynliggjort, at det var nødvendigt at tilføre Klub 1 det meget store millionbeløb for at beskytte investeringen i hovedsponsoratet, havde selskabet imidlertid ikke fradragsret for stadionsponsoratet.
Landsretten fandt, at selskabets sponsorater af og tilskud til Klub 19 måtte anses for erhvervsmæssigt begrundede, og at en del af udgifterne var reklameudgifter.
Landsretten tog vedrørende hovedsponsoratet og sponsorat og tilskud til klub 19 kun stilling til, om der var tale om erhvervsmæssige udgifter.
Sagerne blev herefter hjemvist til SKAT til fornyet behandling vedrørende fradragets størrelse.
Af landsrettens begrundelse for hovedsponsoratet fremgik, at der var fradrag for udgifterne efter LL § 8, stk. 1 og 4, i det omfang, de måtte anses for reklame- og repræsentationsudgifter, eller efter SL § 6, stk. 1, litra a, som driftsomkostninger. Der var i afgørelsen ikke taget stilling til, om en del af udgifterne kunne henføres til etablering af ny virksomhed eller udvidelse af eksisterende virksomhed, med den virkning, at der ikke var fradragsret efter SL § 6, stk. 1, litra a, for disse udgifter, idet dette spørgsmål ikke var forelagt retten.
Vedrørende sponsorater og tilskud til Klub 19 fandt landsretten, at en del af udgifterne måtte anses for at være reklameudgifter omfattet af LL § 8, stk. 1.
Landsretten fandt, at udgiften til præmie (gave) i forbindelse med gadefodbold, som følge af beløbets størrelse på 150 kr., ikke kunne fratrækkes efter LL § 8, stk. 1. Udlodningen af øvrige præmier og gaver, udskænkning af gratis drikkevarer og vederlagsfri servering af mad i forbindelse med konkurrencer, var udelukkende sket til personer, som opholdt sig på værtshuset H2 og diskoteket H3, som var ejet af selskabet. Udgifterne skulle derfor anses for afholdt som udslag af kommerciel gæstfrihed, og kunne ikke fratrækkes som reklameudgifter efter LL § 8, stk. 1, men alene som repræsentationsudgifter efter LL § 8, stk. 4.
Den del af dommen der vedrørte vederlagsfri udskænkning af drikkevarer blev appelleret til Højesteret. Se SKM2007.547.HR.
Landsretten fandt, at et selskab havde fradrag for anskaffelsesprisen til en sejlbåd til kapsejlads. Udgiften blev ikke anset for afholdt i selskabets eneaktionærs interesse, men for driftsmæssigt begrundet.
Landsretten udtalte, at det var ubestridt, at udgiften til båden havde været i hvert fald delvis driftsmæssigt begrundet. Båden, der var navngivet efter selskabet, var uegnet til andet end kapsejlads, og skatteyderen havde ikke sejlet med båden. Skatteyderen havde tidligere dyrket sejlsport, men havde ikke deltaget i kapsejlads på højere niveau.
En frisørs udgift til kontingent til den stedlige turistforening blev ikke anset fradragsberettiget hverken som driftsudgift efter SL § 6, stk. 1, litra a, eller efter LL § 8, stk. 1, om reklameudgifter.
Turistforeningen udgav en brochure, hvori bl.a. frisørens virksomhed var angivet i et erhvervsregister, og frisøren havde tit visitkort liggende på skranken i turistkontoret og ved den telefon, som turisterne benyttede i turistkontoret. Forretningens beliggenhed var angivet på en plan i turistkontoret.
Landsretten fandt, at der ikke var sammenhæng mellem medlemskabet af turistforeningen og indkomsten fra turister som kunder i frisørforretningen.
En ejendomsmægler havde indkøbt 600 flasker vin med etiket med hans firmanavn og logo. 100 flasker vin blev givet til offentlige bankospil eller udskænket i forbindelse med en byggeudstilling. De øvrige 500 flasker vin blev givet til kunder, herunder potentielle kunder.
Landsretten fandt, at de førstnævnte 100 flasker vin kunne fratrækkes som reklameudgift.
De resterende 500 flasker vin til kunder kunne kun trækkes fra som repræsentationsudgift, dvs. med 25 pct. Selvom de var forsynet med firmaets logo på flaskerne, fandt landsretten ikke, at de var omfattet af den særlige adgang til at fratrække gaver af mindre værdi som reklameudgifter.
Et anpartsselskab fik kun delvist fradrag for reklameudgifter i form af tilskud til en rideklub. Landsretten begrundede afgørelsen med, at udgiften havde privat karakter, idet det overvejende motiv for tilskuddet var at støtte rideklubben, som hovedanpartshaveren var formand for.
Se også TfS 1996, 871 LSR.
Et selskab tegnede sponsorkontrakt med en række danske boldklubber og foreninger. Selskabet fik reklameydelse såsom skilte på stadion, firmanavn og logo på spilledragter mv. Desuden fik selskabet bl.a. fribilletter til fodboldkampe, som blev brugt til udlodning i forbindelse med salgskampagner eller som præmier ved konkurrencer. Selskabet ønskede at fratrække den del af udgiften til sponsoratet, som skyldtes disse fribilletter, som reklameudgifter efter LL § 8, stk. 1.
I hvert fald i en del af perioden, var billetterne forsynet med selskabets logo.
Byretten bemærkede, at Højesteret i SKM2006.398.HR i en sag mellem de samme parter om fradrag for moms for den samme sponsorudgift havde fastslået, at afgørelsen af, i hvilket omfang der kan fratrækkes moms af en sponsorudgift til fodboldbilletter, skulle træffes på grundlag af den brug, sponsor havde gjort af billetterne. Højesteret fandt, at de billetter, som blev udloddet i forbindelse med salgskampagner eller anvendt som præmie i konkurrencer, uanset deres værdi, ikke kunne sidestilles med reklameartikler, men havde karakter af gaveydelser.
Byretten anførte, at de faktiske forhold i Højesterets dom fuldstændigt svarede til de faktiske forhold i denne sag. På den baggrund fandt retten, at det fulgte af Højesterets dom, at billetterne også i relation til LL § 8, stk. 1, havde karakter af gaveydelser, og at billetternes værdi som følge deraf ikke kunne fratrækkes som reklameudgift.
En skatteyder, der var direktør og hovedanpartshaver i et anpartsselskab, havde taget initiativ til at stifte en forening, der havde til formål at drive lystfiskeri fra en båd. Båden blev finansieret gennem sponsorater, herunder en reklameaftale med anpartsselskabet. Der var ingen nærmere oplysninger om antallet af eller tidspunkterne for arrangementerne på båden, eller om hvem der var arrangører. Der var heller ikke deltagerlister eller dokumentation for karakteren af arrangementerne.
Retten fandt ikke, at selskabet havde godtgjort, at udgifterne til lystfiskerforeningen primært havde været erhvervsmæssigt begrundet og ikke ydet på baggrund af hovedanpartshaverens personlige interesse i foreningens aktiviteter. Udgifterne kunne under disse omstændigheder ikke anses for fradragsberettigede reklameudgifter, jf. LL § 8, stk. 1, og SL § 6, stk. 1, litra a. Det gjorde ikke nogen forskel, at der var sat reklameskilte med anpartsselskabets logo på siden af båden, fordi der bl.a. ikke var dokumentation for, at reklamerne på båden var rettet imod en ubestemt kreds af kunder eller mulige kunder.
Et selskab, der drev restaurant, købte en travhest. Kunderne bestod hovedsagelig af lokale og personer fra oplandet til landsdelen, men også af personer fra andre landsdele, som i forbindelse med deres interesse for travsport besøgte restauranten.
Landsskatteretten fandt, at travhesteholdet havde haft en reklameværdi for restauranten.
Landsskatteretten lagde bl.a. vægt på, at restaurantens navn indgik i hestens navn, og at restaurantens kunder kom fra hele landsdelen, samt at selskabet, der ejede restauranten, derudover i vidt omfang som sponsor ydede bidrag inden for sport.
Landsskatteretten lagde også vægt på virksomhedens omsætning, de totale reklameudgifter og udgifterne til hesteholdet. Endvidere kunne udgifterne ikke antages at overstige udgiften til en sponsoraftale.
På grundlag af det oplyste, nærede Landsskatteretten betænkelighed ved at antage, at hovedaktionæren havde en privat interesse i travheste. Der kunne derfor godkendes fradrag for nettoudgifterne til travhesteholdet.
Se også TfS 1996, 818 LSR.
SKM2003.114.LSR
En sparekasse indkøbte 400 tegnebøger med sparekassens logo. De kostede 167 kr. eksklusive moms stykket. De blev givet til kunder og forretningsforbindelser ved deres runde fødselsdage.
Landsskatteretten fandt, at udgiften til tegnebøgerne ikke var afholdt over for en ubestemt kreds af kunder. Der blev lagt vægt på, at udvælgelseskriteriet - runde fødselsdage - indsnævrede modtagerkredsen til bestemte kunder.
Landsskatteretten fandt også, at udgiften til tegnebøgerne ikke kunne betegnes som uvæsentlig.
Udgiften kunne derfor ikke fratrækkes som en reklameudgift efter LL § 8, stk. 1, men alene fratrækkes som en repræsentationsudgift efter LL § 8, stk. 4.
Se også TfS 1993, 346 LSR.
TfS 1996, 818 LSR
Skatteyderen ejede et mindre lokalt rengøringsfirma. Skatteyderen købte en halvpart i en travhest, og havde ikke tidligere beskæftiget sig med hestehold. Hesten deltog i løb i tre danske byer. Hestens navn, som indeholdt firmaets navn delvist, blev nævnt i løbsprogrammer, højtaleranlæg og radio og tv, når der blev transmitteret fra løbene.
Landsskatteretten fandt, at hesten deltog i løb så langt fra lokalområdet, at det ikke havde nogen reklameværdi for firmaet. Udgiften kunne derfor ikke fratrækkes som reklameudgift.
Se også SKM2005.296.LSR.
Skatteyder var indehaver af et selskab, der drev to herreekviperingsforretninger.
Skatteyder afholdt udgifter til travhestesport.
Landsskatteretten fandt, at halvdelen af udgifterne til travhestehold kunne fratrækkes som reklameudgift.
Landsskatteretten lagde vægt på, at hestene bar sponsorens navn og logo, samt at travsporten havde et stort publikum i den by, hvor sponsorens virksomhed lå. Fradraget blev begrænset til halvdelen pga. indehaverens personlige interesse i travsport.
Se også TfS 1985, 401 VLD.
En ejendomshandler indkøbte 250 stærekasser og fratrak udgiften som en reklameudgift. Stærekasserne med bomærke, en flaske solbærrom og fire glas blev fortrinsvist udleveret til sælger og køber i forbindelse med afslutning af handler.
Landsskatteretten fandt, at gaverne ikke blev givet til en ubestemt kreds af personer. Selv om hver stærekasse kostede under 100 kr. kunne udgiften derfor ikke fratrækkes som reklameudgift, men alene fratrækkes som en repræsentationsudgift.
Se også SKM2003.114.LSR.
TfS 1989, 481 LSR
En bank gav en gave på 100.000 kr. til en landbrugsskole, og 100.000 kr. til en husholdningsskole.
Banken havde betydelige forbindelser til landbruget. Banken ville bevare det gode omdømme i lokalsamfundet, herunder især blandt landbrugerne. Var gaven ikke blevet ydet, ville det have betydet dårlig omtale af banken blandt dennes kunder i landbruget og de øvrige kunder i lokalsamfundet.
Lokalsamfundet arbejdede for at få skole- og uddannelsesaktiviteter til området. For at realisere dette mål var der startet en husstandsindsamling, der også havde omfattet pengeinstitutterne. Der var bred folkelig opbakning bag dette initiativ. Derfor havde banken anset det for nødvendigt at yde et større bidrag. Gaven var derfor ydet ud fra et ønske om at opretholde bankens renomme i området, fordi det ville have betydet dårligt omdømme i lokalsamfundet, hvis banken ikke havde givet et bidrag.
Landsskatteretten fandt, at banken kunne fratrække udgifterne til gaverne som driftsomkostning, fordi gaverne havde haft en ikke uvæsentlig betydning for bankens status og almindelige omdømme i det lokale område.
Se også LSRM 1982, 124 LSR.
TfS 1989, 375 LSR
En ejendomsmægler arrangerede sammen med en kreditforening en golfturnering på en bane tilhørende en klub, hvori han var aktionær.
Landsskatteretten fandt, at udgifterne ikke kunne fratrækkes, fordi arrangementet ikke havde den fornødne forbindelse med erhvervsvirksomheden, men snarere skyldtes ejendomsmæglerens personlige interesse for golfspil.
TfS 1989, 242 LSR
En bank forærede en skulptur til X kommune i anledning af X bys 25 års købstadsjubilæum. Banken forærede også Y kommune en skulptur i anledning af, at bankens afdeling i Z havde 50 års jubilæum.
Banken oplyste, at de to lokale afdelinger i X og Z havde et betydeligt kundegrundlag i de respektive kommuner, idet ca. 1/3 af bankens samlede indtjening kom herfra. Gaverne var omtalt i årsregnskaberne, og afsløringerne af gaveoverdragelserne havde været fyldigt omtalt i de lokale dagblade. Gaverne havde - ud over den reklamemæssige værdi - også haft stor betydning for bankens status og almindelige omdømme i de to lokalområder. De to gaver kunne ikke siges at stå i misforhold til bankens indtjening.
Landsskatteretten fandt, at banken kunne fratrække udgifterne til skulpturerne efter LL § 8, stk. 1, fordi udgiften var afholdt for at opretholde bankens almindelige omdømme og samtidig fremme dens interesser ved at gøre sig kendt og fordelagtigt bemærket.
Landsskatteretten lagde vægt på oplysningerne om kunstværkernes opstilling og forsyning med inskription om banken som giver.
TfS 1988, 619 LSR
Et selskab, der drev malerforretning, havde på opfordring givet et bidrag på 2.000 kr. til en lokalradio. Til gengæld annoncerede lokalradioen selskabets navn, adresse samt bidragets størrelse en gang pr. 100 kr. bidrag.
Landsskatteretten fandt, at bidraget var fradragsberettiget, da formålet havde været at reklamere for virksomheden.
LSRM 1980, 95 LSR
En skatteyder, der var bilforhandler, havde deltaget i fire motorløb med en vogntype, der udgjorde en væsentlig del af det samlede salg. Skatteyderens deltagelse i motorløbene blev omtalt i presse og fjernsyn. Vognen var kun blevet anvendt til motorløb.
Landsskatteretten fandt det ikke godtgjort, at der havde været en sådan direkte sammenhæng mellem skatteyderens deltagelse i motorløb og hans indkomsterhvervelse, at udgifterne ved hans deltagelse i motorløb kunne betragtes som en fradragsberettiget reklameudgift efter LL § 8, stk. 1.
LSRM 1980, 93 LSR
En agent havde stillet sit sommerhus, som ellers var udlejet, til rådighed for nogle tyske forretningsforbindelser. Den udlejeværdi, der skulle have været indtægtsført, modsvaredes efter agentens opfattelse af en tilsvarende (på daværende tidspunkt) fuldt fradragsberettiget repræsentationsomkostning, idet det var af stor reklamemæssig værdi for ham at kunne stille huset til rådighed for sine kunder.
Landsskatteretten fandt ikke, at der var en sådan nær og direkte forbindelse mellem klagerens indtægtserhvervelse som agent og forretningsforbindelsernes vederlagsfri benyttelse af hans sommerhus, at der var tale om en fradragsberettiget driftsomkostning.
LSRM 1979, 188 LSR
Landsskatteretten nægtede en ejendomsmægler fradrag for udgifter til gavekort til en fodboldklubs trænere.
Ejendomsmægleren havde ved ansættelsen derimod fået fradrag for udgifter til indkøb af fodboldtrøjer med påtrykt reklametekst.
LSRM 1960, 55 LSR
Et aktieselskab ejede en travhest, der bar selskabets navn. Selskabet ønskede at fratrække underskuddet ved hesteholdet på 2.544 kr. som en reklameudgift, fordi travhesten gennem sit navn var medvirkende til at gøre selskabet kendt i offentligheden.
Landsskatteretten fandt, at underskuddet ikke kunne betragtes som en fradragsberettiget reklameudgift.
Skatterådet fandt, at holdingselskabet skulle medregne beløbet til den skattepligtige indkomst. Dette selskab var rette modtager af beløbet, da der ikke var givet endelig afkald på beløbet til fordel for en på forhånd bestemt forening. Datterselskabet ville - som konceptet var udformet - ikke være skattepligtigt af beløbet, da det blev modtaget på vegne af holdingselskabet.
Skatterådet fandt, at hverken medlemskontingent, gaver eller sponsorbidrag til en almennyttig forening kunne anses som en reklameudgift. Dette uanset, at der som bevis for betalingen blev modtaget et støttebevis, som kunne hænges op hos giveren.
Der blev spurgt, om spørger kunne få fradrag for 20.000 kr. i indkomstopgørelsen efter reglerne i LL § 8 (reklameudgift), hvis beløbet indbetaltes til en investorgruppe, som aktivt støtter arbejdet omkring ungdomselitefodbold i en fodboldklub.
Skatterådet svarede, at der ikke kunne fradrages udgifter til sponsoraftalen, da udgifterne hverken fandtes at medføre en reklameværdi for spørger, jf. LL § 8, stk. 1, eller at være afholdt for at sikre, erhverve og vedligeholde indkomsten i spørgers erhvervsvirksomhed, jf. SL § 6, stk. 1, litra a.
Ingen fradragsret i forbindelse med et fællessponsorat.
Skatterådet anerkendte fradrag for et sponsorbidrag af ukendt størrelse til et udenlandsk museums køb af møbler, designet af en dansk møbelkunstner, som reklameudgift/sponsorbidrag.
Sponsoren samarbejdede med en række møbelproducerende licenstagere, der producerede møblerne i nøje samarbejde med sponsor. Sponsor modtog en fast royalty for alle møbler, der blev solgt af licenstagerne. Sponsors indtægt var derfor direkte afhængig af licenstagernes møbelsalg. Museet, hvor møblerne skulle stå, skulle bl.a. indeholde udstillinger med kunst og design samt huse en designuddannelse mv.
Skatterådet fandt, at butikker havde fradrag for donationer på et antal procent af omsætningen til en hjælpeorganisation som reklameudgift efter LL § 8, stk.1, hvis virksomhederne fik en reklameværdi, der stod i rimeligt forhold til det ydede bidrag. Bidragene var i størrelsen 500 kr. til 20.000 kr., og reklamen, som butikkerne fik, bestod i, at deres navn/firmamærke blev vist på storskærme ved et arrangement (en event), der forventedes at have ca.100.000 deltagere, foruden at arrangementet blev omtalt i diverse medier, både indenlandske og udenlandske.
En tekstilvirksomhed fik ikke fradrag ud fra et reklamesynspunkt for at donere noget fejlbehæftet tøj til en velgørende organisation. Tekstilvirksomheden opnåede ikke en ret til reklame, der svarede til værdien af det donerede tøj, over for den velgørende organisation. Virksomheden kunne efter LL § 8 A fratrække gaver op til en værdi af 14.500 kr. årligt. Værdien skulle opgøres i forhold til værdien efter en eventuel nedskrivning for ukurante varer.
Et selskab solgte parfume, kosmetik og kropspleje mv. i 26 lande via 250.000 forhandlere.
En selvstændig forhandler af selskabets produkter, afholdt salgsmøder (såkaldte homeparties). Fx mødtes en gruppe personer til en wellness-aften, hvor de fik lov at prøve produkterne. Hvis deltagerne havde interesse i at købe produkterne, lod langt de fleste sig registrere som forhandlere, så de kunne købe direkte hos selskabet til fordelagtige priser, altså som hovedregel ikke hos forhandleren. Forhandlerne fik provision og bonus af selskabets salg.
I forbindelse med afholdelsen af homeparties, blev der givet værtindegaver til dem, der lagde hus til. Der blev ikke givet værtindegaver, når et salgsmøde blev afholdt hos en person, der i forvejen var registreret som forhandler.
Skatterådet fandt, at forhandleren kunne fratrække udgifterne til demonstrationsvarer som driftsomkostninger efter SL § 6, stk. 1, litra a. Skatterådet lagde ved sin afgørelse vægt på, at demonstrationsvarerne blev brugt til at fremvise og lade potentielle kunder afprøve produkterne, samt at demonstrationsvarerne blev brugt på samme måde som fx testprodukterne i en Matas-butik. Den personkreds, der fik præsenteret demonstrationsvarerne, var oftest personer, som forhandleren ikke kendte i forvejen.
Skatterådet fandt også, at udgifterne til værtindegaverne ikke kunne betragtes som reklamegaver. Der blev lagt vægt på, at værtindegaverne alene blev givet til de personer, der lagde hus til homeparties, og dermed ikke en ubestemt kreds af kunder eller potentielle kunder. Der var derfor ikke fradrag efter LL § 8, stk.1.
Skatterådet fandt herefter, at udgifterne til værtindegaver efter en konkret vurdering var fradragsberettiget efter SL § 6, stk. 1, litra a.
Skatterådet lagde særlig vægt på det forhold, at salget i det væsentlige var baseret på private homeparties, som var afhængige af, at personer, som ikke var forhandlere, ønskede at "lægge hus til". Når homeparties blev afholdt hos personer, der ikke var forhandlere, nåede produkterne ud til nye personer som potentielle underforhandlere, og dermed øgedes forhandlerens fortjeneste. Værtindegaven havde på den baggrund en sådan tilknytning til indkomsterhvervelsen, at udgiften var fradragsberettiget.
Muligvis skyldes henvisningen til SL § 6, stk. 1, litra a, vedrørende demonstrationsvarer, at det ikke var forhandleren, der opnåede salg af varer, men derimod selskabet. Hvis forhandleren havde opnået det direkte salg, havde hjemmelen for fradrag for demonstrationsvarerne formentlig været LL § 8, stk. 1.
En bank ønskede at tilbyde kunderne en kontotype, hvor kunden på forhånd vidste, at banken ville yde bidrag til en fond. Banken ønskede derved at synliggøre en social og samfundsmæssigt bevidst profil. Det var bankens hensigt at synliggøre sine bidrag til fonden via bankens almindelige pr-arbejde.
Bidraget skulle ydes i forhold til, hvor stort et indestående kunden havde på sin konto. Ordningen skulle derfor gå ud på, at kunden ikke fik 4 procent i rente, men derimod kun 3 procent, mens banken samtidig forpligtede sig til at beregne 1 procent af indeståendet og aflevere denne procent til fonden.
Skatterådet fandt, at banken ikke kunne fratrække bidragene som en reklameudgift efter LL § 8, stk. 1.
Efter Skatterådets opfattelse var det en ordning om dispositivt afkald, som ville medføre, at kunden skattemæssigt havde modtaget den fulde renteindtægt og herefter eventuelt kunne fratrække bidrag til velgørende formål efter reglerne herom.
Et selskab ønskede at donere 24.000 kr. til CARE Danmark. Støtten ville fremgå af selskabets hjemmeside og med links mellem parterne. Selskabets breve, detaljerede cv'er og fakturaer, og standardformatet for disse ville blive tilføjet informationen om, at selskabet støttede CARE Danmark.
Ligningsrådet fandt, at udgiften kunne fratrækkes som en reklameudgift.
Ligningsrådet lagde vægt på udgiftens størrelse, at udgiften var imageskabende for selskabet og afholdtes for at opretholde dets almindelige omdømme ved at støtte en hjælpeorganisation.
TfS 1988, 439 LR
En eksportskole ville dække de øgede driftsudgifter som følge af nybyggeri og optagelse af et stigende antal elever ved at søge bidrag fra virksomheder. Til gengæld skulle virksomhederne have mulighed for annoncering i skolens "indvielsesavis". Avisen skulle omdeles indlagt i en lokal avis, som normalt udkom i 40-45.000 eksemplarer. Virksomhederne skulle desuden tilbydes mulighed for opsætning af faste skilte i skolens bygninger samt annoncering i op til 10 år i skolens årsskrift. Prisen for annoncering og/eller faste skilte i skolens bygninger skulle fastsættes til 10-20.000 kr., dog sådan at større bidrag kunne være på op til 50.000 kr. Prisfastsættelsen skulle ske under hensyn til værdien af annonceringen og skiltningen.
Ligningsrådet fandt, at virksomhederne kunne fratrække udgiften som reklameudgift efter LL § 8, stk. 1.
Se også TfS 1988, 289 LR.
TfS 1987, 555 LR
Et internationalt balletarrangement, "The Hans Christian Andersen Ballet Awards" blev finansieret gennem sponsorbidrag fra danske erhvervsvirksomheder.
Sponsorerne blev opdelt i grupper. Afhængigt af bidragets størrelse opnåede de ret til reklame i forbindelse med arrangementet, så de største bidragydere opnåede de fleste rettigheder. Reklamen bestod for hovedsponsoren bl.a. i positiv omtale af virksomheden i gallaprogrammet for The Hans Christian Andersen Ballet Awards 1988. Virksomhedens navn indgik i en helsides annonce i fire farver i gallaprogrammet og i landsdækkende helsides annonce for arrangementet samt i Det Kongelige Teaters programmer sæsonen 1987/88. Virksomhedens logo indgik i en udstilling af H.C. Andersen statuetten i Det Kongelige Teaters foyer, og virksomheden fik ret til at anvende statuetten i reklamesammenhæng. De mindste sponsorer blev nævnt i gallaprogrammet og i landsdækkende helsides annoncer om arrangementet.
Ligningsrådet fandt, at de erhvervsvirksomheder, der ydede bidrag, opnåede reklame i et sådant omfang, at udgifterne hertil kunne fratrækkes som driftsomkostninger.
TfS 1986, 601 SD
Et antal virksomheder gav bidrag til "Flygtning 86". Virksomhederne havde indrykket annoncer i aviserne med oplysning om, at de ville give en vis procentdel af deres omsætning til flygtningehjælpen. Samtidig reklamerede de i forretningen med, at de ydede bidrag til "Flygtning 86".
Bidragene kunne fratrækkes som reklameudgifter.

matches: Højesteret Højesteret Højesteret Højesteret Højesteret Højesteret Højesteret Højesteret


text:
Arbejdsmarkedets Erhvervssikring - Højesteretsdom underbygger Arbejdsskadestyrelsens
Højesteretsdom underbygger Arbejdsskadestyrelsens
Højesteretsdom underbygger Arbejdsskadestyrelsens Praksis
En sygeplejerske fik smerter i ryggen ved en arbejdsskade. Hun måtte ophøre med at arbejde som sygeplejerske og begyndte på en revalidering til sygeplejelærer. Arbejdsskadestyrelsen havde tilkendt hende en løbende månedlig erstatning på 25 procent under revalideringen.
Højesteret er enig med Arbejdsskadestyrelsen i, at erstatning for tab af erhvervsevne i den periode, hvor den tilskadekomne modtager bruttorevalideringsydelse, skal fastsættes ud fra et skøn over, hvad erhvervsevnetabet aktuelt er - og ikke som forskellen mellem indtægten, hvis ulykken ikke var sket, og bruttorevalideringsydelsen. Det fastslår Højesteret i en dom af 9. oktober 2002.
Højesteret vurderer at sygeplejerskens erhvervsevnetab under revalideringen er 50 procent, fordi hun som følge af arbejdsskaden ikke kunne fortsætte med sit arbejde som sygeplejerske og kun kunne påtage sig ufaglært, ikke-rygbelastende arbejde.
Arbejdsskadestyrelsen skal også fremover vurdere, hvad tilskadekomne ville kunne tjene efter arbejdsskaden uden gennemførelse af revalideringen. Det skal sættes i forhold til, hvad den tilskadekomne kunne have tjent, hvis skaden ikke var sket. Det har været Arbejdsskadestyrelsens praksis, siden Højesteret den 10. januar 2002 afsagde dom i en sag om midlertidig erstatning til en gymnasielærer på omskoling. Denne praksis fremgår af Arbejdsskadestyrelsens vejledning om erstatning for tab af erhvervsevne.
Anne Lind Madsen, direktør i Arbejdsskadestyrelsen, udtaler: "Vi er tilfredse med, at Højesteret er kommet frem til, at vores nuværende praksis er den rigtige, også selvom Højesteret i den konkrete sag har tilkendt en højere erstatning. Vi kan nu fortsætte den praksis, som fremgår af vores vejledning."
Yderligere oplysninger: Faglig chef Ingrid Parsby, 39 17 78 35.

matches: Højesteret Højesteret Højesteret Højesteret Højesteret Højesteret


text:
Skat.dk: Selskabstømning - regres - frifindelse af senere erhverver
26 Feb 2003 08:57
SKM2003.95.HR
344/1999, 356/1999 og 368/1999
Selskabstømning, selvfinansiering, regres, frifindelse
En sælger af et overskudsselskab, der efter overdragelsen blev tømt, samt en køberbank blev i landsretten dømt til in solidum at erstatte de tabte selskabsskatter, medens en senere erhverver af selskabet blev frifundet. I det indbyrdes forhold mellem sælgeren, køberbanken og sælgers revisor, der var adciteret, skulle sælger forlods bære sin berigelse svarende til 73 % af selskabets skattetilsvar, medens restkravet blev ligeligt fordelt mellem køberbanken og revisoren. Banken der måtte udrede 85.616 kr. til det tømte selskabs konkursbo, ankede frifindelsen af den senere erhverver af selskabet til Højesteret med påstand om, at han skulle erstatte beløbet. Den senere erhverver blev imidlertid frifundet ved Højesteret med den begrundelse, at der ikke efter det oprindelige selskabssalg var tilført selskabet midler, som gjorde en ny selskabstømning mulig.
Hermann, Poul Sørensen, Per Sørensen, Peter Blok og Børge Dahl.
I tidligere instans er afsagt dom af Østre Landsrets 2. afdeling den 2. juli 1999.
Med undtagelse af FX-Bank A/S' anke over for E er disse ankesager - knap en måned før den berammede domsforhandling - hævet, men således at Højesteret skal træffe afgørelse om sagsomkostninger.
Det står herefter ved magt, at A og FX-Bank A/S in solidum skal betale 1.161.964 kr. til HX ApS under konkurs. I forholdet mellem sælgeren af overskudsselskabet, A, dennes rådgiver, statsautoriseret revisor B, og købers pengeinstitut, FX-Bank, er sagerne forligt i overensstemmelse med principperne fastlagt i Højesterets dom af 24. november 1999 (UfR 2000 s. 365). Sælgers berigelse er herved opgjort til 990.732 kr. Ved at trække dette beløb, som sælger forlods skal bære, fra konkursboets krav på 1.161.964 kr., resterer 171.232 kr., som er fordelt med halvdelen til sælgersiden og halvdelen til købers bank. FX-Bank har således betalt 85.616 kr. til konkursboet.
Nærmere om FX-Banks anke over for E
FX-Bank A/S har nedlagt påstand om, at E til banken skal betale 85.616 kr. med tillæg af sædvanlig procesrente fra sagens anlæg den 13. marts 1997.
E har påstået stadfæstelse.
FX-Bank har nærmere anført, at bankens krav er et regreskrav i anledning af, at banken har måttet betale 85.616 kr. i erstatning til konkursboet, at Es ansvar skal bedømmes i forhold til konkursboet, at han ved erhvervelsen af selskabet HX ApS sammen med 40 andre selskaber fra SR var fuldt bekendt med, at han deltog i transaktioner, der påførte selskaberne og skattemyndighederne betydelige tab, at han ved erhvervelsen, der skete ved nettoafregning, etablerede eller opretholdt den ulovlige selvfinansiering fra de tidligere overdragelser og derfor på objektivt grundlag hæfter for det selvfinansierede beløb over for konkursboet, at han må antages at have modtaget differencen mellem selskabets midler på 1.461.964 kr. (svarende til 4.412.528 kr. med fradrag af 2.950.564 kr.) og købesummen på 1.345.768 kr., dvs. 116.196 kr., og at banken har et regreskrav mod E som den, der direkte har tømt selskabet.
E har for så vidt angår denne del af sagen ikke indleveret processkrift til Højesteret, hvorfor denne del af sagen er behandlet efter princippet i retsplejelovens § 386, stk. 2.
Der foreligger i sagen en af E den 21. marts 1991 til KA udstedt fuldmagt til opkøb af selskaber "efter udlodning, eller i mindre eller mere tømt tilstand".
Det fremgår af sagen, at overskudsselskabets midler - kontantbeholdningen på 4.412.528 kr. - i overensstemmelse med Ds instruks af 19. marts 1992 til F1-Bank den 20. marts 1992 blev overført til en for selskabet oprettet konto i F1-Bank og derfra samme dag overført til G1 ApS' konto i F1-Bank.
Vedrørende overdragelsen af overskudsselskabet til G3 Invest A/S i likvidation foreligger følgende "afregning" af 22. marts 1992 vedrørende "køb af 7 aktie- og anpartsselskaber den 22. marts 1992":
"Samlede aktiver
18.178.114
15.026.994
2.093.233
Betalt provision til G7 I/S
Investeringsfonds, som kan trækkes direkte fra F1-Bank
17.751.177
Følger i check direkte fra F1-Bank
Afregningen er med påskriften "ovenstående afregning godkendes" med datering den 22. marts 1992 underskrevet af SR.
Nærmere om sagsomkostningstvisterne
HX ApS under konkurs har påstået sig tillagt sagsomkostninger hos A og FX-Bank efter de retningslinjer, som Højesteret følger i selskabstømmersager.
Heroverfor har såvel A som FX-Bank nedlagt påstand om ophævelse af sagens omkostninger, subsidiært om betaling af delvise sagsomkostninger efter Højesterets skøn.
E har påstået sig tillagt sagsomkostninger hos hver af appellanterne A, B og FX-Bank.
Heroverfor har såvel A som B, der efter at have hævet deres anker også over for E alene har et udestående i forhold til denne for så vidt angår sagsomkostninger, påstået sagens omkostninger ophævet, subsidiært at der alene skal betales delvise sagsomkostninger efter Højesterets skøn.
FX-Bank, hvis anke over for E ikke er hævet, har ikke nedlagt nogen særskilt påstand vedrørende sagsomkostninger over for ham, men overladt det til Højesteret at træffe afgørelse herom efter retsplejelovens almindelige regler.
Det fremgår af sagen, at det solgte overskudsselskabs midler i form af kontantbeholdningen på 4.412.528 kr. i overensstemmelse med Ds instruks den 20. marts 1992 blev hævet på selskabets nyoprettede konto i F1-Bank og overført til G1 ApS' konto. Der foreligger ikke oplysninger om, at der efter denne tømning af selskabet for midler skulle være tilført det midler, som muliggjorde en fornyet tømning i forbindelse med den senere skete overdragelse af selskabet til E. Der er efter de foreliggende oplysninger heller ikke fuldt tilstrækkeligt grundlag for at fastslå, at E er medansvarlig for den tømning af selskabet for midler, som skete i forbindelse med den første overdragelse.
Højesteret stadfæster derfor landsrettens frifindelse af E for bankens friholdelsespåstand.
Efter karakteren af de transaktioner vedrørende det tømte overskudsselskab, som E har været involveret i, finder Højesteret, at sagsomkostningerne for både landsretten og Højesteret bør ophæves såvel i forholdet mellem FX-Bank og E som i forholdet mellem sagens øvrige parter og E.
Med bemærkning, at der ikke er grundlag for at ændre landsrettens sagsomkostningsopgørelse for så vidt angår det konkursboet tilkendte beløb på 100.000 kr., afgøres de for Højesteret i øvrigt foreliggende tvister, alle vedrørende sagsomkostninger, som nedenfor bestemt.
Landsrettens frifindelse af E for FX-Bank A/S' friholdelsespåstand stadfæstes.
I forholdet mellem FX-Bank A/S og E skal hver part bære egne omkostninger for landsretten og for Højesteret.
I sagsomkostninger for landsretten og Højesteret skal A og FX-Bank A/S inden 14 dage efter denne højesteretsdoms afsigelse solidarisk betale 150.000 kr. til HX ApS under konkurs. I det indbyrdes forhold skal A heraf bære 120.000 kr. og FX-Bank A/S 30.000 kr.
I forholdet mellem E og henholdsvis A og B skal hver part bære egne omkostninger også for Højesteret.

matches: Højesteret Højesteret Højesteret Højesteret Højesteret Højesteret Højesteret Højesteret Højesteret


text:
Seneste appeltilladelser inden for ansættelsesretten
Procesbevillingsnævnet har for nyligt givet appeltilladelser i en række sager, som således nu skal prøves for Højesteret. Der følger her en kort beskrivelse af de pågældende sager, der alle hører inden for ansættelsesretten.
Sag nr. 1 - Optælling af 120 sygedage ved delvist sygefravær
Procesbevillingsnævnet har den 25. november 2016 meddelt en arbejdsgiverforening som mandatar for en arbejdsgiver tilladelse til anke til Højesteret af en dom, der er afsagt af Østre Landsret den 27. maj 2016. Du kan læse en tema-nyhed om dommen og 120-dages reglen her.
Sagen vedrørte optælling af 120 sygedage ved delvist sygefravær i henhold til funktionærlovens § 5, stk. 2. Der var i forbindelse med opsigelse af funktionæren uenighed om, hvorvidt de 120 sygedage var nået eller ej.
Landsretten udtalte, at en funktionær, der alene er delvist uarbejdsdygtig som følge af sygdom, kun oppebærer løn under sygdom for den del af sygdommen, der udløser fraværstid, da lønnen for den præsterede arbejdstid er løn for arbejde. På den baggrund fandt landsretten, at der ikke er grundlag for ved beregningen af antallet af sygedage at anvende en gennemsnitsmetode, hvorfor Landsretten ikke var enig i arbejdsgiverens beregning af antallet af sygedage.
Landsretten fandt således – ligesom byretten - at funktionæren var berettiget til et opsigelsesvarsel svarende til det almindelige opsigelsesvarsel i henhold til funktionærlovens § 2, og landsretten dømte på den baggrund arbejdsgiveren til at betale løn i den fulde opsigelsesperiode.
Højesteret skal således tage stilling til, om 120-dages reglen kan opgøres som en gennemsnitsmetode som gjort gældende af arbejdsgiver.
Sag nr. 2 - Handicapbegrebet i forskelsbehandlingsloven
Procesbevillingsnævnet har den 17. november 2016 meddelt henholdsvis et fagforbund som mandatar for en lønmodtager og en arbejdsgiverforening som mandatar for en arbejdsgiver tilladelse til anke til Højesteret af to domme, der er afsagt af Østre Landsret i maj og juni 2016.
Arbejdsgiveren opsagde lønmodtageren ca. 6 måneder efter ulykken. Ca. 4 måneder efter opsigelsen blev lønmodtageren undersøgt på en privat klinik. Af referatet af undersøgelsen fremgik lønmodtagerens lidelse som en diagnose.
Fagforbundet gjorde herefter gældende, at lønmodtagerens problemer med svimmelhed, hovedpine og synsforstyrrelse udgjorde et relevant handicap på opsigelsestidspunktet, og at opsigelsen derfor var i strid med forskelsbehandlingsloven.
Byretten dømte arbejdsgiveren med en bodsbetaling på 6 måneders godtgørelse. Landsretten derimod frifandt arbejdsgiveren og lagde ved sin afgørelse vægt på, at det ikke var godtgjort, at lønmodtagerens tilstand på opsigelsestidspunktet var forårsaget af en lægeligt diagnosticeret sygdom, hvorfor det ikke var dokumenteret, at lønmodtageren på opsigelsestidspunktet led af et handicap omfattet af forskelsbehandlingsloven.
I den anden sag var en lønmodtager ansat i en bank. Lønmodtageren led af en diagnosticeret sygdom, der ikke medførte begrænsninger/funktionsnedsættelser for lønmodtageren.
Arbejdsgiveren opsagde ca. 11 måneder efter en operation lønmodtageren med henvisning til efterfølgende omfattende sygefravær. Ved speciallægeerklæring afgivet ca. to uger efter opsigelsen fremgik træthed som en diagnose.
Fagforbundet gjorde herefter gældende, at lønmodtagerens kroniske træthed udgjorde et handicap i forskelsbehandlingslovens forstand.
Byretten fandt, at opsigelsen var sket i strid med forskelsbehandlingsloven, og at lønmodtageren var berettiget til en godtgørelse svarende til 12 måneders løn. Arbejdsgiveren ankede dommen til Østre Landsret, der stadfæstede byrettens dom.
Højesteret skal således tage stilling til, hvor meget der skal til, for at det er dokumenteret, at lønmodtageren led af et handicap på opsigelsestidspunktet samt hvorvidt kronisk træthed kan betragtes som et handicap.
Sag nr. 3 - Godtgørelse for arbejdsgivers overtrædelse af "48-timers reglen"
En lønmodtager var ansat som traktorfører og havde en ugentlig arbejdstid på 42,5 time. Arbejdet, som lønmodtageren udførte, var meget sæsonpræget, og i perioder kunne der derfor være betydeligt overarbejde.
Ansættelsesforholdet ophørte, og lønmodtageren rettede herefter krav imod den tidligere arbejdsgiver med henvisning til, at arbejdsgiveren havde overtrådt "48-timers reglen" i arbejdstidsdirektivgennemførelsesloven, idet lønmodtageren i adskillige 4 måneders perioder havde arbejdet mere end 48 timer om ugen i gennemsnit.
Byretten dømte arbejdsgiveren til betaling af en godtgørelse på 15.000 kr. Lønmodtageren ankede dommen til Vestre Landsret med påstand om betaling af yderligere 112.598,04 kr., svarende til 4 måneders løn beregnet på baggrund af den gennemsnitlige månedsløn inklusiv overarbejde for en periode på 3 år. Landsretten fandt dog, at godtgørelsen skønsmæssigt passende kunne fastsættes til 50.000 kr.
Højesteret skal derfor nu tage stilling til, hvad godtgørelsesniveauet skal være for overtrædelse af "48-timers reglen".
Sag nr. 4 - Lønmodtagers erstatningskrav i medfør af virksomhedsoverdragelsesloven
Procesbevillingsnævnet har den 27. oktober 2016 meddelt en lønmodtager tilladelse til anke til Højesteret af en dom, der er afsagt af Østre Landsret den 2. maj 2016.
Lønmodtageren havde siden 1. december 2004 været ansat i en privat virksomhed. Virksomheden gik konkurs den 24. november 2011. Den 23. december 2011 blev der indgået en aftale om virksomhedsoverdragelse mellem konkursboet og et andet selskab. Aftalen havde virkning fra den 30. december 2011.
Lønmodtageren anlagde sag mod erhververen af virksomheden med påstand om betaling af ca. 1,4 mio. kr. for manglende udbetalt løn i opsigelsesperioden samt godtgørelse for uberettiget afskedigelse. Til støtte for påstanden blev det bl.a. gjort gældende, at opsigelsen var uberettiget i medfør af virksomhedsoverdragelseslovens § 3, der siger, at afskedigelse begrundet i virksomhedsoverdragelse som udgangspunkt ikke anses for rimelig. Derfor hæftede erhververen for lønmodtagerens krav.
Byretten gav lønmodtageren medhold i, at opsigelsen var uberettiget, og at kravet kunne rettes mod erhververen, fordi opsigelsen skete umiddelbart før overdragelsen. Landsretten fandt derimod, at erhververen som følge af fritstillingen ikke var indtrådt i den tidligere virksomheds forpligtelser efter virksomhedsoverdragelsesloven, idet ansættelsesforholdet ikke bestod på overtagelsestidspunktet. Afgørende er således vurderingen af, om ansættelsesforholdet bestod på overdragelsestidspunktet i henhold til virksomhedsoverdragelseslovens § 2, stk. 1.
Højesteret skal derfor nu tage stilling til, i hvor lang en periode ansættelsesforholdet skal have været afbrudt ved en fritstilling, førend ansættelsesforholdet ikke overgår til erhververen, jf. førnævnte krav om ansættelsesforholdet "bestod".
Bird & Bird vil følge alle ovennævnte sager og lave nyhedsbreve, når resultaterne for Højesteret foreligger.


text:
24 Feb 2015 10:04
11 Dec 2014 14:03
SKM2015.147.BR
Retten i Roskilde, BS 9A-488/2014
Landsskatteretten havde ved kendelse af 19. december 2013 givet skatteyderen fradrag for nogle af de på ejendommen værende kloakforsyningsledninger.
Skatteyderen fik ikke medhold i, at skatteyderen var berettiget til yderligere fradrag for de interne kloakforsyningsledninger.
Retten slog indledningsvist fast, at kloakanlægget på den 3.870 m2 store grund var udført i forbindelse med byggeriet, hvilket var ubestridt, og at det af det fremlagte kortmateriale fremgår, at de omstridte kloakledninger nøje følger bygningerne på grunden.
Skatteyderen havde herefter ikke godtgjort, at etableringen af den omstridte del af kloakanlægget havde medført en forbedring af grundværdien i ubebygget stand, som er betingelsen efter vurderingsloven.
Retten fandt herefter, at der ikke var grundlag for at tilsidesætte Landsskatterettens vurdering.
Denne sag, der er anlagt den 18. marts 2014 vedrører spørgsmålet om, hvorvidt sagsøgeren, A/B H1, er berettiget til fradrag i grundværdien i forbindelse med etablering af kloakforsyningsanlæg internt på grunden efter den sålkaldte hovedanlægsbetragtning i henhold til den dagældende vurderingslovs § 17.
A/B H1 har nedlagt påstand om, at Skatteministeriet skal anerkende, at også kloakledningerne markeret med mørkeblå og mørkerød farve på bilag 3 har karakter af hovedanlæg, og at sagen hjemvises til SKAT med henblik på fornyet beløbsmæssig opgørelse af fradragsansættelsen ved vurderingen 2003-2006 af ejendommen beliggende ...1.
A/B H1 har indbragt den del af Landsskatterettens kendelse af 19. december 2013, der omhandler spørgsmålet om fradrag for etablering af kloakforsyningsanlæg på ejendommen beliggende ...1.
Følgende fremgår af Landsskatterettens kendelse:
11-0300344
I afgørelsen har deltaget: K. Lund-Andersen, Steffen Kjærulff-Schmidt og Poul Qvist Jørgensen.
Vurderingsankenævnets afgørelse af 11. maj 2011
Klagen vedrører grundværdiansættelsen for så vidt angår fastsættelse af nedslag for ekstrafundering samt fradrag for forbedringer i vurderingsårene 2003, 2004 og 2006.
Vurderingsankenævnet har ikke godkendt nedslag for ekstrafundering. Grundværdien for de påklagede vurderingsår udgør:
1.083.600 kr.
Vurderingsankenævnet har godkendt fradrag for forbedringer med 565.000 kr.
53.504 kr.
Ikke påklaget fradrag
Landsskatteretten nedsætter fradrag for forbedringer med i alt 40.000 kr. Det samlede fradrag for forbedringer udgør herefter 565.000 kr. - 40.000 kr., i alt 525.000 kr.
Hovedanlægsbetragtningen er en konkret vurdering af den påklagede grunds og bebyggelses karakter og omfang, jf. Byrettens dom af 28. oktober 2013, offentliggjort i SKM2013.806.BR.
Retten bemærker, at udgifter til stikledninger fra hovedledningen og ud til de enkelte boliger ikke berettiger til fradrag, idet disse udgifter har en nær tilknytning til byggeriet på ejendommen, jf. Højesterets dom af 8. maj 2013, offentliggjort i SKM2013.369.HR og Vestre Landsrets dom af 6. februar 2012 offentliggjort i SKM2012.112.VLR.
Retten lægger til grund, at der er anlagt et internt kloakforsyningsanlæg på klagerens ejendom, og at en mindre del af dette kloakanlæg kan anses som et hovedanlæg, der har bevirket en værdistigning af grunden i ubebygget stand, og således vil kunne være fradragsgivende, jf. dagældende bestemmelser i vurderingslovens §§ 17 og 18.
Den del af kloakanlægget, der efter Landsskatterettens opfattelse kan anses som grundforbedrende i henhold til dagældende bestemmelser i vurderingslovens §§ 17 og 18 er for så vidt angår spildevand, ledningen, som løber fra den nordøstlige matrikelgrænse til brønden beliggende ved bygningen med adressen ...1d, og for så vidt angår regnvand, ledningen, som løber fra den nordøstlige matrikelgrænse langs den østlige matrikelgrænse til brønden, hvorfra ledningen forgrenes videre ud langs gavlen ved bygningen med adressen ...1c og langs bygningerne med adresserne ...1c - ...1b og ...1a.
Ved vurderingen heraf har retten lagt vægt på placeringen af kloakledningerne. Den del af ledningsnettet, der efter rettens opfattelse udgør et hovedanlæg, løber uafhængigt af den aktuelle bebyggelse på klagerens grund. De resterende kloakledninger anses af retten for at være stikledninger og så tæt knyttet til bebyggelsen og dens placering på ejendommen, at disse ikke bevirker en værdistigning af grunden i ubebygget stand.
Efter de fremlagte oplysninger, herunder indholdet af byggeregnskabet og tilbudslisten vedrørende murerentreprisen, lægges det til grund, at klageren har bekostet udgiften til etablering af den interne kloakforsyning. Det er imidlertid Landsskatterettens opfattelse, at den egentlige afholdte udgift til den fradragsberettigede del af kloakanlægget ikke anses for at være tilstrækkeligt dokumenteret i de fremlagte oplysninger, idet der alene forefindes en post i tilbudslisten vedrørende murerentreprisen benævnt kloakarbejde uden yderligere specifikation heraf.
Ansættelsen af fradrag for forbedringer må derfor bero på et skøn.
På baggrund af ovenstående og sagens oplysninger, herunder det fremlagte ledningskort, den af repræsentanten fremlagte V&S beregning og det forhold, at udgiften ikke er tilstrækkelig dokumenteret i tilbudslisten, godkender retten efter et skøn, fradrag for udgifter til kloakanlæg med 40.000 kr.
Vurderingsankenævnets afgørelse ændres i overensstemmelse med ovenstående, således at udgiften til internt kloakanlæg nedsættes med 80.000 kr. til 40.000 kr.
Der er under sagen fremlagt oversigtskort over kloakledningerne som bilag 3 (bilaget er vedhæftet dommen), hvor de omtvistede kloakledninger er markeret med henholdsvis mørkerød og mørkeblå farve. Parterne er enige om, at kloakledningen markeret med lyseblå er et hovedanlæg. Parterne er uenige om, hvorvidt ledningerne markeret med mørkerød og mørkeblå har karakter af hovedanlæg.
Parterne er enige om, at grunden er 3.870 m2, og at der i henhold til særskilt lokalplan for området er opført 18 boliger på grunden samt et parkeringsareal uden for grunden.
A/B H1 har under hovedforhandlingen uddybet anbringenderne i påstandsdokument af 20. november 2014, hvori blandt andet er anført:
Sagens kerne er, om sagsøger ved Landsskatterettens kendelse (bilag 1) er blevet tilkendt fradrag for alle de kloakledninger på grunden, som har karakter af hovedanlæg.
Hvad der nærmere forstås ved "hovedanlæg" og baggrunden herfor fremgår bl.a. af SKM2013.369.HR og SKM2013.879.HR.
Det er sagsøgers opfattelse, at der på sagsøgers grund er anlagt flere kloakledninger, der er omfattet af Højesterets definition, end der er blevet indrømmet fradrag for ved Landsskatterettens kendelse.
Det er sagsøgers opfattelse, at de ledninger, der er markeret med mørkeblå og mørkerød farve på bilag 3 udgør hovedledninger, idet de netop betjener en større del af ejendommene.
Højesteret har samtidig afgrænset hovedanlæg negativt som "stikledninger fra hovedledningen og til de enkelte bygninger eller boliger". Ledningerne markeret med mørkeblå og mørkerød farve på bilag 3 har ikke karakter af sådanne stikledninger, idet de ikke betjener de enkelte bygninger eller boliger, men derimod en flerhed af bygninger og boliger og dermed definitorisk er omfattet af den positive afgrænsning som betjenende en større del af ejendommen.
Højesteret foretager i relation til afgrænsningen af hovedanlæg en sammenligning mellem en stor grund udlagt til tæt-lav bebyggelse og en traditionel rækkehusbebyggelse, hvor de enkelte rækkehuse er udstykket i selvstændige grunde. Højesteret anfører således, at "Baggrunden herfor er, at der alternativt ved en udstykning til f.eks. traditionel rækkehusbebyggelse ville være fradragsret for udgifter til fællesanlæg, som befinder sig uden for de enkelte udstykkede ejendommes skel.".
Såfremt de på grundene opførte rækkehuse udstykkes i selvstændige ejendomme, vil de på bilag 3 med mørkeblå og mørkerød farve markerede kloakledninger være beliggende på "Fællesareal uden for de enkelte udstykkede ejendommes skel" som anført af Højesteret. Dette understøtter, at de på bilag 3 markerede kloakledninger har karakter af hovedanlæg.
Når der som i sagsøgers tilfælde er tale om store grunde, sikrer hovedanlægsbetragtningen, som anført af Højesteret, at der "efter myndighedernes praksis gives fradrag for hovedanlæg på linje med den adgang til at give fradrag for foranstaltninger uden for grunden, som øger værdien af grunde i traditionelle parcel- og rækkehuskvarterer".
Idet de af nærværende sag omfattede kloakledninger udgør hovedanlæg, har der været tale om en "grundværdiforøgende udgiftsafholdelse", og kloakledningerne berettiger derfor efter deres karakter til fradrag i grundværdien efter den dagældende § 17 i vurderingsloven.
Sammenfattende gælder det altså, at der ved anvendelse af hovedanlægsbetragtningen skal ske en sammenligning med, om den pågældende foranstaltning ville betjene flere dele af ejendommen i tilfælde af dennes udstykning til traditionel rækkehus- eller parcelhusbebyggelse.
Landsskatterettens kendelse i bilag 1 er ikke i overensstemmelse med den praksis, der er anerkendt og beskrevet af Højesteret i SKM2013.369.HR og SKM2013.879.HR.
Idet Landsskatteretten fejlagtigt har undladt at subsumere de faktiske forhold i form af de på bilag 3 med mørkeblå og mørkerød farve markerede kloakledninger under den type anlæg, der efter vurderingslovens bestemmelser kan berettige til fradrag i grundværdien for forbedringer, er der grundlag for at tage sagsøgers påstand til følge.
Sagsøgtes hovedanbringender synes at være, at ledningerne er anlagt i så nær sammenhæng med bebyggelsen, at der ikke er tale om hovedanlæg.
Hertil skal det helt overordnet bemærkes, at det ifølge vurderingslovens § 13 er grundens værdi i ubebygget stand, der skal vurderes. Ledningernes placering i forhold til det opførte byggeri er derfor i princippet underordnet.
Hvis der ikke var opført bygninger på ejendommen, ville de omhandlede ledninger fortsat udgøre hovedanlæg, og derfor er ledningerne fradragsberettigende i henhold til vurderingslovens § 17.
Dernæst forekommer det åbenbart, at en bygherre altid i forbindelse med et byggeri vil anlægge forsyningsledninger, veje, osv. hensigtsmæssigt i forhold til bebyggelsen. Det ville være den eneste økonomisk forsvarlige fremgangsmåde. Hvis sagsøgtes anbringende skulle anvendes konsekvent ved alle ejendomsvurderinger, ville man altså reelt afskære fradragsretten, hvilket naturligvis ikke har været hensigten med reglerne.
Af Højesterets præmisser i SKM 2013.169 H [SKM2013.369.HR.red.SKAT] og SKM2013.879.HR ses det da heller ikke, at der skal foretages en vurdering af, hvordan ledningerne er anlagt i forhold til bebyggelsen. Det afgørende kriterium er, om ledningerne tjener flere dele af ejendommen i tilfælde af dennes udstykning i mindre selvstændige ejendomme.
Sagsøger gør følgelig gældende, at denne betragtning ikke kan afskære fradragsretten.
Dernæst har sagsøgte henvist til, at der er tale om ejendom af mindre størrelse. Ejendommen i den omhandlende sag er 3.870 m2. Der er således tale om en ejendom, som er væsentligt større end almindelige parceludstykninger, og derfor er der heller ikke grundlag for at foretage en indskrænkende fortolkning af hovedanlægsbetragtningen.
Endelig har sagsøgte henvist til, at der er tale om randbebyggelse ud til offentlig vej. For det første skal det bemærkes, at det kun er en del af bebyggelsen, der ligger ud til vejen.
Det antages, at rationalet bag anbringendet er, at sagsøger blot kunne have ført en stikledning fra de offentlige ledninger og ind på grunden. Faktum i sagen er dog, at der er blevet anlagt et omfattende kloakanlæg inde på ejendommen. Det fremgår tillige af vedlagte ledningsfortegnelse fra Lednings Ejer Registret (LER), bilag 5, at der i den eksterne vej ...2 slet ikke er anlagt nogen spildevandsledninger, sagsøger kunne tilslutte sig.
Skatteministeriet har under hovedforhandlingen uddybet anbringenderne i påstandsdokument af 20. november 2014, hvori blandt andet er anført:
Til støtte for frifindelsespåstanden gøres det overordnet gældende, at der ikke er grundlag for at tilsidesætte Landsskatterettens kendelse af 19. december 2013 (bilag 1). Sagsøgeren er derfor ikke berettiget til yderligere fradrag for udgifter til anlæg af kloakforsyning internt på den i sagen omhandlede ejendom i henhold til den dagældende bestemmelse i vurderingslovens § 17.
Fradrag efter vurderingslovens § 17 er betinget af, at der foreligger en forbedring, der bevirker en stigning i grundværdien.
Det er alene foranstaltninger, der påvirker værdien af den ubebyggede grund, som indgår i værdiansættelsen, jf. vurderingslovens § 13, stk. 1, og det er derfor også kun sådanne foranstaltninger, der er omfattet af vurderingslovens § 17. Udgifter til forbedringer, der har en sådan integreret sammenhæng med byggeriet på grunden, at det kun har reel værdi i forbindelse med dette, er ikke omfattet af vurderingslovens dagældende § 17, jf. bl.a. SKM2013.369.HR, SKM2013.879.HR og SKM2014.574.HR.
Hovedanlægsbetragtningen er en undtagelse til dette udgangspunkt. Højesteret har ved SKM2013.369.HR anerkendt SKATs praksis på området, som Landsskatterettens kendelse af 19. december 2013 (bilag 1) også er udtryk for. Der er ikke med SKM2013.369.HR indført nye eller udvidede kriterier for bedømmelsen af, om der foreligger et fradragsberettiget hovedanlæg. Dette bekræftes også derved, at Højesteret efterfølgende i SKM2013.879.HR vedrørende interne stier har fastslået, at der ikke var grundlag for at tilsidesætte Landsskatterettens vurdering, der var baseret på den af Højesteret i SKM2013.369.HR anerkendte praksis og de principper, den hviler på. Praksis vedrørende vej- og forsyningsanlæg er senest sammenfattet i Den juridiske vejledning 2014-1, afsnit H.A.3.3.2.
Højesterets dom, offentliggjort i SKM2013.879.HR. viser, at et anlæg ikke kan karakteriseres som et hovedanlæg, blot fordi det ville betjene mere end en bolig, hvis grunden blev udstykket i mindre parceller.
Det gøres gældende, at der ikke er grundlag for at tilsidesætte Landskatterettens vurdering, der er baseret på den ovenfor beskrevne praksis og de principper, den hviler på. Det fremgår af Landsskatterettens kendelse af 19. december 2013, at reglerne om fradrag for forbedringer i grundværdien gennemgås (bilag 1 side 18 og 20-21) og vedrørende kloakledningerne (bilag 1, side 21-22) anføres det, at:
Den del af kloakanlægget, der efter Landsskatteredens opfattelse kan anses som grundforbedrende i henhold til dagældende bestemmelser i vurderingslovens §§ 17 og 18 er for så vidt angår spildevand ledningen, som løber fra den nordøstlige matrikelgrænse til brønden beliggende ved bygningen med adressen ...1d, og for så vidt angår regnvand, ledningen, som løber fra den nordøstlige matrikelgrænse langs den østlige matrikelgrænse til brønden, hvorfra ledningen forgrenes videre ud langs gavlen ved bygningen med adressen ...1c og langs bygningerne med adresserne ...1c - ...1b og ...1a.
Landsskatteretten har foretaget en vurdering i overensstemmelse med den ovenfor beskrevne praksis, og Landsskatteretten har herefter fundet, at kloakledningerne, der er markeret med lyserød og lyseblå farve på bilag 3, udgør et fradragsberettiget hovedanlæg. Det er derfor alene udgifterne hertil, der er fradragsberettiget efter vurderingslovens dagældende § 17. Sagsøgte bemærker i den forbindelse, at Landsskatterettens skønsmæssige fastsættelse af fradraget ikke er en del af nærværende sag.
Landsskatteretten har endvidere fundet, at kloakledningerne markeret med mørkeblå og mørkerød på bilag 3 ikke udgjorde et fradragsberettiget hovedanlæg, da ledningerne må anses som stikledninger, der ikke bevirker en værdistigning af grunden i ubebygget stand.
Landsskatteretten har således på grundlag af de i sagen foreliggende oplysninger foretaget en konkret vurdering af, hvilke dele af ledningsnettet der udgør et hovedanlæg. Der er ikke grundlag for at tilsidesætte denne vurdering, jf. bl.a. SKM2013.879.HR, SKM2014.79.BR, SKM2014.305.BR, SKM2014.366.BR, SKM2014.375.BR og Byrettens dom af 20. marts 2014 (BS 12 2565/2012).
Det bemærkes desuden, at der er tale om en mindre grund på 3.870 m2, hvilket ligeledes understøtter, at forsyningsledningerne ikke udgør et fradragsberettiget hovedanlæg, jf. SKM2014.180.BR, SKM2013.97.BR [?.red.SKAT], SKM2013.840.BR og SKM2014.370.BR.
Endvidere henvises der til, at den bygning, der er opført på ejendommen, er anlagt og opført som et randbyggeri til offentlig vej, hvilket ligeledes medfører, at der ikke foreligger et fradragsberettiget hovedanlæg, jf. SKM2013.791.BR og SKM2014.180.BR.
Det er således ikke godtgjort, at de kloakledninger, der er markeret med mørkeblå og mørkerød på bilag 3, udgør fradragsberettigede hovedanlæg. De pågældende ledninger er anlagt således, at de nøje følger de på ejendommen opførte bygninger, og de har således ikke nogen selvstændig værdi for grunden i ubebygget stand. De pågældende ledninger har kun reel værdi i forbindelse med byggeriet. Ledningerne har derfor karakter af stikledninger, og berettiger derfor ikke til fradrag, jf. SKM2013.369.HR, SKM2013.879.HR, SKM2014.574.HR, SKM2013.536.ØLR, SKM2013.760.BR, SKM2013.806.BR, SKM2014.305.BR og SKM2014.359.BR.
Efter dagældende vurderingslovs § 17, gives der fradrag i grundværdien for forbedringer, der medfører en stigning af værdien af grunden i ubebygget stand.
Højesteret har i dom af 8. maj 2013 (gengivet i SKM2013.369.HR) fastslået, at der i overensstemmelse med SKATs praksis for større ejendomme udlagt til f.eks. tæt, lav bebyggelse med andelsboliger kan gives fradrag for hovedanlæg på linje med adgangen til at give fradrag for foranstaltninger uden for grunden, der øger værdien af grunde i traditionelle parcel- eller rækkehuskvarterer. Der kan således gives fradrag for et hovedanlæg bestående af f.eks. en hovedforsyningsledning, der betjener eller fremover vil betjene en større del af ejendommen, mens stikledninger fra hovedledningen og til de enkelte bygninger eller boliger ikke udgør et hovedanlæg.
Det er ubestridt, at kloakanlægget på den 3.870 m2 store grund, hvor der er opført 18 boliger, blev udført i forbindelse med byggeriet på grunden. Det fremgår af det fremlagte kortmateriale, at de omstridte mørkeblå og mørkerøde kloakledninger nøje følger bygningerne. A/B H1 har herefter ikke godtgjort, at etableringen af kloakanlægget har medført nogen forbedring af grundværdien i ubebygget stand, hvilket er en betingelse for fradrag efter dagældende vurderingslovs § 17, jf. § 18, stk. 1, jf. § 13, stk. 1. Retten finder herefter ikke grundlag for at tilsidesætte Landsskatterettens vurdering af, hvilken del af kloakanlægget, der kan anses for et hovedanlæg. Det bemærkes i den forbindelse, at Landsskatterettens afgørelse efter sit indhold er baseret på den ovenfor beskrevne administrative praksis og de principper, den hviler på. Som følge heraf tages Skatteministeriets frifindelsespåstand til følge.
Efter sagens værdi, karakter og udfald skal A/B H1 betale 20.000 kr. i sagsomkostninger til Skatteministeriet til dækning af ministeriets udgifter til advokatbistand.
A/B H1 skal inden 14 dage betale 20.000 kr. i sagsomkostninger til Skatteministeriet. Sagsomkostningsbeløbet forrentes efter rentelovens § 8 a.


text:
Højesteret Fogedforbud ikke nedlagt da varemærkekrænkelse ej sandsynliggjort
Fogedforbud ikke nedlagt da varemærkekrænkelse ej sandsynliggjort
Sag 173/2008
Kendelse afsagt den 13. oktober 2009
HE-House A/S og
HE-Biler ved Henning Mærsk-Møller (HE)
Fortolkningen af varemærkeloven (varemærkedirektivet) gav anledning til en sådan tvivl, at det i en sag om fogedforbud ikke kunne anses for sandsynliggjort, at der forelå varemærkekrænkelse
SMC har varemærkerettighederne i Danmark til ordmærket Skoda og en række andre Skoda-varemærker. HE havde i en årrække været autoriseret Skoda-forhandler. Efter ophør af forhandleraftalen fortsatte HE med salg og reparation af Skoda-biler som uautoriseret forhandler, og anvendte Skoda-varemærkerne i forskellige sammenhænge. Bl.a. registrerede HE ”Skoda” og andre Skoda-varemærker som søgeord hos søgemaskiner og opslagsværker på internettet med henblik på frembringelse af reklame for HE ved søgning på disse ord. SMC søgte at få nedlagt fogedforbud mod bl.a. denne brug af SMC’s varemærker. Fogedretten nedlagde ikke forbud herimod. Afgørelsen blev indbragt for landsretten, der nedlagde forbud.
Også for Højesteret var hovedspørgsmålet, om HE’s registrering af SMC’s varemærker som reklameudløsende søgeord på internettet indebar en krænkelse af disse varemærker. HE anførte navnlig, at der ikke var tale om ”erhvervsmæssig brug” efter varemærkelovens § 4. I anden række gjorde HE gældende, at den omtvistede brug af SMC’s varemærker var tilladt efter varemærkelovens § 5, nr. 3
Højesteret fandt, at betingelserne for at nedlægge fogedforbud mod HE’s registrering af SMC’s varemærker som søgeord hos søgetjenester og opslagsværker på internettet ikke var opfyldt. Højesteret udtalte bl.a., at spørgsmålet, om en sådan registrering af søgeord udgør en krænkelse af SMC’s varemærker, beror på en fortolkning af varemærkelovens § 4 og § 5, nr. 3, som gennemfører de tilsvarende bestemmelser i artikel 5 og artikel 6, stk. 1, litra c, i EU´s varemærkedirektiv. Der er således tale om fortolkningsspørgsmål, som skal afgøres af EF-domstolen, og der verserer sager, som angår i hvert fald det førstnævnte fortolkningsspørgsmål. Højesteret fandt, at der ikke var grundlag for at udsætte fogedforbudssagen med henblik på at afvente EF-domstolens afgørelser i de verserende sager og/eller med henblik på at forelægge spørgsmål for Domstolen, idet en sådan udsættelse ikke ville harmonere med et fogedforbuds karakter af et foreløbigt retsmiddel. Højesteret udtalte herefter, at fortolkningen af varemærkelovens § 4 og § 5, nr. 3 (direktivets artikel 5 og artikel 6, stk. 1, litra c) gav anledning til en sådan tvivl, at det ikke kunne anses for sandsynliggjort, at HE havde krænket SMC’s varemærker ved at lade disse registrere som søgeord. Det kunne heller ikke anses for sandsynliggjort, at HE havde overtrådt markedsføringslovens § 1. (Dissens).
Højesteret ændrede dermed på dette punkt landsrettens afgørelse.
Sidst opdateret: 13-10-2009


text:
236 advokater indenfor Insolvensret/betalingsstandsning/konkurs/akkord - Find din advokat her!
236 advokater indenfor Insolvensret/betalingsstandsning/konkurs/akkord
Landsdækkende netværk af specialiserede advokater Dækker alle juridiske områder
Indhent nemt tilbud fra 3 advokater
Advokat, møderet for landsret og højesteret Inkasso Lejeret Insolvensret/betalingsstandsning/konkurs/akkord Advokatfirmaet Isaksen & Nomanni I/S
Advokat, møderet for landsret og højesteret Generelle erhvervsforhold Strafferet Insolvensret/betalingsstandsning/konkurs/akkord Advodan Thisted I/S
Advokat, møderet for landsret Generelle erhvervsforhold Erhvervsejendomme Insolvensret/betalingsstandsning/konkurs/akkord DLA Piper Denmark Advokatpartnerselskab
Susanne Bundgaard Geil
Advokat, møderet for landsret Lejeret Miljø og Energi Insolvensret/betalingsstandsning/konkurs/akkord Bundgaard Advokater v/Susanne Bundgaard Geil
Advokat, møderet for landsret og højesteret Erhvervslejeret IT-ret Insolvensret/betalingsstandsning/konkurs/akkord Mazanti-Andersen Korsø Jensen Advokatpartnerselskab
Ellen Marie Sørensen Kaae
Advokat, møderet for landsret og højesteret Generelle erhvervsforhold Insolvensret/betalingsstandsning/konkurs/akkord Tellus Advokater ApS
Advokat, møderet for landsret og højesteret Generelle erhvervsforhold Internationale kontrakter Insolvensret/betalingsstandsning/konkurs/akkord Advokat Knud Kasper Damsgaard
Advokat, møderet for landsret og højesteret Ansættelsesret og arbejdsret Generelle erhvervsforhold Insolvensret/betalingsstandsning/konkurs/akkord KAMMERADVOKATEN I/S ADVOKATFIRMAET POUL SCHMITH
Advokat, møderet for landsret og højesteret Erhvervsret Immaterialret Insolvensret/betalingsstandsning/konkurs/akkord ADVODAN Hillerød Advokatpartnerselskab
Advokat, møderet for landsret og højesteret Lejeret Fast ejendom-boligrådgivning/ejendomsberigtigelse Insolvensret/betalingsstandsning/konkurs/akkord DLA Piper Denmark Advokatpartnerselskab
Advokat, møderet for landsret og højesteret Generelle erhvervsforhold Insolvensret/betalingsstandsning/konkurs/akkord Procedure/retssager enp-advokater I/S
Advokat, møderet for landsret og højesteret Ansættelsesret og arbejdsret Generelle erhvervsforhold Insolvensret/betalingsstandsning/konkurs/akkord DAHL Advokatpartnerselskab
Advokat, Partner, møderet for landsret og højesteret Erhvervsejendomme Erhvervsret Insolvensret/betalingsstandsning/konkurs/akkord Holtegaard & Partners Advokatfirma
Advokat, møderet for landsret og højesteret Entrepriseret Mediation/mægling Mediation/mægling Insolvensret/betalingsstandsning/konkurs/akkord Advokatanpartsselskabet Kim Jybæk
Troels Mørch Tuxen
Advokat, møderet for landsret og højesteret Generelle erhvervsforhold Selskabsret Insolvensret/betalingsstandsning/konkurs/akkord Bech-Bruun Advokatpartnerselskab
Advokat, møderet for landsret og højesteret Ansættelsesret og arbejdsret Erstatningsret Insolvensret/betalingsstandsning/konkurs/akkord Advokatanpartsselskabet Lars Søndergaard
Advokat, møderet for landsret og højesteret Erhvervsret IT-ret Insolvensret/betalingsstandsning/konkurs/akkord KLEIN Advokatfirma v/Steen Klein
Advokat, møderet for landsret og højesteret Voldgift Voldgiftssager Insolvensret/betalingsstandsning/konkurs/akkord Landboret/Landbrugshandler Advokatfirmaet Vingaardshus A/S
Advokat, HA-jur, møderet for landsret og højesteret Generelle erhvervsforhold Insolvensret/betalingsstandsning/konkurs/akkord Procedure/retssager Advokatfirmaet Cronwald
Roger Kopp Pedersen
Advokat, Autoriseret bobestyrer, møderet for landsret og højesteret Obligationsret Strafferet Insolvensret/betalingsstandsning/konkurs/akkord ADVOKATHJØRNET
Advokat, møderet for landsret og højesteret Forvaltningsret Skatteret Insolvensret/betalingsstandsning/konkurs/akkord Advokatkompagniet A/S
Advokat, møderet for landsret og højesteret Erhvervsret Strafferet Insolvensret/betalingsstandsning/konkurs/akkord Advokatfirmaet Vogel & Gammelby I/S
Advokat, møderet for landsret og højesteret Husdyrvoldgiftsret Miljø og Energi Insolvensret/betalingsstandsning/konkurs/akkord Clemens Advokatpartnerselskab
Advokat, møderet for landsret og højesteret Gældssanering Strafferet Insolvensret/betalingsstandsning/konkurs/akkord Brockstedt-Kaalund København Advokatpartnerselskab
Advokat, Bobestyrer, møderet for landsret og højesteret Strafferet Insolvensret/betalingsstandsning/konkurs/akkord Advokataktieselskabet Graven Nielsen og Kokkenborg
Advokat, møderet for landsret og højesteret Immaterialret Virksomhedsrådgivning Insolvensret/betalingsstandsning/konkurs/akkord HjulmandKaptain Advokatpartnerselskab
Advokat, møderet for landsret og højesteret Lejeret Insolvensret/betalingsstandsning/konkurs/akkord Procedure/retssager Advokatfirmaet Fink
Advokat, møderet for landsret og højesteret Erhvervsret Strafferet Insolvensret/betalingsstandsning/konkurs/akkord Berg Advokater Advokatanpartsselskab
Advokat, Etableringsvejleder, møderet for landsret og højesteret Generelle erhvervsforhold Insolvensret/betalingsstandsning/konkurs/akkord Landboret/Landbrugshandler Aktieselskabet Advokaterne Amtmandstoften
Advokat, møderet for landsret og højesteret Generelle erhvervsforhold Finansieringsret Insolvensret/betalingsstandsning/konkurs/akkord Advokat Henning Hansen
Torben Korsager Andersen
Advokat, møderet for landsret og højesteret Bestyrelsesarbejde Generelle erhvervsforhold Insolvensret/betalingsstandsning/konkurs/akkord INTERLEX Advokater I/S
Advokat, møderet for landsret og højesteret Immaterialret Virksomhedsoverdragelse Insolvensret/betalingsstandsning/konkurs/akkord Advokatpartnerselskabet Kirk Larsen & Ascanius
Advokat, møderet for landsret og højesteret Generelle erhvervsforhold Fast ejendom-boligrådgivning/ejendomsberigtigelse Insolvensret/betalingsstandsning/konkurs/akkord Advokat Erik F. Kjær
Søren Dines Larsen
Advokat, møderet for landsret og højesteret Immaterialret Selskabsret Insolvensret/betalingsstandsning/konkurs/akkord Havemann Advokataktieselskab
Advokat, møderet for landsret og højesteret EU-ret Selskabsret Insolvensret/betalingsstandsning/konkurs/akkord Smith Knudsen Advokataktieselskab
Advokat, møderet for landsret og højesteret Insolvensret/betalingsstandsning/konkurs/akkord Immaterialret Virksomhedsoverdragelse Advokatgruppen I/S
Advokat, møderet for landsret Inkasso Insolvensret/betalingsstandsning/konkurs/akkord Voldgift Voldgiftssager Elmann Advokatpartnerselskab
Advokat, møderet for landsret Generelle erhvervsforhold Sportens retsforhold Insolvensret/betalingsstandsning/konkurs/akkord Bonnesen Advokater I/S
Peter Skov Sørensen
Advokat, møderet for landsret Generelle erhvervsforhold Fast ejendom-boligrådgivning/ejendomsberigtigelse Insolvensret/betalingsstandsning/konkurs/akkord Nexus Advokater ApS
Advokat, møderet for landsret Erhvervsejendomme Selskabsret Insolvensret/betalingsstandsning/konkurs/akkord Mazanti-Andersen Korsø Jensen Advokatpartnerselskab
Advokat, møderet for landsret Lejeret Insolvensret/betalingsstandsning/konkurs/akkord Procedure/retssager Hovmøller & Thorup Advokatpartnerselskab
Advokat, møderet for landsret Inkasso Insolvensret/betalingsstandsning/konkurs/akkord Procedure/retssager
Advokat, møderet for landsret Inkasso Insolvensret/betalingsstandsning/konkurs/akkord Procedure/retssager Horten Advokatpartnerselskab
Advokat, møderet for landsret Insolvensret/betalingsstandsning/konkurs/akkord Generelle erhvervsforhold Kontraktsret Blue Equity Management A/S
Advokat, møderet for landsret Erhvervsejendomme Byggeri Insolvensret/betalingsstandsning/konkurs/akkord Hævdholm & Stausholm Advokatanpartsselskab
Advokat, møderet for landsret Erhvervsret IT-ret Insolvensret/betalingsstandsning/konkurs/akkord Lund Elmer Sandager Advokatpartnerselskab
Advokat, møderet for landsret EU-ret Familieret Insolvensret/betalingsstandsning/konkurs/akkord ADVODAN Hillerød Advokatpartnerselskab
Advokat, møderet for landsret Finansieringsret Immaterialret Insolvensret/betalingsstandsning/konkurs/akkord DLA Piper Denmark Advokatpartnerselskab
Advokat, møderet for landsret Inkasso Etablering af virksomhed Insolvensret/betalingsstandsning/konkurs/akkord Penta Advokater A/S
Erik Schøt-Bæk
Advokat, møderet for landsret Erhvervsret Strafferet Insolvensret/betalingsstandsning/konkurs/akkord Buch Advokatfirma
Advokat, møderet for landsret Ansættelsesret og arbejdsret Erstatningsret Insolvensret/betalingsstandsning/konkurs/akkord Front advokater I/S ved Birgitte Kirkegaard og Susanne Schou Johnsson
Advokat, møderet for landsret Byggeri Erhvervsejendomme Insolvensret/betalingsstandsning/konkurs/akkord Focus Advokater P/S
Advokat, Autoriseret bobestyrer, møderet for landsret Erstatningsret Insolvensret/betalingsstandsning/konkurs/akkord Advodan I/S
Advokat, møderet for landsret Generelle erhvervsforhold Kontraktsret Insolvensret/betalingsstandsning/konkurs/akkord Focus Advokater P/S
Advokat, møderet for landsret Immaterialret Selskabsret Insolvensret/betalingsstandsning/konkurs/akkord Otello Advokatanpartsselskab
Advokat, møderet for landsret Generelle erhvervsforhold Insolvensret/betalingsstandsning/konkurs/akkord Landboret/Landbrugshandler Advokaterne Vermeij, Vermeij & Staunskjær
Advokat, møderet for landsret Generelle erhvervsforhold Virksomhedsoverdragelse Insolvensret/betalingsstandsning/konkurs/akkord Focus Advokater P/S
Advokat, møderet for landsret Generelle erhvervsforhold Sportens retsforhold Insolvensret/betalingsstandsning/konkurs/akkord Curia Advokatpartnerselskab KLAR Advokater P/S
Advokat, Aut. bobestyrer Generelle erhvervsforhold Fast ejendom-boligrådgivning/ejendomsberigtigelse Insolvensret/betalingsstandsning/konkurs/akkord Advokatgården Sorø I/S
Advokat, møderet for landsret og højesteret Erhvervslejeret Insolvensret/betalingsstandsning/konkurs/akkord Fast ejendom-boligrådgivning/ejendomsberigtigelse Advokatfirmaet Nilsson-Børresen
Advokat, møderet for landsret og højesteret Tyske retsforhold Virksomhedsoverdragelse Insolvensret/betalingsstandsning/konkurs/akkord Mazanti-Andersen Korsø Jensen Advokatpartnerselskab
Torben Stenius
Advokat, møderet for landsret og højesteret Internationale kontrakter Luftfartsret Insolvensret/betalingsstandsning/konkurs/akkord Advokatanpartsselskabet Torben Stenius
Advokat, møderet for landsret og højesteret Fast ejendom-boligrådgivning/ejendomsberigtigelse Insolvensret/betalingsstandsning/konkurs/akkord Procedure/retssager WTC Advokaterne Advokataktieselskab
Advokat, møderet for landsret og højesteret Erhvervsret Insolvensret/betalingsstandsning/konkurs/akkord Procedure/retssager DLA Piper Denmark Advokatpartnerselskab
Advokat, møderet for landsret og højesteret Erhvervsret Insolvensret/betalingsstandsning/konkurs/akkord Procedure/retssager Advodan Slagelse I/S
Advokat Generelle erhvervsforhold Kontraktsret Insolvensret/betalingsstandsning/konkurs/akkord Leoni Advokater Advokatpartnerselskab
Advokat, møderet for landsret og højesteret Familieret Insolvensret/betalingsstandsning/konkurs/akkord Penta Advokater A/S
John H. Jeppesen
Advokat, H.D.(F), møderet for landsret og højesteret Familieret Skatteret Insolvensret/betalingsstandsning/konkurs/akkord Lou Advokatfirma P/S
Advokat, møderet for landsret og højesteret Erhvervsret Insolvensret/betalingsstandsning/konkurs/akkord Procedure/retssager Advokatpartnerselskabet Drachmann
Advokat, møderet for landsret og højesteret Ansættelsesret og arbejdsret Selskabsret Insolvensret/betalingsstandsning/konkurs/akkord Sundgaard Advokater I/S
Advokat, møderet for landsret og højesteret Bestyrelsesarbejde Erhvervsret Insolvensret/betalingsstandsning/konkurs/akkord DLA Piper Denmark Advokatpartnerselskab
Advokat, møderet for landsret og højesteret Ansættelsesret og arbejdsret International erhvervsret Insolvensret/betalingsstandsning/konkurs/akkord Horten Advokatpartnerselskab
Advokat Inkasso Landboret/Landbrugshandler Insolvensret/betalingsstandsning/konkurs/akkord Brockstedt-Kaalund Advokatpartnerselskab
Advokat, møderet for landsret og højesteret Selskabsret Skatteret Insolvensret/betalingsstandsning/konkurs/akkord Compass Advokatfirma v/ adv. Jens Jepsen
Advokat, Autoriseret bobestyrer, møderet for landsret og højesteret Erhvervsret Insolvensret/betalingsstandsning/konkurs/akkord Advokatanpartsselskabet Advodan Bornholm
Advokat, møderet for landsret og højesteret Insolvensret/betalingsstandsning/konkurs/akkord Erhvervsret Virksomhedsoverdragelse Jesper Trommer Volf Advokatfirma
Advokat, møderet for landsret og højesteret Familieret Insolvensret/betalingsstandsning/konkurs/akkord DAHL Advokatpartnerselskab
Advokat, møderet for landsret og højesteret Erhvervsret Fast ejendom-boligrådgivning/ejendomsberigtigelse Insolvensret/betalingsstandsning/konkurs/akkord Ret & Råd Fyn A/S Assens
Advokat, møderet for landsret og højesteret Entrepriseret Erhvervsret Insolvensret/betalingsstandsning/konkurs/akkord DreistStorgaard Advokater A/S
Advokat, møderet for landsret og højesteret Erhvervsret Insolvensret/betalingsstandsning/konkurs/akkord Procedure/retssager DreistStorgaard Advokater A/S
Advokat, møderet for landsret og højesteret Familieret Fast ejendom-boligrådgivning/ejendomsberigtigelse Insolvensret/betalingsstandsning/konkurs/akkord HYGUM ADVOKATER
Advokat Inkasso Insolvensret/betalingsstandsning/konkurs/akkord Lund Elmer Sandager Advokatpartnerselskab
Advokat, møderet for landsret og højesteret Insolvensret/betalingsstandsning/konkurs/akkord Erstatningsret og forsikringsret Tyske retsforhold Bjørn Wittrup Advokatfirma
Advokat, møderet for landsret og højesteret Insolvensret/betalingsstandsning/konkurs/akkord Procedure/retssager Erhvervsret Advokat Torben Storm Nielsen c/o Avocat Mihaela Nielsen
Advokat, Aut. bobestyrer Miljø og Energi Insolvensret/betalingsstandsning/konkurs/akkord HjulmandKaptain Advokatpartnerselskab
Advokat, møderet for landsret og højesteret Selskabsret Landboret/Landbrugshandler Insolvensret/betalingsstandsning/konkurs/akkord Advokat Jens Rye-Andersen
Advokat, møderet for landsret og højesteret Selskabsret Virksomhedsoverdragelse Insolvensret/betalingsstandsning/konkurs/akkord ADVODAN Tønder/Toftlund I/S v/L. Nauheimer og S. Østerby-Jørgensen
Karsten Thorsted
Advokat Inkasso Tvangsauktioner Insolvensret/betalingsstandsning/konkurs/akkord TVC Advokatfirma Roskilde P/S
Advokat, møderet for landsret og højesteret Kontraktsret Fast ejendom-boligrådgivning/ejendomsberigtigelse Insolvensret/betalingsstandsning/konkurs/akkord DLA Piper Denmark Advokatpartnerselskab
Advokat, møderet for landsret og højesteret Insolvensret/betalingsstandsning/konkurs/akkord Konkurrenceret Virksomhedsoverdragelse DLA Piper Denmark Advokatpartnerselskab
Advokat, møderet for landsret og højesteret Insolvensret/betalingsstandsning/konkurs/akkord Landboret/Landbrugshandler Procedure/retssager LRP I/S
Advokat, møderet for landsret og højesteret Entrepriseret Selskabsret Insolvensret/betalingsstandsning/konkurs/akkord LRP I/S
Advokat, møderet for landsret og højesteret Erhvervsret Pengeinstitutjura Insolvensret/betalingsstandsning/konkurs/akkord DLA Piper Denmark Advokatpartnerselskab
Advokat, Autoriseret bobestyrer, møderet for landsret og højesteret Erhvervsret Insolvensret/betalingsstandsning/konkurs/akkord Procedure/retssager Ret & Råd Bornholm v. Advokatfirmaet Paldan
Advokat Virksomhedsrekonstruktion Insolvensret/betalingsstandsning/konkurs/akkord Mediation/mægling Mediation/mægling Bech-Bruun Advokatpartnerselskab
Advokat, møderet for landsret og højesteret Selskabsret Virksomhedsrekonstruktion Insolvensret/betalingsstandsning/konkurs/akkord Bech-Bruun Advokatpartnerselskab
Advokat, møderet for landsret og højesteret Ansættelsesret og arbejdsret Erhvervsret Insolvensret/betalingsstandsning/konkurs/akkord Advokatfirmaet Martin Hector
Advokat, møderet for landsret og højesteret Bestyrelsesarbejde Etablering af virksomhed Insolvensret/betalingsstandsning/konkurs/akkord Penta Advokater A/S
Advokat, Skifteretsmedhjælper i Gældssaneringssager, møderet for landsret og højesteret Entrepriseret Fast ejendom-boligrådgivning/ejendomsberigtigelse Insolvensret/betalingsstandsning/konkurs/akkord Advokat Ole Krabbe
Byer med flest advokater
941 advokater i København K
509 advokater i København Ø
487 advokater i København V
484 advokater i Aarhus C
284 advokater i Hellerup
108 advokater i Aalborg
80 advokater i Odense C
59 advokater i Kolding
57 advokater i Horsens
56 advokater i Esbjerg
51 advokater i København S
43 advokater i Roskilde
43 advokater i Herning
42 advokater i Viborg
41 advokater i Hillerød
38 advokater i Vejle
38 advokater i Frederiksberg
38 advokater i Ballerup
37 advokater i Kongens Lyngby
34 advokater i Frederiksberg C
33 advokater i Glostrup
32 advokater i Hørsholm
30 advokater i Svendborg
30 advokater i Silkeborg
28 advokater i Søborg
26 advokater i Holbæk
26 advokater i Fredericia
25 advokater i Odense M
24 advokater i Helsingør
24 advokater i Hjørring
22 advokater i Næstved
22 advokater i Frederikshavn
21 advokater i Charlottenlund
20 advokater i Åbyhøj
20 advokater i Holte
20 advokater i Aabenraa
20 advokater i Køge
19 advokater i Valby
19 advokater i Randers C
19 advokater i Holstebro
17 advokater i Slagelse
16 advokater i Aarhus N
16 advokater i Sønderborg
15 advokater i København SV
14 advokater i Nykøbing F
14 advokater i København N
14 advokater i Aalborg SV
14 advokater i Gentofte
12 advokater i Virum
12 advokater i Haderslev
12 advokater i Skanderborg
12 advokater i Frederikssund
12 advokater i Hvidovre
12 advokater i Klampenborg
12 advokater i Viby J
11 advokater i Sorø
11 advokater i Brønderslev
11 advokater i Billund
11 advokater i Ringsted
10 advokater i Humlebæk
Mest almindelige fagområder
Selskabsret (556)
Fast ejendom-boligrådgivning/ejendomsberigtigelse (529)
Familieret (474)
Procedure/retssager (466)
Erhvervsret (451)
Generelle erhvervsforhold (423)
Strafferet (392)
Virksomhedsoverdragelse (374)
Entrepriseret (299)
Ansættelsesret og arbejdsret (296)
Lejeret (288)
Insolvensret/betalingsstandsning/konkurs/akkord (277)
Immaterialret (248)
Erstatningsret (221)
Skatteret (209)
Kontraktsret (162)
Forsikringsret (133)
Finansieringsret (125)
IT-ret (116)
Miljø og Energi (111)
Erhvervsejendomme (107)
EU-ret (92)
Inkasso (91)
Erhvervslejeret (89)
Konkurrenceret (89)
Ejendomshandel (79)
Personskadeerstatning (75)
Bestyrelsesarbejde (74)
Udbudsret (73)
Erstatningsret og forsikringsret (73)
Rekonstruktion (72)
Generationsskifte (71)
Børsret (69)
Voldgiftssager (67)
Markedsføringsret (67)
Voldgift (67)
Landboret/Landbrugshandler (61)
International erhvervsret (58)
Energiret (55)
Offentlig ret (54)
Mediation/mægling (53)
Ejendomsadministration (52)
Andelsboligforeninger (51)
Testamente (51)
Byggeri (49)
Tvangsfjernelsessager (48)
Transportret (48)
Fonds- og foreningsret (47)
Medieret (46)
Gældssanering (39)
Forvaltningsret (35)
Internationale kontrakter (34)
Tyske retsforhold (30)
Pengeinstitutjura (29)
Aftaleret (29)
Persondata (28)
Ophavsret (26)
Moms og afgifter (25)

matches: højesteret højesteret højesteret højesteret højesteret højesteret højesteret højesteret højesteret højesteret højesteret højesteret højesteret højesteret højesteret højesteret højesteret højesteret højesteret højesteret højesteret højesteret højesteret højesteret højesteret højesteret højesteret højesteret højesteret højesteret højesteret højesteret højesteret højesteret højesteret højesteret højesteret højesteret højesteret højesteret højesteret højesteret højesteret højesteret højesteret højesteret højesteret højesteret højesteret højesteret højesteret højesteret højesteret højesteret højesteret højesteret højesteret højesteret højesteret højesteret højesteret højesteret højesteret højesteret højesteret højesteret højesteret højesteret