text:
Adgang til klage og domstolsprøvelse på miljøområdet - Estland
Den estiske forfatning ikke giver ret til et miljø med bestemte egenskaber, der kan påberåbes af borgerne ved domstolene eller i administrative procedurer. http://www.legaltext.ee/et/andmebaas/tekst.asp?loc=text&dok=X0000K1&keel=en&pg=1&ptyyp=RT&tyyp=X&query=p%F5hiseadus Den har imidlertid anført, at enhver er forpligtet til at bevare miljøet og rette op på skader på det (punkt 53). Naturressourcer betragtes som nationale skatte, der som sådan skal anvendes økonomisk i henhold til punkt 5. Grundloven fastsætter, at enhver har ret til beskyttelse af staten og dets love. I henhold til afsnit 15 har enhver ret til at få adgang til domstolsprøvelse, hvis deres rettigheder og frihedsrettigheder krænkes. Lovgivning og andre foranstaltninger kan anfægtes som forfatningsstridige og domstole er forpligtet til at tage disse udfordringer op. Afsnit 24 indeholder mere detaljerede regler for retsligt (ret). Retsmøderne er åbne for offentligheden og almindeligvis afgørelser gøres offentligt tilgængelige. Sagen kan ikke overføres til en anden ret end den, der er foreskrevet ved lov, hvis én af parterne i en tvist ikke er indforstået med det. Enhver har ret til at deltage i retssager, de er part i, samt retten til at anke afgørelsen til en højere retsinstans i henhold til betingelser fastsat i lovgivning.
Parter i en administrativ eller retslig procedure, kan umiddelbart støtte ret på internationale aftaler, hvis:
Disse er tilstrækkelig præcis (giver alle de nødvendige oplysninger), og
Der findes ingen national lovgivning om dette spørgsmål;
Den nationale lovgivning er i strid med den internationale aftale.
Administrative organer og domstole også har anvendt Århuskonventionen og dens regler om klageadgang direkte i mangel af national lovgivning om et bestemt emne (f.eks. stående). Dette er sket ved højesteret (afgørelse nr. 3-3-1-43-06). Nye Code of Administrative Court Procedure (finder anvendelse fra den 1. januar 2012) indeholder regler om adgang til domstolene (navnlig Stående) af ngo'er på miljøområdet på grundlag af Domstolens praksis på området.
Estlands domstolssystem består af tre niveauer (lavere til højere):
Administrative courts og county courts;
distriktsdomstolene (Tallinn og Tartu);
Højesteret.
På det laveste niveau, administrative sager, dvs. sager mod aktiviteter i den offentlige forvaltning (herunder de fleste sager på miljøområdet) drøftes i en specialret. For de næste to niveauer, de samme administrative, civile domstole påkender tvister baseret på civilret og strafferet. District Court og Supreme Court Judges dog specialisere sig i et af de tre områder (dvs. administrative, civil- eller strafferetlige). På det laveste niveau, som administrative domstole og distriktsdomstolene, domstolene er opdelt i retskontorer — der er 4 domhuse ved forvaltningsdomstolene og 15 for County Courts (et i hvert amt i Estland). Forfatningsret højesteret gennemgår lovgivningen overholder forfatningen og de beslutninger, der træffes af:
Parlamentet (Riigikogu);
Bestyrelsen for Parlamentet;
Estlands præsident, og
Revision af lovens overensstemmelse med forfatningen eller ovennævnte beslutninger, kan iværksættes af:
Estlands præsident;
Justitsminister (ombudsmanden);
Rådets af lokale myndigheder (kommune), eller
Personer, der ikke har ret til direkte at indlede den forfatningsmæssige gennemgang af lovgivningen. De kan dog ansøge om fornyet undersøgelse i en retssag i en anden retssag eller enkeltpersoner kan henvende sig til justitsministeren. Forfatningsmæssigheden af ovennævnte afgørelser, kan derimod anfægtes direkte af borgere, hvis rettigheder påvirkes af beslutninger. Domstole er de største uafhængige organer til bilæggelse af tvister; Der findes kun et begrænset antal voldgiftsretter ud over dem. Der ikke er nogen retter eller andre organer til bilæggelse af tvister i miljøsager, bortset fra domstole. Den estiske dømmende magt er uafhængig. Dommere ved forvaltningsdomstole og distriktsdomstole og regionale domstole udpeges af formanden for Estland på grundlag af forslag fra dommere fra højesteret. Dommere ved højesteret er udnævnt af Parlamentet. Tvistbilæggelse i de estiske domstole hovedsagelig er kontradiktorisk, dvs. retten afgør, at den ene af parterne er (i det mindste delvis) ret, og den anden er (i det mindste delvis) gjort noget ulovligt. I civilsager og forvaltningssager kan parterne også nå til enighed i retten. Mægling er også en mulighed for administrative spørgsmål (ikke til rådighed i straffesager), hvis alle parter i en tvist er enige om at anvende det.
Der er ingen særlige domstole, nævn osv., der specialiserer sig i miljøspørgsmål. Miljøkonflikter kræver først og fremmest en aktivitet i nogle offentligt forvaltningsorgan og derfor hørte først ved forvaltningsdomstolene og derefter af specialiserede dommere ved distriktsdomstole og Højesteret. Hvis en person eller virksomhed har i alvorlig grad skadet miljøet eller tilsidesat væsentlige forpligtelser, der har til formål at beskytte miljøet (f.eks. ulovligt har håndteret affald og skabt en risiko for miljøet), strafferetlige anklager kan indbringes af anklagemyndigheden. http://www.prokuratuur.ee/en Første hørt i straffesager er regionalretterne, derefter ved distriktsdomstole og endelig ved højesteret af dommere, som er specialiseret på disse områder. "forum shopping", dvs. at vælge en ret, der er mest gunstigt for den person, der indgiver et søgsmål ved en domstol, er begrænset på miljøområdet i Estland. En administrativ sag behandles af den domstol, i hvis retskreds det administrative organ, hvis virksomhed er blevet anfægtet (sagsøgte) har sit hjemsted. Hvis der er to eller flere respondenter fra forskellige domstole kompetence, den person, som har indbragt sagen, kan frit vælge mellem disse domstole, medmindre reglerne om enekompetence at begunstige en af retterne i den administrative forfølgning retsakt. Forvaltningsdomstolen, som modtager en foranstaltning, som en person skal for det første undersøge, om søgsmålet er blevet indgivet til den rette domstol. Hvis sagen er anlagt en forkert, som Retten vil overdrage den til den korrekte.
Hvis den person, der indgiver et søgsmål, eller sagsøgte er utilfreds med dommen (kohtuotsus) (1. instans) kan den appelleres til byretten (2. instans). Ret til at klage til distriktsdomstolen kan også anvendes af en person, der hverken har indsendt den oprindelige aktion, men hvis rettigheder afgørelsen fra Retten i Første Instans har indvirkning. De samme personer har ret til at appellere til Supreme Court (3. og sidste instans), hvis de ikke er tilfreds med den afgørelse, der er truffet af distriktsdomstolen. For appel, den person, der har indgivet en klage, skal det derfor ved at påvise, at den har:
(materielle) lovgivning fejlagtigt;
Retten har overtrådt regler betydeligt, eller
ikke gjort korrekt brug af bevismateriale (dette kan anvendes til begrundelse en appel til Retten, men ikke til Supreme Court).
I visse situationer kan en domstol afslutte proceduren med en domstolsafgørelse (kohtumäärus) i stedet for en retsafgørelse. I en sådan situation kan en appel af Rettens dom kan indgives af den person, der er berørt af en afgørelse til den ret, der har afsagt kendelsen. Retten vil behandle anken, hvorefter kan opfylde det; hvis den konstaterer, at appellen opfylder samtlige krav, men den er ikke enig i dets indhold, om Domstolens afgørelse vil blive overført til distriktsdomstolen for revision. I dette tilfælde skal klager om domstolsafgørelser af retterne i første instans (forvaltningsdomstol) løses ved en retsafgørelse fra byretten. Appel af en sådan retsafgørelse samt andre retsafgørelser ved distriktsdomstolene (2. instans) kan indgives til højesteret, som personer, der er berørt af Domstolens afgørelser.
I forbindelse med en retsafgørelse om administrative afgørelser, estiske domstole har ret til at prøve lovligheden af en forvaltningsakt og beslutningen annulleres som helhed eller en del heraf. Retterne ikke har ret til at ændre indholdet af administrative afgørelser. Det kan gøres ved, at de administrative organer, hvis de beslutter at træffe en ny afgørelse i sagen. Domstolen kan ligeledes afkræve den administrative organ til at udføre en bestemt aktivitet eller træffe en afgørelse, men ikke kan foreskrive det præcise indhold af denne virksomhed eller afgørelse, hvis der er plads til et skøn på vegne af det administrative organ. Der er et par særlige forhold på miljøområdet i forhold til retslige procedurer i andre forvaltningsretlige sager vedrørende:
adgang til retssystemet (retlig status) og
ret til at anfægte processuelle retsakter (menetlustoimingud) af administrative organer.
For det første lov om forvaltningsretspleje indeholder en særlig bestemmelse (punkt 292), om søgsmålskompetence på miljøområdet. Ifølge reglerne i denne bestemmelse har søgsmålskompetence for miljø-NGO'er formodes, hvis aktiviteten i det administrative organ anfægtes vedrørende miljøbeskyttelse mål eller tidligere aktivitet af sådanne ngo. Ifølge definitionen er en ikke-statslig miljøorganisation er:
en almennyttig organisation, som beskyttelse af miljøet er et lovbestemt mål, og hvis aktiviteter tager sigte på at fremme miljøbeskyttelse;
en sammenslutning af personer, som ikke er en separat enhed, som ifølge en skriftlig aftale med associeringen er at fremme miljøbeskyttelse og er bindende for en væsentlig del af lokalbefolkningen.
Fremme af miljøbeskyttelse er brugt i bred forstand, herunder beskyttelse af elementer med henblik på beskyttelse af menneskers sundhed og forskning og uddannelse i naturlige kulturarv. For det andet er muligheden for at anfægte proceduremæssige afgørelser truffet af administrative organer er bredere på miljøområdet. Procedureafgørelser (menetlustoimingud administrative organ er aktiviteter udført i forbindelse med udarbejdelsen af den endelige afgørelse — administrativ retsakt (haldusakt), f.eks. VVM-screening afgørelser. Du kan anfægte proceduremæssige foranstaltninger i to tilfælde ifølge section 45(3) i Code of Administrative Court Procedure:
dine rettigheder (undtagen proceduremæssige rettigheder) overtrædes uafhængigt af den endelige afgørelse.
ulovlighed af procedureafgørelsen, uundgåeligt ville føre til en endelig afgørelse eller anden aktivitet, der ikke værner om dine rettigheder
Tidligere praksis ved Højesteret anerkendte, at miljølovgivningen er et lovområde, hvor processuelle regler har en betydelig rolle i opnåelsen af en lovlig beslutning; Derfor proceshandlinger kan i princippet anfægtes. Spørgsmålet om, hvorvidt en af de to nødvendige betingelser for at anfægte proceduremæssige foranstaltninger, er opfyldt, vil blive afgjort fra sag til sag.
I administrative sager (herunder miljøspørgsmål) domstole kan træffe en række foranstaltninger af egen drift. For det første retter er forpligtede til at sikre, at alle forhold af relevans for sagen skal undersøges. Domstolen kan om nødvendigt indsamle beviser på eget initiativ. Domstole kan omfatte tredjeparter bestrides, hvis de finder, at de rettigheder, som disse personer kan blive påvirket af dommen. Retten kan også af egen drift ændre forfaldsdatoerne for proceduremæssige handlinger, der skal iværksættes af parterne (f.eks. fremlægger en oversættelse af et dokument, svar på foranstaltningen osv.), foretage en yderligere dom præciserer eller supplerer den oprindelige dom eller anvende foreløbige retsmidler.
Hvis et administrativt organ nægter at videregive oplysninger, som de har anmodet om, skal den underrette dig om beslutningen og dens begrundelse inden for 5 arbejdsdage. Fristen kan forlænges til 15 dage, hvis din anmodning skal specificeres eller indsamling af oplysninger er meget tidskrævende. Afslag på udlevering af oplysninger efter anmodning anses for at være administrative retsakter og skal indeholde oplysninger om tid, sted og mulighederne for at anfægte afslaget i henhold til Administrative Procedure Act, section 57(1). Hvis du anmoder om adgang til miljøoplysninger og er nægtet adgang eller er ulovligt eller er blevet utilstrækkeligt besvaret, har du ret til:
a) indgive en udfordring, idet den estiske databeskyttelsesinspektorat eller; http://www.aki.ee/en
b) et søgsmål ved en forvaltningsdomstol.
I begge sager, har du ret til at anfægte lovligheden af afslaget eller mangelfuld besvarelse og har nedlagt påstand om annullation af afgørelsen og/eller anmodning om at træffe en ny afgørelse. Indgivelse af en indsigelse med den estiske databeskyttelsesinspektorat ikke forhindre dig i senere at indgive ansøgning til den ret til at anfægte enten den oprindelige afslag eller forkert/manglende besvarelse eller afgørelsen truffet af inspektoratet om dit problem. For at indgive en anfægtelse af den estiske databeskyttelsesinspektorat, skal du give en mundtlig eller en skriftlig erklæring senest 30 dage efter den dato, hvor du blev underrettet om afslaget osv. mundtlige udfordringer vil blive registreret af den estiske databeskyttelsesinspektorat. Indsigelsen skal indeholde en række elementer, f.eks. navn og kontaktoplysninger på den person, der indgiver en klage, begrundelse for klagen, klart kræve osv. (fuldstændig liste over oplysninger, der skal findes i § 76 i den administrative procedure Act). http://www.legaltext.ee/et/andmebaas/tekst.asp?loc=text&dok=X40071K4&keel=en&pg=1&ptyyp=RT&tyyp=X&query=haldusmenetluse Du kan anlægge sag ved den administrative domstol pr. post, ved at den skriftlige aktion i retsbygningen eller ad elektronisk vej (e-mail eller elektronisk informationssystem (E-Toimik)). http://www.e-toimik.ee/ Der anvendes forskellige tidsfrister afhængigt af påstande:
30 dage, hvis en person har nedlagt påstand om annullation af afgørelsen om at afvise anmodningen.
1 år, hvis den pågældende er interesseret i et svar, hvis forsinkelsen af det administrative organ;
3 år, hvis den pågældende ønsker, at Domstolen fastslår det administrative organ ulovlige (konstatering af en ulovlighed kan imidlertid ikke automatisk fører til annullation af beslutningen).
For både udfordringer med estiske databeskyttelsesinspektorat og aktioner med administrative domstole, kan du bruge en retlig repræsentant (eller advokat), men det er ikke obligatorisk. Domstole (samt den estiske databeskyttelsesinspektorat) har adgang til oplysninger, som er genstand for tvist. Dette er nødvendigt for at vurdere lovligheden af de administrative organ. Domstolene kan ikke videregive sådanne oplysninger på deres egne, men de kan kræve, at de oplysninger, der skal offentliggøres, hvis der ikke er noget grundlag for begrænsninger (f.eks. trussel mod statens sikkerhed eller beskyttede arter).
Administrative procedurer på miljøområdet sædvanligvis finder sted, som indleder proceduren. Dette betyder, at den brede offentlighed skal informeres om en sådan procedure og anmodningen om en administrativ retsakt, og forslaget vil blive stillet til rådighed for offentligheden. I tilfælde af VVM og miljøgodkendelser, udgør enhver er berettiget til at fremsætte mundtlige eller skriftlige bemærkninger. I en anden sag, har du ret til at fremsætte kommentarer, hvis du har en legitim interesse i sagen eller dine rettigheder kan blive berørt af den administrative afgørelse. I flere vigtige sager, der afholdes også en høring. Generelle regler for åbne administrative procedurer findes i § § 46-50 i loven om administrative procedurer. http://www.legaltext.ee/et/andmebaas/tekst.asp?loc=text&dok=X40071K4&keel=en&pg=1&ptyyp=RT&tyyp=X&query=haldusmenetluse Yderligere specifikationer af de administrative procedurer på miljøområdet findes i mange særlige retsakter, der vedrører miljømæssige tilladelser, miljøkonsekvensvurdering og fysisk planlægning, f.eks. omgivende luft, vand, vurdering af indvirkningen på miljøet og forvaltningssystemer, lov om fysisk planlægning osv.
Hvis du ikke er tilfreds med en administrativ afgørelse, kan du enten anlægge sag ved en domstol eller indgive en administrativ udfordring (vaie). Administrative udfordringer gennemgås af de kompetente administrative organ af den oprindelige afgørelse. I nogle tilfælde kan disse klager behandlet af samme organ, der indgav den oprindelige beslutning, dvs. hvis:
Det administrative organ under direkte kontrol af en minister.
lovgivningen ikke hjemler en tilsynsførende til dette administrative organ.
Administrative udfordringer er fakultative, dvs. at du ikke behøver at forelægge dem for at kunne anlægge sag med Domstolen senere. Du kan dog stadig ret til at indgive en sag ved Retten efter den administrative udfordring er blevet behandlet, og du ikke er tilfreds med den afgørelse, der er truffet. Retten behandler både den materielle og processuelle lovlighed af administrative afgørelser. Revision af proceduremæssige lovlighed betyder, at domstolene kontrollerer, om deres processuelle rettigheder er blevet krænket. Dette kan i visse tilfælde også være grundlag for annullation af afgørelser, der er truffet i forbindelse med en sådan procedure (hvis procedurefejl kan have påvirket beslutningen). Gennemgang af retsaktens materielle lovlighed betyder, at domstolene kontrollerer, om lovene blev anvendt korrekt af det administrative organ, når det træffer den omtvistede afgørelse. Retter ligeledes ret til at kontrollere, om de data, der benyttes i den administrative organer som grundlag for deres beslutninger, var korrekt, og hvorvidt de administrative organer havde indsamlet alle de nødvendige oplysninger. Endvidere kan domstolene, om beslutningerne er proportional og ikke åbenbart urigtige skøn er foretaget, f.eks. økonomiske interesser prioriteres uden eller næsten uden hensyntagen til modstridende sociale eller miljømæssige interesser. Hvis der på den anden side ikke er åbenbart urigtige skøn, kan Domstolen ikke afgøre, om skøn blev anvendt i den bedste (mest målrettet og effektiv osv.).
Du kan anfægte fysiske planer på forskellige niveauer (nationalt, i grevskabet, omfattende og detaljerede planer) ved forvaltningsdomstolene. Alle medlemmer af offentligheden har søgsmålskompetence ved domstolene at anfægte dem; yderligere kriterier, der normalt gælder i administrative retslige procedurer (navnlig overtrædelser af deres rettigheder), ikke anvendelse. Til at anfægte en afgørelse, der skal anlægge sag ved en forvaltningsdomstol, hvis de sædvanlige administrative retslige procedurer vil blive gennemført. http://www.kohus.ee/et/kohtusse-poordumine/haldusasjad http://www.kohus.ee/en/estonian-courts/contacts Du kan bruge en repræsentant (eller advokat) ved Domstolen, men dette er ikke obligatorisk. Ved prøvelsen af en fysisk planlægning, vil Retten undersøge, om afgørelsen er lovlig, dvs. den administrative procedure er blevet gennemført korrekt og alle andre (materielretlige) lovgivning blev anvendt korrekt. Domstole skal også evaluere, om det administrative organ havde alle nødvendige oplysninger og har taget alle relevante omstændigheder i betragtning. Som administrative organer, der har vide skønsbeføjelser med hensyn til fysisk planlægning, domstolene kan ikke annullere en afgørelse på grundlag af effektivitet, målrettethed osv., medmindre en indlysende fejl skøn blev foretaget. Dette ville f.eks. være tilfældet, hvis det administrative organ giver højeste prioritet til økonomiske betragtninger uden eller næsten ingen hensyn til naturbeskyttelse behov uden fyldestgørende forklaring.
Foreløbige retsmidler (foreløbig beskyttelse af personers rettigheder) kan anvendes af Domstolen på et hvilket som helst tidspunkt under retssagen. Generelle regler om foreløbige retsmidler kun anvendelse på sager vedrørende fysisk planlægning. Domstole kan anvende foreløbige retsmidler, på grundlag af en begæring fra en af parterne i en tvist, men også af egen drift. Samtidig er det kun gælder de tilfælde, hvor fuldbyrdelsen af dommen er truet, f.eks. aktiviteterne i indehaveren af tilladelsen ville ændre/skader miljø uigenkaldeligt. Der gælder særlige regler for foreløbige retsmidler i sager om IPPC-tilladelser.
VVM-screening afgørelser (afgørelser om, hvorvidt der skal iværksættes en VVM-undersøgelse) betragtes som processuelle retsakter (menetlustoimingud). Dette betyder, at de kun kan anfægte dem uafhængigt af endelige afgørelser (f.eks. miljøgodkendelser), hvis:
overtræder deres rettigheder (undtagen proceduremæssige rettigheder) uafhængigt af den endelige afgørelse.
ulovlighed af procedureafgørelsen, uundgåeligt ville føre til en endelig afgørelse eller anden aktivitet, der ikke værner om dine rettigheder.
I henhold til den seneste retspraksis fra Supreme Court (f.eks. sag 3-3-1-63-11 og 3-3-1-101-09) VVM-screening beslutninger kan anfægtes separat, hvis den administrative myndighed har en lovbestemt forpligtelse til at indlede vurderingsprocessen. http://www.nc.ee/?id=142 Hvis beslutningen var baseret på skøn (dvs. administrative organ havde mulighed for at indlede den proces, det kan ikke anfægtes separat fra den endelige afgørelse (f.eks. luftforurening tilladelse eller IPPC-godkendelsen). For at anfægte en VVM-screening særskilt, man skal anlægge sag ved en forvaltningsdomstol, hvis de sædvanlige administrative retslige procedurer vil blive gennemført. http://www.kohus.ee/et/kohtusse-poordumine/haldusasjad http://www.kohus.ee/en/estonian-courts/contacts For at få søgsmålskompetence ved domstolen, skal du dokumentere, at dine rettigheder er blevet tilsidesat, og deres legitime interesser er direkte berørt. Tilsidesættelse af retten af ikke-statslige miljøorganisationer antages. Domstolene vil undersøge, om proceduren er gennemført korrekt, og afgørelsen herom blev truffet i overensstemmelse med loven. Sagen er begrænset i deres reviderede skøn af administrative organer til åbenlyse misbrug kun.
"VVM afgørelser (afgørelser om indholdet og omfanget af VVM) betragtes som processuelle retsakter (menetlustoimingud). Det betyder, at du kan kun anfægte dem separat fra endelige beslutninger (f.eks. miljøgodkendelser), hvis:
For at anfægte "VVM særskilt, skal du indsende et søgsmål ved en forvaltningsdomstol, hvor den sædvanlige administrative retslige procedurer vil blive gennemført. At have en stående i retten, skal du dokumentere, at dine rettigheder er blevet tilsidesat, og deres legitime interesser er direkte berørt. Tilsidesættelse af retten af ikke-statslige miljøorganisationer antages. Domstolene vil undersøge, om proceduren er gennemført korrekt, og afgørelsen herom blev truffet i overensstemmelse med loven. Sagen er begrænset i deres reviderede skøn af administrative organer til åbenlyse misbrug kun.
Endelig VVM-afgørelser (godkendelse fra VVM-erklæringen af administrative organ) betragtes som processuelle retsakter (menetlustoimingud). Det betyder, at du kan kun anfægte dem separat fra endelige beslutninger (f.eks. miljøgodkendelser), hvis:
Tilladelser er udstedt adskilt fra godkendelsen af VVM-erklæringer og betragtes som administrative retsakter, som kan anfægtes ved domstolene, hvis de overtræder deres rettigheder. At anfægte VVM-afgørelser separat eller at anfægte den endelige byggetilladelse, man skal anlægge sag ved en forvaltningsdomstol, hvis de sædvanlige administrative retslige procedurer vil blive gennemført. At have en stående i retten, skal du dokumentere, at dine rettigheder er blevet tilsidesat, og deres legitime interesser er direkte berørt. Tilsidesættelse af retten af ikke-statslige miljøorganisationer antages. Du kan bruge en repræsentant (eller advokat) ved Domstolen, men dette er ikke obligatorisk. Du behøver ikke at deltage aktivt i den offentlige høring, fremsætte bemærkninger osv. til at få en løbende, hvis deres rettigheder krænkes direkte. I praksis er det dog aktive deltagelse i sagen kan være vigtigt at udfordre mindre og mindre indlysende mangler med VVM-procedurerne og VVM-redegørelsen. Man bør derfor deltage så tidligt som muligt i beslutningsprocessen. Overtrædelse af proceduremæssige rettigheder imidlertid ikke giver dig ret til at anfægte afgrænsnings- eller VVM-udvælgelsen, hvori godkendelsesbeslutningerne accepteres, da disse er procedureafgørelser (menetlustoimingud). Domstolene vil undersøge, om proceduren er gennemført korrekt, og afgørelsen herom blev truffet i overensstemmelse med loven. Sagen er begrænset i deres reviderede skøn af administrative organer til åbenlyse misbrug kun. Ved gennemgangen af VVM-afgørelser separat eller med udstedelse af udviklingstilladelser, domstolene har ret til at kontrollere den materielle og tekniske resultater. De kan dog ikke erstatte indholdet af den administrative afgørelse, men har kun mulighed for at annullere det, hvis disse oplysninger anses for at være ukorrekt.
Foreløbige retsmidler (foreløbig beskyttelse af personers rettigheder) kan anvendes af Domstolen på et hvilket som helst tidspunkt under retssagen og i princippet også i sager vedrørende VVM i henhold til de almindelige regler. Domstole kan anvende foreløbige retsmidler, på grundlag af en begæring fra en af parterne i en tvist, men også af egen drift. Retter anvender foreløbige retsmidler, dog kun i de tilfælde, hvor fuldbyrdelsen af dommen er truet, f.eks. irreversible skader på miljøet. Som endelig VVM-afgørelser ikke gør det muligt for en person at starte med en udvikling, der kan skade miljøet (for udførelsen af aktiviteter, der skal udstedes en tilladelse på grundlag af en endelig VVM-afgørelse), retter ikke normalt anvendes foreløbige retsmidler i sådanne sager.
Du kan anfægte beslutninger om at udstede IPPC-godkendelser (keskkonnaamet Miljøklagenævnets i forvaltningsdomstole. http://www.keskkonnaamet.ee/eng At have søgsmålskompetence, skal du vise, at afgørelsen tilsidesætter deres rettigheder; for ngo'er på miljøområdet og overtrædelse af rettigheder antages. Til at anfægte en afgørelse, der skal anlægge sag ved en forvaltningsdomstol, hvis de sædvanlige administrative retslige procedurer vil blive gennemført. http://www.just.ee/10165 Du kan bruge en repræsentant (eller advokat) ved Domstolen, men dette er ikke obligatorisk. Du behøver ikke at deltage aktivt i den offentlige høring, fremsætte bemærkninger osv. til at få en løbende, hvis deres rettigheder krænkes direkte af beslutningen. På den anden side, hvis du og din processuelle rettigheder er blevet tilsidesat, ville dette være en særskilt begrundelse for at have en stående på estisk domstol. Også i praksis, deltagelse i administrative procedurer kan være vigtigt at udfordre mindre, mindre åbenlyse overtrædelser af lovgivningen. Man bør derfor deltage så tidligt som muligt i beslutningsprocessen. Domstolene vil undersøge, om proceduren er gennemført korrekt i natur- og beslutningen om at udstede IPPC-godkendelsen blev foretaget i overensstemmelse med loven. Retter ligeledes ret til at kontrollere den materielle og tekniske undersøgelser osv., men de kan ikke erstatte indholdet af beslutningen om at udstede tilladelse eller tilladelsen selv, men det er kun tilladt at annullere den afgørelse, hvis vedkommende vurderer, at afgørelsen er ulovlig. Annullation af beslutningen ville også gøre den udstedte tilladelse ugyldig. Foreløbige retsmidler (foreløbig beskyttelse af personers rettigheder) kan anvendes af Domstolen på et hvilket som helst tidspunkt under retssagen. Generelle regler om foreløbige retsmidler kun anvendelse på sager om IPPC-tilladelser. Domstole kan anvende foreløbige retsmidler baseret på anmodning af en af parterne i tvisten eller af egen drift. Samtidig er det kun anvendes, hvis fuldbyrdelsen af retsafgørelsen er truet, f.eks. aktiviteterne i indehaveren af tilladelsen ville ændre/skader miljø uigenkaldeligt. Der gælder særlige regler for foreløbige retsmidler i sager om IPPC-tilladelser.
På miljøområdet, kan du indbringe en sag for Retten direkte over for privatpersoner eller juridiske enheder alene med henblik på kompensation for skader eller at beskytte deres ejendomsrettigheder. Disse påstande er reguleret ved privatretlige retsakter, navnlig lovgivningen i lov om erstatningsansvar og lov om generhvervelse af formuerettigheder. http://www.legaltext.ee/et/andmebaas/tekst.asp?loc=text&dok=X30085K4&keel=en&pg=1&ptyyp=RT&tyyp=X&query=V%F5la%F5igusseadus+%28seisuga+18%2E07%2E2011%29 http://www.legaltext.ee/et/andmebaas/tekst.asp?loc=text&dok=X0004K11&keel=en&pg=1&ptyyp=RT&tyyp=X&query=asja%F5igusseadus Erstatningskrav og beskyttelse af ejendom er i første instans behandles ved "county courts". Hvis skaden er forvoldt ved miljøfarlige aktiviteter, kan du kræve erstatning for:
skader på dig selv (sundhedsskader osv.);
skader på deres ejendom;
skader forårsaget af forringelse af miljøkvaliteten;
De udgifter, der er forbundet med indhold af skaderne;
udgifter til afbødning af følgerne af skader;
tab, der opstår som følge af anvendelsen af afhjælpende foranstaltninger.
Du har ret til, hvis skaden er forvoldt skader uden for kontraktforhold, at personen er retsstridigt og culpøst, dvs. skaden blev forårsaget ved uagtsomhed eller forsæt. I nogle tilfælde anvendes et objektivt ansvar, dvs. tilkender erstatning, selv om den pågældende ikke forårsage skader uagtsomt eller forsætligt. For at beskytte din bolig, kan du kræve afskaffelse af eventuelle tilsidesættelse af deres ejendomsret.
Hvis et miljøanliggende er forbundet med en administrativ afgørelse, kan de anmode (en sag) til en forvaltningsdomstol direkte mod det statslige organ, der har truffet afgørelsen (f.eks. miljøagenturer). I sådanne procedurer, kan du kræve:
annullation af hele eller en del af den administrative afgørelse (endelig beslutning);
udstedelse af en forvaltningsakt eller udøvelsen af en aktivitet;
forbud mod at udstede en forvaltningsakt eller udøvelsen af en aktivitet;
skader forårsaget under den offentlige ret;
afskaffelse af ulovlige følgevirkninger af en administrativ handling eller aktivitet;
oprettelse af ugyldighed af en forvaltningsakt, retsstridig administrativ handling eller aktivitet eller andre faktiske omstændigheder, der vedrører et offentligretligt forhold.
Det er vigtigt at bemærke, at annullation af en forvaltningsakt fra en domstol ophæver den, og det vil derfor ikke længere skabe rettigheder og forpligtelser. Oprettelse af ulovligheden af en forvaltningsakt, som Domstolen på den anden side ikke bringe den automatisk — skal retsakten ophæves ved det administrative organ selv.
Spørgsmål om erstatningsansvar for miljøskader med den myndighed, der identificerer de skader og de personer, der er ansvarlige og har ret til at træffe de nødvendige foranstaltninger, er Miljøstyrelsen. http://www.keskkonnaamet.ee/eng Miljøministeriet er ansvarlig for bemyndigende myndigheder i andre EU-lande i tilfælde, hvor skaden er af grænseoverskridende karakter. http://www.envir.ee/?set_lang_id=2 At håndhæve erstatningsansvar for miljøskader skal du først indgive en anmodning om indgriben til Miljøstyrelsen. Der kan indgives anmodninger om indgriben, hvis:
Du er berørt eller kan blive berørt af miljøskader;
Du har legitim interesse i sagen; eller
Dine rettigheder som følge af skader på miljø eller truslen herom.
For miljø-NGO'er, tilsidesættelse af rettigheder og legitime interesser anses. Hvis det afslår at træffe foranstaltninger, og du ønsker at håndhæve erstatningsansvar for miljøskader ved domstolene, skal du først udtømme alle administrative procedurer. Det betyder, at du skal indsende en administrativ udfordring (vaie) til Miljøministeriet inden for 30 dage. Ministeriet vil træffe afgørelse om deres indsigelse inden for 30 dage. Efter at have udtømt den administrative udfordring sager kan du indgive begæring til forvaltningsdomstolen. Med henblik på at anfægte den afgørelse, der er truffet vedrørende anmodningen om indgriben skal enten krænker deres rettigheder, eller at de vedrører dine legitime interesser. Domstolene har ret til at kræve, at Miljøstyrelsen håndhæver deres anmodning om miljøansvar.
Hvis en person, der overtræder miljølovgivningen, en straffesag kan indledes af de statslige myndigheder. Sanktionerede handlinger kan inddeles i to kategorier:
misdemeanors; og
strafbare handlinger.
Misdemeanors i miljøspørgsmål håndteres af miljøinspektoratet (Keskkonnainspektsioon) der henviser til, at strafferetlige anklager er ved domstolene af anklagemyndigheden (prokuratuur). http://kki.ee/eng/ http://www.prokuratuur.ee/en Hvis du ønsker at anfægte aktiviteter, inaktivitet eller undladelse fra en offentlig myndighed, har du ret til at indgive en administrativ udfordring (vaie). Administrative udfordringer hovedsagelig er et frivilligt alternativ til aktioner med domstole; De behøver ikke at være opbrugt inden anlæggelse af søgsmål. I nogle tilfælde, f.eks. i forbindelse med miljøansvar, administrative problemer, der skal anvendes, før man kan anlægge sag ved Domstolen. Hvis man finder, at en lov er forfatningsstridig, eller visse aktiviteter, inaktivitet eller undladelse fra en offentlig myndighed krænker deres forfatningsmæssige rettigheder, kan du også indgive en ansøgning til Õiguskantsler (Justitskansleren). http://oiguskantsler.ee/en Justitskansleren gennemgår forfatningsmæssigheden af den lovgivningsmæssige retsakt eller en offentlig myndigheds aktivitet og har ret til at fremsætte henstillinger og forslag, der tager sigte på at løse situationen.
Justitskansleren er en uafhængig embedsmand, som varetager to funktioner: http://oiguskantsler.ee/en Han er både den brede andragende (offentlige myndigheder) og vogter af forfatningsmæssigheden, at gennemgå gældende lovgivningsmæssige retsakter. Hvis du finder en lovgivningsmæssig retsakt (enten nationale eller lokale myndigheders) for forfatningsstridige, kan du indgive en ansøgning herom til justitsministeren. Forbundskansleren har ret til:
foreslå, at udstederen af lovgivning bringer den i overensstemmelse med forfatningen;
indgive et memorandum til forarbejdningsvirksomheden af lovgivning (hvis lovgivningen stadig er under udarbejdelse).
forelægge en rapport for Parlamentet (Riigikogu), redegjort for problemerne.
Hvis du mener, at deres forfatningsmæssige rettigheder er blevet krænket af en offentlig myndighed, kan du også indgive en ansøgning herom til justitsministeren. Forbundskansleren har ret til:
en henstilling om at handle på lovlig vis og respekterer principperne om god forvaltningsskik;
et forslag om at fjerne overtrædelsen.
Hvis de henstillinger og forslag ikke tages i betragtning, kan det justitskansleren, indsende en rapport til Tilsynsmyndigheden om det pågældende agentur, regeringen og Parlamentet (Riigikogu). Anbefalinger og forslag er endegyldig og kan ikke anfægtes ved domstolene. Selv om de ikke er retligt bindende for den berørte myndighed, de normalt er taget i betragtning af enten offentlige myndigheder eller deres tilsynsmyndigheder.
Miljøinspektoratet er det vigtigste statslige organ, der er ansvarlig for håndhævelse af miljølovgivningen. Dette omfatter undersøgelse af misdemeanors og lovovertrædelser begået af personer eller virksomheder inden for miljøretten. I tilfælde af misdemeanors, Miljøinspektoratet har også ret til at pålægge bøder. Arest misdemeanors, tilbageholdelse (for) blive pålagt af domstole imod de af miljøinspektoratet. Hvis du opdage miljøforurening eller hændelse, skal du underrette miljøinspektoratet, som så vil undersøge sagen.
Anklagemyndigheden har eneret til at rejse tiltale for lovovertrædelser begået af personer eller virksomheder til domstolene. Dette er også tilfældet for miljøkriminalitet; efterforskning af sådanne forbrydelser udføres af miljøinspektoratet. For strafbare handlinger, økonomiske sanktioner (rahaline karistus) eller fængsel kan pålægges af domstolene. Privat påtale er ikke til rådighed i Estland; strafferetlige anklager kan kun indbringes for domstolene af anklagemyndigheden. http://www.prokuratuur.ee/en Dette gælder også inden for miljøretten.
I henhold til Administrative Procedure Act og lov om forvaltningsretspleje har følgende generelle regler anvendes til at afgøre, hvem der er berettiget til at anfægte offentlige myndigheders aktiviteter. Disse regler gælder ikke for at anfægte beslutninger vedrørende fysisk planlægning, der kan anfægtes af nogen på grund af ulovlighed.
Tilsidesættelse af individuelle rettigheder eller en begrænsning af de individuelle frihedsrettigheder efter aktivitet af offentlige myndigheder. Rettigheder eller frihedsrettigheder kan være en direkte følge af forfatningen eller andre love.
Tilsidesættelse af individuelle rettigheder fra offentlige myndigheders. På miljøområdet, personer, der er direkte berørt af den administrative aktivitet kan også indgive en ansøgning. Umiddelbart berørt skal være relateret til den persons legitime interesser; aktivitet af den kompetente offentlige myndighed, skal have en betydelig og reel indvirkning på sådanne interesser.
For ngo'er inden for miljøbeskyttelse, tilsidesættelse af rettigheder eller frihedsrettigheder bør antages.
For ngo'er inden for miljøbeskyttelse, tilsidesættelse af rettigheder eller direkte vedrører antages.
Ad hoc-grupper er kun berettiget til at anfægte administrative aktiviteter på miljøområdet og, hvis de er aktive inden for miljøbeskyttelse. Tilsidesættelse af rettigheder eller friheder er påkrævet, men også formodes for sådanne ad hoc-grupper for at få søgsmålskompetence ved administrative klageprocedurer.
Ad hoc-grupper, har kun ret til at indgive søgsmål til domstolene i miljøspørgsmål, og hvis de er aktive inden for miljøbeskyttelse. Tilsidesættelse af rettigheder eller umiddelbart berørt er påkrævet, men også formodes for sådanne ad hoc-grupper for at få søgsmålskompetence.
For EU-baserede ngo'er inden for miljøbeskyttelse, tilsidesættelse af rettigheder eller direkte vedrører formodes på områder, der er reguleret ved EU-regler (f.eks. IPPC, EIA) i henhold til princippet om ikkeforskelsbehandling.
De statslige myndigheder kan ikke anfægte den virksomhed, der udøves af andre statslige myndigheder, da de ikke er særskilte juridiske enheder. Samtidig vil de lokale kommuner kan anfægte aktivitet fra andre offentlige myndigheder, hvis deres rettigheder krænkes, eller frihedsrettigheder begrænses. Tilsvarende gælder for andre offentlige juridiske personer (f.eks. universiteter, offentlige fonde osv.)
De statslige myndigheder kan ikke anfægte den virksomhed, der udøves af andre statslige myndigheder, da de ikke er særskilte juridiske enheder. Samtidig har andre offentligretlige juridiske personer (f.eks. universiteter, offentlige fonde osv.) kan anfægte aktivitet fra andre offentlige myndigheder, hvis deres rettigheder tilsidesættes.
De lokale myndigheder kan også anfægte aktivitet fra andre offentlige myndigheder, hvis deres rettigheder krænkes, eller de anfægtede handlinger hindrer af hæmmer varetagelsen af deres funktioner.
De fleste sektorspecifikke og proceduremæssige lovgivning inden for miljølovgivning ikke indeholder særlige bestemmelser om søgsmålskompetence. Dette er også tilfældet på området miljøvurdering og integreret forebyggelse og bekæmpelse af forurening. Derfor er berettiget til at indgive et annullationssøgsmål i henhold til de almindelige regler i lov om forvaltningsretspleje. Særlige bestemmelser er imidlertid konstateret i forbindelse med fysisk planlægning. I den fysiske planlægning, søgsmålskompetence der gælder andre regler end i andre områder i forvaltningsretten, herunder miljølovgivningen. Ifølge loven om fysisk planlægning, er du berettiget til at anlægge sag med den administrative ret til at anfægte beslutningen om at etablere en geografisk plan, hvis:
dine rettigheder er blevet krænket, eller deres rettigheder begrænset;
De mener at være i strid med love eller andre retsakter.
Det betyder, at du kan anfægte den endelige administrative afgørelse vedrørende en fysisk plan på grund af lovlighed, uden at påvise bekymring. Justitskansleren anses for at være en særskilt juridisk enhed; Det har derfor ret til at få prøvet offentlige myndigheder til at beskytte sine egne rettigheder ved hjælp af både administrative udfordringer og ved anlæggelse af et søgsmål ved Domstolen. Derudover justitskansleren har ret til at indlede disciplinærsager mod dommere. En disciplinærsag kan antages til påkendelse, hvis dommeren ulovligt har ikke opfyldt sine faglige opgaver, eller har opfyldt dem forkert. Disciplinærsager er blevet drøftet af en disciplinær afdeling bestående af dommere fra forskellige niveauer i retssystemet. Offentlige anklagere har eksklusive stilling i straffesager, dvs. kun de kan rejse tiltale for lovovertrædelser (kuriteod). Miljøinspektoratet har søgsmålskompetence ved domstolene i tilfælde af miljømæssige misdemeanors (väärteod). For misdemeanors, kan Rådet pålægge bøder på egen hånd; På den anden side frihedsberøvelse kan kun pålægges af domstole om anvendelsen af inspektoratet.
I retslige procedurer på miljøområdet, kan du vælge at repræsentere dig selv, eller anvende en professionel advokat. Følgende personer kan aftale at repræsentere dig i retten:
advokater (advokaat), der tilhører det estiske advokatsamfund; http://www.advokatuur.ee/?id=4&PHPSESSID=e2c9799e016cde30434d1dec06f20c67
personer med videregående uddannelse som jurist, dvs. personer, der mindst har opnået en kandidatgrad i jura eller tilsvarende kvalifikationer.
Kun edsvorne advokater kan repræsentere dem i den højeste domstol — højesteret i Estland. Retlige repræsentanter har ret til at handle på deres vegne og repræsentere dig selv i dit fravær. Samtidig kan også begrænse deres kontraktlige repræsentant. Begrænsning af beføjelser er behandlet i retten, hvis du underrette retten og andre parter i den. Retter kun tage hensyn til begrænsninger for:
Afslutning af proceduren med et kompromis; eller
ophæve en foranstaltning.
Du kan også anvende rådgivere i retslige procedurer på miljøområdet. I modsætning til advokater, juridiske rådgivere er normalt ikke lov til at handle på deres vegne og uden din tilstedeværelse. De er imidlertid ret til at deltage i proceduren med dem og også fremsætte erklæringer og ansøgninger osv. Sådanne forklaringer, m.m. er tilskrevet disse, medmindre de omgående rette dem. Domstolene vil også være med til at forklare denne ret til dig, hvis du beslutter dig for at benytte en advokat. En liste over alle advokatkontorer, der er forbundet med det estiske advokatsamfund sorteret efter deres placering kan findes her. https://www.advokatuur.ee/eng/advocates/find-advocates?attorney_filter%5Bregion%5D=&attorney_filter%5Bletter%5D=&attorney_filter%5Btype%5D%5B%5D=Assotsieerunud+liige Flere fremtrædende advokatkontorer også liste miljølovgivning som et område, hvor de tilbyder juridiske tjenesteydelser (herunder repræsentation), f.eks.:
Juridisk bistand (herunder repræsentation) på miljøområdet er også i medfør af den estiske Environmental Law Centre. http://k6k.ee/en Sidstnævnte er en offentlig interesse ngo'er; Det er derfor ikke yde juridisk bistand i tilfælde, hvor dette ville stride mod almene interesser.
På miljøområdet, ligesom i andre administrative spørgsmål, du skal fremlægge bevis, der understøtter dit krav. Du skal fremlægge bevis, enten med din indsats eller under den administrative procedure (før høring af sagen) senest. Hvis du ikke er i stand til at fremlægge bevis for (f.eks. når oplysninger indehaves af en privat person, der nægter at udveksle disse oplysninger), skal du forklare, hvorfor dette ikke er muligt, og hvor dokumentationen kan findes. Hvis retten finder, at der ikke foreligger tilstrækkelige beviser, kan de enten bede dig om at give det eller samle den på egen hånd. Hvis du ikke fremlægge dokumentation til støtte for en påstand, og Domstolen er ikke i stand til at indsamle beviser på eget, kan domstolen beslutte, at din påstand er ubegrundet. Ingen form for dokumentation er i princippet foretrækkes af Retten. Parterne kan desuden ikke begrænse de former for bevis eller give fortrinsret til visse typer beviser. Alle oplysninger vurderes ud fra alle perspektiver, som helhed og objektivt, idet der også tages hensyn til forbindelserne mellem de forskellige beviser. Dommere, der træffer den endelige beslutning om, hvorvidt et krav er blevet dokumenteret ved beviser på grundlag af deres samvittighed. Du skal fremlægge beviser under den administrative procedure (inden den mundtlige forhandling i sagen). Du kan fremlægge nye beviser efter høringen er det kun er begyndt i følgende særlige tilfælde:
Domstolen ikke afholde et retsmøde (f.eks. i skriftlige sager) og ingen frist for fremlæggelse af beviser er fastsat før høringen indledtes;
at fremlægge ny dokumentation ikke forsinker retssagen; eller
Du kan bevise, at du havde en god grund til forsinkelse.
Retter kan anmode en part i en retssag eller dennes ansatte, en offentlig myndighed, et forsikringsselskab eller et kreditinstitut (f.eks. banker, investeringsfonde) at tilvejebringe oplysninger, der er nødvendige for at løse tvisten og formodes at være i hænderne på personen. Domstolene vil fastsætte en frist, og de personer, som er forpligtede til at give oplysninger i denne periode. Hvis de tilsidesætter denne forpligtelse, kan retten idømme en bøde. Hvis du ønsker at anvende en sagkyndig undersøgelse som bevis under retssager, kan du aftale en ekspert og fremlægge sin udtalelse som bevismateriale. Du kan også bede retten om afholdelse af en sagkyndig udtalelse under den administrative procedure (inden retsmødet). Retter kan anmode om en ekspertudtalelse til at træffe afgørelse i en sag, der har betydning for sagen og kræver ekspertviden. Ekspertudtalelser behandles som andre former for bevismateriale, dvs. at de evalueres sammen med andre relevante oplysninger at fastslå, om et krav er blevet godkendt eller ej. De er derfor ikke direkte bindende for dommerne. Derimod vil domstolene ikke kan bestride de resultater af den ekspertudtalelse på eget initiativ.
Hvis du anfægter en administrativ afgørelse enten for Retten eller ved hjælp af administrativ udfordring (vaie), ikke automatisk påvirker dens retsvirkning. Dette betyder, at selv om den udfordring, at afgørelsen kan gennemføres. For eksempel, hvis afgørelsen gør det muligt for en virksomhed at udlede forurenende stoffer i den omgivende luft, kan den gøre dette, selv om du har anlagt sag til prøvelse af afgørelsen ved en domstol. Administrative afgørelser i princippet kan fuldbyrdes, fra det øjeblik, de bliver gyldig. Hvis beslutningen ikke er offentliggjort, vil den blive gyldig, så snart den person, den er rettet til, underrettes herom. Hvis afgørelsen er offentliggjort, er der som regel træder i kraft på den 10. dag efter offentliggørelsen. At anfægte retsakten ved hjælp af enten administrative udfordring (vaie) eller i retten ikke automatisk påvirke beslutningens gyldighed. Dette betyder, at de kan fuldbyrdes straks, når de er blevet gyldigt. Hvis du anfægter en administrativ afgørelse vedrørende og miljømæssige spørgsmål i retten, kan du ansøge om indførelse af foreløbige retsmidler. Samtidig er foreløbige retsmidler, til enhver tid kan anvendes af Domstolen ex officio såvel. Foreløbige retsmidler kan antage mange former — du kan ansøge om ret til:
suspendere gyldigheden eller fuldbyrdelsen af en administrativ beslutning.
forbyde administrative organ til at træffe den anfægtede afgørelse.
Det administrative organ kan kræve den anfægtede afgørelse.
beslaglæggelse af aktiver;
forbyde den person, som beslutningen er rettet til (f.eks. mineselskab, der modtog en minedriftstilladelse) til at udføre aktiviteter, der er reguleret i afgørelsen eller tvinge dem til at udføre dem eller fastsætte yderligere forpligtelser til denne aktivitet, f.eks. værdipapirer til dig.
Hvis du vælger at anfægte en administrativ afgørelse via en administrativ udfordring (vaie), kan du også ansøge om indførelse af foreløbige retsmidler kan anvendes af domstolene. Du kan ansøge om indførelse af foreløbige retsmidler på ethvert tidspunkt i rets- eller administrative udfordring (vaie), så der er ingen frist. Du behøver ikke nogen sikkerhed for en eventuel skade eller økonomisk tab som følge af anvendelsen af de foreløbige retsmidler. Samtidig skal du betale et gebyr for anvendelsen. I deres begæring om foreløbige retsmidler, hvor du skal mindst indeholde følgende:
genstanden for tvisten;
Begrundelse for ansøgningen (omstændigheder, der kræver det);
foretrukne mål til måling af foreløbige retsmidler;
deres personlige identifikation og kontaktoplysninger.
Foreløbige retsmidler er kun blevet anvendt af domstolene, hvis beskyttelse af dine rettigheder eller opfyldelsen af målet om deres indsigelse ellers ville være upraktisk eller umuligt. Domstole træffer afgørelse om et foreløbigt retsmiddel i en retsafgørelse. Du kan anfægte denne retsafgørelse ved at indgive en appel senest 15 dage efter domsafsigelsen. Du bør sende klagen til den distriktsdomstol, men skal afleveres til den administrative domstol, der traf den afgørelse, der er anfægtet. Den administrative domstol vil tage stilling til formaliteten og forberede gennemgangen af det af distriktsdomstolen eller opfylder den på egen hånd.
Hvis du ønsker at anlægge sag med Domstolen bør man tage hensyn til to kategorier af mulige omkostninger: en sagsomkostning (kohtukulud) og udenretlige omkostninger (kohtuvälised kulud). Sagsomkostninger er omkostninger, der er nødvendige til at behandle sagen, dvs. statsafgift (riigilõiv), sikkerhed og nødvendige udgifter til proceduren (f.eks. omkostninger i forbindelse med vidner, sagkyndige, fremskaffelse af dokumentation etc.). Udenretlige omkostninger er omkostninger, som ikke er nødvendige til at behandle sagen, f.eks. honorarer til juridiske rådgivere og kontraktlige repræsentanter, rejseudgifter for deltagere i proceduren, lønninger, der ikke er udbetalt på grund af tvisten osv., hvis man ønsker at anlægge sag mod en administrativ afgørelse, skal du betale den pågældende afgift. Du skal betale et gebyr for at appellere til distriktsdomstolen for en dom eller Domstolens dom fra forvaltningsdomstolen. Flere oplysninger kan findes her.https://e-justice.europa.eu/content_costs_of_proceedings-37-ee-en.do?init=true&member=1
Administrative domstole kan fritage dem for at betale statsafgifter og sikkerhed samt nødvendige udgifter til proceduren (f.eks. omkostninger i forbindelse med vidner, sagkyndige, fremskaffelse af dokumentation etc.). Du kan undtages fra disse omkostninger som helhed eller kun delvist. En anden mulighed er, at du ikke har pligt til at betale dem på forhånd på én gang (som regel), men kan betale dem i rater. For at opnå fritagelse skal du anmode om det. I ansøgningen, skal du angive følgende oplysninger:
sager, i hvilke der ansøges om fritagelse;
din rolle i sagen og din vigtigste krav;
grundlag for deres krav eller indsigelse.
Hvis du søger om fritagelse som en fysisk person (individuelle), du skal tilføje en erklæring om deres økonomiske situation (og din families) og andre dokumenter, der beviser denne påstand. Formularer til meddelelser og anmodning om fritagelse sammen med yderligere oplysninger, der kan findes på den webside under justitsministeriet. https://www.just.ee/en/state-legal-assistance-0 Ansøgningen skal affattes enten på estisk eller engelsk. Hvis du søger om fritagelse som repræsentant for en juridisk person (organisation) skal du indsætte en kopi af vedtægterne for organisationen og den certificerede kopi af den foregående årlige beretning. Efter at have modtaget ansøgningen og supplerende dokumenter, skal Domstolen afgøre, om at fritage dem for omkostninger, og i hvilket omfang. Fritagelse indrømmes kun, hvis du ikke selv kan betale for omkostningerne som følge af deres økonomiske situation og deres deltagelse kan anses for at være vellykket. Undtagelser vil ikke blive indrømmet, hvis:
de tydeligvis ikke har søgsmålskompetence.
Eventuelle fordele for dem i dommen ville ikke stå mål med omkostningerne til omkostningerne, eller
Dit mål ikke kan opfyldes med udfordringen.
Direkte finansiel støtte er ikke til rådighed for Retten. Du kan kun fritages for omkostninger, der skal betales på forhånd (se ovenfor) eller modtage statsstøttet retshjælp. Ud over at være fritaget for omkostninger, kan du også modtage statsstøttet retshjælp. Statslig retshjælp ydes af advokater, advokatsamfund medlemmer) som oprindeligt er betalt af staten. Dette betyder ikke, at bistanden bliver ubetinget gratis. I visse tilfælde kan du stadig skulle betale en del af omkostningerne eller i rater, enten før eller efter afsigelsen af dommen. Betingelserne for ansøgninger og gennemgang af ansøgninger er de samme som for fritagelse for omkostninger ved Domstolen (se ovenfor). Supplerende formularer og oplysninger findes på webstedet for ministeriet for retlige anliggender. https://www.just.ee/en/state-legal-assistance-0 Advokatfirmaer generelt ikke giver gratis retshjælp, selv om der kunne være meget særlige tilfælde. Der er to vigtige juridiske klinikker, hvor jurastuderende yde juridisk bistand til de offentlige gratis — i Tallinn og Tartu. Ingen af de juridiske klinikker har defineret de områder, hvor de yder bistand. På samme tid, som studerende deres viden på specifikke områder som f.eks. miljølovgivningen kan begrænses. Ud over de studerendes retshjælpskontorer, "Legal apoteker" opererer i Tallinn, Tartu og Jõhvi (p.t. kendt hertil indtil den 15. december). Professionelle advokater yder gratis juridisk bistand til dem, men desværre ingen af dem er specialiseret i miljølovgivning. Den estiske Environmental Law Centre er en offentlig interesse miljølovgivning organisation, der arbejder i Tartu. De har tidligere stillet gratis retshjælp på projektbasis for offentligheden. Ud over at det giver de udbetalte retshjælp i miljøsager til offentligheden regelmæssigt. Yderligere oplysninger om betingelserne for tjenesteydelsen kan findes på deres hjemmeside. http://k6k.ee/activities/legal-services
I Estland er der ingen alment gældende frist for alle administrative beslutninger. Der er dog særlige frister for visse typer af afgørelser. F.eks. Miljøstyrelsen er forpligtet til at træffe en afgørelse om ansøgning om integreret miljøtilladelse inden for 120 dage. Hvis den administrative myndighed konstaterer, at den ikke kan træffe afgørelse inden for den frist, der er fastsat i loven, skal den underrette ansøgeren om den forventede tidsramme og give en begrundelse for forsinkelsen. Hvis dine rettigheder krænkes på grund af en forsinkelse, har du ret til erstatning som følge af forsinkelse, eller du kan klage over forsinkelsen ved en forvaltningsdomstol eller ved hjælp af administrativ udfordring (vaie). I de tilfælde, hvor dette er fastsat i loven, kan anses for en stiltiende godkendelse af en ansøgning om favorabel afgørelse (f.eks. visse tilladelse). Hvis du ønsker at indgive et søgsmål til prøvelse af en forvaltningsakt skal du normalt gøre dette inden for 30 dage. Fristen begynder at løbe på den dato, hvor de blev underrettet om beslutningen. Undtagelsesvis kan den frist, hvor du kan anlægge sag, er tre år, hvis:
du søger erstatning for skader som følge af et administrativt organ;
du søge at fjerne ulovlige virkninger af en forvaltningsakt,
De ønsker, at den forvaltningsakt, ville blive erklæret ulovlig.
Retten vil først gennemgå den indsats og give dig 15 dage til at ændre eller supplere den, såfremt den indeholder mindre mangler. Når et retsmøde er organiseret, perioden mellem leveringen af de andre parter, og mødet skal være på mindst 30 dage. Du kan fremlægge nye kendsgerninger eller anmodninger efter indgivelsen af et søgsmål, men kun hvis de kan leveres til de øvrige parter, senest 7 dage før retsmødet. I tilfælde af skriftlig procedure, de er tilladt, hvis de kan leveres til de øvrige parter mindst 7 dage inden den fastsatte dato for levering af dokumenter. Retsinstansen skal træffe og meddele sin afgørelse senest 30 dage efter det sidste retsmøde (efter den fastsatte frist for levering af dokumenter i tilfælde af skriftlig procedure). I ekstraordinære tilfælde (f.eks. når salget af materialer er usædvanlig store, eller sagen usædvanlig komplekst) kan denne frist forlænges til 60 dage. At anke dommen fra forvaltningsdomstolen til distriktsdomstolen, skal du gøre det inden for 30 dage fra dens meddelelse. Appel til Højesteret den afgørelse fra distriktsdomstolen også skal indsendes inden for en frist på 30 dage. Hvis du ønsker at appellere en domstolsafgørelse, skal du indgive appel inden for 15 dage. På miljøområdet kan være meget forskellige med hensyn til kompleksitet, såvel faktisk som retligt, er det svært at sige, hvor længe det vil vare ved. En anden faktor, der gør det svært at vurdere, hvor længe miljøsager vil træffe i en domstol er den begrænsede praksis på dette område. Men samtidig er den gennemsnitlige procedure i første instans i 2013 var følgende:
Civile sager — 168 dage
Straffesager — 262 dage
Sager vedrørende mindre alvorlige forseelser — 62 dage
Forvaltningssager — 144 dage
I miljøsager er forholdsvis komplicerede sammenlignet med mange andre forvaltningsretlige sager, de kan vare længere end den gennemsnitlige anlagt ovenfor. Der er ingen særlig frist for at løse en sag som sådan kun en meget generel forpligtelse til at løse det inden for "en rimelig frist". Der er dog en frist for, hvornår en dom, efter at Domstolen har indsamlet tilstrækkelige oplysninger. Efter det sidste retsmøde eller forfaldsdato for forelæggelse af dokumenter i skriftlig procedure, er Domstolen forpligtet til at træffe afgørelse inden for 30 dage. Kun i undtagelsestilfælde (f.eks. når der er en stor mængde materiale, eller sagen er meget kompleks faktuel eller juridisk), kan denne frist forlænges til 60 dage. Du kan ikke appellere en dom, alene fordi den er afsagt forsinkelse. Du kan heller ikke anmode om skader forårsaget af forsinkelsen, medmindre en dommer har også begået en lovovertrædelse (f.eks. har accepteret bestikkelse for at forsinke gennemførelsen af dommen). Men der kan træffes disciplinære foranstaltninger over for en dommer, hvis den ikke har opfyldt dommen inden for den fastsatte frist og sker forsætligt eller uagtsomt. Der kan træffes disciplinære foranstaltninger mod en dommer kun af formænd for administrative retter, distriktsretterne og retspræsident for højesteret samt justitsminister. http://oiguskantsler.ee/en
Som hovedregel udfordrende miljømæssige beslutninger kun er mulig, når den endelige afgørelse — forvaltningsakt (haldusakt), f.eks. miljøgodkendelse, fysisk planlægning osv. — er blevet udstedt. Derfor anfægtede afgørelser er normalt på miljøområdet efter den administrative procedure med henblik på at opnå en administrativ afgørelse, der kan få indflydelse på personers rettigheder er afsluttet. Fuldstændige, detaljerede og letforståelige oplysninger om adgang til klage og domstolsprøvelse på miljøområdet ikke er til rådighed. Desuden har de fleste af materialer til rådighed, er blevet udarbejdet inden vedtagelsen af den nye lov om forvaltningsretspleje og nogle oplysninger kan være forældet. Der er dog nogle kilder til oplysninger, der kan være til nytte:
oplysninger om anlæggelse af et søgsmål ved en forvaltningsdomstol, retsplejeregler osv., så der kun er et meget begrænset antal specifikke oplysninger i miljølovgivningen (hovedsagelig mindre strenge regler om søgsmålskompetence), hvoraf det meste finder anvendelse (på estisk);
rådgivning om adgang til klage og domstolsprøvelse til ad hoc-grupper på miljøområdet (på estisk)
Nogle råd om adgang til klage og domstolsprøvelse på miljøområdet (på estisk)
Der er to officielle metoder til alternativ tvistbilæggelse, kan du bruge på miljøområdet. For det første en retssag kan bringes til ophør ved hjælp af et kompromis. For det andet forlig som en særlig type af sager har været til rådighed siden 1. januar 2012 (siden ikrafttrædelsen af den nye civile retsplejelov). Parterne kan nå til et kompromis som følge af udenretslige forhandlinger mellem dem. Hvis det kompromis, som vil berøre tredjemands rettigheder, er deres samtykke også nødvendig. Med henblik på at anlægge sag til ophør ved en mæglingsprocedure, Domstolen skal godkende den. Domstole kan afvise godkendelsen, hvis det er ulovligt, umuligt at opfylde eller krænker tredjemands rettigheder, der ikke er omfattet af proceduren. Mægling er en særlig form for administrative retssager, hvor parterne bilægge en tvist ved hjælp af forhandlinger under ledelse af en dommer. Forligsproceduren anvendes kun, hvis parterne og tredjemand være enig heri. Du kan vælge at opgive et forlig på ethvert tidspunkt; I dette tilfælde den sædvanlige kontradiktoriske procedure vil blive anvendt til at bilægge tvisten. Forligsproceduren er kun tilgængelige for forvaltningsdomstole — retter i første instans.
Generelt samme processuelle regler, der gælder for dig, hvis du er udlænding og ønsker at anfægte en forvaltningsafgørelse i estiske forvaltningsdomstoles kompetence. Hvis du ønsker at handle som repræsentant for en udenlandsk juridisk person (organisation), skal du desuden fremlægge dokumentation for sin retlige kapacitet og bemyndigede repræsentanter. Retssager gennemføres kun på estisk, betyder dette, at alle dokumenter og erklæringer normalt skal oversættes eller tolkes. Undtagelsesvis kan de fremsætte erklæringer på et andet sprog uden oversættelse eller tolkning, hvis du ikke taler estisk og alle andre parter forstår deres erklæringer. Hvis du forelægge en skriftlig erklæring eller et dokument på et fremmed sprog skal retten kræve, at den oversættes af dig eller tilrettelægge sin oversættelse. Domstolen vil ikke kræve, at du oversætte dokumentet, hvis det er urimeligt vanskelig eller umulig. Hvis oversættelse er påkrævet, og de ikke indsender en oversættelse på det tidspunkt, der er fastsat af Domstolen, dokumentet eller det skriftlige indlæg kan lades ude af betragtning. Du kan også bede Domstolen om at organisere oversættelsen (i dette tilfælde bør du stadig vil komme til at betale for oversættelse). Om muligt anvendes translatører. For deres tjenester, skal du betale en statsafgift. Hvis du ikke taler estisk, Domstolen vil omfatte en oversætter i behandlingen af ansøgningen eller på egne vegne. Hvis dette ikke kan ske øjeblikkeligt, vil domstolen bede dig om at finde en tolk eller en repræsentant, der taler estisk. Hvis du ikke gør det inden for den frist, der er faststat af Domstolen, din sag kan lades ude af betragtning. Hvis det er urimeligt vanskelig eller umulig, kan retten søge efter en oversætter selv. Under alle omstændigheder skal du selv betale for de dermed forbundne omkostninger. Hvis Domstolen afholder oversættelse, statsautoriserede oversættere, er mulig.
Hvis du er udlænding, der ønsker at anfægte en forvaltningsafgørelse, som har konsekvenser for miljøet i Estland, kan du gøre det efter de samme regler som estiske statsborgere og virksomheder. Det gælder især:
Kun aktiviteter, som udføres af estiske administrative organer kan anfægtes i de estiske domstole;
både processuelle og materielle lovlighed af administrative aktiviteter kan anfægtes;
Som hovedregel er du har mulighed for at anfægte en forvaltningsakt (haldusakt) i tilfælde af tilsidesættelse af deres rettigheder;
på miljøområdet, kan du også anfægte en administrativ retsakt, der vedrører deres legitime interesser;
for miljøbeskyttelse, ngo'er og foreninger, der vedrører tilsidesættelse af rettigheder og legitime interesser anses;
Undtagelsesvis kan også anfægte administrative akter (menetlustoimingud) fra administrative organer (hvis denne krænker deres rettigheder uafhængigt af den endelige retsakt eller vil uden tvivl føre til en ulovlig slutakt);
både enkeltpersoner og organisationer (juridiske personer) kan anlægge sag. på miljøområdet, en sammenslutning af personer, som ikke er en juridisk person, kan undtagelsesvis også anlægge sag.
Der findes ingen særlige regler om sager, der vedrører miljøspørgsmål i et andet land. Princippet om forbud mod forskelsbehandling er imidlertid anvendt i EU-lovgivningen. Dette betyder, at hvis en bestemt miljømæssige spørgsmål reguleres af EU-retten (f.eks. miljøkonsekvensvurderinger, luftkvalitet osv.), adgang til domstolene for borgere fra andre EU-lande, skal svare til de lokale. Derfor som udlænding fra et andet EU-land kan anlægge sag med en estisk domstol i tilfælde, hvor en administrativ aktivitet (afgørelse) resulterer i miljøspørgsmål i dit land. Som sædvanlig indeholder både processuelle og materielle lovlighed af aktiviteten kan anfægtes. At have en stående, skal du dokumentere, at dine rettigheder er blevet krænket, eller deres legitime interesse er berørt af en administrativ aktivitet. Princippet om forbud mod forskelsbehandling også finder anvendelse på andre procedureregler ud over stående. Du har ret til at anmode om statslig retshjælp (du kan også udfylde ansøgningen på engelsk, yderligere oplysninger på hjemmesiden for ministeriet for retlige anliggender. https://www.just.ee/en/state-legal-assistance-0 Du har også ret til at anmode om midlertidig beskyttelse af deres rettigheder. De bedes imidlertid bemærke, at den retslige procedure foregår på estisk; Man kan derfor have behov for en tolk, hvis du ikke taler sproget. Udgifter til tolke kan også dækkes af statens juridiske bistand. Ifølge princippet om ikkeforskelsbehandling, når den anfægtede administrative aktivitet er baseret på EU's lovgivning, de samme regler som for lokalt ansatte anvendes til bestemmelse af, hvilke udenlandske personer kan anfægte den. Dette betyder, at en aktivitet kan anfægtes af udenlandske:
enkeltpersoner (fysiske personer);
organisationer (juridiske personer);
kontraktlige sammenslutninger af personer, der ikke er juridiske enheder (ikke registreret som sådan),
Deres rettigheder er blevet krænket, eller
deres legitime interesser er berørt.
I tilfælde af ikke-statslige miljøorganisationer og kontraktlige sammenslutninger, vedrører tilsidesættelse af rettigheder eller legitime interesser kan forventes. Du kan ikke vælge et land for at indgive deres indsats i et miljøanliggende ifølge estisk lov om forvaltningsretspleje. Ifølge det, du ikke kan anlægge sag mod administrative organer fra andre lande for estiske domstole. På den anden side kan du kun anlægge sag mod en estisk administrative organ de estiske administrative domstol, der har kompetence på det sted, hvor dette administrative organ.
Republikken Estlands forfatning (på estisk)
Republikken Estlands forfatning (på engelsk fra 28.06.2007)
Code of Administrative Court Procedure (på estisk)
Code of Administrative Court Procedure (på engelsk, fra 1.01.2013)
(estisk)
(på engelsk i 1.1.2012)
Justitskansleren Act (på estisk)
Justitskansleren Act (på engelsk, siden jan. 2007)
Det estiske advokatsamfund
Estiske Environmental Law Centre (eelc) — offentlig interesse miljølovgivning ngo
Retfærdighed & miljø — europæisk netværk af miljøorganisationer, hvor eelc er medlem
Justitskansleren — (retsakter i Ombudsmandens rolle)
Estiske domstoles websted med oplysninger om forvaltningsdomstoles retspleje

matches: højesteret højesteret højesteret højesteret Højesteret højesteret Højesteret højesteret


text:
Højesterets afgørelsesdatabase — klik på højesterets afgørelsesdatabase, hvis du ønsker at se de
Højesteret Nye sage
(Ikke alle sager medtages). Når sagerne er berammet, kan de også ses på retslisten. Når en sag er afgjort, kan afgørelsen i de fleste tilfælde findes i Højesterets afgørelsesdatabase
istration i Danmarck den 14. februar 1661, 3 bind, København 1961
istration i Danmarck den 14. februar 1661 , 3 bind, København 1961
Отмена. Месяц бесплатно. TV STOP: Højesterets afgørelse i Svend Auken-sagen. tvstopdk. Загрузка..
Wammen tager Højesterets afgørelse til efterretning Vedrørende Højesterets afgørelse i sag om sikkerhedsstillelse
Højesteretstidende: udg. af Højesterets protokolsekretaerer - הספר הדיגיטלי נכתב על ידי Denmark. Højesteret. ניתן לקרוא את הספר הזה באמצעות האפליקציה של Google Play Books במחשב ובמכשירי Android..
TV STOP: Højesterets afgørelse i Svend Auken-sagen. Woniima. 4 years ago|2 views Ankestyrelsen udsender og offentliggør visse afgørelser i anonymiseret form som principafgørelser. En principafgørelse er en bindende retskilde, som kommunerne, Arbejdsmarkedets Erhvervssikring mv..
Højesteret - Wikipedia, den frie encyklopæd
Afgørelsesdatabasen Landsskatteretten offentliggør afgørelser vedrørende ligning, moms, told og afgifter i Afgørelsesdatabasen..
Vyberte soud Nejvyšší soud , Krajský soud v Brně , Krajský soud v Českých Budějovicích , Krajský soud v Českých Budějovicích - pobočka Tábor , Krajský soud v Hradci Králové , Krajský soud v Hradci..
Latest documents. Sag 5/2019 af Højesterets, 12-06-2019
Højesteret - Wikiwan
6,935 отметок «Нравится», 21 комментариев — DET DANSKE KONGEHUS (@detdanskekongehus) в Instagram: «I morges holdt H.M. Dronningen nytårskur for Højesterets dommere, Den Kongelige..
..de ædleste, ældste, i Trop arrivérte: Krigsmænd og Fredsvenner, Lægfolk og Folk, som studérte, store Grossister og smaa bitte lærde Doktorer, Raader og Naader og Højesterets Assessorer
Dansk: Højesterets dom i sag nr 57/2017, Danske Medier som mandatar for JP/Politikens Hus A/S mod Politiets Efterretningstjeneste
Højesterets dom. Hvordan skal jeg lære, når hun protesterer i klasse !? Det kan næppe hævdes, at enten studerende eller lærere kaste deres forfatningsmæssige rettigheder til ytringsfrihed eller udtryk..
Professor: Højesterets dom om Det Nissenske Familiefond sender signal til rådgiver
Præjudikat eller ikke præjudikat - Chartrets retsvirkning i dansk ret efter EU-domstolens og Højesterets afgørelser i Ajos-sagen Højesterets Advocat, Justitsraad Liebenberg efter Kongl. Befaling contra. Arrestanterne 1. Christen Larsen med Tilnavn Skomager, 2. Niels Christensen med Tilnavn Bekgaard, 3. Jens Christian Nielsen.. Højesterets afgørelse. Højesteret tog indledningsvist stilling til det principielle spørgsmål, i hvilket omfang en person, der har overdraget et varemærke, hvori hans eller hendes navn indgår..
Register. Højesterets dom af 30/12/15 - Banedanmark erstatningsansvarlig. Kennedys Law LLP. Denmark December 30 2015 HØJESTERETS KENDELSEafsagt onsdag den 24. april 2019Sag 90/2018(1. afdeling)A(advokat Georg Meyer, beskikket)modkurator�
HØJESTERETS DOM afsagt mandag den 16. august 2010 Sag 108/2008 (1. afdeling) Ankestyrelsen (kammeradvokaten ved advokat Henrik Nedergaard Thomsen) (Højesterets dom [Supreme Court Verdict] (June 8, 2016), Case No. 211/2015, Supreme Court website.) The case is the first of its kind in Denmark. (Nikolaj Skydsgaard, Denmark Strips Man of.. Højesterets: 46 results found. Internationalt Anerkendte Domæner, Domæneregistrering, .co.dk domæner Internationalt Anerkendte Domæner, Domæneregistrering.. Læs LG's kommentar til Højesterets dom fra 14. marts 2005
TV STOP: Højesterets afgørelse i Svend Auken-sagen - YouTub
Nyheder fra Forsvarsministerie
Højesteretstidende: udg
TV STOP: Højesterets afgørelse i Svend Auken-sage
Søg efter principafgørelser — Ankestyrelse
Menneskerettighedskonventioner Institut for Menneskerettighede
afgoerelsesdatabasen
Afgørelser - Skatteankestyrelse
Nejvyšší soud Rozšířené vyhledáván�
Højesteret - Case La
DET DANSKE KONGEHUS в Instagram: «I morges holdt�
En Fabel Poem by Sophus Niels Christen Claussen - Poem Hunte
Højesteretsdommere Beslutninger Montāžas pēc da-example
Nyheder Danmarks Fond
Præjudikat eller ikke præjudikat - Chartrets retsvirkning i dansk ret efter
Maren Christensdatter (1819-) WikiTree FREE Family Tre
Benedikte Utzon taber i Højesteret Højesterets afgørels
Højesterets dom af 30/12/15 - Banedanmark - Lexolog
Sagsøger - information og gode rå
Jesterets, free PDF downloa
Denmark: Court Strips Terrorist of Danish Citizenship Global Legal
Godtgørelse - Virk Indbere
Välipala kaupasta.
Horeca terrasstoelen.
Stålreol xl byg.

matches: Højesteret Højesteret Højesteret Højesteret Højesteret Højesteret


text:
Skat.dk: Lejefiksering - selskab - størrelsen af lejen
14 Oct 2008 14:55
02 Oct 2008 14:17
SKM2008.824.HR
2. afdeling, 237/2007
Fikseret, indkomst, selskab, beregning af markedslejen
Sagen vedrørte, om et aktieselskab skulle fikseres af en lejeindtægt for at have stillet en ejendom i Frankrig til rådighed for eneaktionæren.
Højesteret fandt, at eneaktionæren uden for sommersæsonen kunne disponere over ejendommen, og at han faktisk gjorde dette i et omfang, der svarede til en almindelig ejers henset til ejendommens beliggenhed og arbejdsmæssige forhold. Han havde benyttet ejendommen i mellem syv og ni uger i de fire år, sagen vedrørte.
Højesteret fandt herefter, at der ved opgørelsen af resultatet af ejendommen for de omhandlede indkomstår var hjemmel i statsskattelovens § 4, litra b, 1. punktum, for indkomstårene 1996 og 1997 og for årene 1999 og 2000 tillige i ligningslovens § 2 til at medregne en lejeindtægt svarende til den fortjeneste, selskabet ville have opnået ved helårsudlejning til en uafhængig tredjemand.
Forhøjelsen af selskabets lejeindtægt var fastsat på baggrund af den af en skønsmand skønnet helårsleje med tillæg af de ydelser, som lejeren ifølge skønsmanden sædvanligvis ville betale og med fradrag for de lejeindtægter, selskabet oppebar fra tredjemand og fra eneaktionæren i de pågældende år.
Højesteret fandt, at på baggrund af skønsmandens besvarelser, kontraktsgrundlaget og de beløb, som var betalt i administrationshonorar til et udlejningsfirma, var der ikke holdepunkter for at antage, at de forhøjelser, som fulgte af landsrettens dom, oversteg den yderligere fortjeneste, som selskabet kunne have opnået ved udlejning på helårsbasis til en uafhængig tredjemand.
Statsskatteloven § 4, Ligningsloven § 2, stk. 1
Ligningsvejledningen 2008-3 S.I.1.3
Poul Sørensen, Asbjørn Jensen, Thomas Rørdam, Poul Dahl Jensen og Vibeke Rønne.
I tidligere instans er afsagt dom af Østre Landsrets 5. afdeling den 4. april 2007.
Appellanten, H1 A/S, har påstået, principalt at indstævnte, Skatteministeriet, skal anerkende, at lejeværdien af ejendommen i Frankrig for indkomstårene 1996, 1997, 1999 og 2000 nedsættes med henholdsvis 339.589 kr., 308.575 kr., 481.588 kr. og 542.475 kr., subsidiært at ansættelserne af den skattepligtige indkomst for de pågældende indkomstår hjemvises til fornyet behandling ved skattemyndighederne.
Skatteministeriet har påstået stadfæstelse, subsidiært at Skatteministeriet anerkender, at lejeværdien af ejendommen i Frankrig for indkomstårene 1996, 1997, 1999 og 2000 alene forhøjes med henholdsvis 76.297 kr., 83.678 kr., 39.771 kr. og 53.771 kr.
Skatteministeriet har ikke anket landsrettens afgørelse om, at de fikserede indtægter anses for maskeret udlodning til hovedaktionæren. Sagen for Højesteret vedrører derfor, om der er hjemmel til at medregne en fikseret indkomst hos H1 A/S for at have stillet en ejendom til rådighed for selskabets hovedaktionær og i bekræftende fald størrelsen heraf.
For indkomståret 2000 er parterne enige om, at helårslejen efter skønsmandens besvarelse af spørgsmål 1 a, 4 og 14 udgør 914.394 kr. Skattemyndighederne har ansat den objektive lejeværdi for indkomståret 2000 til 960.000 kr., svarende til 8 % af 12 mio. kr.
I aftalen af 3. juli 1995 mellem H1 A/S og G1 hedder det yderligere bl.a. (i dansk oversættelse)
Fuldmagt til ejendomsadministration
Sæsonudlejning
Fuldmagtsgiver giver herved den befuldmægtigede, der godkender dette, fuldmagt til at administrere følgende ejendom(me): ...
1.4 Varighed
Hvert år skal den befuldmægtigede, før hver periode fra 1. januar, bede fuldmagtsgiver oplyse hvilke måneder ejendommen er ledig til udlejning, og om der eventuelt gælder nye priser.
1.5 Honorar
Den befuldmægtigede får et honorar for administration og formidling, der udgør 20% af bruttolejen alt inklusive, og som fuldmagtsgiver skal udrede. Såfremt fuldmagtsgiver, med den befuldmægtigedes accept, indgår aftale direkte med en lejer, får denne en provision på 10% af bruttolejen alt inklusive for administration i forbindelse med udlejningen."
Af de grunde, der er anført af landsretten, tiltræder Højesteret, at det er lagt til grund, at A har haft rådighed over ejendommen i Frankrig i de perioder, hvor den ikke var udlejet til anden side. Ved opgørelsen af resultatet af ejendommen for de omhandlede indkomstår er der herefter hjemmel i statsskattelovens § 4, litra b, 1. pkt., og for årene 1999 og 2000 tillige i ligningslovens § 2, til at medregne en lejeindtægt svarende til den fortjeneste, som selskabet ville have opnået ved helårsudlejning til en uafhængig tredjemand, jf. herved Højesterets dom i SKM2004.476.HR
For indkomstårene 1996, 1997 og 1999 er den skønnede helårsleje opgjort til henholdsvis 250.000 FF., 270.000 FF. og 540.000 FF. med tillæg af de ydelser, som en lejer sædvanligvis skal betale, jf. skønsmandens besvarelse af spørgsmål 4, 14 og 15, og med fradrag af de lejeindtægter, som selskabet har oppebåret fra tredjemand og A i de pågældende år.
Det fremgår af selskabets regnskaber, at selskabet i hvert af de omhandlede indkomstår har betalt et administrationshonorar til G1 på 36-37.000 kr.
På baggrund af skønsmandens besvarelser, kontraktgrundlaget og de beløb, der er betalt i administrationshonorar til G1, finder Højesteret, at der ikke er holdepunkter for at antage, at de forhøjelser for indkomstårene 1996, 1997 og 1999, der følger af landsrettens dom, overstiger den yderligere fortjeneste, som selskabet kunne have opnået ved udlejning på helårsbasis til en uafhængig tredjemand.
Højesteret finder, at resultatopgørelsen for 2000 skal korrigeres efter samme principper som for indkomstårene 1996, 1997 og 1999, således at der tages udgangspunkt i den skønnede årlige lejeindtægt på 914.394 kr. i stedet for den ansatte objektive lejeværdi på 960.000 kr. Indkomsten for dette år forhøjes derfor alene med 496.869 kr.
Med denne ændring for så vidt angår indkomståret 2000 stadfæster Højesteret dommen.
Landsrettens dom stadfæstes med den ændring, at lejeværdien for ejendommen i Frankrig for indkomståret 2000 alene forhøjes med 496.869 kr.
I sagsomkostninger for Højesteret skal H1 A/S betale 50.000 kr. til Skatteministeriet.

matches: Højesteret Højesteret Højesteret Højesteret Højesteret Højesteret Højesteret


text:
Hjælp med til at overvinde den legaliserede diskrimination i Israel | Danpal.dk
← Magtens sprog
En jødisk stemme for fred →
Mitchell Plitnick, Jewish Voice for Peace, 28.07.2007
Knesset har overstået den første af tre behandlinger af et lovforslag, som vil tillade ILA (Israeli Land Authority) kun at udleje de jorder, som den administrerer for JNF (Den Jødiske Nationalfond) til jøder. Dette vil ikke tage hensyn til en beslutning fra justitsminister Menachem Mazuz tidligere i år, der satte en stopper for en sådan diskrimination, og vil også foregribe en sag der kommer for Højesteret, hvor denne diskrimination vil blive udsat for angreb.
Mazuz prøvede faktisk at fastholde JNF’s mulighed for at reservere land til jøder. Hans kompromisforslag gik ud på, at staten skulle overlade et lige så stort landområde til JNF som de landområder, der blev udlejet eller solgt til Israels arabiske borgere. Men nogle medlemmer af Knesset fandt det utilfredsstillende.
Den indledende afstemning i Knesset er ikke nødvendigvis et varsel om en endelig vedtagelse. Kun 80 af Knessets 120 mandater stemte overhovedet ved forelæggelsen af dette forslag og stemmetallene var 64 – 16. I Knesset er det ikke usædvanligt, at stemmetallene ændrer sig markant ved efterfølgende afstemninger. Så dette er en sag, hvor de, der mener, at Israel ikke må blive en diskriminatorisk stat, kan få en betragtelig indflydelse.
Den standende diskussion vedrørende JNF-jorderne skyldes det faktum, at staten administrerer dem. Meget lidt (ca. 7%) af Israels jord er privatejet (og nogenlunde ligeligt fordelt mellem jøder og arabere) og der findes ikke noget reglement for den. Men ifølge Israels Basale Lov om Menneskelig Værdighed og Frihed har ILA forbud mod at diskriminere i forbindelse med udbud af jorder.
Det forhindrer naturligvis ikke diskrimination ved udlejning af jorder, men det betyder, at en sådan diskrimination er illegal og kan indbringes for retten. Undtagelsen herfra har gennem lang tid været JNF-jorderne.
JNF blev oprettet af den 5. Zionistkongres i 1901, under stærkt indtryk af en lidenskabelig tale af Theodor Herzl. JNF’s formål har været at opkøbe og dyrke land i Palæstina og siden Israel til brug for jødisk bosættelse. I de senere år er Fonden måske mest kendt for sin kampagne for plantning af træer i Israel, hvilket forekommer en kende besynderligt i lyset af Israels massive praksis med at rykke palæstinensiske træer op med rode.
Mange mener, at JNF har opfyldt sit formål, at hvis Israel nogensinde skal nå frem til at have en normal eksistens, må det afskaffe diskriminerende politik og leve op til princippet i sin uafhængighedserklæring om at være “en stat for alle sine borgere”. Opløsningen af JNF er dog ikke noget der aftegner sig i den forudseelige fremtid. Så problemet består stadig.
Der er ingen der fremfører argumenter om at private jordejere kan blive underkastet reguleringer i denne henseende. Men JNF er egentlig ikke en privat jordejer. Ikke blot bliver dens jorder administreret af staten, men omkring 2/3 bedrifterne blev af staten i 1949 og 1950 solgt til JNF til en væsentligt nedsat pris, fordi disse jorder faktisk var palæstinensiske flygtninges ejendomme, og Israel ønskede at få dem ført over på private hænder, så der ikke kunne bliv tale om, at flygtninge ville gøre krav på offentligt ejet jord.
Men i 1960 overtog ILA administrationen af de fleste JNF-jorder (men ikke skovene. Hvilket er en grund til at JNF’s kampagne dengang fokuserede på “plantning af træer i Israel”). Da trådte så staten igen ind på scenen. Gennem årtier sagde ILA, at den simpelthen administrerede jorderne, mens reglerne der lå til grund for deres fordeling var JNF’s gebet. Den nylige kendelse satte en stopper for den slags retorisk sofisteri.
En valgmulighed for JNF er atter på privat bais at overtage administrationen af jorden. Den, ikke staten, ejer nemlig stadig jorden. Argumentet for at opretholde JNF’s ejerskab og håndhæve JNF-regulativer for jorden er, at dette land blev købt af jøder til jøder med mange års donationer og som sådan er privat ejendom og ikke omfattet af israelske love mod diskrimination. Dette argument er åbenlyst ikke holdbart, hvis regeringen administrerer og faktisk kontrollerer udlejningen af disse jorder.
Hvorvidt JNF bør eller ikke bør fortsætte i denne rolle er en debat værd, men er uden forbindelse med den nuværende diskussion. Hvad der er særdeles nedslående er, at Israel snarere end at prøve at slippe af med en sådan oplagt diskrimination prøver at legalisere den. Som juraprofessor Amnon Rubinstein fra Herzliya Interdisciplinary Center skrev i et brev til premierministeren “er lovforslaget i strid med den Basale lov om Menneskelig Værdighed og Frihed og er til skade for staten Israels basale værdier”.
Jøder fra hele det politiske spektrum bør blive enige om dette, bortset fra dem, der skamløst går ind for racisme. Dette lovforslag er udtryk for lige præcist det som Israel har foretaget sig med alle disse semantiske og juridiske arm- og knæbøjninger for at undgå åbenlys racisme. Nu skal gildet betales.
Israel kan ikke længere foregive, at ILA’s praksis på dette område ikke er en krænkelse af dets egne love imod diskrimination, endsige normer imod en sådan diskrimination i ethvert demokratisk samfund. Det står over for valget mellem at forbedre sig eller kaste masken og være åbenlyst racistisk. Ved førstebehandlingen af lovforslaget faldt valget på den sidstnævnte mulighed, men det behøver på ingen måde være det sidste ord i den sag. Og vi kan hjælpe israelerne med at nå frem til en mere rationel, værdig og medmenneskelig konklusion.
JNF-lovforslagets baggrund
Jewish Voice for Peace, Mitchell Plitnick 05.08.2007
I sidste uge fortalte jeg om en opfordring der var i omløb mod et lovforslag i Knesset , som ville bekræfte ILA (Israel Land Authority)’s praksis med kun at udleje JNF(Jewish National Fund)-jord i Israel til jøder. Her kommer nogle baggrundsinformationer om den sag.
Det bliver ofte sagt, at et meget klart tegn på diskriminationen imod arabere i Israel er, at de ikke kan købe jord. Det er vigtigt at være opmærksom på, at det kan jøder heller ikke. Undtagelsen er de 7 % af jorden, der er i privateje (Hvoraf omkring halvdelen er ejet af arabere og halvdelen af jøder) om end disse jorder sjældent skifter ejere. Derimod er praksis for de øvrige 93 % af jorden, at den bliver udlejet i perioder, der kan være kortvarige eller op til 99 år.
I praksis bliver udlejningen naturligvis i sidste ende diskriminatorisk, men på papiret har arabere samme ret til og mulighed for at leje jord. Undtagelsen har været JNF-jord. Det er dette spørgsmål, der de senere år er blevet rejst af arabiske borgere i Israel, som har anlagt sag mod staten for at gøre det muligt for arabere at konkurrere om udliciteringstilbud af JNF-jord.
Påstanden er, at eftersom ILA administrerer disse jorder, er den omfattet af den Basale israelske Lov som forbyder diskrimination mod nogen borger i landet. Justitsministeren var enig og bestemte, at udbud af JNF-jord skal være åbent for alle. Højesteret har endnu ikke afsagt kendelse, men det forventes i brede kredse, at den vil være enig i justitsministerens afgørelse.
Det er derfor, at det aktuelle lovforslag, som fastsætter, at JNF-jord skal administreres ifølge JNF’s retningslinjer (der fastslår, at jorden blev købt til jøders brug) nu bliver fremmet i parlamentet. Det er et forsøg på at omgå Højesteret og justitsministeren.
Anti-arabisk fjendtlighed i Israel er ikke noget uventet fænomen, ikke alene på grund af historien, men fordi det er typisk for behandlingen af minoriteter i multietniske samfund. I den henseende er der ikke nogen forskel fra racemæssig eller etnisk diskrimination i mange andre lande, ikke mindst USA.
Anklagen fra mange af palæstinensernes støtter om, at arabere ikke kan købe jord er falsk og overdrevet. Men på samme måde er enhver påstand om, at arabere på lige fod har adgang til jorden (selv om blot det at leje en lejlighed er et meget vanskeligt forehavende for arabere) fuldstændigt løsrevet fra virkeligheden.
Ligesom staten selv sælger JNF ikke sin jord. JNF’s egne bestemmelser forbyder salg af jord, fordi JNF-jord bliver købt som “det jødiske folks nationale jord”. Da ILA overtog administrationen af denne jord, vedtog Knesset en lov, der sikrede denne bestemmelse. Faktisk blev hele idéen om statsligt ejerskab af næsten al jord i Israel inspireret af JNF.
JNF overlod al administration af sin jord til ILA, med undtagelse af de jorder, der var sat af til skovplantning (som pr. definition er irrelevant i forbindelse med denne kontrovers, eftersom ingen – jøde eller ikke-jøde – vil slå sig ned på dem). JNF er naturligvis fortsat involveret i processen i forbindelse med udlejning, men det er ILA, som faktisk forestår den. Det er i virkeligheden kun fordi ILA administrerer jorden, at lovforslaget overhovedet er relevant. Nærmere forklaring ….
Hvis JNF var en privat jordejer, ville den frit kunne gøre med jorden hvad den fandt for godt. Den lille del af jorden i Israel, der er i privateje, er ikke underlagt nogen regulativer. Den kan i henhold til lovens bestemmelser frit erhverves af enhver køber og bliver ikke overvåget angående diskrimination i forbindelse med salgsproceduren.
Fordi ILA er et regeringsagentur, er det omfattet af begrænsningerne i den Basale Lov, som forbyder diskrimination i forbindelse med udlejning af jord. Der er derfor en iboende modsætning mellem de bestemmelser, hvorunder ILA fungerer og dens aftale med JNF om at administrere JNF-jord ifølge JNF’s retningslinjer.
Det bør bemærkes, vil jeg skynde mig at tilføje, at trods den kendsgerning, at JNF er specifikt oprettet for at opkøbe jord til brug for jøder, bliver dens jorder sommetider kortvarigt udlejet til israelske arabere.
Det sker også nogle gange at JNF-jord langvarigt bliver udlejet til arabere, når denne jord først bliver handlet med staten ved en udveksling med anden statsejet jord, som derved bliver JNF-ejendom og anvendes til jødiske udviklingsprojekter.
Det er en besværlig proces, så den bliver ikke meget anvendt, og ingen af disse undtagelser er almindelig praksis. Ved åbent udbud af JNF-jord får kun jøder lov til at deltage.
Det er denne modsigelse mellem Israels antidiskriminationslove og JNF’s retningslinjer, som er kommet op for Højesteret og har givet anledning til justitsminister Mazuz’s beslutning. Lovforslaget er udformet med henblik på at omgå Mazuz’s beslutning og den forventede afgørelse i Højesteret om, at et regeringsagentur ikke må diskriminere på denne måde.
JNF blev oprettet i 1901. Dens formål var at indsamle godgørende bidrag fra jøder over hele verden for at opkøbe jord i Palæstina af det otteomanske imperium. I årenes løb blev de blå “pushes” (indsamlingsbøsser), som JNF satte i omløb, symboler på Israel. Anseelige godgørende beløb tilflød JNF, og den købte så meget jord, som den kunne, i Palæstina.
Men de største erhvervelser af jord var to opkøb på hver 1.000.000 dunam (1000 kvadratkilometer, o. a.) i 1949 og 1950. Det var de jorder, som den nye stat havde tiltaget sig kontrol over efter de palæstinensiske ejeres flugt.
Eftersom de palæstinensiske flygtninges situation stadig var uafklaret på det tidspunkt, solgte staten Israel med en kraftig rabat disse jorder til JNF for at gøre det vanskeligere for palæstinenserne at gøre krav på dem. I 1960 overlod JNF administrationen af sine jorder til ILA på de betingelser som er blevet opretholdt indtil nu.
JNF argumenterer derfor med, at den indsamlede penge til køb af sin jord hos jøder overalt i verden, og disse penge blev doneret ud fra den forståelse, at de ville blive brugt til at udvikle jødiske lokalsamfund i Israel. Derfor burde den få tilladelse til og endog blive støttet af staten i at opfylde denne forpligtelse.
Sagen, som er bragt for Højesteret og til justitsministerens opmærksomhed argumenterer med, at JNF ikke kan påberåbe sig at være en privat organisation og samtidig nyde godt af fordelene ved at indgå begunstigede handler med regeringen og endog få regeringen til at administrere jorden. Loven støtter dette argument som justitsministeren og sandsynligvis Højesteret ser det (formodning på baggrund af en tidligere afgørelse)
Det ny Knesset-forslag er nødvendigt for dem der ønsker at fremme eksklusiv jødisk adgang til JNF-jord, fordi den diskriminatoriske praksis bygger på ILA’s samtykke i at rette sig efter JNF’s retningslinjer, ikke på israelsk lov. Så hvis loven og aftalen er i strid med hinanden, er det klart nok loven der har forrang.
Derfor, lovforslaget tager specifikt sigte på JNF-jorder administreret af ILA. Forslaget vil skabe en undtagelse for JNF-jorder fra Israels Basale Lov imod diskrimination ved udlejning af jord. Hvis forslaget ikke vedtages, og Højesteret bestemmer at ILA ikke må diskriminere, kunne JNF sammen med regeringen finde en formel for tilbageførsel af administrationen af jorden til JNF. Det ønsker JNF åbenbart ikke at gøre, fordi det at tage administrationen tilbage involverer betragtelige omkostninger såvel som mulighed for andre problemer.
Angående hvilke jorder, der er JNF-jorder, er skillelinjen helt klar. Specifikke jorder blev af JNF opkøbt forud for Israels oprettelse. Efter oprettelsen solgte den spæde stat en stor portion jorder, der ejedes af “fraværende” (dvs. fordrevne, o.a.) med en kraftig rabat for at forhindre, at staten skulle kunne blive tvunget til at give disse jorder tilbage til deres palæstinensiske ejere.
Yaakov Shimshon Shapira, Israels første justitsminister, satte spørgsmålstegn ved lovligheden af disse salg, men Loven om Fraværendes Ejendom gjorde dem lovlige. Så der foreligger skøder i JNF’s besiddelse på jorder, som den eksplicit og specifikt opkøbte, før staten blev oprettet, og købte af staten i den første tid efter oprettelsen. Og de er kun blevet ændret, når ILA ønskede at udleje JNF-jord til arabere og udvekslede den med anden jord, som allerede nævnt.
Som et post scriptum vil jeg blot bemærke, at JNF-jorder er nogle af de allerbedste i Israel, af historikeren Michael Oren beskrevet som “creme de la creme”, da han klagede over, hvorledes JNF fik de bedste jorder og overlod al den klippefyldte og uopdyrkede jord til staten. Det bør også bemærkes, at ILA og JNF ifølge reportager i 2005 havde arbejdet på en plan om at slå en handel af for at undgå hele denne kontrovers. Hvorvidt denne plan er blev udviklet eller er blevet genoptaget nu, kan jeg ikke sige noget om.


text:
Uberettiget tv-overvågning af ansat udløste tortgodtgørelse | Horten
Uberettiget tv-overvågning af ansat udløste tortgodtgørelse
Horten Advokater
Energi forsyning & infrastruktur
Finans & pension
Forsikring & ansvar
It & medier
Offentlig & halvoffentlig
Ansættelses- & arbejdsret
Bank- & finansieringsret
Entrepriseret
Erhvervsstrafferet
EU-ret & menneskerettigheder
Fonde & selvejende institutioner
Forsikrings- & erstatningsret
Greenland Desk
Heste & dyrlæger
Insolvens & rekonstruktion
It-ret & telekommunikation
Kapitalmarkeder
Kommercielle tvister & voldgift
Køb/salg af ejendomme & developerprojekter
Leasing & finansielle services
Lejeret
Markedsføring, e-handel & betalingstjenester
Miljøret planret & byggeret
Offentlig ret
Offentlige Private Samarbejder
Persondataret
Skatter & afgifter
Statsstøtte
Udbudsret
Virksomhedsrådgivning & kontrakter
Højesteret har tilkendt en medarbejder 20.000 kr. i tortgodtgørelse som følge af arbejdsgivers uberettigede tv-overvågning. Overvågningen overskred grænserne for, hvad der efter arbejdsgivers ledelsesret og den dagældende persondatalov kunne tillades, og overvågningen var sket på en for medarbejderen krænkende måde.
Hvis man som arbejdsgiver ønsker at etablere tv-overvågning på arbejdspladsen, skal man ud over de normale regler for etablering af tv-overvågning være særligt opmærksom på, at der efter almindelige ansættelsesretlige principper og praksis gælder visse begrænsninger, hvis der er tale om overvågning af områder, hvor medarbejderne har adgang, eller hvor der er almindelig offentlig adgang. I de tilfælde gælder, at:
tv-overvågningen skal have et driftsmæssigt formål
ikke må være krænkende for medarbejderne
så vidt muligt skal etableres efter aftale med medarbejderne.
Herudover gælder der som udgangspunkt en skiltningspligt, som betyder, at arbejdsgiver tydeligt skal informere om tv-overvågningen, fx ved skiltning.
Anvendelse af tv-overvågning
I den konkrete sag var der tale om en restaurantkæde. Der var tv-overvågning i selve restauranten og i flere fællesrum. Højesteret lagde til grund, at tv-overvågningen blev anvendt til at kontrollere, om medarbejderen udførte sit arbejde korrekt.
Overvågningen skete fra et overvågningsrum, når restaurantchefen var i restauranten, og fra restaurantchefens telefon når han ikke var i restauranten. Anvendelsen af tv-overvågningen over for medarbejderen havde således været af betydeligt omfang.
Højesteret fandt det ikke godtgjort, at der var saglige og proportionale grunde for virksomheden, herunder tilstrækkeligt tungtvejende arbejds- eller sikkerhedsmæssige forhold, til inden for lovens rammer lovligt at anvende tv-overvågning på den måde det var blevet gjort. Anvendelsen af tv-overvågningen var derfor uberettiget. Spørgsmålet var herefter, om der på den baggrund var grundlag for at tilkende medarbejderen en godtgørelse for tort efter erstatningsansvarsloven.
Tortgodtgørelse for uberettiget tv-overvågning
Højesteret udtalte indledningsvist, at tv-overvågning i strid med ledelsesretten og databeskyttelseslovgivning ikke i sig selv kunne udløse krav på tortgodtgørelse efter erstatningsansvarsloven, men at det derimod vil bero på en konkret vurdering i hvert enkelt tilfælde.
I sin konkrete vurdering lagde Højesteret vægt på, at tv-overvågningen i betydeligt omfang – uden saglig grund – var blevet anvendt til løbende at kontrollere medarbejderens arbejde. Det havde fået medarbejderen til at føle sig konstant overvåget på sin arbejdsplads, hvilket havde medført en stor psykisk belastning. Højesteret fandt, at den uberettigede anvendelse af tv-overvågningen havde været egnet til at krænke medarbejderens selv- og æresfølelse, og overvågningen havde den fornødne grovhed til, at medarbejderen kunne tilkendes tortgodtgørelse. På den baggrund blev medarbejderen tilkendt en godtgørelse for tort fastsat til 20.000 kr.
Tungtvejende grunde og den konkrete vurdering
Dommen er et godt eksempel på, at der skal være tungtvejende grunde, før en overvågning af medarbejdere lovligt kan finde sted. En arbejdsgiver kan dermed alene foretage overvågning af arbejdspladsen, hvis der er en saglig grund til det, fx hvis arbejdsgiveren har mistanke om, at en eller flere medarbejdere foretager sig noget ulovligt. Dommen er samtidig interessant med sine klare præmisser om, at overvågning i strid med ledelsesretten og persondatalovgivningen ikke i sig selv udløser krav på godtgørelse for tort, men at det derimod altid vil bero på en konkret vurdering.
Læs højesterets afgørelse her:
Højesterets dom afsagt 2. marts 2020
Jonas Enkegaard
Christian Vesterling
RELEVANTE NYHEDER
Ansøgninger om kompensation for virksomheders faste udgifter i anledning COVID-19
Erhvervsstyrelsen har nu åbnet for ansøgninger om kompensation for virksomheders faste udgifter.Men hvad er betingelserne for at få kompensation, og hvordan skal virksomhederne søge om det? Vi giver et overblik.
Støtteinitiativer til arbejdsgivere
En række regeringsinitiativer skal hjælpe virksomheder og lønmodtagere, som er økonomisk berørt af COVID-19. Vi giver overblik over indholdet i lønkompensationsordningen og aftalen om udvidet adgang til sygedagpengerefusion.
COVID-19 - Ny lov giver mulighed for at udskyde ferie
Ny lov betyder, at virksomhederne kan få udskudt medarbejdernes ferie.
Nye rankings fra Chambers Europe
Chambers, som er den førende internationale guide til de bedste advokatfirmaer, placerer igen i år Horten blandt landets bedste.
33 34 40 00
33 34 40 01
info@horten.dk
Krypteret e-mail:
securemail@horten.dk
HORTEN Connect
Horten Advokatpartnerselskab
Philip Heymans Allé 7
Frederiks Plads 36
Godsbanevej 1B
Telefon: 33 34 40 00
Fax: 33 34 40 01
E-mail: info@horten.dk
Krypteret e-mail: securemail@horten.dk
Tilmeld dig Hortens nyhedsbrev
Tilmeld dig Hortens nyhedsbrev og få faglige nyheder og tilbud om arrangementer og kurser. Du kan til enhver tid trække dit samtykke tilbage.
Jeg er orienteret om Hortens behandling af personoplysninger