text:
Arkivalieronline - Øvrige samlinger
Her finder du blandt andet de arkivalier, som endnu ikke indgår i en af de tematiske samlinger. Det er en blandet landhandel, og der er noget for enhver smag og interesse. Der kommer løbende nye arkivalier til. Tilmeld dig Arkivalieronlines nyhedsbrev. Se kommende digitaliseringer på Arkivalieronline. Navn
Amtsretter 1867-1920, Sønderjylland
Amtsretterne var en domsmyndighed, som bl.a. overtog herredfogedernes domsmyndghed i 1867. Også tinglysning af fast ejendom hørte under amtretterne. Tilmeld dig Arkivalieronlines nyhedsbrev
Amtstuer
Her finder du regnskaber, matrikler, skattesager, jordbøger og andet. Det meste vedrører amternes økonomi, men der er også andet, f.eks. skifter.
Christiansø fæstning
Arkivalier fra Chrstiansø fæstning ved Bornholm.
Da kong Christiern I i 1460 arvede hertugdømmerne Slesvig og Holsten, blev det nødvendigt for kongen at have både et tysk og et dansk kancelli. Skellet mellem de to kancelliers forretningsområder var dog længe baseret på rent sproglige kriterier, ikke på sagernes emne eller på geografiske kriterier.
Indtil Enevældens indførelse i 1660 var de to kancellier for alle praktiske formål de eneste regeringskontorer, og alle sager gik igennem dem. Først med udviklingen af kollegiestyret under Enevælden overgik flere og flere opgaver til mere specialiserede kollegier, så kancellierne i stigende grad kom til at koncentrere sig om kirkelige anliggender (herunder skolevæsenet og universitetet) og om justitsvæsenet.
Danske Kancellis arkiv fra tiden før 1536 er kun fragmentarisk bevaret. Dog begynder rækken af kopibøger med Christiern II's tronbestigelse i 1513. Fra 1536 er Danske Kancellis arkiv ganske velbevaret.
Demokrati i mellemkrigstiden
Læs om Påskekrisen 1920, politiets efterretningsvirksomhed, kommunister, syndikalister og meget mere. Se også arkivalierne og læs om historien bag i Rigsarkivets kildepakke: Forsvar for demokrati i mellemkrigstiden.
Den danske regering i Stade
Vedr. regeringen i Stade1712-15. Bremen-Verden hørte en kort overgang under Danmark, som overtog området fra Sverige 1712, og overlod det til Hannover 1715.
"Erhvervsministeriet" er den almindelige betegnelse for et ministerium, der har ændret navn utallige gange siden det blev oprettet i 1908. Det har altid beskæftiget sig med lovregulering af erhvervslivet, primært handel, søfart, industri og finanssektoren.
Forligskommissioner
Her finder du forlig i borgerlige sager, herunder mægling i ægteskabssager, injuriesager, slagsmål eller uoverenstemmelser mellem husbond og tjenestefolk. Oprettet 1795 og nedlagt 1953.
Fængsler, tugt- og forbedringshuse
Oversigter overindsatte, fangefotos og mange andre arkivalier fra fængslerne.
Godser, baronier, grevskaber og stamhuse
I godsarkiverne er der oplysninger om godsets ejendom og drift, godsejerne, fæstevæsen, skoler og sociale forhold - og meget andet, Omfatter også ryttergodserne.
Indenrigsministeriet 1848-
Her finder du foreløbigt resolutionsprotokoller (journaler) fra Indenrigsministeriets Kommune- og købstadskontor.
Industriforeningens udstillinger
Her finder du oplysninger om deltagere i de nordiske Industri-, Landbrugs- og Kunstudstillinger i København i 1872 og 1888, herunder deres virksomhed (fx etableringsår og antal arbejdere) samt de udstillede genstande. Tilmeld dig Arkivalieronlines nyhedsbrev
Et lille udvalg af arkivalier fra Justitsministeriets arkiv.
Justitsprotokoller og tingbøger
Justitsprotokollerne, også kaldet tingbøger, er rets- og dombøger. De indeholder både straffesager og civile sager.
Kirken: Provstierne
Provsten har opsynet med kirkens og præsteembedernes ejendom samt præsternes embedsførelse. Provsten var også skiftemyndighed for præsterne.
Kirken: Præsten, pastoratet og sognet
Indeholder ikke kirkebøger og skifteprotokoller, men alt muligt andet fra præsteembederne. F.eks. kommunionprotokoller (altergæster), regnskaber, breve og libri datici (embedsbøger).
Kommuner på landet
Her finder du mange forskellige kommunale arkivalier. Samlingen er endnu ikke så stor, men mere vil komme til efterhånden.
Indeholder forskelligt materiale om den 2. slesvigske krig 1864. Materialet kan også ses på Rigsarkivets kildepakke om 1864, hvor der er mange informationer om arkivalier og dem, de stammer fra.
Købstæder og købstadskommuner
Her finder du købstadens egne dokumenter.
Landråder 1867-1920, Sønderjylland
De preussiske landråder afløste de tidligere amtmænd i 1867. Beføjelser og sagsområder forblev i store træk de samme, og ligesom tidligere fungerede lanråden som statsadministrationens lokale repræsentant. Her finder du oplysninger om stort set alle emner, for landråden var med til det hele.
Her kan du få hjælp til at finde dine forfærdre, hvis de har været mestre eller svende i et håndværkerlav.
Blandt Rigsarkivets ældre regnskaber fra perioden 1559-1660 udgør lensregnskaberne den største arkivserie, og indholdsmæssigt hører de til de mest righoldige. Regnskaberne dækker lokalforvaltningen, primært af landdistrikterne. Fra senmiddelalderen indtil Enevældens indførelse i 1660 var landet opdelt i len, hvoraf der fandtes to hovedtyper: De store slotslen (hovedlen) stod for lokalforvaltningen, retshåndhævelsen og militære opgaver; mindre godslen benyttedes hovedsagelig til aflønning af hoffolk og kongelige embedsmænd. Det er overvejende slotslenenes regnskaber, der er bevaret.
Ligesom de øvrige rækker af ældre regnskaber led lensregnskaberne betydelige tab ved de store oprydninger i Rentekammerets arkiv i begyndelsen af 1700-tallet. Man anlagde det princip, at regnskaberne fra 1610 og videre frem skulle bevares, mens regnskaberne før dette år kun skulle bevares, såfremt de indeholdt oplysninger af væsentlig betydning for Danmarks historie - dvs., kort sagt, konger og krige. Det er formentlig grunden til, at Ringsted Klosters Lens regnskaber fra 1500-tallet er bevaret i større omfang end for andre len, idet Ringsted ofte var det første sted, konger og embedsmænd gjorde holdt på rejser vestpå i landet. I øvrigt blev kassationerne ikke gennemført helt systematisk, så en del ældre materiale har overlevet på mere eller mindre tilfældig vis.
Lægedistrikter m.m.
Her vises vaccinationsprotokoller m.v.
Magistrater - fynske
Rådstuearkiverne har sit udspring i købstædernes privilegier, som udstedtes af kongemagten, og som regulerede de retslige forhold i købstaden (Stadsretten).
En fast del af disse privilegier var, at købstaden udgjorde en selvstændig retskreds, afgrænset fra de omgivende landområders retskredse (herreder, birker).
Konsekvensen var et uskønt jurisdiktionsrod i købstaden, da der både var en kongelig udnævnt foged, som bestred det meste af retsvæsenet, og en ifølge privilegierne udnævnt kreds af rådmænd, som også varetog en række opgaver indenfor retsvæsenet.
Byens styrelse var i høj grad lagt i hænderne på borgerskabet, som typisk valgte et råd til at bestyre byens daglige forretninger, og som traf en række beslutninger vedr. især den civile administration af købstaden, herunder især tildeling af borgerskab, ligning og opkrævning af person- og bygningsskatter og tilsyn med håndværkerlavenes virksomhed.
Beslutninger om købstadens forhold blev typisk truffet på møder i rådstuen, hvortil alle med status som borgere i købstaden havde adgang til at deltage.
Senest i 1551 bliver det pålagt købstæderne at føre en protokol (rådstueprotokol) over de forhandlinger og beslutninger, som blev resultatet af møderne på rådstuen.
Efterhånden udvides magistratens opgaver, eks. i forbindelse med forsøg på etablering af offentligt fattigvæsen, første gang i 1708, og endelig i 1803. Etableringen af offentlige skoler i købstæderne bliver for Fyns Stifts vedkommende lovfæstet i 1806.
I arkivmæssig henseende afsluttes rådstuearkivernes epoke i 1868, hvor der vedtages en ny lovgivning for købstadskommunernes forhold med virkning fra 1869.
Orlogsværftets tegninger
Tegninger af skibe, dele af skibe, havneanlæg og meget mere 1630-1890.
Mange af de ældste dokumenter er skrevet på pergament, ofte forsynet med flotte segl. Mangel omhandler køb og salg af ejendom (skøder) eller stadfæstelse af rettigheder (tingsvidner), men der er også privilegiebreve og meget andet.
Pianoer og klaverer fra Hornung og Møller
Nummerbøgerne er fortegnelser over de klaverer og flygler, som Hornung & Møller lavede fra 1827 til 1972. Bøgerne er ført kronologisk og indeholder hvert instruments unikke nummer og navnet på den første ejer.
Alt vedrørende post.
Private personers papirer, f.eks. breve, skøder, regnskabsbøger, billeder og meget andet.
Under Enevælden 1660-1848 hørte statens økonomi til i Rentekammeret. Her er oplysninger om skat og told, bygningsdrift, udstedelse af privilegier, udbetalinger, ansættelser og meget andet. Folketællinger hørte også til her, men dem finder du under temaet Folketælling.
Rentekammeret Tyske Afdeling, Tyske Kammerkancelli
Rentekammeret var betegnelsen for den funktion i den danske statsadministration, som varetog økonomiske og materielle anliggender under enevælden. Der var opgaver som bogholderi samt udbetalinger og told- og skatteopkrævning; det indbefattede også administration af statens ejendom som skove, veje og bygninger og udstedelse af kongelige privilegier. Rentekammeret blev nedlagt i 1848, da der blev indført ministerialstyre, og opgaverne blev da overdraget til de nyoprettede ministerier, hvoraf Finansministeriet fik hovedparten.
En del af arkivdannelsen bestod af resolutionsprotokoller, som indeholder beslutninger i de sager, som kammerkancelliet behandlede. Her finder du oplysninger vedrørende skatter og afgifter, domæner og landvæsen, dige-, forst- og jagtvæsen samt mønt- og toldvæsen i hertugdømmerne Slesvig-Holsten (inklusive Sønderjylland).
Retsbetjente indtil 1889, Sønderjylland
Retsbetjentene indtil 1867 (herredsfogederne indtil 1889) havde mange opgaver, og her kan du finde en bred vifte af oplysninger om både personer og steder og meget andet.
Retsvæsen: Admiralitetsretten
Maritim domstol, der virkede 1611-13. Fra retten kunne apelleres til Kongens Retterting.
Retsvæsen: dommere og retter efter 1919
Her finder du oplysninger om retssager og andet fra domstolene. Tinglysning af fast ejendom og skiftesager skal dog findes under temaerne Find en ejendom og Find din slægt.
Højesteret blev oprettet i 1661 som afløser for Kongens Retterting, der hidtil havde været Danmarks og Norges øverste domstol. For Norges vedkommende havde Højesteret denne funktion indtil 1814.
Formelt var kongen leder af Højesteret indtil 1850, men allerede i 1674 blev der etableret et embede som justitiarius, dvs. leder af retten. Siden retsplejelovens ikrafttræden i 1919 har denne person været betegnet som præsident. De øvrige dommere blev indtil 1919 tituleret som assessorer.
I 1600-tallet fungerede Højesteret i visse sager som både første og sidste retsinstans, men siden har domstolen udelukkende virket som appelinstans. Højesteret har kompetence til at behandle alle typer af retssager, men i 1919 blev retten afskåret fra bevisbedømmelse i nævningesager, og i 1936 blev dette udstrakt til at gælde for alle slags straffesager. Herefter kan Højesteret kun tage stilling til strafudmålingen i disse sager.
Landstingene/landsretterne var og er appeldomstol for underretterne, men særligt i ældre tid var de også centrum for officielle handlinger såsom kongehyldning og bekendtgørelser.
Retsvæsen: Kongens retterting
Højesterets forgænger, landets højeste domstol. Her finder du dele af rettertingets arkiv 1536-1660, bl.a. stævninger, voteringer og domme.
Retsvæsen: Retsbetjente indtil 1919
Retsbetjentene indtil 1919 havde mange opgaver, og her kan du finde en bred vifte af oplysninger om både personer og steder og meget andet. Retsbetjentene blev i 1919 afløst af de nyoprettede domstole og politikredse.
Indeholder også notarialsager (testamenter m.v.).
Ligesom mange andre arkiver efter retsbetjente (by- og herredsfogeder m.fl.) spænder Ringsted byfogedarkiv lige fra justitsprotokoller, dvs. rets- og dombøger, og skiftearkivalier til strafferegistre, pas- og tyendeprotokoller, alimentationsjournaler (om faderskab til børn, født uden for ægteskab) og lægdsruller. Ringsted byfogedarkiv er derfor et glimrende eksempel på, at et retsbetjentarkiv kan udnyttes til mange forskellige slags forskning - fra studier af bestemte slægter til undersøgelser af handelsnetværk og kulturhistorie.
Derimod indeholder byfogedarkivet kun få dokumenter om den kommunale administration i Ringsted før 1919. De øvrige kommunale arkivalier om bl.a. brandforsikring samt fattig-, skole- og skattevæsen findes i Ringsted rådstuearkiv.
Ryttergodser
Rytterdistrikterne opstod, efter at rytteriet i 1670 blev gjort nationalt. Udskrivningen hertil blev foretaget på det efter reformationen omfattende krongods, der blev opdelt i distrikter. Ordningen med rytterdistrikter falder i to hovedperioder: den første strakte sig fra 1679 til 1720, den anden fra 1720 til omkring 1774. Forskellen mellem de to perioder bestod især i en ændring i den geografiske fordeling af rytterdistrikterne. Rytterdistrikterne blev opløst eller solgt i perioden 1764-1774.
I Rigsarkivet er der i tidens løb etableret særlige samlinger med regnskabsmateriale fra blandt andet amtstuerne, som de lokale amtsskrivere (amtsforvaltere) årligt indsendte til centraladministrationen. Denne samling af Slesvig-holstenske amtsregnskaber dækker perioden fra 1587 og frem til 1867 og består primært af de årlige amtsregnskaber, men indeholder også separate jordbøger, skattelister og toldregnskaber, blandt andet toldregnskabet for Gottorptolden.
Sociale forhold, sundhedsvæsen, hospitaler og stiftelser
Her finder du forskellige arkivalier med forbindelse til socialvæsenet, gamle, syge og fattige.
Statsrådet afløste i 1848 Gehejmestatsrådet, og det består af ministrene under forsæde af kongen. Lovforslag forelægges og vedtages, og kongen holdes informeret om statsanliggender.
Her finder du forskellige arkivalier vedrørende søfart.
Kirken bevarede efter reformationen jurisdiktion over lægfolk i ægteskabssager. Ved Riber artiklerne af 1542 bestemtes det, at der i stifterne skulle afholdes tamperret fire gange årligt på tamperdagene. Tamperretterne bestod af stiftslensmanden, siden stiftamtmanden og nogle af stiftets gejstlige. I 1797 overgik jurisdiktionen i ægteskabssager til det verdslige retsvæsen.
Det ministerium, vi i dag kender som "Transportministeriet" blev oprettet i 1849 som "Ministeriet for Offentlige Arbejder". Det beskæftigede sig primært med anlæg af jernbaner, veje og færgeruter.
Tyske Kancelli - indenrigske afdeling
De digitaliserede arkivalier fra Tyske Kancellis Indenrigske Afdeling består af materiale, der dækker perioden fra 1312 og frem til 1864, og er organisatorisk struktureret i følgende afdelinger:
Indenrigske Afdeling, med arkivserier fra perioden 1312 til 1849
Ministeriet for Slesvig, med arkivserier fra perioden 1848 til 1864
Materialet indeholder bl.a. følgende arkivserier:
Diverse kommissionsakter
Korrespondancesager
Indkomne breve fra embedsmænd m.m.
Brevkopibøger - åbne breve indførtes i kopibøger, kaldet "Patenten". Lukkede breve indførtes i "Inländische Registratur"
Kongelige resolutioner skrevet på forestillinger og ansøgninger
Tyske Kancelli - udenrigske afdeling
De fleste arkivalier vedrørende Danmarks udenrigspolitik i tiden indtil 1770 er registreret i Tyske Kancellis Udenrigske Afdelings arkiv. I tilknytning hertil er også registreret arkivalier af samme art fra Danske Kancellis arkiv indtil omkring 1676, hvor behandlingen af de udenlandske sager helt og holdent blev Tyske Kancellis forretningsområde. Udskillelsen af en særlig udenrigsk afdeling fra Tyske Kancellis øvrige organisation ser ud til at være sket omkring 1670, men i første omgang uformelt. Først fra 1736 er der utvetydige vidnesbyrd om eksistensen af et "Udenlandsk Departement".
Foruden Tyske Kancellis Udenrigske Afdelings arkivalier omfatter arkivet også store mængder arkivalier fra danske gesandtskaber i udlandet og gesandtskabsregnskaber.
Endelig omfatter arkivet protokoller m.m. fra forhandlingerne i Gehejmekonseilet, som fra 1670 var den forsamling - kongens "hemmelige råd" - hvor ikke mindst de udenrigske anliggender blev drøftet.
Her kan du finde oplysninger om hele byens offentlige liv i perioden (1243) 1543-1919, bl.a. om byens forfatning, borgerskaber, embeds- og tjenestefolk, justits- og politisager, finansvæsen, bygnings- og vejsager, post, told,søfart, handels- og næringssager, militærsager, kirker, skoler, fattigvæsen m.m.
Watersschout i København og Helsingør
Waterschouten stod for registreringen af søfolk, der skulle på langfart. Protokollerne indeholder oplysninger om søfolkene samt bemandingen af de enkelte skibe, som udgik fra København (1695-1871) og Helsingør (1816-71).
Det nørrejyske landstings ældste dombøger indtil 1667. Her finder du domme afsagt ved landstinget, skøder på ejendom, arvesager og meget andet.
Virksomheder og erhvervsliv
Her finder du materiale fra og om det private erhvervsliv.
Arkivalierne indeholder regnskabsmateriale fra en række sønderjyske, fynske og sjællandske arkivskabere. Materialet dækker perioden fra 1447 og frem til 1583 og består bl.a. af Kammermesterregnskaber, Rentemesterregnskaber, Dronningens skrivers regnskabsbøger, Regnskaber for Roskilde domkirke og kapitel, Gottorp toldregnskab.
Øresundstoldregnskaber
Består af Øresundstoldregnskaber, dækkende perioden fra 1497 og frem til 1856 samt Øresundskontratoldregnskaber, dækkende perioden fra 1660 og frem til 1856.
Her finder du blandt andet de arkivalier, som endnu ikke indgår i en af de tematiske samlinger. Det er en blandet landhandel, og der er noget for enhver smag og interesse. Der kommer løbende nye arkivalier til. Tilmeld dig Arkivalieronlines nyhedsbrev. Se kommende digitaliseringer på Arkivalieronline. Vi samler statistik ved hjælp af cookies


text:
Fradrag for visse lønomkostninger? Nej, siger Højesteret
Kan lønomkostninger til medarbejdere, som er beskæftiget med M&A-aktiviteter, fradrages på lige fod med øvrige lønomkostninger? Ifølge SKAT er svaret nej. Det var Østre Landsret enig i, men fandt dog samtidig, at praksis i de aktuelle indkomstår havde tilladt fradrag. Ifølge Østre Landsret kunne fradrag derfor kun nægtes med fremadrettet virkning. Nu har Højesteret ændret Østre Landsrets dom.
Spørgsmålet om fradragsret for lønomkostninger opstod, da SKAT nægtede to banker fradragsret for lønomkostninger til medarbejdere, der havde været beskæftiget med dels at overdrage nogle bankfilialer og dels at overtage nogle bankaktiviteter. I begge sager var det SKATs synspunkt, at medarbejdernes lønomkostninger ikke kunne anses for fradragsberettigede driftsomkostninger, men derimod var ikke-fradragsberettigede anlægsudgifter.
En fradragsberettiget driftsudgift defineres i lovgivningen som en udgift, der er medgået til at erhverve skattepligtig indkomst, mens en ikke-fradragsberettiget anlægsudgift er en udgift, der er medgået til at tilvejebringe et nyt indkomstgrundlag i form af start af/udvidelse af virksomhed. Forholder man sig udelukkende til disse definitioner, har SKAT en vis pointe. Køb og salg af virksomheder kan udgøre en udvidelse/indskrænkning af indkomstgrundlaget. Men er det den rigtige måde at anskue problemstillingen, når der er tale om en arbejdsgiver med mange ansatte, hvoraf de fleste utvivlsomt er beskæftiget med den løbende drift?
Det forudsætter jo, at der skal holdes ret meget styr på, hvad de enkelte medarbejdere foretager sig i løbet af arbejdsdagen, og arbejdsgiveren vil derfor typisk stå med en ganske problematisk administration. Netop dette forhold fik i foråret regeringen til at meddele, at hvis Højesteret gav SKAT medhold, ville regeringen via lovgivning sikre fradragsretten. Det vides ikke med sikkerhed, hvorvidt det også gælder fradragsretten tilbage i tid.
Højesteret konkluderer i dommen, at der ikke er grundlag for at antage, at lønudgifter altid skal anses for driftsomkostninger, men at der ligesom for øvrige omkostninger skal foretages en vurdering af, om de vedrører drift eller anlæg. Når en medarbejder udfører driftsopgaver og andre opgaver, der ikke vedrører driften, skal der derfor ifølge Højesteret foretages en opdeling – eventuel skønsmæssig – af omkostningerne, hvorefter kun de lønudgifter, der anses for at vedrøre driften, kan fradrages.
Modsat Østre Landsret fandt Højesteret ikke, at der havde eksisteret en fast administrativ praksis om fradragsret for lønudgifter for medarbejdere, der var beskæftiget med virksomhedskøb mv. En forudgående offentlig tilkendegivelse om, at fradragsretten blev nægtet, var derfor ikke nødvendig. SKAT var derfor berettiget til at nægte fradragsret for lønomkostningerne i de indkomstår, der var aktuelle i de to sager (2008-10). Bankerne fik heller ikke medhold i, at hvis lønudgifterne ikke kunne fradrages som driftsomkostninger, ville de i stedet kunne tillægges anskaffelsessummen for de anskaffede aktiver, der udgjorde udvidelsen af virksomheden. Højesteret fandt det imidlertid ikke godtgjort, at lønomkostningerne havde en sådan tilknytning til aktiverne, at de kunne tillægges anskaffelsessummen.
Efter dommen er situationen således, at SKAT umiddelbart kan nægte fradrag for lønomkostninger, der ikke anses for at vedrøre driften såvel bagud i tid som fremadrettet – det gælder ved SKATs almindelige ligningsmæssige gennemgang, og det gælder i de øvrige sager, der måtte versere i klagesystemet. Hvad der kommer til at ske, må dog afhænge af det bebudede lovforslag fra skatteministeren om indførelse af fradragsret for lønomkostninger, selvom de ikke er driftsomkostninger. Det må formodes, at lovforslaget tidligst kommer, når Folketinget åbner igen i oktober, og det bliver da interessant at se det nærmere indhold.

matches: Højesteret Højesteret Højesteret Højesteret Højesteret Højesteret Højesteret


text:
Corona-pandemien fortsætter med at hærge det danske samfund med enorme konsekvenser til følge for danske virksomheder. Folketingets partier blevet enige […]
Konkurslovens regler om rekonstruktion kan vise sig at være en kærkommen følgesvend for de virksomheder, som måtte blive alt for […]
Det kan kort om sagen BS-33797/2019-HJR oplyses, at ”tys-tys-kilden” tilbage i 2008-2009 overgav nogle kreditkortoplysninger om diverse kendisser til ugebladet […]
Udbruddet af coronavirus (COVID-19) medfører en række udfordringer for danske virksomheder, der må tilpasse deres aktiviteter efter den ekstraordinære situation. […]
En ny kendelse fra Højesteret udgør et betydeligt bidrag til reglerne om fremlæggelse af sagkyndige erklæringer. Det fastlægges, at en […]
Højesteret har frifundet en spiludbyder for et erstatningskrav fremsat af en spiller, der gjorde gældende, at spiludbyderen burde have stoppet […]
Den 22. oktober 2019 fik Storbritanniens premierminister, Boris Johnson, flertal i det britiske parlament for sin udtrædelsesaftale. Udtrædelsesaftalens exitdato var […]
Højesteret har i en kendelse af 7. november 2019 taget stilling til spørgsmålet om rækkevidden af forældelseslovens § 21, stk. […]
I en kendelse af den 25. september 2019 har Klagenævnet for Udbud slået fast, at det var i strid med […]
Et pensionsselskab var i henhold til en firmapensionsaftale ikke forpligtet til at udbetale ydelser for erhvervsevnetab til efterfølgende arbejdsgivere, som […]
Et forsikringsselskab havde under en byretssag anmodet skadelidte om at opgøre sit tab efter Arbejdsmarkedets Erhvervssikrings udtalelser. Skadelidte efterkom opfordringen, […]
Østre Landsret har 26. juni 2019 afsagt dom i ankesagen mod den tidligere bestyrelse i Amagerbanken. Her blev 8 ud […]
En byret frifandt den 19. juni 2019 en advokat i en sag, der var anlagt af en tidligere klient. Selvom […]
Dagrofa ApS havde gennem forsikringsmægleren Marsh tegnet en transportforsikring hos If Skadeforsikring, der skulle sikre varer mod blandt andet tyveri […]
EU-Domstolen: Erstatningsansvar følger den økonomiske aktivitet
I en ny dom fra EU-Domstolen om et finsk kartel har Domstolen gjort det klart, at ansvaret for at overtræde […]
Østre Landsret har givet DSB medhold i et principielt spørgsmål om, hvorvidt DSB skal anses for at være selvforsikrer i […]
Britiske forsikringsselskaber vil ikke længere have tilladelse til at udøve forsikringsvirksomhed i Danmark eller resten af EU, hvis Storbritannien udtræder […]
Ansættelses- og arbejdsret, Forsikring og erstatning
Højesteret har afsagt kendelse i en sag, der handler om adgangen til syn og skøn ved speciallægeundersøgelse i en arbejdsskadesag. […]
Ny lov om forsikringsformidling – har du husket at genregistrere dig?
Den nye lov om forsikringsformidling, der implementerer forsikringsdistributionsdirektivet (IDD), trådte i kraft den 1. oktober 2018. Loven er relevant for […]
I kølvandet på den nye lov om forsikringsformidling har Finanstilsynet den 2. januar 2018 sendt et nyt lovforslag i høring. […]
Det er pt. fremme i medierne, at bestyrelsesmedlemmer i et par energiforsyningsselskaber er politianmeldt for at have tildelt sig bestyrelseshonorar […]
Højesteret har for nyligt taget stilling til anvendelsesområdet for forsikringsaftalelovens § 29, stk. 5, i en sag om erstatning og […]
I sagen skulle Københavns Byret tage stilling til, om en bank havde handlet ansvarspådragende ved overførslen af kr. 4.750.000 fra […]
Dommen fremhæver sondringen mellem en kommunes ansvar som henholdsvis vejmyndighed og grundejer. Det tydeliggøres, at en kommunes ansvar for glatførebekæmpelse […]
Vestre Landsret afsagde den 28. maj 2018 dom i en sag om arbejdsgiverens erstatningsansvar for en skade, som medarbejderen pådrog […]
En ny lov gør det obligatorisk for forsikringsformidlere og genforsikringsformidlere at etablere whistleblower-ordninger.
Forsikringsdistributionsdirektivet (IDD): Nye regler om tilladelse og registrering til at formidle forsikringsprodukter
Den 1. oktober 2018 træder den nye lov om forsikringsformidling og tilhørende bekendtgørelser i kraft. Den nye lov implementerer IDD […]
EU-Kommissionen har lagt op til en mulig revision af direktivet om produktansvar. Det indebærer bl.a. en opdatering af centrale begreber […]
Forsikring og erstatning, Retssager og voldgift
Den norske Høyesterett har den 9. maj 2018 truffet en interessant afgørelse om værneting ved en skibskollision mellem internationale parter […]
Afgørelsen fra Vestre Landsret er af flere medier blevet udlagt således, at den ændrer på vurderingen af kommunernes erstatningsansvar i […]
Højesteret: Forsikringsaftaleloven fandt ikke anvendelse på skadelidtes krav
Højesteret har ved dom af 29. maj 2018 fastslået, at selv om et ansvarsforsikringsselskab i henhold til en forsikringsaftale hæfter […]
Finanstilsynet har den 26. januar 2018 afsagt en afgørelse, der fastlægger præmisserne og muligheden for løbende samarbejde mellem forsikringsmæglervirksomheder og […]
Med et testamente i hånden har du klarlagt, hvordan arven efter dig skal fordeles, når du en dag går bort. […]
Landsretten har den 9. februar 2018 givet skadelidte medhold i, at skadelidte var berettiget til erstatning for tabt arbejdsfortjeneste. Sagen […]
Et hollandsk moderselskab, som var eneejer og leder af et datterselskab, var erstatningsansvarlig for sagsomkostninger i en sag, som datterselskabet […]
Forsikring og erstatning, Øvrige
Højesteret har netop fastslået, at et selskabs ejer og ledelse var ansvarlig for sagsomkostningerne i en retssag, fordi de havde […]
I en sag vedrørende Vordingborg Kommunes regreskrav for udbetalte sygedagpenge mod Tryg Forsikring A/S, fandt Højesteret, at reglen om forældelse […]
Der findes ofte andre muligheder end de gængse, når vi med regresøjne kigger efter et sted at finde krukken med […]
Fast ejendom og entreprise, Forsikring og erstatning
Det sker ikke så ofte, at sager om den naboretlige tålegrænse når helt til Højesteret. Men i en medieomtalt sag […]
Højesteret har ved dom af 19. januar 2018 stadfæstet, at bestyrelsen i et selskab er erstatningsansvarlig for beslutningen om at […]
Tirsdag den 16. januar 2018 vedtog Folketinget en ny forsikringsformidlingslov, som væsentligt ændrer og omskriver den eksisterende forsikringsformidlingslov. Den nye […]
EU-Kommissionen foreslog den 20. december 2017 at udskyde anvendelsesdatoen for IDD og tilknyttede retsakter fra den 23. februar 2018 til […]
Høring om ændrede regler for forsikringsselskabers outsourcing
Finanstilsynet sendte i efteråret et forslag til en ændring af outsourcing-bekendtgørelsen i høring. Ændringerne implementerer særlige regler for de såkaldte […]
Ingen af to sagsøgte vognmandsvirksomheder var erstatningsansvarlige for bortkomsten af transporteret gods i containere i en trailer, der af den […]
En værnetingsaftale mellem skadevolder og forsikringsgiver var efter Domsforordningen ikke bindende for en skadelidt, som efter national ret havde hjemmel […]
Ifølge ny dom fra Vestre Landsret af den 10. oktober 2017 var et pensionsselskab ikke bundet af en fejlskrift i […]
Erhvervsministeren har i dag fremsat forslag til en ny lov om forsikringsformidling (lovforslag L 8) i Folketinget. Formålet med lovforslaget […]
Øget samarbejde mellem de nordiske lande på konkurrenceområdet
De nordiske lande har netop indgået en ny samarbejdsaftale på konkurrenceområdet. Aftalen indebærer blandt andet videre mulighed for informationsudveksling og […]
EU-Domstolen afsagde den 7. september 2017 dom i en præjudiciel sag om fortolkningen af begrebet ”distance” i henhold til forordningen […]
Højesteret afsagde den 13. september 2017 dom i en principiel sag om sondringen mellem det køberetlige mangelsansvar og produktansvaret. Højesteret […]
For en skadelidt kan der være store fordele ved at kunne påberåbe sig produktansvarsreglerne frem for mangelreglerne. Anvendelse af produktansvarsreglerne […]
Højesteret har i en principiel dom givet en kondiløber medhold i, at en knæskade under en løbetur var dækket af […]
Transportøren APL indgik en aftale med det danske selskab Planet Pride om transport af flere partier af sushirejer. Rejerne skulle […]
I kølvandet på finanskrisens mange bank-krak oprettede staten Finansiel Stabilitet, som skulle afvikle de krakkede banker og rejse erstatningskrav. Vi […]
Kommissionen har udsendt to udkast til delegerede forordninger under IDD til offentlig høring. Forordningerne vedrører produkttilsyn og forsikringsbaserede investeringsprodukter. Høringsfristen […]
Vestre Landsret fastslår i ny dom, at revisor, som var repræsenteret af TVC Advokatfirma, ikke havde handlet ansvarspådragende ved at […]
Den 1. juli 2017 trådte de nye regler om syn og skøn i retssager i kraft. Læs her om de […]
Forsikringsdistributionsdirektivet: Forslag til ny forsikringsformidlingslov i offentlig høring
Finanstilsynet har sendt forslag til en ny lov om forsikringsformidling i offentlig høring. Det kommende lovforslag, der forventes fremsat i […]
Implementeringen af forsikringsdistributionsdirektivet (IDD) er med vedtagelsen af lovforslag L 156 begyndt, og reglerne fra IDD forventes at være endeligt […]
En nylig afgørelse fra Højesteret stadfæstede by- og landsrettens dom om, at et fjernvarmeværk var objektivt ansvarlig for, at fjernvarmeværkets […]
SAS frifundet i principiel sag om økonomisk kompensation til forsinkede flypassagerer
Højesteret afsagde den 2. juni 2017 dom i en principiel sag, hvor en række flypassagerer krævede kompensation, fordi de på […]
Østre Landsret: Groft uagtsomt at efterlade gods ubevogtet
Det var groft uagtsomt af en transportør at efterlade gods i en presenningtrailer på en ubevogtet og uoplyst parkeringsplads. Det […]
Skjulte videooptagelser førte ikke til nedsættelse af erhvervsevnertab
Højesteret har afsagt dom om, hvorvidt et forsikringsselskabs videooptagelser af en skadelidt kunne danne grundlag for, at Ankestyrelsen nedsatte skadelidtes […]
Det nye forsikringsdistributionsdirektiv, Insurance Distribution Directive (IDD), skal implementeres i Danmark senest den 23. februar 2018. Implementeringsrådet har for nyligt […]
Et dansk selskab kunne ikke få erstatning for et parti tørklæder, der var blevet beskadiget efter overgivelse til selvstændig fragtfører […]
Vestre Landsret har fastslået, at en kommune handlede uden hjemmel ved at meddele standsningspåbud og ved efterfølgende at afslå en […]
Højesteret fandt i en sag om forældelse, at et forsikringsselskabs regreskrav mod skadevolder og dennes ansvarsforsikringsselskab vedrørende en 12 år […]
Retten i Odense har i et gruppesøgsmål, der blev behandlet af tre dommere, givet en række private købere af grunde […]
En ny dom har tilkendt entreprenøren en erstatning for mistet dækningsbidrag sva-rende til rekordhøje 17,6 procent af entreprisesummen efter, at […]
Østre Landsret har fastslået, at naboer ikke var afskåret fra at rejse erstatningskrav mod et selskab, der havde projekteret og […]
Vestre Landsret har fastslået, at en bygherre handlede uagtsomt ved ikke at have håndteret naboejendommen på særlig skønsom måde i […]
Vestre Landsret har fastslået, at en entreprenør handlede ansvarspådragende, da et kabel blev beskadiget i forbindelse med et gravearbejde. Entreprenøren […]
En mor søgte godtgørelse efter byretten havde tilsidesat Ankestyrelsens afgørelse om tvangsfjernelse af hendes barn. Landsretten fandt, at forældelsesfristen for […]

matches: Højesteret Højesteret Højesteret Højesteret Højesteret Højesteret Højesteret Højesteret Højesteret Højesteret Højesteret Højesteret Højesteret Højesteret Højesteret


text:
Hjem > Nyheder > Konkurskarantæne - ny afgørelse i Højesteret
Højesteret fastslår, at groft uansvarlig adfærd tidligere end et år før fristdagen kan medføre konkurskarantæne, hvis ledelsen senere end et år før fristdagen undlader at rette op på adfærden.
Advokat Ole Larsen fra Brocksted-Kaalund har som beskikket advokat for en direktør i et konkursbo ført en konkurskarantænesag ved Sø- og Handelsrettens Skifteafdeling, Østre Landsret og Højesteret om direktøren skulle pålægges konkurskarantæne eller ej.
Sagen handler om et selskab, som blev taget under konkursbehandling efter at Erhvervsstyrelsen den 13. november 2013 havde begæret selskabets tvangsopløst. Selskabet havde undladt at indberette og afregne moms, A-skat, AM-bidrag og selskabsskat hvorved SKAT antageligt havde lidt et tab på ca. 25.700.000 kr. Det lykkedes ikke kurator at komme i kontakt med direktøren eller modtage selskabets regnskabsmateriale, men det kunne udledes ud fra selskabets kontoudtog, at driften måtte være ophørt den 31. oktober 2012, og at SKAT’s tilgodehavende vedrørte perioden 1. august 2011 til 30. juni 2012. Som følge heraf havde kurator begæret, at direktøren skulle pålægges konkurskarantæne og i forbindelse hermed beskikkede Sø- og Handelsretten advokat Ole Larsen som advokat for direktøren.
Sagen for Sø- og Handelsretten
Advokat Ole Larsen påstod direktøren frifundet under henvisning til, at den relevante periode for bedømmelse af konkurskarantæne var fra den 13. november 2012 (1 år før Erhvervsstyrelsens begæring om tvangsopløsning) og at direktørens eventuelle kritisable adfærd dermed var sket tidligere end et år før fristdagen.
Sø- og Handelsretten fandt det imidlertid rimeligt at pålægge direktøren konkurskarantæne i 3 år under henvisning til, at den groft uforsvarlige adfærd efter omstændighederne også omfatter adfærd, der ligger tidligere end et år før fristdagen. Ole Larsen kærede herefter kendelsen til Østre Landsret.
Sagen for Østre Landsret
Østre Landsret omgjorde Sø- og Handelsrettens kendelse og lagde til grund, at SKAT’s krav var opstået i perioden fra den 1. august 2011 til den 30. juni 2012 og dermed forud for et år før fristdagen og udtalte at det forudsættes, at den groft uansvarlige adfærd skal have fundet sted senere end et år før fristdagen. Kurator kærede herefter kendelsen til højesteret.
Højesterets endelig afgørelse
Højesteret omgjorde Østre Landsrets kendelse og stadfæstede i stedet Sø- og Handelsrettens kendelse om, at direktøren skulle pålægges konkurskarantæne.
Højesteret udtalte i sin begrundelse indledningsvist, at det er en forudsætning for konkurskarantæne, at den groft uforsvarlige adfærd skal have fundet sted senere end et år før fristdagen, hvilket var overensstemmende med Østre Landsrets kendelse.
Herefter lagde Højesteret til grund, at selskabet ikke på noget tidspunkt i sin levetid havde overholdt bogføringsloven og årsregnskabsloven, samt at selskabet havde anvendt ”sort arbejde” og undladt at foretage angivelse og afregning af moms, skat og arbejdsmarkedsbidrag, hvorved selskabet for perioden indtil den 30. juni 2012 havde unddraget SKAT et beløb på samlet knap 25.700.000 kr.
Højesteret lagde endvidere til grund, at selskabet heller ikke efter den 30. juni 2012 havde foretaget angivelse og afregning af skatter og afgifter, samt at selskabets indtægter og afgiftsopkrævninger løbende var blevet overført til en begrænset kreds af personer og selskaber, hvorved selskabet systematisk var blevet tømt for værdier.
Endelig lagde Højesteret til grund, at direktøren senere end et år før fristdagen undlod at rette op på de mangelfulde forhold (der var foretaget tidligere end et år før fristdagen) og at direktøren fortsatte med at tilsidesætte sine ledelsespligter.
Højesteret stadfæstede herefter Sø- og Handelsrettens kendelse om, at direktøren skulle pålægges konkurskarantæne.
Med denne afgørelse åbner Højesteret således op for, at groft uansvarlig adfærd tidligere end et år før fristdagen ud fra en helhedsvurdering kan medføre konkurskarantæne, hvis ledelsen senere end et år før fristdagen undlader at rette op herpå og dermed fortsætter den groft uansvarlige adfærd.
Her kan du læse anonymiseret versioner af kendelserne fra Sø- og Handelsretten, Østre Landsret og Højesteret.
Har du spørgsmål til sagen kan du skrive til Ole Larsen, ola@bklaw.dk eller til Andreas Brødsgaard Schnoor, abs@bklaw.dk.

matches: Højesteret Højesteret Højesteret Højesteret Højesteret Højesteret Højesteret Højesteret Højesteret


text:
Frimurerne - Uretten - jørns blog
Dansk afdeling af international mafia har overtaget vort retsvæsen fra politi til Højesteret
Oplevelser med det danske retsvæsen af den nu afdøde Johs. Kragh, Allerød
Læs den korte udgave og efterskrift.
Hemmeligt og lyssky har de besat de vigtigste og bedst betalte stillinger, særligt som dommere, for derved risikofrit at gennemføre organiseret kriminalitet i vort land. Vor regering er bange, svag og magtesløs. Gammel frihedskæmper tager kampen op igen.
01 Tyveri af friværdi
02 Tyveri af forsikring
03 Korruption i Helsingørs Politi
04 Tyveriet af bogholderiet
05 Retssager gennem 12 år
06 Sagen ved Vestre Landsret
07 Sagen ved Østre Landsret
08 Højesteret
09 Fru Elly Jørgensens sag
10 Helsingør Skifteret
11 Uventet besøg
12 Hvad er Frimureriet
13 Den sidste retssag
14 Frimurernes forsøg på Overtagelse af den totale magt.
Denne rystende og helt utrolige beretning er skrevet af Johs. Kragh, Byparken 35, Blovstrød, 3450 Allerød, og afslører den uhyggeligste korruption nogensinde set indenfor vor regering og retsvæsen. Vore justitsministre, den ene efter den anden, er flygtet i rædsel fra deres embede, når det gik op for dem, at de var bundet og ikke kunne fa tilladelse til at rette op på forholdene.
Jeg blev ufrivilligt indviklet i en sag, som begyndte med at Privatbanken i Helsingør, nu Unibank, sammen med deres juridiske rådgiver, advokat Ole Langemark, bestjal og bedrog to enlige damer for mere end fem millioner kr., hvorefter de gennem bestikkelser og dækket af en forening til landsomfattende økonomisk kriminalitet, formåede at standse eller vinde de anlagte retssager. Man nægter at tro, at noget sådant kan ske i vort land, men læs videre.
Den l. april 1984 fik Privatbanken ny direktør, Torp Juhl. Denne var uerfaren og uhæderlig, men stolede i eet og alt på bankens juridiske rådgiver advokat Ole Langemark. Denne var i økonomiske vanskeligheder, men fik nu sit livs chance, og disse to forbryderiske individer lagde en snedig plan til berigelse, men som blev en katastrofe for deres by. 17 dage senere, den 17. april 1984 hævede bankdirektøren pludselig uden varsel kr. 486.956,- på Helsingør Skibsvinduesfabriks konto til dækning af et udenlandslån på 46.000,- dollars, optaget med kr. 250.000,-, men samtidig nægtede direktøren at belåne den sædvanlige eksport på ca. 10 millioner kr. om måneden, som Eksportkreditrådet garanterede for. Derved kom fabrikken i en forfærdelig situation, der var ingen penge til lønninger, men fik dog hjælp udefra. Dog den 29. maj 1984 blev fabrikken pludselig erklæret konkurs på en særdeles mærkelig måde af SiD’s advokat for feriepenge, skønt disse ikke skulle udbetales til arbejderne før måneder senere. SiD erklærede, at de ikke havde erklæret fabrikken konkurs, da 35 af deres medlemmer derved mistede deres arbejde, og hvoraf de fire havde aftale med erhvervschefen for Helsingør om overtagelse af fabrikken med økonomisk støtte fra EU penge, som denne disponerede over.
Jeg anbefalede som største kreditor, at advokat Jacob Olrik blev kurator, men banken forlangte, at deres advokat Ole Langemark blev medkurator, hvilket blev vedtaget. Nu var første del af den snedige plan fuldført.
Jeg havde i 1961 købte ejendommen med skibsvinduesfabrikken, som i de følgende år blev verdenskendt fra den Mexikanske gulf til Shanghai, og med en årlig eksport på 100 millioner kr. I året 1973 trak jeg mig tilbage på grund af at en gammel lungetuberkulose truede med nyt udbrud, og efter min læges råd tog jeg i de koldeste måneder ophold på Tenerife. Dog beholdt jeg ejendommen og kautionerede stadigt for skibsvinduesfabrikkens kassekredit i Privatbanken, som jeg havde overgivet pantebreve i ejendommen for knapt kr. 800.000,- som sikkerhed. Efter konkursen blev disse pantebreve straks opsagt og overgivet advokat Langemark til inddrivelse. Denne og jeg blev enige om, at jeg måtte sælge ejendommen, hvilket medførte, at advokat Langemark den 14. august 1984 solgte ejendommen til een i ejendommen værende mangeårig lejer, Firma Skand. Radar I/S for kr. 785.000,- kontant ned til nyt kreditforeningslån og uden forbehold af nogen art. Jeg krævede kun, at køberen skulle overtage forpligtelsen overfor en leasingindehavers rettigheder til en værdi af kr. 300.000,- udenfor købesummen, hvilket skete. Derudover skulle jeg have andele i reservefonde i Kreditforeningen til kr. 23.000,-, hvilket advokat Langemark senere tilvendte sig. Bilagene 3, 7, 10, I l, 15 og 122.
Dagen efter købet overtog Skand. Radar ejendommen og driften af skibsvinduefabrikken samt ordrer for 50 millioner kr., og overgav advokat Ertbøll i Hillerød sagen med udskrivning af skøde og at påse, at alle juridiske spørgsmål blev ordnede, lidet anende, at Ertbøll var frimurer og blodsbroder til advokat Langemark.
Nu var alt i bedste ordning, de 35 ansatte på skibsvinduesfabrikken og de 5 ingeniører i eget firma kunne beholde deres arbejde, og eksporten på 100 millioner kr. årligt bibeholdes, men banken og advokat Langemark havde ikke drømt om at overholde handelen. Det fremsendte skøde blev ikke returneret i underskrevet stand, og på forespørgsel svarede Torp Juhl: Vi har sat sagen i bero. Hvad var der sket? Jo, bankdirektøren havde bedraget Eksportkreditrådet, hvilket blev opdaget, og kammeradvokaten tvang banken til at betale kr. 900.000,- for at undgå videre tiltale. Nu stod Torp Juhl foran afskedigelse, men sammen med advokat Langemark lagde de to herrer en snedig plan til fremskaffelse af beløbet bedragerisk og lade de to enlige damer, som ejede Skand. Radar, betale, og nu begyndte en række kriminelle handlinger uden sidestykke i vor tid. Straks efter at Skand. Radar havde betalt den fulde aftalte købesum fik de et brev fra advokat Langemark, bilag 4. Han meddelte, at han for at få en række fejlagtige udlæg i den solgte ejendom aflyst, ville sende ejendommen på tvangsauktion for regning Kreditforeningen, hvor banken ville overtage den og overholde handelen. Jeg som skødeindehaver protesterede voldsomt, og fremlagde kvittering for, at al gæld til Kreditforeningen var betalt til Langemarks kontor, til og med juni termin 1984, kr. 35.036,-, men senere viste det sig, at Langemark havde beholdt de fleste af pengene og ikke videresendt mere end en brøkdel til Kreditforeningen, bilag 4c, rent tyveri og bedrageri.
Trods alle protester, herunder at det lovbefalede møde forud for en tvangsauktion, hvortil jeg som ejer og skødeindehaver skulle være stævnet, aldrig havde været at Langemark fik gennemtrumfet tvangsauktion den 25. september 1984. Skand. Radar forlangte at deres advokat Ertbøll skulle overvære den og standse auktionen, hvis banken ikke som lovet overtog ejendommen og overholdt handelen. Ertbøll sendte også sin medhjælper Wahl Christensen på tvangsauktionen, men denne standsede ikke auktionen, og forlangte ikke ny auktion som han skulle have gjort. Bemærk, at nu er Wahl Christensen højesteretsdommer.
Men på auktionen solgte advokat Langemark sammen med ejendommen alle maskiner, og løsøre tilhørende en leasingindehaver, fru Elly Jørgensen, Roskilde, købt for 300.000,- og dækket af en lovformelig leasingkontrakt, bilag 10. Herved gik budsummen op til kr. 1.130.000,-, og nu ville banken ikke købe en ejendom for denne pris, som dens advokat havde solgt for kr. 785.000,-, og ejendommen blev solgt til en autoforhandler. Herved fik advokat Langemark kr. 345.000,- mere i kassen.
Dagen efter auktionen blev Skand. Radar smidt ud af ejendommen, havde intet sted at flytte hen, måtte afskedige de 35 ansatte i skibsvinduesfabrikken og de 5 i eget firma, betale erstatning, og ordrer for mere end 50 millioner kunne ikke leveres, og straks efter indløb igen erstatningskrav fra værfter, hvis nybygninger nu blev forsinkede i afleveringen med dagbøder på kr. 100.000,-, på grund af de manglende vinduer. Alle halvfabrikata blev nærmest værdiløse, herunder elektrisk opvarmede glas kr. 336.000,-, endnu på lager, men usælgelige. Skand. Radars millionstore kapital var borte og de to ulykkelige damer måtte gå fra hus og hjem, med en kæmpegæld.
Mere end 200 mennesker fik deres tilværelse ødelagt, og vort land mistede en eksport på 100 millioner om året, nu én milliard. Alt dette på grund af Unibanks og Langemarks bedragerier. Nu havde banken fået først de kr. 486.956,-, dernæst kr. 345.000,- mere for ejendommen ved det ulovlige salg af leasede maskiner, men dette var ikke nok. Derfor stjal bankdirektøren fra mit private depot i banken et pantebrev som tilhørte fru Jørgensen, den ene af ejerne af Skand. Radar, og som hun havde givet til Skibsvinduesfabrikken som sikkerhed for betaling af de leasede maskiner, men som ikke måtte benyttes før maskinerne var tinglyst i hendes navn, og da jeg var kautionist havde jeg indlagt det i mit depot’i banken dagen før jeg igen rejste til Tenerife. Torp Juhl overgav det til advokat Langemark for incasso.
Fru Jørgensen antog en advokat Henrik Vinten som forsvarer. Men da domsforhandlingen begyndte, fremlagde de to advokater, samlet, for dommer Ziegler et forlig, uden at vise det til fru Jørgensen og uden at omtale det for hende, og hvorefter fru Jørgensen var gået ind på at betale kr. 441.777,- for det stjålne pantebrev til kr. 300.000,-. Dommer Ziegler hævede straks hammeren og erklærede sagen for hævet. Fru Jørgensen forstod ikke eet ord af hvad der foregik, men krævede en forklaring. Dette afviste dommeren. Kort efter modtog fru Jørgensen et brev fra Langemark, som krævede de mange penge indbetalt straks. Hun skrev fire gange til Henrik Vinten og krævede en forklaring og en kopi af det falske forlig, men fik det svar: “De kan bare sagsøge mig, jeg er gået konkurs”.
Langemark sendte straks sagen i Fogedretten, hvor fru Jørgensen bad mig møde og kræve i det mindste de kr. 50.000,- fratrukket, som endnu ikke var blevet refunderet af den betalte købesum. Men advokat Langemark forklarede, disse kr. 50.000,er indbetalt af Hans Hansen i forbindelse med dennes køb af en ejendom i Snekkersten, og vedrører således en helt anden handel. Jeg var målløs og sagde: “Jamen, hr. advokat, De lyver jo”, men Langemark fastholdt, at hans forklaring var rigtig, og kan ikke senere påstå, at den skyldtes en fejltagelse. Han har løjet igen og igen på denne måde gennem 12 år. Fru Jørgensen har endnu ikke faet sine penge eller renter deraf. Bilag 53. Nu havde bankdirektør Torp Juhl først hævet de kr. 486.956,- på skibsvinduesfabrikkens konto, bilag 122, dernæst fået kr. 345.000,- mere for ejendommen ved at sælge de leasede maskiner og løsøre, og nu kr. 441.777,- for det stjålne pantebrev, i alt kr. l.276.733,-, og således var udenlandslånet på 46.000,- dollars og de kr. 900.000,- som kammeradvokaten havde krævet og tvunget banken til at betale for at undgå konsekvenserne af Torp Juhls bedrageri, dækket ind. Nu kunne Torp Juhl manipulere og skjule bedrageriet, og foreløbigt beholde sin stilling, men det var de tø ulykkelige uskyldige damer, som intet havde med alt dette at gøre, som blev bedraget og måtte betale. Senere blev alt dette forelagt Unibanks øverste bestyrelse, men dets direktør afviste koldt sagen.
Top Tyveri af friværdi
Men da ejendommen blev solgt for kr. 1.130.000,- fremkom en friværdi i ejendommen som tilhørte mig. Den var dog fremkommet ved det ulovlige salg af fru Jørgensens leasede maskiner, hvorfor jeg tiltransporterede den til hende. Friværdien var på kr. 200.000,- + renter siden 1984, i alt ca. en halv million kr. Disse penge tilvendte de to kuratorer, Langemark og Jacob Olrik sig ved en række falske påstande, forfalskede regnskaber osv. Straks efter konkursen påstod de, at den halve ejendom tilhørte boet, hvilket blev forelagt for Civilretten i Helsingør. Men denne afviste påstanden, og meddelte at ejendommen tilhørte mig, Johs. Kragh iflg. tingbogen. Dog, Civilrettens afvisning og tingbogen betød intet for de to kuratorer, der vedblev med deres påstand. Endvidere benyttede de boets penge til udbetaling af bestikkelser i 2 tilfælde med i alt kr. 72.304,- for at vinde de anlagte retssager. Dette kunne kun lade sig gøre fordi dommerfuldmægtig Niels Petersen overtrådte straffelovens paragraf 156 og 157 på den mest rædselsfulde måde åbenlyst. l året 1996 fik jeg tilsendt kr. 7.500,- som min andel i friværdien, hvilket jeg naturligvis straks videresendte til fru Jørgensen. Niels Petersen er nu Kriminaldommer og skal dømme andre.
Top Tyveri af forsikring
Advokat Langemark anmeldte sine fejltagelser til sit forsikringsselskab Hafnia. Dettes advokat Polack forhandlede gennem 2 a 3 år med Skand. Radar om erstatning. Til sidst udbetalte Hafnia kr. l 00. 000,- direkte til advokat Langemark til fuld afgørelse, men disse penge stak Langemark i sin egen lomme og Skand. Radar fik ikke een øre deraf. Bilag 89 og 91. 14 siders dokumentation.
Top Korruption i Helsingørs Politi
I året 1986 anmeldte jeg bankdirektør Torp Juhls tyveri af pantebrevet til Helsingør Politi, som intet foretog sig. Det første møde og den første opgørelse fra Skifteretten var 4. september 1990. Jeg deltog og blev straks klar over, at kuratorerne havde begået bedrageri, hvilket jeg samme dag anmeldte til Kriminalpolitiet personligt efter mødet. En absolut pålidelig kriminalbetjent modtog anmeldelsen, nedskrev den og optog en båndoptagelse gennem ca. 2 timer, men pludselig blev han kaldt bort, og viste sig ikke mere, skønt jeg ventede længe. Senere viste det sig, at såvel anmeldelsen og båndoptagelsen blev fjernet fra politiets analer, og intet skete.
Da skibsvinduesfabrikkens konkurs blev gennemført på en ejendommelig måde, blev jeg straks hjemkaldt. Det stod klart, at hvis fabrikken blev nedlagt ville det forårsage uhyre tab, og jeg henvendte mig næste dag til kurator Jacob Olrik, forklarede sagen, købte af ham alle halvfabrikata med ret til for egen regning at fortsætte driften for at undgå millionkrav fra skibsværfter, hvis nybygninger nu blev forsinkede i afleveringen på grund af manglende vinduer med dagbøder på kr. l 00.000,-. Næste dag var fabrikken igen i fuld arbejde. Men om natten mellem den 4. og 5. juli skete der et indbrudstyven, og alle messingvarer, såvel skrot som færdigvarer, mere end 3 tons blev stjålet. Da jeg ankom fra København kl. 8 var alle arbejderne gået hjem, der var ingen materialer at arbejde med. Jeg informerede politiet om indbruddet, man kunne se, at en lastbil havde været kørt ned i indkørslen til kælderen, og varerne smidt ned i den fra stueetagen. Der kom ingen kriminalbetjent for at undersøge sagen, eller optage rapport. Senere på dagen, da jeg rykkede igen, fik jeg det svar, at man vidste hvem tyven var, en produkthandler Flemming Olsen. Politiet var informeret om tyveriet på forhånd. Jeg krævede, at politiet straks drog omsorg for, at det stjålne parti blev returneret, idet den daglige produktion var mellem kr. 300.000,- og 500.000,-. Intet skete. Jeg anmodede advokat Olrik om at tage sig af sagen, og at anlægge erstatningssag. Vi fik kun en ganske lille brøkdel af stjålne gods tilbage, og advokat Olrik sendte mig tilsidst kr. 6.000,til fuld afgørelse. Mit tab blev op mod kr. 100.000,- netto ved indbrudstyveriet, og tyven fik ingen straf. Året efter blev jeg tilbudt de stjålne varer fra et produkthandlerfirma på Frederikssundkanten, men da var ordren forlængst leveret og betalt, og varerne var ødelagt ved nedkastningen.
Top Tyveriet af bogholderiet
Indehaverne af Skand.Radar, de to damer, fik i slutningen af året 1987 bevis for, at advokat Langemark havde udbetalt bestikkelse til Skand. Radars advokat Ertbøll i Hillerød for at denne ikke havde standset den på bedragerisk vis gennemførte tvangsauktion og forlangt ny auktion. Damerne stod nu helt uden juridisk assistance, og havde udbetalt ca. kr. 20.000,til andre advokater for at gennemføre sagen, hvorefter disse nægtede at føre en sag mod Langemark. l deres fortvivlelse henvendte de sig til mig om hjælp. Da det var min ejendom de havde købt, følte jeg mig forpligtet og lovede at hjælpe. For at jeg retsmæssigt kunne repræsentere finnaet, blev jeg den l. marts 1988 valgt til direktør for Skand. Radar. Der blev indrettet et nyt kontor i serviceafdelingens ejendom Parkvej, Blovstrød, hvortil hele bogholderiet blev tilsendt. Dette blev meddelt advokat Langemark. Men dagen efter ankom en embedsmand fra Told og Skat, toldkontrollør Erik Borten, for at tale med mig. Jeg var ikke tilstede, men han skrev på sit visitkort, om jeg ville ringe ham op. Dette gjorde jeg naturligvis, og han anmeldte sit besøg til næste dag. Han ankom sammen med overtoldassistent Blædel Hastrup i en bil. Hr. Borten begyndte på en afhøring af mig angående et salg af elektronisk materiel til et fiskefartøj, hvilket er momsfrit, men da det skulle betales gennem et finansbureau, skulle der betales moms. Jeg kendte intet til et sådant salg, men til sidst insisterede hr. Borten på at medtage hele bogholderiet for undersøgelse.
Bestyreren af Service bureauet og jeg mente ikke, at vi kunne nægte dette, og de to herrer drog bort med hele bogholderiet. Da det ikke kom tilbage, og vi intet hørte, begyndte jeg på en måned og årelang undersøgelse, og til sidst meddelte Told og Skat: Vi har intet afhentet. Det stod klart, at der var begået et tyveri, som blev anmeldt til politiet. Intet skete.
Tabet for Skand. Radar steg med 6 cifrede beløb fra måned til måned. Til sidst fik jeg et personligt møde i stand med kriminalinspektør Linden i Helsingør. Denne vævede og vævede, og tilsidst spurgte jeg ham direkte: Vi politiet efterforske tyveriet af Skand. Radars bogholderi eller ikke. Han svarede: Jeg vil tænke over sagen. Efter talrige rykkere fik jeg et brev – Bilag 88 af 15. juli 1992: Som jeg meddelte Dem i brev af 9. juli d.å., vil jeg vende tilbage til sagen. På trods af talrige rykkere, er han endnu 5 år efter ikke vendt tilbage til sagen, ren overtrædelse af straffelovens §156 og 157.
Blandt meget andet lykkedes det ikke Skand. Radar at finde 3 udlejede eller i konsignation udleverede 3 Narlof anlæg til en værdi af kr. 40.000,- pr. stk. Der kom for famåneder siden ny politimester, en hr. Scharf i Helsingør. Jeg anmodede ham om at indkalde de to tyve, Borten og Blædel Hastrup til at afgive forklaring om tyveriet, for muligvis at finde bogholderiet og de 3 anlæg. Men politimester Scharf nægtede pure dette og altså at efterforske tyveriet. Politimesteren i Horsens blev anmodet om at efterforske bedrageriet udført af advokat Bølling Ladegaard i Brædstrup, som havde modtaget de kr. 50.000,- i 1985 og hævet renter af beløbet lige siden. Bølling Ladegaard hævdede at have udbetalt beløbet til Hans Hansen, hvilket denne nægtede. Men politimesteren nægtede at efterforske også dette tyveri iflg. brev af 28. januar 1997, skønt han fik alle beviser forelagt. Det havde kun kostet politimesteren i Horsens en telefonopringning til Bølling Ladegaard og krævet dokumentation for, om denne havde udbetalt beløbet til Hans Hansen eller ikke. Hvis ikke, var det bedrageri.
Top Retssager gennem 12 år
Straks efter den bedragerisk gennemførte tvangsauktion og misligholdelse af ejendomshandelen krævede Skand. Radar den betalte købesum tilbagebetalt. Dette kunne advokat Langemark ikke, og først efter trussel om personlig konkurs begyndte han på at afdrage på beløbet, men tilbageholdt året ud kr. 50.000,- til særligt formål. Skand. Radar anlagde sag mod banken, Langemark m.fl. for erstatning ved Østre Landsret, men nu udbetalte Langemark kr. 50.000,- til mægleren Hans Hansen gennem dennes advokat Bølling Ladegaard, for at Hansen skulle blokere for søgsmålet og siden aflægge falsk forklaring for retten, hvad Hansen gjorde. Hansen hævdede, at han, der havde været arbejdsløs i årevis og levede af socialhjælp efter 2 konkurser, var den eneste køber af min ejendom. Langemark kunne tvinge Hansen til dette, fordi han havde opdaget, at Hansen havde begået dokumentfalsk, tyveri, bedrageri, forsikringssvindel og antagelig t brandstiftelse for at Langemark kunne fa udbetalt kr. 200.000,-, et bundløs dyb af løgn, svindel og bedrageri. Dommerne i Østre Landsret bestemte, at sagen blev afvist, og pålagde Skand. Radar at betale sagsomkostninger.
Top Sagen ved Vestre Landsret
Ertbøll meddelte Skand. Radar, at der måtte anlægges sag mod Hansen ved Vestre Landsret, for at få denne til at indrømme, at han kun havde været mægler for Skand. Radar efter mandat fra denne. Dette skete, og Skand. Radar antog en advokat Pahl Christensen, Hjørring, til at føre deres sag. Denne advokat anmodede mig om at komme til Hjørring dagen før domsforhandling i Viborg for grundigt at sætte ham ind i sagen. Dette skete, og Pahl Christensen nedskrev 50 til 60 spørgsmål, som han ville stille mig i vidneskranken, for at sagen kunne blive behørigt oplyst for dommeren. Da domsforhandlingen begyndte, sagde dommer Umnark Larsen: Jeg standser nu domsforhandlingen for at give de implicerede advokater lejlighed til at udarbejde et forlig. Dette gjorde han for at give advokat Langemark, der var rejst til Viborg, lejlighed til at tale med Pahl Christensen før domsforhandlingen, fordi Langemark vidste, at Pahl Christensen var frimurer, ligesom han selv. Her krævede Langemark, at Pahl Christensen overholdt den uhyggelige ed, han som frimurer havde aflagt, og efter at domshandlingen var begyndt igen, nægtede Pahl Christensen at holde den vel forberedte forelæggelsestale, nægtede at afhøre vidnerne, nægtede at holde proceduretalen, ja, han sagde ikke eet eneste ord mere under hele domsforhandlingen på trods af alle mine protester. De forberedte mange spørgsmål til mig blev ikke nævnt. Hansen kom med en helt ny forklaring, at det var mig, der havde fået ham til at købe ejendommen til mig selv og familie, hvorved Langemark var ført bag lyset, og så var der ingen handel sket, og altså ingen misligholdelse. Denne forklaring lagde dommeren til grund for frifindelse af Hans Hansen, og dømte Skand. Radar til at betale sagsomkostninger, i alt kr. 45.000,-. Dette, selv om Unmark Larsen vidste, at jeg var sælger af ejendommen og ikke køber.
Top Sagen ved Østre Landsret
Men Hans Hansen forsøgte pengeafpresning mod Skand. Radar for at fa lov til at beholde de kr. 50.000,-, og nu meddelte Ertbøll, at der kunne anlægges sag mod banken, Langemark m.fl., hvilket skete ved Østre Landsret. Dog Ertbøll syltede sagen mod Langemark i årevis og intet skete. l efteråret 1987 fik Skand. Radar bevis for, at Langemark havde udbetalt bestikkelse til advokat Ertbøll for at denne ikke havde standset den på bedragerisk e vilkår gennemførte tvangsauktion, nægtet at forlange ny auktion, og syltet sagen mod ham selv i årevis, og til sidst nægtet at udlevere til sin klient alle beviser mod Langemark.
Skand. Radar forsøgte forgæves at finde en advokat, som ville føre sagen mod Langemark, øg fik regninger på kr. 20.000,fra andre advokater, for at gennemgå sagen, hvorefter de nægtede at tage den. Til sidst henvendte de to ulykkelige damer sig til mig for hjælp, og da det var min ejendom de havde købt, følte jeg mig forpligtet, og lovede hjælp. Jeg henvendte mig til dommer Boas i Østre Landsret, Som gennem årene havde forberedt sagen, forelagde ham sagen, og han gav mig lov til for Østre Landsret at føre sagen for damerne. Jeg førte den straks til domsforhandling, men på een eller anden måde fik man dommer Boas til at vige sit sæde, og en ny indkaldt dommer Kallehauge blev udnævnt til at føre sagen. Denne gennemførte straks en formalitetsprocedure, som kendte mig uberettiget til at føre sagen, skønt jeg da var udnævnt til direktør for Skand. Radar. Dog bestemte dommeren, at domsforhandlingen straks skulle gennemføres. Nu stod damerne igen uden juridisk hjælp, og måtte hjemkalde den tredie indehaver fra udlandet. Det var en ganske ung mand, som aldrig havde været i en retssal tidligere, og domsforhandlingen blev en farce uden lige. Dommeren oplæste for mig en erklæring, som jeg tidligere havde afgivet, og spurgte mig, om den var rigtig, hvad jeg bekræftede. Men da han kom til det sted, hvor min forklaring var ødelæggende for de sagsøgte, standsede dommeren, og erklærede siden l dommen, at jeg havde godkendt alt, hvad der var sket,i Vestre Landsret, og lagde dette til grund for frifindelse af de sagsøgte, og pålagde Skand. Radar at betale kr. 30.000,- i sagsomkostninger. Et justitsmord uden lige.
Top Højesteret
Sagen ved Vestre Landsret blev appelleret til Højesteret og gebyr betalt. Men advokat Pahl Christensen gav ikke sin klient, Skand. Radar, besked på datoen for mødet i Højesteret da sagen kom for, og ingen mødte op, hvorfor sagen blev afvist. Pahl Christensen skulle ikke have sin adfærd belyst i Højesteret, men tilbagebetalte ikke gebyret.
Nu, blev sagen i Østre Landsret appelleret til Højesteret, hvor dommer Hornslet gennem et år forberedte sagen. Han nægtede mig at føre vidner, han nægtede at lade advokat Pahl Christensen afhøre ved dommerkontoret i Hjørring, han nægtede at lade os forhøje søgsmålet, som for sent indbragt, skønt han foran sig havde bevis for, at det var forhøjet år forinden. Til sidst, da Hornslet vidste, at Højesteret måtte dømme advokat Langemark og måske bringe ham i fængsel, afviste han sagen et par dage før domsforhandlingen under den påstand, at de elleve ekstrakter ikke var korrekt udfyldt. Det var de heller ikke, fordi advokat Langemarks advokat, Lund Nielsen, gentagne gange havde nægtet at medvirke til ekstrakternes udformning, som han var forpligtet til, og som Højesteret kræver, at han skal. I fremtiden kan en sagsøgt altså bare nægte at medvirke til udformning af ekstrakterne, og sagen er vundet.
Dommer Hornslets kendelse var direkte en hån mod alt hvad vore domstole står for, og som jeg påpegede, en alvorlig krænkelse af konvention for menneskerettigheders artikel 6, som tilsikrer enhver en retfærdig retssag for en uvildig domstol. Sagen blev forelagt Højesterets Præsident, som godkendte Hornslets afvisning.
Top Fru Elly Jørgensens sag
Lige før der var gået 5 år siden advokat Langemark solgte fru Elly Jørgensens leasede maskiner, måtte hun anlægge sag mod ham inden den var forældet. Dette skete ved Østre Landsret, og en dommer Kærsgaard var retsformand. Jeg måtte føre sagen for hende, og da domsforhandlingen begyndte, skulle jeg holde min forelæggelsestale. Men dommer Kærsgaard afbrød mig mindst 20 gange, antageligt for at forvirre mig, hvad ikke lykkedes. Jeg beskrev de kriminelle handlinger som advokat Langemark havde begået, og dommer Kærsgaard blev mere og mere hvid i ansigtet. Til sidst sprang han op, og erklærede: Jeg vil ikke sidde her og høre på Deres beskyldninger mod advokat Langemark, og alle dommerne udvandrede.
Dommer Kærsgaard gjorde dette, skønt han foran sig havde mange hundrede siders dokumentation for mine påstandes rigtighed. Men dommerne kom tilbage igen, og fortsatte som om intet var sket, og jeg fortsatte også med påpegning af de mange kriminelle ting som Langemark havde foretaget sig, bestikkelse med m.m. Endnu engang kunne Kærsgaard ikke beherske sig, og endnu engang udvandrede alle dommerne og kom tilbage, som om intet var sket. For ikke at blive kendt uberettiget til at føre sagen for damerne, havde jeg i stævningen anlagt sag mod Langemark for en del af min andel i reservefond i Kreditforeningen, ca. kr. l 1.000,-, som ubetinget tilhørte mig. Naturligvis frifandt dommer Kærsgaard Langemark og dømte fru Jørgensen til at betale sagsomkostninger med kr. 45.000,-. Men han nævnte ikke i dommen min andel af stævningen med eet eneste ord, og alligevel dømte han mig til ligeledes at betale kr. 45.000,- i sagsomkostninger. Nu kunne Langemark stikke kr. 90.000,- i lommen.
Top Helsingør Skifteret
Under et møde i Helsingør Skifteret var dommerfuldmægtig Niels Petersen ikke til stede, og en kvindelig dommerfuldmægtig forestod mødet. Hun krævede straks, at der blev anlagt sag mod kuratorerne for bedrageri og gebyr betalt. Dette skete ved Civilretten i Helsingør, som dog straks meddelte, at den var inkompetent til at føre sagen, så den måtte anlægges ved Østre Landsret. Nu fik kuratorerne uhyre travlt med at afslutte den 12 år gamle sag ved Skifteretten, og tilsendte mig kr. 7.690,- til fuld afgørelse af mit krav på en halv million kr., som min andel i friværdien beløb sig til incl. renter. Dette beløb sendte jeg naturligvis videre til fru Jørgensen. Denne bedrageriske afgørelse blev appelleret til Østre Landsret, som overgav den til dommer Kærsgaard. Uden undersøgelse og uden at’ forelægge den for appellanten, Skand. Radar eller mig, anerkendte Kærsgaard straks Skifterettens afgørelse.
Top Uventet besøg
En dag i året 1990 ringede det på min dørklokke, og udenfor stod en nobel distingveret herre. Han sagde: »Jeg har læst om Deres kamp for 2 enlige damers forsøg på at opnå en retfærdig retssag. Jeg synes, der er noget, som De bør vide«. Jeg inviterede ham indenfor og gennem de følgende 2 timer fortalte han kort gengivet:
»Jeg blev straks efter afslutningen af mine juridiske studier narret til at melde mig ind i Frimurernes forening, hvad der var den største fejltagelse, jeg har gjort i mit liv. Jeg blev fortalt, at Frimurernes organisation var kristelig med de højeste moralske formål, sjælens renhed og personens hæderlighed. Derfor blev ansøgninger til de højeste og bedst betalte stillinger altid givet til Frimurernes medlemmer. Hvis du vil have en fremtid, må du melde dig ind i denne forening. Dette gjorde jeg, på trods af at jeg måtte aflægge en frygtelig ed. Først langt senere gik det op for mig, at jeg var bundet for livet, måtte betale kontingent, og adlyde en bestyrelse af kriminelle individer, som efter et system udviklet af den internationale mafia, brugte foreningen til ved fælles hjælp, at besætte de højeste og betalte stillinger indenfor vort retsvæsen, indenfor banker, industriforetagender og politiske partier. Særligt som dommere, hvis opgave det var at frikende blodsbrødre for enhver kriminel handling. På denne måde var vejen åben for de øvrige medlemmer til at begå bedragerier og kriminelle handlinger uden risiko.«
Jeg indskød en bemærkning: »De fortalte før, at når en stilling skulle besættes, blev den altid givet til en Frimurer, som havde bevist, at han svigtede sin pligt og alt hvad han stod for og blev betalt for, til fordel for Frimurerne. Det betyder altså, at kun uhæderlige personer får stillingen.«
Han svarede: »Det er korrekt. Jeg fortæller Dem dette, fortsatte han, fordi jeg er bekendt med Deres rolle indenfor Frihedskampen, hvorledes De startede den i 1942 i Hjørring og kæmpede i de følgende 3 år, det sidste under jorden med en tysk pris på Deres hoved, og hvorledes De anvendte en formue på at betale de unge frihedskæmpere løn, fordi de ikke kunne kæmpe hele natten og samtidig arbejde om dagen. Jeg er sikker på, at jeg kan stole på Dem.«
Han fortalte videre om, hvorledes en sag ved retten, hvor Frimurere var involveret, bag kulisserne blev givet til en dommer, der var Frimurer, og som frifandt sin blodsbroder. Han fortalte om hvorledes Frimurere havde tvunget een af hans familie til at begå selvmord, og at han selv snart ikke .kunne vedblive med at leve et liv, hvor han måtte lyve, forstille sig som en hæderlig person og svigte sin pligt. Han kunne ikke holde tårerne tilbage.
Top Hvad er Frimureriet
Ifølge forfatteren Christian Churchward stammer foreningerne tusinde af år tilbage til det sunkne kontinent i Stillehavet, hvor folk med kendskab til geometri og matematik, dannede en forening kaldet Bygmestrene. Deres kendetegn var vinklen, passeren, lodsnoren og den firkantede byggesten, og disse var anbragt på bordet, hver gang der blev holdt møde. Nøjagtig de samme ting er på bordet, hver gang Frimurerne i dag holder møde i London, København og New York. Derfra spredte foreningen sig til det gamle Ægypten, til Essenerne og med Korsfarerne til Europa. I middelalderen, da kirken havde stor magt, blev den gjort kristelig, men ingen stat kan tolerere en stat i staten, der hemmeligt modarbejder landets love, og Kong Filip i Frankrig halshuggede Stormesteren og ødelagde foreningen næsten komplet.
Først efter Anden Verdenskrig fandt de siciliansk/amerikanske store mafia koncerner ud af, at Frimurernes forening var som skabt til at sætte sig til herrer over retsvæsenet, så der var fri adgang til organiseret kriminalitet. For at blive medlem, skal man sværge: Aldrig at røbe noget som helst om hvad, der foregår indenfor foreningen, aldrig at melde sig ud. Fuld lydighed, troskab og hjælp til de øvrige medlemmer, derefter skære sig, blande blodet med de øvrige medlemmers blod og drikke deraf.
Tidligere hævdede man, at blodblandingen indeholdt blod fra Kristi legeme fra korset, men i dag, efter AIDS fremmarch, er bloddrikningen gjort mere symbolsk. Kvinder holdes ude, foreningen stammer fra en tid, hvor kvinden var mandens slave.
Top Den sidste retssag
Jeg blev af Frihedsfonden tildelt en livsvarig skattefri hædersgave, hvis årlige sum jeg vil benytte til bekæmpelse af korruptionen. l 1994 var denne sum så stor, at en ny retssag kunne anlægges. Til sidst fandt jeg en advokat Danielsen, Allerød, som var villig til at føre sagen. Vi aftalte, at han skulle have kr. 5.000,- for at skrive en stævning, hvilket han fik den 24.07.1994. Jeg ville ikke føre ham bag lyset, og spurgte ham først om han var medlem af Frimurerne, hvilket han bedyrede, at han ikke var, og at han var fri og uafhængig og helt til at stole på. Stævningen var først færdig den 27.10.1995, og blev samme dag indleveret til Østre Landsret og gebyr betalt med kr. 15.440,-. Men inden Danielsen afleverede den, forlangte han ekstra kr. 5.000,- for at fortsætte med sagen, hvilket han fik. Der skete intet de første mange måneder, men den 15. marts 1996 fik jeg pludselig et brev fra Danielsen, der meddelte, at han trak sig ud af sagen, en afgørelse, der ikke kunne ændres. På et efterfølgende møde forstod jeg på ham, at han var blevet truet, hvilket han dog senere benægtede. Hvor er det uhyggeligt at stå over for en række advokater som Ertbøll, Henrik Vinten, Pahl Christensen, Jacob Olrik og Danielsen, som udgiver sig for at være din bedste ven og hæderlige og trofaste, medens de samtidigt kun spekulerer på, hvorledes de skal narre de flest mulige penge fra dig, for derefter at bedrage dig.
Nu fik Østre Landsret travlt, og første retsmøde blev bestemt til den 12. juni 1996. Hvem fungerede som retsformand, dommer Kærsgaard naturligvis, men uden meddommere. Denne nægtede mig at få ordet, men spurgte mig om, hvorledes jeg ville føre sagen, hvortil jeg svarede: »Efter stævningen.«
Det stod klart, at de sagsøgte ville blive dømt, der var kun een ting at gøre: Få sagen afvist, og dommer Kærsgaards plan gik ud herpå. Han krævede, at Skand. Radar mødte med en advokat, hvilket han vidste var umuligt. Jeg krævede, at retten i så fald beskikkede en advokat, hvortil Kærsgaard svarede, at så måtte Skand. Radar deponere et stort beløb, og han nævnte kr. 100.000,-. Herefter krævede jeg, at dommer Kærsgaard skulle vige sit sæde som medlem af Frimurernes organisation og den uhyggelige ed, han som sådan havde aflagt, fuld lydighed overfor den sagsøgte advokat Langemark. Kærsgaard optog dette spørgsmål til kendelse senere. Denne blev afsagt, Kærsgaard skal ikke vige sit sæde, hvilken kendelse blev appelleret til Højesteret og gebyr betalt, men Højesteret godkendte Kærsgaards påstand, at han ikke skulle vige sit sæde.
Den 24. september blev der afholdt nyt møde i Østre Landsret. Jeg anmodede igen om at fa ordet, hvilket blev nægtet. Derefter erklærede jeg, at jeg ville omdele en kopi af den tale, som blev mig nægtet, hvilket skete, og jeg anmodede igen om at en advokat blev beskikket Skand. Radar. Dette blev igen nægtet, og dommer Kærsgaard afsagde ny kendelse, alene uden meddommere: Der beskikkes ikke Skand. Radar fri proces, og da Skand. Radar ikke mødte med en advokat, var sagsøgeren ikke mødt, hvorfor sagen afvises. Skand. Radar skal betale sagsomkostninger med kr. 18.000,-.
Der er sædvanligvis 3 dommere i Østre Landsret, men i dette tilfælde manipulerede dommer Kærsgaard alene uden meddommere.
Sagen blev igen appelleret til Højesteret, hvor den blev besvaret af en dommer Poul Sørensen uden meddommere. Denne henviste til retsplejelovens § 392, stk. l, 2 og 3, og godkendte Østre Landsrets afvisning af sagen på dette grundlag. Men § 392 lyder: Landsrettens afgørelser i følgende sager kan ikke kæres:
1. Afgørelser i kæresager: Ja, men denne sag var ikke en kæresag.
2. Kendelser og beslutninger der afsiges under behandling af en ankesag, såfremt Byretten har taget stilling til det spørgsmål, som afgørelsen angår. Ja, men denne sag var ikke en ankesag, og Byretten havde ikke taget stilling.
3. Enstemmige kendelser og beslutninger, som afsiges under sagsforberedelse eller domsforhandlinger, jf. kapitel 33-34, eller som afsiges efter §378 eller 381-384 under behandling af en ankesag. Jamen denne sag var ikke en ankesag og derefter var dommer Poul Sørensens kendelse afsagt på forkert grundlag. Denne afgørelse blev igen appelleret til Højesteret, som fik forelagt de begåede tyverier, bedragerier og bestikkelser, og jeg påpegede i særdeleshed, at de afsagte kendelser var en direkte krænkelse af konventionen for menneskerettigheders artikel 6. Højesteret svarede, at hvis jeg igen betalte kr. 1.500,ville man tage sagen op igen, hvilket jeg gjorde den 2. januar 1997. Men den 13. februar afslog Højesteret at ændre Poul Sørensens kendelse, selv om den var afsagt på fejlagtigt grundlag, og denne gang var kendelsen afsagt af Højesteretspræsident Pontoppidan og dommerne Blok og Jørgen Nørgaard. Dette var anden gang at Pontoppidan godkendte afvisning af sagen.
Ifølge de af mig indhentede oplysninger er følgende personer medlemmer af Frimurernes organisation:
Højesteretspræsident Pontoppidan. Østre Landsretspræsident Ziegler. Statsadvokaten for Sjælland og rigsadvokaten samt ombudsmanden. Ca. 80% af advokaterne i Danmark og halvdelen af dommerne i Højesteret og Østre Landsret. Endvidere et antal præster. Hvorledes kan disse mennesker godkende, at deres kristelige forening benyttes til kriminel virksomhed. Hvorledes kan danske kvinder tolerere, at de holdes nede og ude fra alle de højeste stillinger af en forening, der stammer fra en tid, hvor kvinder var mandens slaver. Hvorledes kan Højesteret beskytte forbrydere, der har overtrådt næsten enhver af vore love.
Danmarks overtrædelse af konventionen for menneskerettigheder.
Dennes § 6 garanterer enhver en retfærdig retssag for en uvildig domstol.
Fru Elly Jørgensen ansøgte Frederiksborg Amt om fri proces. Dette blev nægtet »efter en samtale med advokat Langemark.«
Skand. Radar ansøgte Civilretsdirektoratet om fri proces. Efter måneders ventetid blev dette afslået med ordene: Skand. Radar kan intet bevise. »Dette selv om mindst 500 siders dokumentation var forelagt.«
Jeg havde en dygtig smed i mit firma ved navn Jensen. En dag da han først mødte på arbejdet kl. l l svarede han på forespørgsel: »Jeg har kørt rundt i de svenske skove hele natten. De har været efter mig.« Men han vidste ikke hvem, der havde forfulgt ham. Jensen led af forfølgelsesvanvid, og jeg fik forklaringen: Jensen havde sparet sammen gennem år, og købte en byggegrund kontant. Efter endnu års opsparing begyndte han på at bygge en villa, men da den var halvt færdig slap pengene op. Han fik det råd, at henvende sig til en advokat, som skulle ansøge om et byggelån for ham. Denne advokat stjal hans grund og halvt færdige hus fra ham, og Jensen løb rundt til samtlige advokater i landsdelen, ingen ville føre en sag for ham mod en kollega.
Da Skand. Radars sag blev omtalt i dagspressen fik jeg 30 til 40 breve fra mennesker, som var blevet bedraget på samme måde, uden at de kunne fa en retfærdig retssag.
En rundspørge blandt danske firmaer gav til resultat, at 38% ikke stolede på vore domstole, bilag 118 b.
Jeg diskuterede disse forhold med redaktøren for eet af vore største dagblade, han sagde: »De skal ikke tro, at vi ikke kender til disse rædsomme forhold, men som De ved, lever vi jo af annoncer. Jeg kan ikke som ansvarshavende for dette dagblad, tillade mig at gøre mig uvenner med alle disse personer, som sidder i bestyrelsen for vore banker, industriforetagender og politiske partier.
Jeg har informeret samtlige justitsministre om disse forhold gennem 12 år, sidst Erling Olsen og Bjørn Westh, og foreholdt dem deres ansvar. Kort efter tog de deres afsked. Ligeledes har jeg informeret statsminister Poul Nyrup Rasmussen derom i detailler, og til sidst anmodet om hans endelige svar. Det indløb den 24. oktober 1994: Vi vil intet foretage os.
Ved årsskiftet antog statsministeren en ny føjelig justitsminister, Frank Jensen. Han fik ligeledes alt forelagt i detailler, men han har ikke svaret På eet eneste brev.
Politiet i Helsingør og Horsens har nægtet at efterforske en række tyverier og bedragerier, hvilket har kostet Skand. Radar flere hundrede tusind kr. Det er en klar krænkelse af straffelovens § 156 og 157, som blev forelagt Statsadvokaten for Sjælland, Rigsadvokaten og Ombudsmanden op til 30 gange, uden at disse foretog noget, hvilket også var en overtrædelse af straffeloven.
Top Frimurernes forsøg på Overtagelse af den totale magt.
Der forelå efterhånden så mange beviser på, at der var noget rivende galt indenfor vort retsvæsen, at intet hæderligt menneske kunne medvirke og deltage i ansvaret, så Centrums Demokraterne forlod regeringen, da Poul Nyrup Rasmussen nægtede at foretage sig noget. Frimurerne havde fået sine medlemmer indsat i de højeste stillinger, men der kunne jo komme en anden regering, som ville afskedige de korrupte embedsmænd. Derfor gjaldt det om at sikre sig i tide, at opnå den fuldkomne magt og samtidigt fritage regeringen for ethvert ansvar, samt holde Folketinget udenfor. Der var i Folketinget fremlagt et forslag, at enhver ansøger til et vigtigt embede skulle opgive hvilke foreninger, han var medlem af,, men da dette var ødelæggende for Frimurerne, fik man det trukket tilbage.
Den 21. maj 1997 bragte Berlingske Tidende en artikel: Domstole løsriver sig. Heri blev beskrevet hvorledes regeringen efter 3 års forberedelse fremsatte 2 lovforslag, hvorefter domstole fik enevældig magt, uafhængigt af Justitsministeriet, og kun ledet af en selvstændig Domstolsstyrelse, som regeringen og Justitsministeriet ingen indflydelse får på. Såfremt disse forslag kunne vedtages i Folketinget blev regeringen fritaget for ethvert ansvar og Frimurernes forening til organiseret kriminalitet fået den fulde magt, som Folketinget afgiver. Det viste sig, at det var den radikale Bjørn Elmquist, der gennem år havde forberedt disse forslag, og der er meget der tyder på, at det er det radikale parti, der har givet Poul Nyrup Rasmussen tommelskruerne på. Spørg Bjørn Elmquist om han er Frimurer.
Lad mig her erindre om, hvad min gæst attesterede: Det er kun uhæderlige personer, der bliver valgt og indsat på de højeste poster. Så ved vi hvem, der bliver valgt til den selvstændige domstols styrelse, nemlig kun medlemmer af Frimurernes societé. Er Elmquist virkelig så naiv, at han tror, at Folketinget vil vedtage disse luskede forsøg på at overdrage den fulde magt til forbrydere, og fratage regering og Folketinget magten og ansvaret.
Tror vi, i vort hyggelige Danmark, at vi kunne undgå den internationale mafias sejrsgang over hele den civiliserede verden, Europa, Rusland og USA, hvor præsident Clinton, hvis hustru er advokat, forrige år bekendtgjorde, at nu gik den amerikanske regering til kamp mod, hvad han kaldte deres »Sagførervælde«. Jeg fik i de næsten 5 år jeg arbejde i New York et godt indblik i de store forbryder organisationers metoder og magt, mere uhyggeligt end det kan beskrives. Men samtidig glemmer jeg aldrig den hjælpsomhed og respekt, vi mødte som danske. Jeg var stolt over at være dansk. Det er jeg ikke mere, men jeg nægter at tro, at vor nation er blevet til en samling bange, svage og frygtsomme individer, så godtroende at de ikke kan se, hvad der foregå r, og hellere giver op end gå til kamp mod denne hemmelige uhyggelige organisation, der nu har sneget sig ind og fundet medhjælpere, der sælger sig selv for penges skyld. Vi har set hvorledes politimestre, statsadvokater, rigsadvokater og ombudsmanden svigter os og beskytter forbryderne, der bestjæler og bedrager os. Vi har set hvorledes 38% af vore firmaer gennem en rundspørgsel bevidner, at de har mistet troen på vore domstole. Forholdene er i dag utålelige. Ifølge mine oplysninger er 80% af vore advokater Frimurere. Hvis en medborger, der er blevet bestjålet, henvender sig til en advokat for hjælp, er der stor risiko for, at denne advokat får ordre af modpartens advokat til at svigte sin klient, som Pahl Christensen, Hjørring, fik det af Ole Langemark, hvorefter de deler rovet mellem sig, som mellem Langemark og Ertbøll. At Langemark stjal pengene fra min friværdi til dette formål, gør jo ikke sagen bedre, men det beviser, at han begår handlinger, som kunne ødelægge ham og bringe ham i fængsel, i fuld forvisning om, at hans blodsbrødre beskytter ham helt op i Højesteret.
Vi har set hvorledes min medhjælper, smed Jensen, blev frastjålet hele sit livs opsparing af en forbryderisk advokat, hvorefter ingen ville hjælpe ham, og han mistede sin forstand. Hvorledes 2 enlige damer blev bestjålet af Unibank og dens advokat for 5 mill. kr., skønt deres eneste handling var, at købe min ejendom af Langemark kontant og uden forbehold, og siden er blevet udsat for en tortur og umenneskelig behandling, en nedværdigelse uden lige i nu 13 år, og nægtet en retfærdig retssag, som konventionen for menneskerettigheder giver dem ret til. Skønt Danmark således gennem de sidste 13 år har krænket konventionen for menneskerettigheders artikel 6 på en måde, der er langt værre end mord, sætter den radikale udenrigsminister Niels Helveg Petersen sig skinhelligt’ i spidsen for en kritik af Kinas overtrædelse af konventionen, en handling, som truer med at ødelægge alt, hvad vore store industriforetagender gennem menneskealdre har opbygget.
Jeg har betalt gebyrer til Højesteret 5 gange for at Skand. Radar kunne få en retfærdig retssag, men Højesteret har på den værst tænkelige måde manipuleret med kendsgerningerne, og nægtet dette, idet, hvis sagen blev gennemført, ville en retfærdig domstol dømme forbryderne, og dømme dem til sammen med Unibank at betale 5 millioner kr., samt give fængselsstraf til de kriminelle advokater, som ville miste deres bevilling.
Hvorledes kan en Frimurer være dommer og blodsbroder til en sagsøgt og dømme denne, når han har aflagt en bloddryppende ed på fuld lydighed, trofasthed, hjælp og støtte til den samme. Han har kun valget mellem at bryde sin ed, eller svigte alt hvad han er ansat til og får betaling for. Så længe der er kun een eneste dommer, der er Frimurer, er der i Danmark ingen retssikkerhed. Hvorledes kan myndighederne i Helsingør tillade Ole Langemark at gennemføre en tvangsauktion under falske påstande og vilkår, og samtidig gøre 40 personer arbejdsløse i en by, der i forvejen var hårdt ramt på grund af værftets nedlæggelse. Herved blev tilværelsen ødelagt for mere end 200 mennesker, og vort land mistede en eksport på 100 millioner kr. om året. Men der er rigtig mange Frimurere i Helsingør.
Den nuværende regering og vor statsminister har ikke een eneste undskyldning for gennem hele dens regeringsperiode at have holdt hånden over forbrydere, og at tillade at alt hvad vore forfædre har bygget op gennem hæderlighed og retfærdighed, bliver tilintegjort og ødelagt. Jeg har påpeget disse ting med fuld dokumentation mere end 50 gange gennem årene overfor regeringen, justitsministeriet og statsministeren personligt. Jeg har påpeget dem overfor Frank Jensen, som undlader at svare. Jeg har påpeget hvorledes hele retsvæsenet, fra politiet og til justitsministeriet alle har overtrådt straffelovens paragraf 156 og 157 talrige gange. Alligevel svarer Poul Nyrup Rasmussen: Vi vil intet foretage os.
Det er ikke mærkeligt at unge mennesker, som ikke kan undgå at føle denne korruption, til sidst slutter sig sammen i kliker, og tager sagen i egen hånd.
Vor regering tillader verdens værste bærme at tage ophold i vort land. Det er folk for hvem arbejde er en pestilens, og som står på gadehjørnerne og sælger narkotika til unge ubefæstede sjæle. Vi kan ikke have en regering, som er så dybt involveret i organiseret kriminalitet, og som har gjort vort land til et lovløst område, at den er bundet af passivitet. Vi har set hvorledes vores politi samarbejder med forbrydere, hvilket statsadvokaten for Sjælland og rigsadvokaten godkender og justitsministeriet ligeledes.
Vi må og skal gengive vort folk tilliden til vore domstole og vore politikere. Der skal snart være valg igen. Vælgerne må feje hele denne regering samt dens uhæderlige mænd bort, og indsætte en regering af hæderlige mennesker, som har vilje og mod til at overholde vore love og forpligtelser, og fjerne enhver Frimurer fra indflydelse.
Jeg er gammel nu, men kunne vi i foråret 1942 uden støtte gå til kamp mod hele den tyske krigsmaskine med livet som indsats, kan jeg stadigt gå til kamp mod en fjende, der hemmeligt har gravet sig ind i vort retssystem, og som igen forsøger at lægge »Åg på vor nakke og lås for vor mund«.
Digteren skrev: »Oh, Danmark, på rænker du aldrig dig forstod, Det har du tit betalt med dit dyreste hjerteblod«.
Hvor havde han dog ret.
Enhver, der måtte ønske dokumentation for mine påstande, skal være velkommen. Den beskrevne sag er nu oversat, og vil blive forelagt Domstolen i Strassbourg. Eftertryk er tilladt, også i uddrag.
One thought on “Frimurerne”
Kim Holleufer 4. jun 2012
Hvordan i alverden finder du dog på alt dette.
De første sider fanger, men da bliver den lige tyk
nok, og så falder femøren ! Paranøja og
den gode gamle skrøne om bedrageriske Frimurer.
Havde du så blot kommet til den pointe lidt før så
havde man sparet en del tid på at læse det hele.
Indrømt det en uhyrlig historie, enlige kvinder der bliver
bedraget, og for den sags skyld også resten af historien
som utvivlsomt sagtens kunne være sand for så vidt
angår advokaterne som uden blusen opføre sig som
keltringe når blot det er rentabelt.
Find på noget nyt i stedet for Loge snakken. Hvad med
for en gang skyld at se lidt på de påståede månelandinger
vi alle sad og åd råt i sin tid. Russerne og Amerikanerne
Sloges formeligt om at være foran i kapløbet om teknologien.
Men har vi nogensinde sat vores ben på månen ?
Sjovt nok ikke i nyere tid vel’ ! :0)
Mvk Kim L. Holleufer.