text:
Skat.dk: Grundejer berettiget til ekstraordinær genoptagelse
27 Nov 2018 07:56
Genoptagelse, fradrag i grundværdien for forbedringer, officialprincippet
Sagen angik spørgsmålet om, hvorvidt en grundejer var berettiget til ekstraordinær genoptagelse af ejendomsvurderingen for 2000 med henblik på ansættelse af fradrag i grundværdien for forbedringer.
Højesteret udtalte, at det må bero på en samlet individuel bedømmelse af forholdene, om der skal ske ekstraordinær genoptagelse, og at der i den forbindelse kan lægges vægt på, om der er tale om objektive fejl i vurderingerne, myndighedsfejl, væsentlig beløbsmæssig afvigelse eller særlige omstændigheder i øvrigt. Højesteret fandt endvidere, at en væsentlig beløbsmæssig afvigelse ikke i sig selv kan begrunde ekstraordinær genoptagelse.
Skatteforvaltningslovens § 33, stk. 3 (dagældende)
Den juridiske vejledning 2010-2 A.A.8.6 (dagældende)
Den Juridiske vejledning 2011-1 A.A.8.6 (dagældende)
Tidligere instans: Landsrettens dom, SKM2017.708.ØLR
(v/adv. EduardoVistisen)
Lene Pagter Kristensen, Marianne Højgaard Pedersen, Michael Rekling, Jens Kruse Mikkelsen og Lars Apostoli.
Appellanten, H1, har gentaget sin subsidiære påstand om, at indstævnte, Skatteministeriet, skal anerkende, at ejendomsvurderingen for 2000 for Y1-adresse skal genoptages ekstraordinært.
H1 har for Højesteret frafaldet sin principale ugyldighedspåstand for landsretten og det tilhørende anbringende om, at SKAT med urette ikke havde anvendt skatteforvaltningslovens
§ 33, stk. 3, således som denne bestemmelse var affattet med virkning fra den 1. januar 2013. Skatteministeriet har for Højesteret frafaldet anbringendet om, at ændringen af vurderingen af grundværdien ikke kan anses for væsentlig.
H1 har anført navnlig, at der for Y1-adresse foreligger en væsentlig afvigelse på 30-35 % mellem den oprindelige og den korrekte ansættelse af grundværdien, som i sig selv begrunder, at ejendomsvurderingen skal genoptages ekstraordinært.
Hertil kommer, at der også foreligger andre omstændigheder i form af objektive myndighedsfejl, som indebærer, at ejendomsvurderingen skal genoptages ekstraordinært.
Det udgør således en usaglig forskelsbehandling mellem Y1 -adresse og andre ejendomme i samme byggemodningsområde, at ejendommene Y1-adresse og Y2-adresse ikke fik tildelt et oprindeligt fradrag for forbedringer i grundværdien for 2000, mens ejendommene beliggende Y3-adresse og Y4-adresse fik tildelt et generelt byggemodningsfradrag på 80 kr. pr. m2. Det forhold, at SKAT i 2007 egenhændigt genoptog sagsbehandlingen for de andre ejendomme i byggemodningsområdet, da SKAT fandt, at Y1-adresse havde ret til fradrag, viser, at der er fast praksis for, at alle ejendomme i et byggemodningsområde skal behandles ens.
Det udgør endvidere en objektiv fejl, at Y1-adresse blev placeret i et forkert grundværdiområde og med forkert planmæssig anvendelse. Det betød, at vurderingsmyndigheden ikke via planregistret fik oplysninger om, at ejendommen nu blev anvendt til boligformål, hvilket krævede væsentlige byggemodnende foranstaltninger. At der er tale om en objektiv fejl dokumenteres af, at grundværdiområde og planmæssig anvendelse blev ændret, da Y1-adresse i 2007 fik tilkendt et oprindeligt fradrag for forbedringer med virkning fra 2001.
Administrativ praksis fra Ligningsrådet og Skatterådet understøtter, at ejendomsvurderingen for Y1-adresse skal genoptages ekstraordinært i henhold til den dagældende bestemmelse i skatteforvaltningslovens § 33, stk. 3. Det fremgår af de fremlagte afgørelser fra Skatterådet, at objektive myndighedsfejl og grove fejlskøn har ført til ekstraordinær genoptagelse.
I henhold til vurderingslovens § 5 er det vurderingsmyndighedens opgave at fastsætte fradrag for forbedring og at oplyse sagen. Vurderingsmyndigheden havde pligt til at afdække, om H1 havde ret til fradrag for forbedringer omfattet af den dagældende vurderingslovs § 17, selvom H1 var i besiddelse af nogle af de relevante oplysninger. Skatteministeriets anbringende om det modsatte er i strid med lovens ordlyd og åbenbart ulovligt. For udgifter, som kun vurderingsmyndigheden havde kendskab til, og som andre ejendomme i byggemodningsområdet fik fradrag for, skal der i alle tilfælde tillades ekstraordinær genoptagelse. Y5-kommunes ejendomsskattekontor havde oplysninger om byggemodningen, bl.a. fordi kommunen havde fastsat procedurer for, at ejendomsskattekontoret fik informationer om byggemodning til brug for bl.a. ejendomsvurdering. Det forhold, at andre ejendomme i samme byggemodningsområde oprindelig fik fradrag for forbedringer, dokumenterer, at vurderingsmyndigheden var bekendt med byggemodningen.
Det forhold, at H1 ikke har klaget over den oprindelige grundværdivurdering, taler ikke imod ekstraordinær genoptagelse i denne sag. H1 har ikke forud for 2000 klaget over fradrag for forbedringer, og det er hverken dokumenteret eller sandsynliggjort, at H1 som almennyttigt boligselskab var bekendt med – eller burde have været bekendt med – det retlige grundlag for fradrag for forbedringer.
Skatteministeriet har anført navnlig, at H1 ikke har godtgjort, at H1 opfylder betingelserne for ekstraordinær genoptagelse for vurderingsåret 2000. Bedømmelsen af, om der skal ske ekstraordinær genoptagelse, beror på et forvaltningsretligt skøn. Der er ikke grundlag for at tilsidesætte SKATs afgørelse i sagen, som er baseret på relevante og saglige hensyn i overensstemmelse med praksis for ekstraordinær genoptagelse.
Ekstraordinær genoptagelse efter den dagældende skatteforvaltningslovs § 33, stk. 3, kan ikke opnås, blot fordi der er tale om en større beløbsmæssig afvigelse mellem ansættelsen og den rigtige grundværdi. H1 har ikke godtgjort, at der foreligger sådanne yderligere momenter, herunder objektive fejl eller myndighedsfejl, der kan begrunde ekstraordinær genoptagelse.
H1 har forud for 2000 klaget over grundværdiansættelsen på andre ejendomme, og H1 har derfor været bekendt med rettigheder og forpligtelser i forhold til ejendomsbeskatning, herunder fradrag for forbedringer. H1 har endvidere haft kendskab til byggemodningsudgifterne på ejendommen, og H1 må også have været bekendt med Y5-kommunes udgifter til byggemodning. H1 er herefter nærmest til at bære ansvaret for, at der ikke er givet korrekte fradrag. Der forelå ikke en forpligtelse for vurderingsmyndigheden til at indhente oplysninger om byggemodning mv., og det bestrides som udokumenteret, at der skulle være sket orientering om den foretagne byggemodning fra Y5-kommunes Teknik- og Miljøforvaltning til vurderingsmyndigheden.
H1 har ikke godtgjort, at der eksisterer en administrativ praksis, der medfører, at foreningen er berettiget til ekstraordinær genoptagelse. Det forhold, at der har været en uensartet administration af regelsættet vedrørende fradrag for forbedringer, giver ikke grundlag for, at der skulle foreligge en generel mangelfuldhed på området for ejendomsvurderinger, eller at der foreligger myndighedsfejl. Det forhold, at en kommune byggemodner et område, og at der efterfølgende ikke gives fradrag for forbedringer, indebærer ikke, at der foreligger fejl på trods af, at vurderingsopgaven lå hos kommunerne på dette tidspunkt. Hverken det forhold, at ejendommene Y3-adresse fra vurderingsåret 2000 eller ejendommene Y4-adresse fra vurderingsåret 1999 har fået fradrag for forbedringer, mens H1 ikke har fået et fradrag, medfører, at der foreligger en åbenlys og objektiv fejl. Det forhold, at H1s ejendom har været placeret i et forkert grundværdiområde, er uden betydning i relation til vurderingen af, om der skal ske ekstraordinær genoptagelse. Hverken oplysninger om en ejendoms grundværdiområde eller plantype har nogen betydning for vurderingen af, om en grundejer har godtgjort, at betingelserne for at opnå fradrag for forbedringer er opfyldt. Det bestrides, at SKAT har vejledt fejlagtigt i den dagældende Vurderingsvejledning. H1 har haft en lovfæstet adgang til at klage over en vurdering. Det skal komme H1 til skade, at foreningen ikke har påklaget vurderingen rettidigt.
Y5-kommune vedtog i 1996 lokalplan nr. ...26 for et område beliggende ved Y6-vej. Lokalplanen førte til ændring af områdets anvendelse ved etablering af tre storparceller og ni parcelhusgrunde beliggende Y3-adresse, Y2-adresse, Y1-adresse og Y4-adresse (kun lige numre).
I forbindelse med etableringen af de anførte ejendomsparceller forestod Y5-kommune den overordnede byggemodning af området. H1 erhvervede fra Y5-kommune med overtagelse den 1. december 1998 ejendommen beliggende Y1. Y5-kommunes Ejendomsafdeling orienterede ved brev af 8. april 1999 kommunens Ejendomsskattekontor, der også fungerede som sekretariat for vurderingsrådet, om overdragelsen, og meddelte, at storparcellen var solgt med henblik på opførelse af almene boliger.
Ved ejendomsvurderingen for vurderingsåret 2000 blev Y3-adresse (storparcel) og Y4-adresse (parcelhusgrunde) af Vurderingsrådet for Y5 sydvestlige vurdereringskreds tildelt et standardiseret fradrag i grundværdien for forbedringer på 80 kr. pr. m2. Y3-adresse var placeret i grundværdiområde 40049 med planmæssig anvendelse ”boligområde med parcelhuse i byzone”. Det er oplyst, at der for Y4-adresse var angivet samme planmæssige anvendelse. Y2-adresse og Y1-adresse fik ikke et tilsvarende fradrag for forbedringer i grundværdien. Y2-adresse og Y1-adresse var registreret under grundværdiområde 46015 med planmæssig anvendelse ”område til offentlige formål i byzone”. De anførte oplysninger fremgik af de ejendomsvurderingsmeddelelser, som blev sendt til de respektive ejere.
Det fremgår endvidere, at Y2-adresse og Y1-adresse bevarede gamle ejendoms- og matrikelnumre fra de hidtidige kolonihaveejendomme i området.
H1 har under skriftvekslingen for Højesteret opfordret Skatteministeriet til at oplyse, hvorfor H1s ejendom og den anden storparcel (Y2-adresse) ikke fik tilkendt et fradrag for forbedringer for 2000. Skatteministeriet har hertil svaret, at vurderingsopgaven på daværende tidspunkt lå hos kommunerne, og at Vurderingsstyrelsen ikke er i besiddelse af oplysninger vedrørende fradragsansættelsen for disse ejendomme.
H1 anmodede i sin endelige anmodning om genoptagelse af 31. august 2005 om at få fradrag i grundværdien for forbedringer fem år tilbage. SKAT genoptog i den anledning ved afgørelse af 19. oktober 2007 ejendomsvurderingen for Y1, og ejendommen blev tildelt fradrag i grundværdien for forbedringer for årene 2001 og frem. I forbindelse med denne ændring blev Y1 overflyttet til grundværdiområde 40049 med planmæssig anvendelse ”boligområde med parcelhuse i byzone”. Der er ikke i afgørelsen nogen omtale af spørgsmålet om genoptagelse af ejendomsvurderingen for 2000.
For Højesteret er oplyst nærmere om indførelse af maskinelle vurderingssystemer til brug for ejendomsvurderinger. De maskinelle vurderingssystemer blev indført ved 17. almindelige vurdering i 1981. Det indebar bl.a., at udsendelse af vurderingsskemaer til ejerne ophørte, og at grundværdisystemet og forslagssystemet blev indført. Grundværdierne blev herefter beregnet maskinelt på grundlag af opdeling af landet i grundværdiområder, foretaget af de lokale vurderingsmyndigheder.
Siden 1981 er foretaget en række udbygninger af de maskinelle systemer. Det kommunale planregister blev etableret i 1986 og gjort obligatorisk fra 1990. Planregistret indeholder oplysninger tilvejebragt af kommunerne om bl.a. zonekode, generel plankode og specifik plankode. Disse oplysninger indgår herefter i den maskinelle beregning af grundværdier.
H1 har for Højesteret fremlagt utrykt administrativ praksis fra Ligningsrådet og Skatterådet. Fra Ligningsrådets praksis er fremlagt ansættelses- og revisionssager afgjort i 2004. Fra Skatterådets praksis er fremlagt afgørelser truffet i perioden 2014-2017 om ekstraordinær genoptagelse af fradrag i grundværdien for forbedringer.
I forbindelse med, at staten overtog vurderingen af landets faste ejendomme fra de kommunale vurderingsråd, nedsatte SKAT en ERFA-gruppe om fradrag for forbedringer. Af et referat fra gruppens møde den 25. august 2005 fremgår bl.a.:
”Overordnet set er der på området for fradrag for forbedringer væsentlige retssikkerhedsmæssige problemstillinger.
Iøjnefaldende er det blandt andet, at reglerne såvel historisk som aktuelt ikke forvaltes på ensartet vis. Det konstateres, at til trods for at regelsættet har været gældende i adskillige årtier, at kommunerne (der tidligere var behandlende myndighed) har administreret ud fra 3 forskellige måder. Et ganske underordnet antal af kommunerne har tilnærmelsesvist administreret i overensstemmelse med gældende ret, hvor man – så vidt ses – har vurderet de enkelte sager konkret, og blandt andet på basis af iagttagelse af fornøden dokumentation herefter har truffet afgørelse. Den anden og overvejende del af kommunerne har tilsyneladende truffet afgørelse uden iagttagelse af dokumentationskravet og har således foretaget en skønsmæssig ansættelse – et forhold, der er klart uhjemlet. Endelig må det konstateres, at en del af kommunerne ganske enkelt ikke har haft kendskab til reglernes eksistens.
Det er ERFA-gruppens konstatering, at dette forhold medfører væsentlige problemer i forhold til tesen om ”ensartethed i forvaltningens afgørelse[r]”, idet det blandt andet er forbundet med vanskeligheder at indhente relevant dokumentation i forbindelse med den daglige sagsbehandling. Enten kan dokumentationen ikke indhentes, da den ikke eksisterer, eller også er dokumentationen mangelfuld, idet der f.eks. henvises til, at et aktuelt fradrag er ansat ud fra princippet om ”et slag på tasken”.”
Skatteforvaltningsloven mv.
Den dagældende bestemmelse i skatteforvaltningslovens § 33, stk. 3, (lovbekendtgørelse nr. 175 af 23. februar 2011) havde følgende ordlyd:
”§ 33.
Stk. 3. Skatterådet kan efter forelæggelse af told- og skatteforvaltningen, jf. § 2, stk. 2, foretage eller ændre en vurdering af en fast ejendom efter udløbet af fristerne i stk. 1 og 2. Skatterådet kan bestemme, fra hvilket tidspunkt ændringen skal følges ved beregningen af indkomstskat, ejendomsværdiskat og kommunal ejendomsskat.”
Af bemærkningerne til lovforslaget fremgår bl.a. (Folketingstidende 2004-05, 1. samling, til- læg A, lovforslag nr. L 130, s. 3573):
”Til § 33
Efter stk. 3 har Skatterådet mulighed for ekstraordinært at foretage eller ændre en ejendomsvurdering efter udløbet af fristerne i stk. 1 og 2. Bestemmelsen er en videreførelse af skattestyrelseslovens § 19, stk. 1.”
I den tidligere skattestyrelseslov (lov nr. 824 af 19. december 1989) havde § 19, stk. 1, føl- gende ordlyd:
”§ 19. Ligningsrådet kan efter indstilling fra den centrale told- og skatteforvaltning optage ansættelser og vurderinger til påkendelse og kan foretage ændringer deri, jf. dog § 36, stk. 2. Ligningsrådet kan for ejendomsvurderingernes vedkommende bestemme, fra hvilket tidspunkt ændringen skal følges ved skatteberegningen. § 3, stk. 3, 4-6. pkt., og § 21, stk. 2, anvendes tilsvarende.”
Af bemærkningerne til lovforslagets § 23, der i den vedtagne lov blev § 19, anføres bl.a. (Folketingstidende 1989-90, 1. samling, tillæg A, lovforslag nr. L 6, sp. 244):
”Til § 23
Efter forslagets stk. 1 har Ligningsrådet hjemmel til at foretage ansættelser, vurderinger og ændringer heraf i konkrete revisionssager, som forelægges for rådet med indstilling af den centrale told- og skatteforvaltning. Ligningsrådet kan i denne forbindelse træffe beslutning om, fra hvilket tidspunkt en vurdering skal have skattemæssig virkning. Bestemmelsen skal sammenholdes med forslagets § 18, stk. 3 og 4, og svarer til § 14, stk. 2, 2. pkt., og § 15, stk. 1, 2., 3. og 5. pkt., i den gældende lov.
I den forudgående skattestyrelseslov (lovbekendtgørelse nr. 573 af 14. november 1984) var § 15, stk. 1, 2., 3. og 5. pkt. sålydende:
”§ 15… Anser statsskattedirektoratet en ansættelse (vurdering) for urigtig, og finder ændring ikke sted i medfør af stk. 2 eller 3, forelægger direktoratet sagen for det pågældende amtsligningsråd eller ligningsrådet, der er berettiget til at ændre ansættelserne.Dette gælder dog ikke i det omfang, landsskatteretten ved kendelse har taget stilling til en ansættelse eller en vurdering… For ejendomsvurderingernes vedkommende kan rå- det træffe bestemmelse om, fra hvilket tidspunkt den af rådet foretagne eller på rådets foranledning af vedkommende skyldråd foretagne ændring af ansættelsen skal tages til følge ved skatteberegningen.”
Af cirkulære nr. 76 af 26. april 1996 om vurderingsmyndighedernes og told- og skatteregionernes adgang til at foretage nye vurderinger af fast ejendom og til at ændre tidligere foretagne vurderinger fremgår bl.a.:
”1. Vurdering i første instans
1.1. Vurdering af en fast ejendom foretages af vurderingsrådet i første instans.
5. Revision af vurderinger af fast ejendom
5.1. Told- og Skattestyrelsen fører tilsyn med, at vurdering af fast ejendom sker på behørig og ensartet måde over hele landet, jf. skattestyrelseslovens § 12, stk. 1.
Told- og Skattestyrelsen udarbejder forud for en almindelig vurdering en plan for denne og for tilsynet med vurderingsarbejdet. Endvidere forsyner Told- og Skattestyrelsen vurderingsmyndighederne med oplysninger til brug for vurderingen og giver dem anvisninger med hensyn til fremgangsmåden og tilrettelæggelsen og gennemførelsen af selve vurderingen. Disse planer og anvisninger forelægges Ligningsrådet. Således godkendte planer og anvisningerne skal følges af vurderingsmyndighederne, jf. skattestyrelseslovens § 13.
5.2. Told- og Skattestyrelsen skal undersøge rigtigheden af vurderingsrådenes og skyldrådenes afgørelser. Dette sker efter regler, der udarbejdes af Told- og Skattestyrelsen og godkendes af Ligningsrådet, jf. skattestyrelseslovens § 14, stk. 1.
Den lokale told- og skatteregion fører på Told- og Skattestyrelsens og Ligningsrådets vegne tilsynet med, at vurderingen af fast ejendom sker på behørig og ensartet måde indenfor skyldkredse, hvor regionen fører det statslige tilsyn med vedkommende skyldråd, jf. skattestyrelseslovens § 16, stk. 1.
Told- og skatteregionen har adgang til indsigt i vurderingsmyndighedernes konkrete arbejde, herunder til at deltage i vurderings- og skyldrådenes møder og forhandlinger uden stemmeret og til at udtage vurderingssager til gennemgang, jf. skattestyrelseslovens § 14, stk. 2 og 3.
5.3. Efter indstilling fra Told- og Skattestyrelsen kan Ligningsrådet optage vurderinger til påkendelse og kan foretage ændringer deri (revisioner). Ligningsrådet kan herunder bestemme, fra hvilket tidspunkt en ændring skal have skattemæssig virkning, jf. skattestyrelseslovens § 19, stk. 1.
Revisionsbeføjelsen udøves som led i tilsynet med, at vurdering af fast ejendom sker på behørig og ensartet måde over hele landet, jf. skattestyrelseslovens § 12, stk. 1. Revisioner adskiller sig fra behandling af klager og begæringer om genoptagelser, jf. ovenfor punkt 2 og 3, ved at være iværksat på den tilsynsførende myndigheds foranledning. Revision forudsætter i almindelighed, at der foreligger væsentlige fejl eller afvigelser.
Der kan være anledning til at foretage revision i tre hovedtilfældegrupper:
- hvor klagebehandling viser, at der (tillige) er væsentlige fejl ved ansættelser eller fordelinger, der ikke er påklaget,
- hvor undersøgelser af bestemte geografiske områder eller med hensyn til visse ejendomskategorier giver grundlag for det, eller
- hvor tilsynsmyndigheden på anden måde bliver opmærksom på, at en konkret vurdering er forkert.
Foretagelsen af en revision beror på en konkret afvejning. I sidstnævnte tilfælde kan der, udover at fejlen eller afvigelsen er væsentlig, lægges vægt på, om det kan tilregnes vurderingsmyndigheden, at der ikke er foretaget en korrekt ansættelse eller fordeling.”
Cirkulæret blev ophævet ved skrivelse nr. 9001 af 2. januar 2007 i forlængelse af fusionen af de kommunale og statslige skatteforvaltninger pr. 1. november 2005.
Det relevante afsnit af Juridisk Vejledning 2010-2 og 2011-1 er gengivet i landsrettens dom.
I den dagældende vurderingslov (lovbekendtgørelse nr. 648 af 11. august 1999) var § 17 sålydende:
”§ 17. Såfremt de fornødne oplysninger foreligger, skal vurderingsrådet ved vurderingen med de af §§ 18-21 følgende begrænsninger give fradrag i grundværdien for forbedringer, der bevirker en stigning i grundværdien, hvad enten forbedringerne består i kapitalanvendelse eller i ejers arbejde.”
Bestemmelsens første led blev affattet ved lov nr. 310 af 10. juni 1976, jf. ændringslovens § 1, nr. 17:
”I § 17 ændres ”Såfremt ejerne i skemaet har givet de fornødne oplysninger” til: ”Såfremt de fornødne oplysninger foreligger for vurderingsmyndighederne”.”
I bemærkningerne til § 17 hedder det bl.a. (Folketingstidende 1975-1976, 2. samling, tillæg A, sp. 2577):
”Til § 1, nr. 17.
Forslaget er en følge af, at de for vurderingen nødvendige oplysninger i vidt omfang vil kunne fås fra bygnings- og boligregistret, når dette er etableret.”
I cirkulære nr. 57 af 19. april 1989 om registrering af kommuneplaner, lokalplaner, byfornyelsesbeslutninger, varmeplaner og andre offentligretlige rådighedsindskrænkninger, der vedrører ejendomme beliggende i delområder af kommunen, hedder det bl.a.:
”§ 1. De fleste kommuner har foretaget en registrering af oplysninger om planlagt anvendelse, bebyggelsesprocent, mv. i det såkaldte ”foreløbige planregister”. Registreringen blev foretaget på baggrund af de foreliggende plandokumenter i forbindelse med kommuneplanarbejdet.
Stk. 2. Oplysningerne blev anvendt i forbindelse med 18. almindelige ejendomsvurdering. Kommunen kunne alternativt vælge at registrere tilsvarende oplysninger i det såkaldte ”grundværdisystem” ...
Stk. 2. Ved næste almindelige ejendomsvurdering, som planlægges gennemført i 1992, vil der ikke være indberetning til grundværdisystemet, idet aktuelle oplysninger om planforhold i stedet indberettes til planregistret og derefter overføres herfra til ejendomsvurderingsopgaven. Kun i undtagelsestilfælde vil der kunne ske direkte indberetning til grundværdisystemet (rettelser af konstaterede fejl og lignende).
§ 5. Planregistret forudsættes løbende ajourført, når kommunen udarbejder nye lokalplaner, byfornyelsesbeslutninger mv.”
Y5-kommune vedtog i 1996 lokalplan nr. ...26 for et område beliggende ved Y6-vej. Lokalplanen førte til ændring af områdets anvendelse ved etablering af tre storparceller og ni parcelhusgrunde. I forbindelse med etableringen af de anførte ejendomsparceller forestod Y5-kommune den overordnede byggemodning af området.
H1 erhvervede fra Y5-kommune med overtagelse den 1. december 1998 den ene storparcel på 8.459 m2, som efter bebyggelse med almene lejeboliger fik adressebetegnelsen Y1-adresse.
Ved ejendomsvurderingen for vurderingsåret 2000 blev Y3-adresse (storparcel) og Y4-adresse (parcelhusgrunde) af Vurderingsrådet for Y5 sydvestlige vurdereringskreds tildelt et standardiseret fradrag i grundværdien for forbedringer på 80 kr. pr. m2. Y3-adresse var placeret i grundværdiområde 40049 med planmæssig anvendelse ”boligområde med parcelhuse i byzone”. Det er oplyst, at der for Y4-adresse var angivet samme planmæssige anvendelse. Y2-adresse (storparcel) og H1s ejendom på Y1 fik ikke et tilsvarende fradrag for forbedringer i grundværdien. Disse ejendomme var registreret under grundværdiområde 46015 med planmæssig anvendelse ”område til offentlige formål i byzone”.
SKAT genoptog i 2007, efter at H1 i 2005 havde anmodet om genoptagelse fem år tilbage, ejendomsvurderingen for Y1 i medfør af den dagældende bestemmelse i skatteforvaltningslovens § 33, stk. 2, om ordinær genoptagelse, og ejendommen blev tildelt fradrag i grundværdien for forbedringer for årene 2001 og frem. I forbindelse med denne ændring blev Y1 overflyttet til grundværdiområde 40049 med planmæssig anvendelse ”boligområde med parcelhuse i byzone”. Der er ikke i afgørelsen nogen omtale af spørgsmålet om genoptagelse af ejendomsvurderingen for 2000.
Kammeradvokaten afgav den 20. november 2012 et responsum, hvorefter det var ulovligt, at der hidtil altid var blevet nægtet ekstraordinær genoptagelse af ejendomsvurderinger, når anmodningen angik fradrag i grundværdien for forbedringer, jf. de tidligere bestemmelser i vurderingslovens § 17 og § 18. SKAT (nu Vurderingsstyrelsen) gennemgik herefter alle afgjorte genoptagelsessager 10 år tilbage med henblik på at vurdere, om der var grundlag for at indstille til ekstraordinær genoptagelse i Skatterådet efter den dagældende bestemmelse i skatteforvaltningslovens § 33, stk. 3.
SKAT besluttede ved afgørelse af 20. januar 2015 ikke at sende sagen vedrørende Y1 til Skatterådet, da man ikke fandt, at der var grundlag for at genoptage ejendomsvurderingen for 1999-2000 ekstraordinært. SKAT begrundede afgørelsen med, at der ikke var sket objektive fejl eller myndighedsfejl, og at ændringen af fradraget for forbedringer ville indebære en beløbsmæssigt væsentlig ændring, men at dette ikke alene kunne begrunde genoptagelse.
Sagen angår for Højesteret, om H1 er berettiget til ekstraordinær genoptagelse af ejendomsvurderingen for 2000 for ejendommen Y1 efter den dagældende bestemmelse i skatteforvaltningslovens § 33, stk. 3.
H1 har anført, at en væsentlig beløbsmæssig afvigelse efter administrativ praksis har kunnet begrunde ekstraordinær genoptagelse, uden at der har foreligget andre omstændigheder. H1 har endvidere anført, at der foreligger en objektiv myndighedsfejl, når ejendomme i en udstykning ikke har fået tildelt fradrag for forbedringer, mens flere andre ejendomme har fået sådant fradrag, når H1 ejendom er placeret i det forkerte grundværdiområde og med forkert planmæssig anvendelse, eller når vurderingsmyndigheden ikke har overholdt officialmaksimen (undersøgelsesprincippet), idet man ikke af egen drift har indhentet de oplysninger, der er nødvendige for at ansætte fradraget for forbedringer korrekt.
Generelt om ekstraordinær genoptagelse af ejendomsvurdering
Den før 2013 gældende bestemmelse i skatteforvaltningslovens § 33, stk. 3 – som svarer til den før 2005 gældende bestemmelse i skattestyrelseslovens § 19, stk. 1 – indeholdt ikke nogen nærmere angivelse af betingelserne for ekstraordinær genoptagelse af en ejendomsvurdering.
Som det fremgår af Højesterets dom af 9. januar 2006 (UfR 2006.1085 (SKM2006.49.HR)) blev skattestyrelseslovens § 19, stk. 1, før sammenlægningen af de kommunale og statslige skatteforvaltninger anvendt som led i det statslige tilsyn med, at vurderingen af fast ejendom skete på behørig og ensartet måde over hele landet, og der var således tale om en statslig revisionsbeføjelse, som ikke gav den enkelte skatteyder noget retskrav på revision af vurderinger af fast ejendom. Det følger af dommen, at det beroede på et skøn, om en ejendomsvurdering skulle optages til revision i medfør af bestemmelsen i skattestyrelseslovens § 19, stk. 1, og at der således navnlig var spørgsmål om at vurdere, om de hensyn, der havde begrundet SKATs afgørelse, var relevante og saglige.
Højesteret finder, at der også med skatteforvaltningslovens § 33, stk. 3, frem til udgangen af 2012 var overladt SKAT et betydeligt skøn over, hvilke hensyn der kunne inddrages ved bedømmelsen af, om der var grundlag for at indstille til Skatterådet, at der skete ekstraordinær genoptagelse af en ejendomsvurdering.
Efter Told- og Skattestyrelsens cirkulære nr. 76 af 26. april 1996 forudsatte revision (ekstraordinær genoptagelse) efter den dagældende bestemmelse i skattestyrelseslovens § 19, stk. 1, i almindelighed, at der forelå væsentlige fejl eller afvigelser. Cirkulæret nævner som én af tre hovedtilfældegrupper, at den statslige tilsynsmyndighed (Told- og Skattestyrelsen) bliver opmærksom på, at en konkret vurdering er forkert. Det anføres, at en revision beror på en konkret afvejning, og at der i den anførte hovedtilfældegruppe, ud over at fejlen eller afvigelsen er væsentlig, kan lægges vægt på, om det kan tilregnes vurderingsmyndigheden, at der ikke er foretaget en korrekt ansættelse eller fordeling.
Højesteret finder, at cirkulæret må forstås sådan, at ekstraordinær genoptagelse efter den beskrevne praksis altid forudsatte en konkret afvejning, og at der i denne afvejning kunne indgå andre hensyn end den beløbsmæssige afvigelse mellem den korrekte grundværdi med fradrag for forbedringer og den oprindeligt ansatte grundværdi.
I SKATs Juridiske Vejledning 2010-2, pkt. A,A.8.6, anføres det, at ekstraordinær genoptagelse ikke er en yderligere klagemulighed, og at der skal være vægtige grunde til genoptagelsen. Det anføres endvidere, at der ved bedømmelse af, hvilke sager der skal forelægges Skatterådet med henblik på ekstraordinær genoptagelse efter skatteforvaltningslovens § 33, stk. 3, foretages en samlet vurdering af forholdene, og at der bl.a. lægges vægt på, om der er tale om objektive fejl i vurderingerne og/eller myndighedsfejl, at ændringerne er væsentlige og/eller der foreligger særlige omstændigheder i øvrigt. I SKATs Juridiske Vejledning 2011-1 er det i samme afsnit som noget nyt tilføjet, at beløbsmæssig væsentlighed efter Skatteministeriets opfattelse ikke kan stå alene som begrundelse for ekstraordinær genoptagelse.
Højesteret finder, at det anførte ikke kan anses for en skærpelse af praksis i forhold til, hvad der fulgte af 1996-cirkulæret. Højesteret finder endvidere, at H1 ikke har godtgjort en herfra afvigende fast administrativ praksis ved de fremlagte konkrete afgørelser fra Skatterådet og Landsskatteretten.
Højesteret finder herefter, at det som anført i Juridisk Vejledning må bero på en samlet individuel bedømmelse af forholdene, om der skal ske ekstraordinær genoptagelse, og at der i den forbindelse kan lægges vægt på, om der er tale om objektive fejl i vurderingerne, myndighedsfejl, væsentlig beløbsmæssig afvigelse eller særlige omstændigheder i øvrigt. Højesteret finder endvidere, at en væsentlig beløbsmæssig afvigelse ikke i sig selv kan begrunde ekstraordinær genoptagelse.
Det fremgår af sagens oplysninger, at H1s ejendom Y1-adresse – ligesom en anden storparcel – var registreret i et andet grundværdiområde end de øvrige ejendomme i udstykningen og med forkert planmæssig anvendelse (”offentlige formål” i stedet for ”boligområde”), og at disse oplysninger blev rettet, efter SKAT i 2007 efter H1s anmodning herom i 2005 genoptog ejendomsvurderingen for 2001 og fremefter. Det fremgår endvidere, at alene disse to storparceller bevarede gamle ejendoms- og matrikelnumre fra de hidtidige kolonihaveejendomme i området. Disse to storparceller fik i modsætning til de øvrige parceller i udstykningen ikke et oprindeligt fradrag for forbedringer.
H1 har anført, at dette er de mest sandsynlige forklaringer på, hvorfor deres ejendom ikke fik et oprindeligt fradrag for forbedringer i 2000.
Skatteministeriet er blevet opfordret til at oplyse, hvorfor H1s ejendom og den anden storparcel ikke fik tilkendt fradrag for forbedringer for 2000. Skatteministeriet har hertil svaret, at vurderingsopgaven på daværende tidspunkt lå hos kommunerne, og at Vurderingsstyrelsen ikke er i besiddelse af oplysninger vedrørende fradragsansættelsen for disse ejendomme.
Henset hertil finder Højesteret det tilstrækkeligt godtgjort, at det forhold, at to af storparcellerne – i modsætning til de øvrige parceller i udstykningsområdet – ikke fik fradrag for forbedringer i 2000, skyldes et ikke retvisende oplysningsgrundlag i de it-systemer, der understøttede det kommunale vurderingsråds ejendomsvurdering, og at der således foreligger en myndighedsfejl.
Ved den samlede vurdering af, om der er grundlag for ekstraordinær genoptagelse, lægger Højesteret vægt på, at der foreligger en myndighedsfejl, og at en ekstraordinær genoptagelse med den seneste ansættelse af fradraget til 1.561.200 kr. vil indebære en nedsættelse af den oprindeligt ansatte grundværdi på 4.544.300 kr. svarende til knap 35 %.
H1 kunne i 2000, hvor man modtog meddelelse om ejendomsvurderingen for dette år, have bemærket, at der ikke var givet fradrag i grundværdien for forbedringer, men først i 2004- 05, da H1 fik sagkyndig bistand, blev de opmærksomme på det manglende fradrag. Efter ændringen af vurderingslovens § 17 i 1976 gik man gradvis væk fra at bygge ejendomsvurderingen på ejerens indberetninger i takt med den stigende automatisering af sagsoplysningen og it-understøttelse af ejendomsvurderingen. Henset hertil og til de foreliggende oplysninger om kommunernes administration af reglerne finder Højesteret, at der ved den samlede afvejning ikke kan lægges afgørende vægt på, at H1 ikke havde benyttet den ordinære klageadgang. Det udelukker derfor ikke ekstraordinær genoptagelse, at H1 ikke gjorde indsigelse imod ejendomsværdiansættelsen før 2005.
Højesteret finder derfor, at H1 er berettiget til at få genoptaget ejendomsvurderingen for 2000.
Højesteret tager herefter H1s påstand til følge.
Ud over sagens værdi er der ved fastsættelse af sagsomkostninger taget hensyn til sagens karakter og arbejdets omfang. Sagsomkostningerne er fastsat til dækning af advokatudgift for begge retter med 100.000 kr. og af retsafgift for begge retter med 4.200 kr., i alt 104.200 kr.
Skatteministeriet skal anerkende, at ejendomsvurderingen for 2000 for Y1-adresse skal genoptages ekstraordinært.
I sagsomkostninger for landsret og Højesteret skal Skatteministeriet betale 104.200 kr. til H1. Sagsomkostningsbeløbet skal betales inden 14 dage efter denne højesteretsdoms afsigelse og forrentes efter rentelovens § 8 a.

matches: Højesteret Højesteret Højesteret Højesteret Højesteret Højesteret Højesteret Højesteret Højesteret Højesteret Højesteret Højesteret Højesteret Højesteret Højesteret Højesteret Højesteret Højesteret


text:
LatestNewsResource | Latest News | Højesteret omstødte påstand om Alfa-Bank 6 milliarder rubler
Højesteret omstødte påstand om Alfa-Bank 6 milliarder rubler
Retslige Bestyrelsen om økonomiske tvister af Højesteret (SC) i Rusland har afvist kravet af Alfa-Bank udfordrende inddrivelse af seks milliarder rubler til fordel for virksomheden "Stroynovatsiya". Dette er angivet i pressemeddelelsen af kredit organisation, ankom i edition "Tapes.ru".
Dermed har Højesteret stadfæstede dommen fra den Niende voldgift appelretten på 11 februar 2016.
"Højesteret, der er aftalt med argumenter af Alfa-Bank, domstole (i første instans og appelretten) ignoreret de grundlæggende borgerlige princip — uafhængighed af bankgaranti fra den primære forpligtelse, det er fastsat, at den retslige handlinger i første instans og appelretten er i strid med loven", - erklærede i beskeden.
Udover, at Højesteret tog hensyn til den kendsgerning, at de lavere retsinstanser, der tidligere har overvejet denne sag, har ignorerede beslutninger om tvister mellem de samme parter allerede trådt i kraft.
Direktør for den juridiske Afdeling i alpha Bank Michael Grishin har understreget, at Banken i første omgang var overbeviste om rigtigheden af deres position og "tilfreds med afgørelsen fra Højesteret".
I oktober 2015, Moskva voldgiftsret opfyldt de krav, som ingeniørfirmaet "Stroynovatsiya" (træder i gruppen "Summen") til alpha Bank for summen mere end 6 milliarder rubler. Sagsøgers påstand var bekymret for, betalt af Banken i 2013, midler på anmodning af Roszheldor.
Som forklaret i Bankens finansielle struktur har stillet en bankgaranti for "Stroynovatsiya" inden for rammerne af den statslige kontrakt om opførelse af jernbanen Kyzyl-Kuragino i forbindelse med udviklingen af mineralske ressourcer base i Republikken Tuva. Bankgaranti 44.3 milliarder rubler blev ydet for at sikre de forpligtelser af byggefirma, før Roszheldora (underordnede til det Ministerium for transport). Men i 2012 kontrakt med "Stroynovatsiya" Roszheldora blev opsagt ensidigt efter den Føderale Agentur, der efterspørges fra alpha Bank til at betale i henhold til garantien, balance af ubrugte midler i forvejen betaling i mængden af fem milliarder rubler. Pengene blev overført Roszheldora. I svar, Stroynovatsiya har indgivet en retssag mod Banken på seks milliarder (herunder renter af lånt penge og relaterede tab), i betragtning af overførsel af midler, et misbrug af retten, at antallet af senge op i en serie af forsøg blev afvist af Højesteret i den russiske Føderation.

matches: Højesteret Højesteret Højesteret Højesteret Højesteret Højesteret


text:
Revisorer frifundet i MemoryCard-sagen
Højesteret har for nylig frifundet de tidligere revisorer for MemoryCard Technology A/S i en langstrakt sag, hvor konkursboet efter MemoryCard Technology A/S havde sagsøgt revisorerne med krav om kr. 100 mio. i erstatning.
På trods af at Højesteret fandt, at revisorerne havde handlet ansvarspådragende i forbindelse med regnskabsaflæggelsen, idet de blandt andet burde have taget forbehold for værdiansættelsen af varelageret og for værdiansættelsen af et tilgodehavende, fandt Højesteret det ikke godtgjort, at der var årsagsforbindelse mellem de ansvarspådragende fejl og tabet. Det var således ikke godtgjort, at et forbehold for værdiansættelserne ville have ført til, at selskabets bestyrelse havde indstillet eller tilpasset selskabets drift eller, at bankerne havde nægtet fortsat långivning. Højesteret omgjorde således Vestre Landsrets dom, der havde dømt revisorerne til at betale en erstatning stor kr. 100 mio. med tillæg af renter.
Dommens resultat er på linje med Højesterets dom fra 2014, hvor Højesteret frifandt revisorerne i det tidligere eHuset A/S i en lignende sag og med samme begrundelse.
Det er herudover værd at bemærke sig, at Højesteret i MemoryCard-sagen, ligesom i eHuset-sagen, slog fast, at det forhold at en kreditor har lidt tab i forbindelse med et selskabs konkurs ikke forhindrer denne i at rejse et erstatningskrav direkte mod selskabets tidligere ledelse eller revisorer uanset, om selskabets konkursbo måtte gøre det samme, og omvendt, da konkursboets krav på erstatning hviler på et andet grundlag end den enkelte kreditors krav, uanset om de ansvarspådragende fejl måtte være de samme.
Læs dommen på Højesterets hjemmeside
Er du interesseret i at høre mere, kan du kontakte advokat Peter Bang, der har ført adskillige revisoransvarssager for både Landsretterne og Højesteret.


text:
Vi kæmper for dig og arbejder hårdt for at gøre din sag så stærk som mulig.
Jura er vores passion. Engagement i din sag er vores brændstof.
Vi vil gøre en forskel for dig og levere resultater, du kan bruge til noget.
Når du får brug for en advokat, så har du et problem. Du har brug for hjælp. Det er lige præcis det, du får hos os. Du er i centrum. Du kan altid komme til at tale med os – og vi arbejder altid for det bedste resultat. Engagement og retfærdighedsfølelse
er vores brændstof. Vi kæmper for dig.
Vi beskæftiger os ikke med hvad som helst inden for juraen. Til gengæld er vi de bedste til det, vi gør. Vi er specialister og har mange års erfaring med det, vi laver. Gennem årene har vi hjulpet tusindvis af mennesker med deres sager – og
vi har ført en lang række principielle retssager, som vi har vundet.
Hos os får du en advokat, som er fulgt med tiden. Vi underviser på Københavns Universitet og Advokatuddannelsen og kender derfor nyeste love og domme.
Jura er vores passion, og vi kender alle de mulige måder, som den kan fortolkes på – til netop din fordel.
Selvom vi har stor erfaring, er vi ikke af den gamle skole. Vi har hverken mahogniborde, messingskilte eller en dyr adresse. Derfor kan vi også tilbyde dig landets bedste advokatrådgivning til en fornuftig pris. Du behøver ikke være bekymret
for, at regningen løber løbsk, for vi har altid en klar aftale om betalingen.
Hvis du ikke kan komme til os, kommer vi til dig. Vi hjælper dig uanset, hvor du bor i landet. Vi glæder os til at kæmpe for dig og din sag.
"Man kan jo bruge sine evner som advokat på mange måder.
For mig handler det om at hjælpe mennesker mod uretfærdigheder. Det giver mening for mig.
Og det håber jeg også, det gør for de klienter, jeg har kæmpet for i årenes løb."
- Advokat Mads Krøger Pramming
Stort set alle, der kommer til skade på deres arbejde, har krav på erstatning. + Læs mere
Vi er de advokater i landet, som har størst erfaring med at hjælpe veteraner.
Er du kommet til skade ved en ulykke, har du ofte mulighed for at få erstatning.
Er du skadet i trafikken, har du næsten altid krav på erstatning.
Som offer for en forbrydelse har du ret til en bistandsadvokat – helt gratis.
Er du blevet opsagt, bortvist eller forskelsbehandlet, hjælper vi dig.
Skal du bruge en dygtig og engageret forsvarsadvokat, er vi klar til at hjælpe.
Vi er landets bedste inden for socialret og fører de mest principielle sager.
Vi kan også hjælpe med fx patientskader og sager mod forsikringsselskaber.
Hvert år er der mere end 40.000 mennesker, der kommer alvorligt til skade på deres arbejde. Er det sket for dig, så kontakt os. Du får ikke bedre hjælp noget andet sted, da der er meget få advokater, der er så specialiserede i fysiske og psykiske
arbejdsskader, som vi er. Vi har de seneste år ført mange sager for flere hundrede enkeltpersoner og for fagforeninger som blandt andet 3F og FOA.
Stort set alle, der kommer til skade på arbejdet, har krav på erstatning. De er nemlig dækket af en forsikring, som deres arbejdsgiver SKAL have tegnet.
Din arbejdsgivers ansvar for ulykken
Mange tror, at man får fuld erstatning fra arbejdsskadeforsikringen. Det gør man desværre ikke. Forsikringen dækker for eksempel ikke tabt arbejdsfortjeneste eller svie og smerte – og tit dækker den heller ikke det fulde erhvervsevnetab.
Det er din arbejdsgivers pligt at sørge for, at du ikke kommer til skade, når du er på arbejde. Hvis din arbejdsgiver på nogen måde kunne have forhindret ulykken, er der mulighed for erstatning. Hvis ulykken skyldes fejl hos din kollega, er
det automatisk din arbejdsgivers ansvar.
Din egen ulykkesforsikring
Din egen ulykkesforsikring kan også dække skader, hvis du får et varigt mén eller har brug for behandling. Det bør derfor også undersøges.
+ Luk
Vi er det advokatkontor i landet, som har størst erfaring med at hjælpe veteraner.
Mads er advokat for Soldaterlegatet og har over de sidste år hjulpet mere end 250 soldater med deres arbejdsskadesager – omkring 2/3 er endt med en stor erstatning.
Mads er desuden den første advokat, der har taget disse sager til domstolene. Det er principielle sager mod myndighederne, og Mads har sikret fri proces i alle sager. Det betyder, at soldaterne ikke kommer til at betale en krone for at føre
sagerne – uanset hvordan de ender.
De fleste sager handler om psykiske skader (PTSD). Problemerne opstår, fordi myndighederne har opfundet forskellige måder at afvise sagerne på. Enten siger de, at soldaterne ikke har været i livsfare. Eller også siger de, at det ikke er bevist,
at der var symptomer straks efter hjemkomsten.
Det at være udsendt i krig i sig selv er livsfarligt (hvorfor ellers hjelm og fragmentationsvest?), og det er ikke soldatens opgave at bevise, at hans liv har været i fare. Det må man gå ud fra, at det har været.
Hvis du er veteran, pårørende eller på anden måde hjælper veteraner, der er kommet i klemme i den helt urimelige måde, sagerne behandles på, så kontakt os med det samme.
Vi er klar til at hjælpe, og det koster ikke noget at tale med os eller få os til at læse din sag igennem.
Er du kommet til skade og kan nogen bebrejdes for ulykken, så har du mulighed for erstatning.
Vi kan vurdere, om nogen kan gøres ansvarlig for din skade og kan rejse dit erstatningskrav det rette sted.
Vi kan beregne dit erstatningskrav, så du kan være sikker på at få den erstatning, som du har krav på.
Vi kan også føre din sag ved domstolene – ofte mod et forsikringsselskab.
Mange mennesker kommer hver dag alvorligt til skade i en ulykke, og kun fantasien sætter grænser for hvordan.
De ulykker, vi har hjulpet med, er eksempelvis:
glideskader på glat fortov
sammenstød på cykel
fald i ledninger
fald på trapper
skader på grund af heste eller hunde
fald på færger
ulykker under teambuilding og lignende
skader på grund af børns adfærd
fald på grund af manglende oprydning eller afskærmning
Nogle gange er ulykker hændelige uheld, og så er der selvfølgelig ikke mulighed for erstatning fra en ansvarlig, men hvis du har en ulykkesforsikring, vil der være mulighed for at søge erstatning her.
Er du kommet til skade i en trafikulykke, så har du næsten altid krav på erstatning. Selv hvis ulykken er din egen skyld!
Vi garanterer i alle sager om trafikuheld: Ingen Erstatning – Ingen Regning
Mange af de retssager, som vi har ført, har vedrørt selve beregningen af erstatningen, men enkelte sager vedrører også spørgsmålet om såkaldt egen skyld, hvor forsikringsselskaberne næsten altid forsøger at komme uden om at betale ved at sige,
at den, der er kommet til skade, har haft en væsentlig skyld i, at skaden skete. Det får de sjældent medhold i.
I færdselsloven gælder et såkaldt objektivt ansvar, hvilket betyder, at du er berettiget til erstatning, selv hvis det er dig selv, der har forårsaget ulykken.
Selv i uheld med flugtbilister, hvor man ikke kan finde ud af, hvem ”modparten” er, har du mulighed for erstatning. Der findes en særlig puljeordning, der dækker i disse tilfælde.
Vi har stor erfaring med at føre færdselssager mod ansvarsforsikringsselskaberne, dels ved forhandlinger, dels med retssager.
Vi kan også hjælpe dig med dit eventuelle krav for ødelagte ting, herunder skade på bilen, briller, ure, smykker, tøj mm.
Hvis du er offer for en forbrydelse, har du ret til en bistandsadvokat.
Vi har hjulpet i mange sager, hvor personer har været udsat for et overfald, en voldtægt, stalking eller lignende.
Bistandsadvokatens rolle er at hjælpe dig sikkert igennem sagen.
Vi ”holder dig i hånden” når du skal vidne i retten, og vil gøre alt hvad der er muligt for at sikre, at der bliver taget de nødvendige hensyn til dig under straffesagen.
Derudover sørger vi for, at du får den erstatning, som du har krav på.
Hos os får du en advokat, der - ud over strafferet - også er eksperter i erstatningsret. Vi har derfor de bedste forudsætninger for at hjælpe dig.
Du modtager ingen regning fra os, da vores arbejde med din bistandssag dækkes af statskassen eller din retshjælpsforsikring. Hvis du er kommet alvorligt til skade, vil det mange gange ikke være muligt at opgøre dit fulde erstatningskrav på tidspunktet
for selve behandlingen af straffesagen. Det kan eksempelvis være i tilfælde af, at du har fået varige skader, eller hvis din arbejdsevne er påvirket. I de situationer kan vi – udover at bistå dig i straffesagen – hjælpe dig med at rejse og
færdigbehandle dit erstatningskrav over for Erstatningsnævnet, som dækker dine skader efter offererstatningsloven.
Vi hjælper dig før, under og efter en retssag!
Er du blevet opsagt uden saglig grund, blevet uberettiget bortvist, forskelsbehandlet, eller har din arbejdsgiver fx ikke givet dig et ansættelsesbevis kan du være berettiget til en godtgørelse eller erstatning.
Vi hjælper dig med enhver form for ansættelsesretslige problemstillinger. Det gælder uanset, om du er privat eller offentligt ansat.
Der findes en lang række sager, hvor du kan have brug for professionel rådgivning:
Opsigelse under eller i forlængelse af graviditet eller barsel
Manglende udbetaling af løn eller feriepenge
Forskelsbehandling på grund af alder, køn, race eller handicap
Ændringer i din ansættelseskontrakt
Manglende udbetaling af bonus
Hvis du er ved at skifte arbejde, kan vi også hurtigt hjælpe dig med at gennemgå og forhandle din nye ansættelseskontrakt.
Vi kan også vurdere, om eventuelle kunde- og konkurrenceklausuler er gyldige.
Samtidig kan vi altid gennemgå din ansættelseskontrakt med henblik på en vurdering af vilkår om ferie, barsel, sygdom, barns sygedag(e) mm. – og ikke mindst om din arbejdsgiver lever op til gældende regler.
I Danmark kan du frit vælge, hvem der skal være din forsvarsadvokat. Du behøver derfor ikke at bruge den advokat, som du har fået via politiet. Alle forsvarsadvokater koster det samme, og det koster ikke noget at skifte advokat.
Vi sætter en ære i at give dig det bedst mulige forsvar, hvis du er blevet sigtet i en straffesag.
En straffesag kan have et langt forløb, hvor vi kan hjælpe dig i alle sagens faser, lige fra den umiddelbare sigtelse, under selve straffesagen, eller ved en eventuel ankesag.
Nedenfor kan du læse, hvordan vi kan hjælpe dig med din straffesag.
Gennemgå sagens materiale med dig
Bistå dig til afhøringer hos politiet
Planlægge strategien for dit forsvar sammen med dig
Foretage yderligere undersøgelser, der støtter dit forsvar
Give dig det bedste forsvar under selve retssagen
Forsvare dig i både byret, landsret og Højesteret
Sikre dig at du kan få kontakt til og besøg af din familie, hvis du varetægtsfængsles
Hjælpe dig med at klage og søge erstatning
Rådgive dig om anke af en dom
Det er kontorets standpunkt, at der ikke er huller mellem de forskellige sociale ydelser og at man har ret til hjælp, hvis man er syg og ikke kan arbejde. Juraen er nemlig meget klar. Kommunerne skal hjælpe den syge borger: Enten i form af hjælp
til at komme tilbage på arbejdsmarkedet, og hvis det ikke er muligt, så skal forsørgelsen komme i form af hjælp fra det offentlige.
Men på trods af dette er socialretten formentlig det område, hvor der træffes flest forkerte, ulovlige og uretfærdige afgørelser.
Vi har ført og fører løbende en række principielle sager ved domstolene inden for det socialretlige område – både på vegne af borgere og organisationer. Vi har vundet en række principielle sager på området – senest i Højesteret, hvor vi i 2015
vandt en principiel sag om myndighedernes mulighed for at træffe afgørelser med tilbagevirkende kraft.
Vi har på kontoret flere gange været med til at skrive socialretlig og forvaltningsretlig historie, og det er vi rigtig stolte af.
Patientskader Har du været udsat for en patientskade, kan vi hjælpe dig med at føre klagesagen ved Patienterstatningen eller Ankenævnet for Patienterstatningen.
Har du fået et afslag fra Ankenævnet for Patienterstatningen hjælper vi dig med at vurdere dine muligheder for at føre en retssag, og vi afsøger dine muligheder for at få dækket omkostninger til retssagen af dit forsikringsselskab eller af staten.
Vi fører selvfølgelig også retssagen ved domstolene - i alle instanser.
Sager mod forsikrings- og pensionsselskaber
Er du utilfreds med dit forsikringsselskab, eller har du fået afslag på forsikringsdækning?
I dag kan der tegnes forsikringer for stort set alle tænkelige situationer. Rejseforsikringer, ulykkesforsikringer, kaskoforsikring på en bil, forsikring for din arbejdsevne, ved kritisk sygdom og forsikring til dine efterladte, og hvis du dør.
En særlig sagstype er forsikring for erhvervsevnetab (invalidepension). Typisk aktiveres forsikringen, når arbejdsevnen er nedsat til 1/2 eller 1/3. Desværre sker det ofte, at forsikringsselskaberne ikke udbetaler forsikringen, når der er brug
Vi er eksperter i forsikringsret og har arbejdet med området i mange år.
Vi sørger for, at dit forsikringsselskab ikke snyder dig, men udbetaler det rigtige beløb.
Malou Ehmer
Jeg brænder for at gøre en forskel for andre mennesker og for at arbejde med jura, som er vedkommende. Langt de fleste af de mennesker, jeg har hjulpet, har enten været udsat for en arbejds- eller trafikulykke, en forbrydelse eller er kommet
i klemme i et ansættelsesforhold.
For mig er et meningsfyldt job som advokat et job, som er med til at gøre en positiv forskel for mine klienter. Jeg taler i øjenhøjde og gør ikke tingene unødigt komplicerede. Det er helt centralt for mig, at hver enkelt klient kan stole på,
at en sag hos os bliver behandlet på bedst mulig vis.
Telefon 4024 8881
malou@ehmerpramming.dk
Mads Pramming
Det vigtigste for mig er at hjælpe de mennesker, der har mest brug for det. Derfor har jeg specialiseret mig inden for erstatningsret, strafferet og socialret. De mennesker, som jeg helst hjælper, er de privatpersoner, som er kommet i problemer.
Ved siden af mit advokatarbejde er jeg engageret i samfundet og deltager i det politiske arbejde med at sørge for bedre vilkår for dem, jeg hjælper - blandt andet krigsveteraner, whistleblowere og alle andre, der er kommet i klemme i systemet.
Telefon 2727 6165
mads@ehmerpramming.dk
Malou Ehmer CV
Ehmer Pramming
Udstationeret hos 3F
Københavns Universitet (cand.jur.)
Uddannet konfliktmægler, Københavns Retshjælp
Underviser på Københavns Universitet
Fag i 2003-2006 og 2011-2013: "Erstatning og Kontrakt"
”Rigets Børn – hjælp de allermindste" – Initiativtager, stifter og ansvarlig
Medlem af NIDCAP-udvalget på Rigshospitalet
Københavns Retshjælp (2002-2011)
Bestyrelsesarbejde og tillidshverv
Udpeget af Advokatsamfundet som censor ved retssagsprøven (2015 - )
Advokatfuldmægtigforeningen (AffK) (2007 – 2012)
Københavns Retshjælp (2007 – 2011)
NewAir Besætningsforening (2000 – 2003)
Udvalgte medlemsskaber
Danske Procedureadvokater
Advokaternes Forening for Erstatnings- og Forsikringsret (FEF)
Publikationer og priser
Erstatning ved konkurrenceretsovertrædelser,
Justitia – Årg.30, nr. 4
Fik tildelt førsteprisen ved Konkurrencestyrelsens prisoverrækkelse i 2006 for bedste universitetsopgave.
Jeg brænder for erstatningsret og ansættelsesret. Jeg har siden 2006 arbejdet på højt specialiserede advokatkontorer inden for disse områder og ført talrige retssager ved byretter i hele landet, landsretterne og Højesteret.
Jeg har ført mange retssager imod arbejdsgivere, forsikringsselskaber og offentlige myndigheder, fx Ankestyrelsen. En række af sagerne har været principielle og har haft betydning for en lang række borgere i Danmark.
Inden for erstatningsretten har jeg især hjulpet mennesker, som er kommet til skade på arbejde, i trafikken, eller i forbindelse med en patientskade. En stor gruppe af de mennesker har fået fysiske skader, men jeg har ligeledes hjulpet en lang
række mennesker, der har fået psykiske skader, som fx PTSD, efter udsendelse i krig.
Derudover har jeg været beskikket bistandsadvokat for personer, der har været udsat for en forbrydelse i både volds-, voldtægts- og stalkingsager.
Indenfor ansættelsesretten har jeg især beskæftiget mig med mennesker, der er blevet opsagt eller bortvist, herunder mennesker, som er blevet opsagt på grund af sygdom eller forskelsbehandlet på grund af handicap eller graviditet.
Jeg har ført en række retssager om krav efter funktionærloven, forskelsbehandlingsloven og ligebehandlingsloven.
Mads Krøger Pramming CV
Mediatoradvokat (konfliktmægling)
Københavns Universitet (cand. jur.)
UNSW, Sydney, Australien (udveksling)
Ekstern lektor på Københavns Universitet (ansat siden 2006)
Fag i 2015: “Erstatning og Kontrakt”
Advokatvagten på Nørrebro (stifter og ansvarlig)
Københavns Retshjælp (2003-2006)
Veron – whistleblowerforening (formand)
Advokatrådets arbejdsgruppe om retshjælp (siden 2014)
Retten på Frederiksberg (udvekslingsprogram i september 2011)
Advokatfuldmægtigforeningen (bestyrelsesmedlem) (2005-2009)
Danske Advokaters Udvalg for Yngre Advokater (2010-2011)
Jeg brænder for erstatningsret, strafferet og for at føre retssager mod myndigheder.
Jeg har arbejdet på advokatkontor/er, siden jeg blev færdig på universitetet. I første omgang på et stort erhvervskontor i København og senere på et specialistkontor inden for erstatningsret, hvor jeg fandt ud af, at det var det, der skulle
være mit speciale.
Et af mine specialer er psykiske skader, først og fremmest PTSD. Jeg har hjulpet mennesker med mange forskellige psykiske skader, men jeg er ekspert i krigsskader og har hjulpet over 200 hjemvendte soldater med deres PTSD-sager. Jeg har også
anlagt de første principielle retssager mod staten på dette område og fører løbende sager ved domstolene på vegne af krigsveteraner.
Derudover fører jeg sager for whistleblowere og var blandt andet advokat for den efterretningsofficer, der i 2011 trådte frem med beviser på overgreb mod civile i Irak. Jeg er også involveret i arbejdet med at hjælpe whistleblowere som formand
for bestyrelsen i Veron, ligesom jeg laver frivilligt arbejde for en række andre organisationer.
Jeg har stor erfaring med at gå i retten og fører løbende principielle sager ved domstolene, både for privatpersoner og organisationer (fx 3F og FOA).
Jeg har undervist på Københavns Universitet de sidste 10 år inden for mine specialer og er ofte brugt af medierne som ekspert på mine fagområder.
Emilie Katrine Friis
Telefon 2721 1278
emilie@ehmerpramming.dk
Jeg mener, at alle skal have adgang til ordentlig juridisk bistand. Udsigten til lange diskussioner og måske endda en retssag kan være uoverskuelig, når man er havnet i en sårbar situation. Jeg ser det som min vigtigste opgave at hjælpe mennesker
videre derfra ved at at give brugbar rådgivning af høj juridisk kvalitet. Jeg beskæftiger mig med alle typer af sager, dog primært erstatningsret. Jeg har blandt andet stor erfaring med sager om fejlagtig rådgivning.
Mette Ridder
Telefon 2670 0856
mette@ehmerpramming.dk
Jeg er uddannet socialrådgiver og jurist. I mit arbejde som socialrådgiver har jeg mødt mange mennesker i vanskelige livssituationer, og jeg har herigennem opnået et indgående kendskab til de problemer, man som modtager af offentlige ydelser
ofte støder på. Jeg er derfor glad for, at jeg i mit arbejde har muligheden for at kombinere mine socialfaglige og juridiske kompetencer og på den måde hjælpe de mennesker, som har allermest brug for det.
Telefon 4075 2038
nanna@ehmerpramming.dk
For mig handler jura om mere end paragraffer - det handler først og fremmest om løsninger og retfærdighed. Jeg har erstatningsret og arbejdsret som mine specialer. I de sager er der ofte mennesker, som kommer i klemme og som er efterladt med en kamp mod et tungt og uoverskueligt system. Dét, der driver mig, er at gøre en forskel for de mennesker. Jeg lægger stor vægt på at levere en rådgivning på et klart og forståeligt sprog, så dem, jeg hjælper, føler sig trygge igennem hele forløbet.
Telefon 7199 0088
charlotte@ehmerpramming.dk
Jeg har altid godt kunne lide at hjælpe andre mennesker. Det var en af grundene til, at jeg valgte at læse jura. Jeg vil rigtig gerne arbejde med noget, som gør en positiv forskel for andre. Hos Ehmer Pramming hjælper vi mennesker, der på en
eller anden måde er kommet i klemme i systemet, og det er jeg rigtig glad for at være en del af. Og så er jeg glad for at være på en arbejdsplads, hvor der er ”højt til loftet”, og vi har det sjovt.
Niels Schou-Andreasen
niels@ehmerpramming.dk
For mig giver det at hjælpe andre mennesker mening. Enhver kan blive ramt af en skade eller på anden måde komme ud for en ulykke. Gennem mit tidligere arbejde som frivillig i en retshjælp har jeg mødt mange vidt forskellige mennesker og gjort en forskel for dem. Jeg brænder for mit arbejde og vil altid gøre mit bedste for at hjælpe dem, der har brug for det. Hos Ehmer Pramming har jeg muligheden for netop dette.
Christian Otken
christian@ehmerpramming.dk
Jeg har altid været interesseret i at hjælpe andre og har et veludviklet socialt gen. Som talsmand i Gardehusarregimentet mødte jeg mange forskellige mennesker, som jeg forsøgte at gøre en forskel for. På jurastudiet har jeg især interesseret
mig for erstatningsret og har også været så heldig at kunne studere menneskerettigheder på universitetet i Lissabon. Med mit arbejde hos Ehmer Pramming håber jeg på at kunne gøre en forskel for hver enkelt.
Karina Sandager Mikkelsen
karina@ehmerpramming.dk
Jeg er uddannet advokat, men pt er min advokatbestalling sat i bero, da jeg ikke arbejder fuld tid grundet en arbejdsskade. I stedet arbejder jeg som jurist. Efter selv at have oplevet følgerne af en arbejdsskade, ved jeg hvor vigtig den rette juridiske rådgivning er, når man står i en udsat position. Jeg brænder for at hjælpe andre mennesker, der er havnet i situationer, de ikke kan overskue de juridiske konsekvenser af.
Pernille Ellermann
pernille@ehmerpramming.dk
Som kommunikatør, tror jeg på at oplysning er en af nøglerne til at skabe et mere retfærdigt samfund. Jeg brænder for at fortælle vigtige historier til borgere, og her hos Ehmer Pramming Advokater skal jeg ikke lede længe efter nyheder med et vigtigt indhold. At arbejde blandt så engagerede og dygtige mennesker er super spændende. Hver dag er der nye historier om borgere, der er kommet i klemme i systemet, som i mine øjne bør fortælles.
"For mig er det at være advokat ikke bare et arbejde. Jeg bliver oprevet,
når jeg ser mennesker komme i klemme i systemet. Det er derfor, jeg står op om morgenen,
går på arbejde og udholder lange retsmøder. Jeg vil gøre en forskel."
- Advokat Malou Ehmer
Skrevet den 24.08.2016
Højesteret: Ingen ekstra pension til Balkanveteraner udsendt før august 1996
Den 14. august 1996 blev det vedtaget, at krigsveteraner har ret til en ekstra godtgørelse, hvis de var kommet til skade (fysisk eller psykisk) under udsendelsen.
Den 14. august 1996 blev det vedtaget, at krigsveteraner har ret til en ekstra godtgørelse, hvis de var kommet til skade (fysisk eller psykisk) under udsendelsen. Det var dog ikke tydeliggjort i lovgivningen, om dette kun skulle gælde for soldater der kom til skade efter den 14. august 1996.
Det spørgsmål blev derfor – med støtte fra Soldaterlegatet – prøvet i Højesteret, hvor Mads Pramming førte sagen. Den 24. august 2016 afsagde Højesteret dom om, at ordningen ikke dækker krigsveteraner, som er kommet til skade under udsendelse før den 14. august 1996. Derfor må kampen nu fortsætte politisk, da det er helt urimeligt, at vi har lovgivning, hvor balkanveteranerne forskelsbehandles.
Skrevet den 18.06.2016
Institut for Menneskerettigher går ind i Slagelsesagen
Den omdiskuterede Slagelse-sag, hvor fire søskende blev anbragt (efter at deres far havde slået deres mor ihjel) hos en plejefamilie, hvor vold og misbrug var dagligdag, har nu fået Institut for Menneskerettigheders opbakning.
Den omdiskuterede Slagelse-sag, hvor fire søskende blev anbragt (efter at deres far havde slået deres mor ihjel) hos en plejefamilie, hvor vold og misbrug var dagligdag, har nu fået Institut for Menneskerettigheders opbakning. Institut for Menneskerettigheder mener, at styrkeforholdet mellem Slagelse Kommune med et stort advokatfirma og Kommunernes Landsforening i ryggen og pigerne med Ehmer Pramming Advokater, er noget uligevægtig. Derfor går Institut for Menneskerettigheder nu ind i sagen med en klar støtte til pigerne og dermed også til Ehmer Pramming. Det er et stort skridt for sagen og for pigerne at få denne støtte og opbakning.
Der er planlagt retssag i december 2016. Læs mere om instituttets indtræden i sagen her.
Skrevet den 25.04.2016
Principielt spørgsmål om forældelse vindes i Højesteret
Vi har nu i dag én gang for alle fået Højesterets ord for, at der for alle krav efter arbejdsskadesikringsloven gælder en 5-årig forældelsesfrist.Dette blev slået fast, da vi førte en sag for en klient, der i 1986 kom til skade under sin udstationering som FN-soldat.
Ankestyrelsen påstod, at der for soldaten var en 3-årig forældelsesfrist, da den 5-årige forældelsesfrist først havde virkning for skader indtrådt efter 1. januar 2004. Vores synspunkt var, at der var tale om en ”lapsus” fra lovgivers side, og at en sådan tolkning ville være stik imod lovgivers intentioner og forarbejderne til loven. Vi påstod, at der for alle arbejdsskader – uanset ulykkestidspunkt – gælder en 5-årig forældelsesfrist.
Højesteret gav os i dag medhold i den påstand, hvilket vi naturligvis er rigtig glade for. Dommen vil kunne få stor betydning for alle personer, der er kommet til skade på arbejde før 1. januar 2004. Sagen blev i både Østre Landsret og i Højesteret ført af Malou Ehmer. Du kan læse dommen her.
Skrevet den 10.09.2015
Malou Ehmer vinder principiel sag i Højesteret
På vegne af 3F har vi ført en sag om en borgers ret til sygedagpenge. Sagen vedrørte et yderst principielt spørgsmål og dommen betyder, at myndighederne nu skal genbehandle tusindvis af borgeres sager.
På vegne af 3F har vi ført en sag om en borgers ret til sygedagpenge. Sagen vedrørte et yderst principielt spørgsmål om virkningen af en myndighedsafgørelses ugyldighed og spørgsmålet om, hvorvidt myndigheder kan træffe bebyrdende afgørelser
med tilbagevirkende kraft. Læs artikel om sagen på DR Nyheder
Vi er stolte over i dag at være med til at skrive forvaltningsretlig historie. Vi er selvfølgelig ekstra stolte, fordi Højesteret gav os fuldt medhold – ikke mindst fordi dommen forventes at få stor betydning for en lang række borgere i Danmark.
Vi afventer nu myndighedernes reaktion. Det er vores forventning, at dommen betyder, at tusindvis af borgere skal have genoptaget deres sager.
Sagen blev i Østre Landsret ført af Mads Pramming og i Højesteret af Malou Ehmer. Du kan læse dommen her.
Skrevet den 04.05.2015
Interview på DR2 og P1 om whistleblowere
Advokat Mads Krøger Pramming blev i dag interviewet til DR2 Morgen og P1 Morgen i forbindelse med en sag, hvor en fængselsbetjent har afsløret vold mod indsatte i danske fængsler. Hør Interviewet i P1, eller se indslaget på DR2
Skrevet den 30.01.2015
Interview med Mads Krøger Pramming i Advokaten
I artiklen “Hokus Pokus, du er rask” sættes der fokus på et af Advokatsamfundets mærkesager: retssikkerhed i borgerens møde med forvaltningen. Advokat Mads Krøger Pramming, der er specialiseret i at føre sager mod myndigheder, er interviewet
Læs artiklen her – eller hele bladet ved at klikke på billedet:
Skrevet den 27.05.2013
Interview i Deadline på DR2 Mads Krøger Pramming, der blandt andet er specialiseret i at hjælpe whistleblowere, blev interviewet i “Deadline” om den efterretningsofficer, der stod frem med videooptagelser af overgreb på irakere, som Mads forsvarede ved domstolene. + Læs mere
Interview i Deadline på DR2 Mads Krøger Pramming, der blandt andet er specialiseret i at hjælpe whistleblowere, blev interviewet i “Deadline” om den efterretningsofficer, der stod frem med videooptagelser af overgreb på irakere, som Mads forsvarede ved domstolene. + Luk
kontakt@ehmerpramming.dk
CVR nr. 37101494
Hos os er det altid gratis at ringe og få en uforpligtende snak om din sag. Vi gennemgår papirerne og vurderer, hvad dine muligheder er – uden beregning. Inden vi går videre med sagen, laver vi altid en fast aftale om pris.
I mange sager kan vi tilbyde dig en ”no cure no pay aftale”, hvilket betyder, at vi kun tager betaling for vores arbejde, hvis vi får erstatning.
Vi undersøger altid dine muligheder for at få dækning fra dit forsikringsselskab - og om du har mulighed for at få fri proces til en retssag. Har du brug for os som advokat i en bistandssag, betaler staten altid vores salær.
Vi følger alle advokatetiske regler og reglerne i hvidvaskloven og har etableret interne retningslinjer, så vi undgår interessekonflikter. Alle medarbejdere hos Ehmer Pramming er selvfølgelig underlagt tavshedspligt.
Advokaterne hos Ehmer Pramming er beskikket af Justitsministeriet og medlemmer af Advokatsamfundet. Læs mere om klientoplysninger her.

matches: Højesteret Højesteret Højesteret Højesteret Højesteret Højesteret Højesteret Højesteret


text:
Skat.dk: Registreringsafgift - import - brugte køretøjer - omberegning
17 Jun 2014 10:48
12 Jun 2014 10:21
SKM2014.427.HR
1. afdeling, 53/2012, 54/2012 og 55/2012
Værdiansættelse, nypris, handelspris, beregningsmåde, værdiforringelse, EU-retten
Højesteret tiltrådte, at der var hjemmel i både ordlyden af og forarbejderne til lov nr. 265 af 23. april 2008 til at anvende de af SKAT fulgte principper ved omberegningen af registreringsafgiften af de i sagen omhandlede brugte køretøjer i henhold til lovens § 4, stk. 2, 1. pkt. Ifølge disse principper tages der udgangspunkt i bilens oprindelige nypris inklusive registreringsafgift og bilens handelspris på afgiftsberigtigelsestidspunktet. Herefter beregnes en værdifaldsprocent, som anvendes ens på alle fradrag i eller tillæg til afgiften og den afgiftspligtige værdi. Der foretages en "baglæns" beregning af, hvad afgiftsindholdet er i bilen, og hvad den afgiftspligtige værdi er. SKAT havde fulgt denne fremgangsmåde i 37.000 ekspeditioner af omberegningssager i henhold til loven.
Højesteret tiltrådte endvidere, at de af SKAT anvendte omberegningsprincipper ikke var i strid med EU-retten (TEUF artikel 110). Herved stadfæstedes landsrettens dom (SKM2012.165.ØLR).
Registreringsafgiftsloven § 4, stk. 2
Registreringsafgiftsloven § 4, stk. 7
TEUF traktaten artikel 110
Den juridiske vejledning E.A.8.1.5.3.1
Sag 53/2012
H1 ved C
(advokat Brit Elling)
Sag 54/2012
Sag 55/2012
Poul Søgaard, Jytte Scharling, Thomas Rørdam, Poul Dahl Jensen, Harme Schmidt, Lars Hjortnæs og Kurt Rasmussen
I tidligere instans er afsagt dom af Østre Landsrets 5. afdeling den 30. januar 2012.
Påstande mv.
Appellanterne, H1 ved C og A, har gentaget deres påstande og har subsidiært påstået hjemvisning,
I overensstemmelse med landsrettens dom har SKAT omberegnet registreringsafgiften for Audi'en i sag 55/2012 på basis af en oprindelig nypris inklusive registreringsafgift på 249.000 kr. Der er herefter ikke spørgsmål om hjemvisning på dette punkt.
Appellanterne har under forberedelsen af sagerne for Højesteret fremsat anmodning om, at der stilles præjudicielle spørgsmål til EU-Domstolen.
Den 9. oktober 2012 afsagde Højesteret sålydende kendelse herom:
Appellanterne, H1 ved C og A, har anmodet om, at EU-Domstolen forelægges følgende spørgsmål:
1) Må elementer fra tidligere gældende lovgivning indgå i beregningen af residualafgiften, eller skal alene gældende lovgivning indgå ved fastsættelsen af residualafgiften for en bil?
1a) Hvis svaret er ja - må dette så hindre importen til Danmark af tilsvarende varer fra andre EU-lande uden, at det anses som handelshindring i forhold til EUF-Traktatens art, 110 (tidligere 90 TEF)?
2) Er en afgiftslovgivning eller en fortolkning af pågældende lovgivning, der i praksis medfører, at en fabriksny bil er betydelig billigere end en identisk brugt bil, der importeres fra et andet EU-land i overensstemmelse med art. 110 i EUF-Traktaten?
Indstævnte, Skatteministeriet, har protesteret imod, at der forelægges spørgsmål for EU-Domstolen.
Appellanterne har til støtte for anmodningen om forelæggelse af spørgsmålene navnlig anført, at det følger af praksis fra EU-Domstolen, at den registreringsafgift, der opkræves ved import af en brugt bil ikke må overstige residualafgiften i indenlandske biler. Hvis beregningen af registreringsafgift for en brugt, importeret bil i henhold til lov nr. 265 af 23. april 2008 inddrager den historiske nypris for bilen (handelsprisen inklusiv registreringsafgift for en ny bil på det tidspunkt, da den brugte bil, der skal afgiftsberigtiges første gang, blev registreret eller taget i brug), så kan dette medføre, at den brugte bil afgiftsbelastes med over det dobbelte i registreringsafgift sammenlignet med, hvad der bliver opkrævet for en fabriksny bil på det tidspunkt, da den brugte, importerede bil afgiftsberigtiges i Danmark. Et beregningselement fra historisk lovgivning får altafgørende betydning for beregningen efter gældende lovgivning, idet der tages udgangspunkt i den høje historiske nypris, som følger af de høje historiske afgifter. Residualafgiften er til enhver tid udelukkende afhængig af gældende afgiftslovgivning, og residualafgiften følger med op og ned afhængig af den aktuelt gældende afgiftslovgivning på importtidspunktet. EU-Domstolen har ikke direkte taget stilling til, hvilken betydning ændringer i nybilsafgifter har for residualafgiften i tilsvarende brugte biler. Sagen er principiel, idet beregningsmetoden er anvendt af SKAT med virkning fra den 25. april 2007 i en lang række tilsvarende sager.
Skatteministeriet har til støtte for, at der ikke skal ske forelæggelse navnlig anført, at der ikke er tvivl om forståelsen af TEUF art. 110 som fortolket i EU-Domstolens faste praksis i relation til medlemsstaternes lovgivning om registreringsafgift af brugte biler, der indføres fra andre EU-lande. EU-Domstolen har i en række domme fastslået residualafgiftsprincippet. Det følger af EU-Domstolens praksis, at dette princip indebærer, at afgiften på importerede brugte biler ikke må være højere end den residualafgift, der er indeholdt i tilsvarende brugte biler, som allerede er indregistreret i importlandet. Det fremgår af EU-Domstolens praksis, at der ved vurderingen af, om der foreligger en diskriminerende forskelsbehandling af importerede brugte biler, skal foretages en sammenligning med tilsvarende brugte biler i indlandet Det følger af EU-Domstolens afgørelse i de forenede sager C-290/05 og C-333/05 Nádasdi og Nemeth, at en sammenligning efter art. 110 mellem brugte biler, der i sin tid er indregistreret og afgiftsberigtiget som nye i en anden medlemsstat henholdsvis før en ændring af importlandets registreringsafgiftslovgivning og efter ændring af denne lovgivning, ikke er relevant. Såfremt Højesteret måtte beslutte at tage appellanternes forelæggelsesbegæring til følge, kan Skatteministeriet ikke tilslutte sig appellanternes forslag til formulering af de eventuelle spørgsmål.
På det foreliggende grundlag finder Højesteret, at der i forhold til de indbragte sager ikke er tvivl om forståelsen af TEUF art. 110, som på nuværende tidspunkt nødvendiggør forelæggelse for EU-Domstolen af de foreslåede spørgsmål.
Det bemærkes herved, at spørgsmålet om, hvorvidt forståelsen af TEUF art. 110 giver anledning til tvivl i forhold til visse af de spørgsmål, som de foreliggende sager måtte rejse, har en meget nær sammenhæng med vurderingen af det danske retsgrundlag og administrationen heraf. Højesteret finder herefter, at endelig stillingtagen til, om der skal ske forelæggelse af spørgsmål for EU-Domstolen, først bør ske i forbindelse med, at sagen hovedforhandles.
Højesteret tager derfor ikke anmodningen om forelæggelse for EU-Domstolen til følge.
EU-Domstolen har i dom af 19. december 2013 i sag C-437/12 besvaret to præjudicielle spørgsmål vedrørende foreneligheden med EU-retten af de regler, der gælder i Holland om afgift ved indregistrering af køretøjer (BPM). Af dommen fremgår bl.a. følgende om fortolkningen af TEUF artikel 110 i relation til afgifter på motorkøretøjer:
Lignende indenlandske varer
Indledningsvis bemærkes, at en afgift, som pålægges af en medlemsstat ved indregistrering af motorkøretøjer på statens område med henblik på ibrugtagning, udgør en intern afgift og derfor skal undersøges på grundlag af artikel 110 TEUF (jf i denne retning dom af 7.4.2011, sag C-402/09, Tatu, Sml. I, s. 2711, præmis 32 og den deri nævnte retspraksis).
Hertil bemærkes, at denne artikels stk. 1 forbyder enhver medlemsstat at pålægge varer fra andre medlemsstater interne afgifter, som er højere end de afgifter, der pålægges lignende indenlandske varer.
Det bemærkes desuden, at de køretøjer, der befinder sig på en medlemsstats marked, er "indenlandske varer" som omhandlet i artikel 110 TEUF (jf. Tatu-dommen, præmis 55).
Når sådanne varer sættes til salg på denne medlemsstats brugtbilmarked, skal de anses for at være "lignende varer" i forhold til indførte brugte køretøjer, såfremt deres egenskaber og de behov, de tjener til at opfylde, bevirker, at de står i et konkurrencemæssigt forhold til hinanden. Graden af konkurrence mellem to modeller afhænger af det omfang, i hvilket modellerne opfylder forskellige krav, bl.a. med hensyn til pris, størrelse, komfort, ydeevne, brændstofforbrug, levetid og driftssikkerhed. Det køretøj, der udgør referencegrundlaget, skal have kendetegn, der mest svarer til det importerede køretøjs. Dette indebærer, at der skal tages hensyn til model, type og andre kendetegn, såsom fremdriftssystem og udstyr, alder samt kilometerstand, stand i almindelighed eller mærke (jf. bl.a. dom af 19.9.2002, sag C-101/00, Tulliasiamies og Siilin, Sml. I, s. 7487, præmis 75 og 76, og af 20.9.2007, sag C-74/06, Kommissionen mod Grækenland, Sml. I, s. 7585, præmis 29 og 37).
I denne henseende bemærkes, at de kriterier, der er nævnt i foregående præmis, hverken er opregnet på en udtømmende eller bindende måde. Det er klart, at det køretøj, der udgør referencegrundlaget, kan variere efter de særlige kendetegn ved det indførte køretøj. To køretøjer, der er taget i brug for første gang på den samme dag, er ikke nødvendigvis "lignende", f.eks. på grund af en forskel i slitage. Det tilkommer den nationale ret under hensyntagen til sådanne kendetegn, som er nævnt i foregående præmis, at afgøre, hvilke indenlandske varer der frembyder kendetegn, som mest svarer til det omhandlede indførte køretøjs.
Det følger heraf, at lignende indenlandske varer, der kan sammenlignes med et brugt køretøj, såsom det i hovedsagen omhandlede, der første gang er taget i brug før den 1. februar 2008, og som blev indført og indregistreret i Nederlandene i 2010, er de køretøjer, der allerede befinder sig på det nederlandske marked, og hvis kendetegn mest svarer til det omhandlede køretøjs.
BPM´s forenelighed med artikel 110 TEUF
Artikel 110 TEUF har til formål at sikre frie varebevægelser mellem medlemsstaterne på normale konkurrencevilkår. Bestemmelsen tilsigter at fjerne enhver form for beskyttelse, der kan følge af anvendelsen af interne afgifter, der indebærer forskelsbehandling af varer med oprindelse i andre medlemsstater (Tatu-dommen, præmis 34 og den deri nævnte retspraksis).
Som anført i denne doms præmis 21, forbyder denne artikels stk. 1 enhver medlemsstat at pålægge varer fra andre medlemsstater interne afgifter, som er højere end de afgifter, der pålægges lignende indenlandske varer.
I denne forbindelse bemærkes, at i henhold til fast retspraksis kan et afgiftssystem kun anses for foreneligt med artikel 110 TEUF, hvis det godtgøres, at det er udformet således, at det under alle omstændigheder er udelukket, at der skal svares højere afgifter af importerede varer end af indenlandske varer, og derfor at det under ingen omstændigheder har forskelsbehandlende virkninger (dom af 19.3.2009, sag C-10/08, Kommissionen mod Finland, præmis 24 og den deri nævnte retspraksis).
Domstolen har således allerede fastslået, at på området for beskatning af motorkøretøjer skal denne traktatbestemmelse sikre, at interne afgifter virker fuldstændigt neutralt i forhold til konkurrencen mellem varer, der allerede befinder sig på det indenlandske marked, og indførte varer (dom af 11.12.1990, sag C-47/88, Kommissionen mod Danmark, Sml. I, s. 4509, præmis 9, og af 29.4.2004, sag C387/01, Weigel, Sml. I, s. 4981, præmis 66).
Domstolen har desuden præciseret, at fra tidspunktet for betalingen af en indregistreringsafgift i en medlemsstat indgår beløbet for denne afgift i køretøjets værdi. Når et køretøj, der er indregistreret i den omhandlede medlemsstat, således efterfølgende sælges som brugt køretøj i den samme medlemsstat, udgør dets markedsværdi, som indbefatter den resterende del af registreringsafgiften, således en procentdel af køretøjets oprindelige værdi, bestemt ud fra værdiforringelsen af køretøjet (dom af 5.10.2006, forenede sager C-290/05 og C-333/05, Nádasdi og Nemeth, Sml. I, s. 10115, præmis 54).
Det er derfor i strid med artikel 110 TEUF, når størrelsen af denne afgift på et brugt køretøj hidrørende fra en anden medlemsstat overstiger det residuelle afgiftsbeløb, der indeholdes i værdien af lignende brugte køretøjer, som allerede er indregistreret på det nationale område (dom af 9.3.1995, sag C-345/93, Nunes Tadeu, Sml. I, s. 479, præmis 20, og af 22.21001, sag C-393/98, Games Valente, Sml. I, s. 1327, præmis 23, samt Tulliasiamies og Siilin-dommen, præmis 55).
Hvis størrelsen af registreringsafgiften på indførte brugte køretøjer overstiger det residuelle afgiftsbeløb, der indeholdes i værdien af lignende brugte køretøjer, som allerede er indregistreret på det nationale marked, risikerer dette at begunstige salg af brugte indenlandske køretøjer til skade for indførslen af lignende brugte køretøjer.
Artikel 110 TEUF har imidlertid ikke til formål at forhindre en medlemsstat i at indføre nye afgifter eller i at ændre satsen eller afgiftsgrundlaget for eksisterende afgifter (Nadasdi og Nemeth-dommen, præmis 49, og Tatu-dommen, præmis 50).
Medlemsstaternes beføjelser ved udformningen af nye afgifter eller ændringen af satsen eller afgiftsgrundlaget for allerede eksisterende afgifter er dog ikke ubegrænset. Det i artikel 110 TEUF fastsatte forbud skal finde anvendelse på enhver beskatning, der kan bevirke, at indførsel af varer med oprindelse i andre medlemsstater opgives til fordel for indenlandske varer (jf. i denne retning Tatu-dommen, præmis 52 og den deri nævnte retspraksis).
Medlemsstaterne kan således ikke indføre nye afgifter eller foretage ændringer i de eksisterende afgifter, som har til formål eller til virkning at afskrække fra salg af indførte varer til fordel for salg af lignende varer, der er tilgængelige på det indenlandske marked og indført dertil, inden disse afgifter eller ændringer er trådt i kraft (jf. i denne retning Tatu-dommen, præmis 53).
Hvad angår BPM fremgår det af de sagsakter, der er fremlagt for Domstolen, at denne afgift kun skal opkræves og betales i forbindelse den første indregistrering af et køretøj på nederlandsk område. Den nederlandske lovgivning er blevet ændret flere gange siden 2006. Før den 1. februar 2008 blev nævnte afgift udelukkende beregnet på grundlag af en procentsats af nettokatalogprisen. Fra denne dato omfatter afgiftsgrundlaget desuden et beløb, der afhænger af CO2-udstødningen. I dette afgiftsgrundlag nedsættes den del, som vedrører nettokatalogprisen, trinvist til fordel for den del, som vedrører CO2-udstødningen.
Som den nederlandske regering og Kommissionen har gjort gældende, fremgår det, trods de foretagne ændringer i BPM's beregningsmetode, at den begivenhed, der udløser denne, dvs. den første indregistrering af en køretøj på nederlandsk område, forbliver den samme, både før og efter den omhandlede ændring. I den foreliggende sag drejer det sig således om den samme afgift som før.
Selv hvis det antages, at der er tale om en ny afgift, skal det i artikel 110 TEUF fastsatte forbud - som anført i denne doms præmis 24 - finde anvendelse på enhver beskatning i en medlemsstat, der kan bevirke, at indførsel af varer med oprindelse i andre medlemsstater opgives til fordel for lignende indenlandske varer.
I hovedsagen synes det at fremgå af de sagsakter, der er fremlagt for Domstolen, at de brugte køretøjer, som blev taget i brug første gang før den 1. februar 2008, men som var blevet indført og indregistreret i Nederlandene i løbet af perioden fra den 1. februar 2008 til den 31. december 2009, på grund af en undtagelse for så vidt angår den del af BPM, der afhænger af CO2-udstødningen, er underlagt en lavere BPM end den, som lignende brugte køretøjer, der er blevet indført og indregistreret efter den 1. januar 2010, er blevet underlagt.
I dette tilfælde ville der på det nationale marked findes brugte køretøjer, som er "lignende" med det i hovedsagen omhandlede, hvor det residuelle BPM-beløb, som stadig indeholdes i deres værdi, er lavere end det afgiftsbeløb, der er pålagt det omhandlede køretøj
Hvis det sidstnævnte beløb overstiger det laveste residuelle afgiftsbeløb, der stadig indeholdes i værdien af lignende brugte køretøjer, der allerede er indregistreret på det nationale område, er det ikke godtgjort, at BPM-loven er opbygget således, at den under alle omstændigheder udelukker, at der skal svares højere afgifter af importerede varer end af indenlandske varer, og den har derfor under ingen omstændigheder forskelsbehandlende virkninger.
Sådanne forskelsbehandlende virkninger kan kun undgås, hvis det er muligt at vælge det laveste residuelle beløb af registreringsafgiften, der stadig indeholdes i værdien af lignende brugte køretøjer, der allerede er indregistreret på det nationale område.
Det tilkommer den nationale ret at undersøge, om det BPM-beløb, som pålægges et brugt køretøj, såsom det i hovedsagen omhandlede, er højere end det laveste residuelle afgiftsbeløb, der stadig indeholdes i værdien af lignende brugte køretøjer, der allerede er indregistreret på det nationale område.
Det følger heraf, at artikel 110 TEUF er til hinder for en afgift som den, der er fastsat i BPM-loven, hvis og for så vidt som dette afgiftsbeløb, der pålægges indførte brugte køretøjer i forbindelse med deres indregistrering i Nederlandene, overstiger det laveste residuelle afgiftsbeløb, som indeholdes i værdien af lignende brugte køretøjer, der allerede er indregistreret i denne samme medlemsstat.
Ved lov nr. 265 af 23. april 2008 om ændring af bl.a. registreringsafgiftsloven blev der indført nye regler om fastsættelse af registreringsafgift for brugte køretøjer. Efter § 4, stk. 7, i registreringsafgiftsloven skal afgiften for brugte køretøjer nu beregnes på samme måde som for nye køretøjer. De beløb, der indgår ved beregningen af afgiften på et nyt køretøj, skal nedsættes med samme procentdel, som køretøjets værdi inklusive afgift er ændret, sammenholdt med et tilsvarende køretøj, der er afgiftsberigtiget som nyt. Herved blev den hidtil gældende beregning for brugte køretøjer, som var baseret på faste skalaer efter navnlig køretøjets alder, erstattet med en konkret beregning, hvor der tages udgangspunkt i den afgiftsberegning, der gælder for nye køretøjer, men hvor beløbet for hver enkelt beregningskomponent nedsættes med samme procentdel som det konkrete værditab for selve køretøjet. Det fremgår af forarbejderne til 2008-loven, at formålet med lovændringen bl.a. var at sikre, at registreringsafgiftslovens bestemmelser om registreringsafgift af brugte køretøjer er i overensstemmelse med EU-retten, og samtidig på en balanceret måde inddrage afgiftsberegningens mange fradrag for miljø- og trafiksikkerhedsfremmende foranstaltninger.
Loven, der trådte i kraft den 27. april 2008, indeholdt en overgangsregel for køretøjer med en alder over 1 år, der efter den 24. april 2007 - hvor der ved lov nr. 541 af 6. juni 2007 var sket en nedsættelse af registreringsafgiften for bl.a. brændstoføkonomiske biler - var blevet afgiftsberigtiget efter de hidtil gældende regler. For de køretøjer, der var omfattet af overgangsreglen, kunne registreringsafgiften efter ansøgning omberegnes efter de nye regler i 2008-loven.
Det første hovedspørgsmål i de foreliggende sager er, om det er i overensstemmelse med 2008-loven, at SKAT ved omberegning af afgiften har taget udgangspunkt i bilernes handelspris som nye inklusive den registreringsafgift, der skulle have været betalt efter de danske afgiftsregler for tilsvarende biler på det tidspunkt, da bilerne blev indregistreret som nye i udlandet.
Det andet hovedspørgsmål er, om afgiftsberegningerne i givet fald indebærer en overtrædelse af EU-retten (TEUF artikel 110).
Spørgsmålet om omberegningernes overensstemmelse med 2008-loven
Omberegning efter overgangsreglen i 2008-lovens § 4, stk. 2, skal foretages med udgangspunkt i registreringsafgiftslovens § 4, stk. 7, som affattet ved 2008-loven. Efter denne bestemmelse skal afgiftsberegningen for brugte biler baseres på en opgørelse af den værdiforringelse, den pågældende bil har været udsat for, efter at den blev indregistreret eller taget i brug som ny. Den brugte bils handelsværdi som ny skal således sammenholdes med dens handelsværdi ved indregistreringen som brugt.
Efter ordlyden af og forarbejderne til registreringsafgiftslovens § 4, stk. 7, tiltræder Højesteret, at køretøjets handelsværdi som nyt skal fastsættes med udgangspunkt i den handelspris, der ville have været gældende her i landet for tilsvarende nye køretøjer på det tidspunkt, da det pågældende køretøj blev indregistreret eller ibrugtaget som nyt i udlandet, inklusive den registreringsafgift, der i givet fald skulle have været betalt efter de dagældende danske afgiftsregler. Højesteret tiltræder således, at den beregningsmåde, som SKAT har anvendt i de foreliggende sager, er i overensstemmelse med 2008-lovens regler.
Spørgsmålet om omberegningernes forenelighed med EU-retten (TEUF artikel 110)
Efter TEUF artikel 110 må en medlemsstat hverken direkte eller indirekte pålægge varer fra andre medlemsstater interne afgifter af nogen art, som er højere end de afgifter, der direkte eller indirekte pålægges lignende indenlandske varer.
EU-Domstolen har afsagt en række domme om fortolkningen af artikel 110 i relation til afgifter på biler. Det fremgår af EU-Domstolens praksis, at størrelsen af registreringsafgiften på indførte brugte køretøjer ikke må overstige det residuelle afgiftsbeløb, der indeholdes i værdien af lignende brugte køretøjer, der allerede er indregistreret på det nationale marked.
Ved bedømmelsen af, om en afgift, der pålægges en bil, der er indregistreret som ny i udlandet forud for den 25. april 2007, og som efter denne dato er indført her i landet, er forenelig med TEUF artikel 110, skal der således foretages en sammenligning med en tilsvarende brugt bil, der blev indregistreret her i landet som ny forud for den 25. april 2007, og det må sikres, at den afgift, der pålægges den indførte brugte bil, ikke er større end den residualafgift, der hviler på en tilsvarende indenlandsk brugt bil.
Fortolkningen af TEUF artikel 110 må i kraft af EU-Domstolens praksis anses for tilstrækkeligt afklaret med henblik på afgørelsen af de spørgsmål, som er rejst i relation til beregningen af afgift for de tre biler, som de foreliggende sager angår. Afgørelsen beror herefter på den konkrete bedømmelse af, om den registreringsafgift, der er pålagt de tre indførte biler, er større end den residuelle afgift, som er indeholdt i værdien af tilsvarende brugte biler, der allerede er indregistreret her i landet.
På den baggrund finder Højesteret fortsat ikke grundlag for at forelægge præjudicielle spørgsmål for EU-Domstolen om fortolkningen af TEUF artikel 110.
Appellanterne har gjort gældende, at beregningen af den registreringsafgift, der skal pålægges de indførte biler, skal ske på en sådan måde, at afgiften ikke bliver større end den afgift, som er indeholdt i værdien af lignende biler, der er indregistreret her i landet som nye efter den 24. april 2007, hvorved brugte biler, der indføres efter denne dato, får fordel af den afgiftsnedsættelse på biler med lavt brændstofforbrug, der skete med virkning fra den 25. april 2007.
Som anført foran skal det sikres, at den registreringsafgift, som indførte brugte biler pålægges, ikke er større end den residualafgift, som er indeholdt i værdien af en tilsvarende brugt bil her i landet, dvs. en bil af samme årgang, der er blevet indregistreret som ny på samme tidspunkt, som den indførte bil oprindeligt blev indregistreret i udlandet. Det forhold, at afgiftsnedsættelsen pr. 25. april 2007 førte til et prisfald på brugte brændstoføkonomiske biler, der var indregistreret her i landet med den højere afgift forud for afgiftsnedsættelsen, kan ikke føre til, at sammenligningen skal foretages på anden måde.
Ved den EU-retlige bedømmelse skal de tre indførte biler i de foreliggende sager, der alle er indregistreret som nye i udlandet forud for den 25. april 2007, således sammenlignes med lignende brugte biler, der er indregistreret her i landet som nye forud for den 25. april 2007, og ikke med biler indregistreret som nye her i landet efter denne dato.
Hvis sammenligningen skulle foretages som anført af appellanterne, ville det betyde, at indførte brugte biler ville blive belastet med en mindre afgift end den residualafgift, der hviler på en tilsvarende brugt bil her i landet. En sådan afgiftsmæssig forskelsbehandling til skade for indenlandske brugte biler stiller EU-retten ikke krav om. Modstykket hertil er, at der ved en mellemkommende afgiftsforhøjelse heller ikke vil kunne pålægges indførte brugte biler en højere afgift end den, der er indeholdt i en tilsvarende indenlandsk brugt bil.
Det bemærkes i øvrigt, at omberegningen af registreringsafgiften for de tre biler er sket efter bestemmelsen i registreringsafgiftslovens § 4, stk. 7, som blev indsat i loven i 2008 for at imødekomme den kritik, som Kommissionen i en åbningsskrivelse fra april 2006 havde rejst af de danske regler for beregning af registreringsafgift for indførte brugte biler.
På den anførte baggrund finder Højesteret, at den skete omberegning af registreringsafgiften for de tre biler ikke er i strid med TEUF artikel 110.
Landsrettens dom stadfæstes,
I sagsomkostninger for Højesteret skal H1 ved C i sagerne 53/2012 og 55/2012 betale i alt 50.000 kr. til Skatteministeriet, og A skal i sag 54/2012 betale 25.000 kr. til Skatteministeriet.

matches: Højesteret Højesteret Højesteret Højesteret Højesteret Højesteret Højesteret Højesteret Højesteret Højesteret