text:
 En Episode af Kristian Colbjørnsens Liv. - e.tidsskrifter.dk
Hvilke Fortjenester Kr. Golbjørnsen som Sekretær i den store Landbokonnnission har havt af de vigtige Landbolove1787 og 1788, bliver der i denne Sommer ved Hundredaarsfesterne for Stavnsbaandets Løsning rig Lejlighedtil at mindes. Den, der med Tanken om, hvad lian her udrettede, søger at følge Gangen i hans Liv i hin Tid, bliver slaaet af at se, at han, der havde været en højt anset Højesteretsadvokat og særlig som Kammeradvokatnydt overordentlig Tillid fra Rentekammerets Side, Aaret, førend han kom ind i Landbokomniissionen, nedlagde sin Plads som Advokat og trak sig ud paa Landet, hvor han havde kjøbt en Bondegaard i Nærum. Hvad var Grunden til dette paafaldende Skridt? Han motiverede det selv med Sygelighed; men uagtet han i de Aar flere Gange var alvorlig syg, har der næppe været nogen, der har troet, at det var den virkelige Grund. Rygtet fik naturligvis travlt dermed, og Folk vidste snart at fortælle om, at han havde været et Offer for en Kabale; han, Bondestandens og Reformernes varme Forkæmper, var ved Rænker fra Stormændenes Side bleven nødt til at tage sin Afsked. Vi møde en Form af dette
Rygte i Rahbeks Erindringer (111, 134), hvor det hedder, at han havde „nedlagt sin lukrative Advokatur af ædel Forbitrelse over Aristokratchikaner og Forurettelser".En mere i det enkelte udført Fortælling om hans Fald forekommer i nogle utrykte Optegnelser af August Hennings1). Det hedder her: „Denne Mand (Golbjørnsen) havde som Advokat i Højesteret en rum Tid Lykken med sig paa sin Løbebane. Fra denne blev han revet bort ved en Kabale af Grev Osten (Justitiarius i Højesteret), Gehejmeraad Schack-Rathlou og det danske Kancelli. Det vilde blive altfor vidtløftigt her nærmere at fortælle denne Sag, nok er det. Justitsraad Golbjørnsen fratraadte som Mand af Ære sin Plads som Kammeradvokatog som Prokurator ved Højesteret, gav Afkald paa en aarlig Fortjeneste af 10000 Rdlr., solgte, hvad han ejede i Byen, og trak sig ud paa Landet til Nærum. Pier besøgte Grev Reventlow ham ofte og drog ham derfra ind i Sager, der ikke hørte til hans Fag. Grev Bernstorffs Parti havde altid beskyttet ham, og Kabalen havde valgt et Tidspunkt, da denne Statsminister laa syg af Podagra, til at styrte ham."
Dette ser meget pikant ud, og skjønt Rygtet har pyntet stærkt paa, hvad der virkelig var sket, ligger der noget sandt bag ved Hennings's Fortælling. Det var virkelig et Sammenstød imellem Golbjørnsen og den af Kancelliet støttede Grev Osten, der bragte ham til at søge sin Afsked. Det er ogsaa utvivlsomt, at dengang han gjorde dette Skridt, havde han allerede ved den Betænkning, han 4de Marts 1785 efter Rentekammeret?
1) Disse har Arkivfuldinægti^ J. Bloch velvillig stillet til min Raadished.
Side 4^8
Opfordring afgav om Bøndernes Stilling som Fæstere, tonet Reformflaget i Landbosagen saa tydelig, at han kun lidet kunde være en „yrata persona" i Schack-RathlousØjne, og de venskabelige Følelser, Kr. D. Reventlow nærede for ham, skulde ikke gjøre hans Stilling bedre. Reventlow og Schack-Rathlou vare bitre Fjender. Højst sandsynlig har Osten staaet Schack-Rathlous Meninger langt nærmere end Reventlows og Golbjørnsens, saa at ogsaa for saavidt kunde Rygtet synes troligt nok. Men gaar man til de Aktstykker, der maa antages at give den paalideligste Ledelse, faar man det bestemte Indtryk, at det mere har været personlige Rivninger end den store Landbosag, der fremkaldte et alvorligt Brud imellem Osten og Golbjørnsen. De have aabenbart ikke kunnet udstaa hinanden.
Allerede 1781 havde Golbjørnsen følt sin Stilling ved Højesteret saa übehagelig, at han ønskede at blive fri for Kammeradvokatstillingenl); men da havde Rentekammeret, som nødig vilde miste ham, i en for ham meget smigrende Forestilling til Kongen (17de Marts) indstændig fraraadet, at dette Ønske blev opfyldt. Det havde her talt om „det almindelige og fortjente Bifald, som hans Indsigter, Flid og Redelighed hidtil har forskaffetham, ej alene in pubUco, men og ved alle de iblandt Deres Majestæts Kollegier, som have anbefalet ham Sager til Udførsel, der næsten alle ere vundne udi Højesteret, eller indhentet Erklæringer og Betænkninger fra ham, der samtlige vidne om grundige Kundskaber, en utrættelig Flid og en rosværdig Uegennyttighed". Den
1) Jvfr, herom mit Skrift: Kampen om La rul b øreformerne. Henvisning 115 (Kjbhvn. 1888).
kongelige Resolution (26de Marts), som denne Forestillingfremkaldte, indeholdt i nøje Overensstemmelse hermedstærke Udtalelser af Tilfredshed med Golbjørnsen og med „den Tiltro, som hans Duelighed og Redelighed havde forskaffet ham". Den befalede ham altsaa at „blive ved i sit Kammeradvokatembede, udi hvilket han, ligesom ham udi sin Instruktion er tilsagt, altid kan gjøre sig Haab om Vores besynderlige Naade og kongeligeBeskyttelse" 1).
Men fire Aar senere kom det afgjørende Brud. Rentekammeret havde ladet en Mand anklage for Vildttyveri,og efter at han var bleven frikjendt ved Hjemtingsdom,havde det i Henhold til en Betænkning af Golbjørnsen om, hvor vidt Sagen burde forfølges videre eller ikke, indanket den for Landstinget. Den Tiltalte blev her dømt til Fæstningsarbejde i 3 Aar og til at udredeSagens Omkostninger, derunder Salær til Kammeradvokaten;hvad der ikke kunde betales af hans 80, skulde lignes paa Amtet. Golbjørnsen havde indsendt en Regning til Rentekammeret paa 20 Rdlr., der var bleven foranstaltet udbetalt til ham. Inden Dommen kunde exekveres, undveg imidlertid Tiltalte, og hans Hustru appellerede Sagen til Højesteret, hvor han blev 'dømt til Fæstningsarbejde i 1 Aar. Med det samme fastsatte Højesteret Colbjørnsens Salær for Sagens Førelse ved begge Instanserne til 30 Rdlr. Samme Dag, denne Dom faldt, indgåv Golbjørnsen en temmelig skarpt affattetSkrivelse til Rentekammeret, hvori han beklagede sig over det Salær, som Højesteret havde tilkjendt ham. Hans Mandatarius ved Landstinget, skrev han, havde
1) Rentekammerets Resolutionsprotokol for 1781.
nøch'endigvis maattet have de 20 Rdlr., som Rentekajnnierethavde ladet udbetale til ham, og der vilde altsaa ifølge Højesteretsdommen kim blive 10 Rdlr. som Salær for Sagens Førelse der, men det vilde være det samme, som at han „maatte betale Penge for at plaidere KongensSager". Han havde nemlig — vistnok paa Grund af Sygdom — maattet bruge Advokat Schønheyder til at fungere i Retten. Da denne maatte have Honorar, vilde han ikke selv kunne holdes skadesløs med mindre end 30 Rdlr. Han paastod ogsaa, at det Salær, Højesteret havde tilkjendt ham, var paafaldende ringe i Sammenligningmed, hvad der i det hele tidligere var blevet tilkjendtham.
Rentekammeret lod strax de 30 Rdlr. udbetale til ham, men tilskrev med det samme Danske Kancelli om Sagen (16de April), idet det anmodede dette om at „føje Foranstaltninger til, at Kammeradvokaten for Eftertiden kan faa et Salær for de ham fra Kammeret befalede Sagers Udførelse, som efter hans Instrux kunde anses for passende". Men nu sendte Kancelliet Rentekammerets Skrivelse, der medfulgtes af Colbjørnsens Klage, til Grev Ostens Retænkning, og han afgav derpaa en Erklæring, der er et nou plus ultra af Bitterhed. Samtidig med at han paastod, at hele Retssagen havde været sat i en urigtig Gang af Rentekammeret og aldrig havde burdet føres af Kammeradvokaten, sigtede han Colbjørnsen for at „tragte efter übillige Salærer" og for at have angivet sine Udgifter i Sagen højere, end de havde været; ja han søgte endog at fremstille ham som den, der havde fortjent Kongens Vrede ved at vise Mangel paa Respekt for Højesteret, „der har sin besynderlige Hellighed fra Kongens egen aller højeste Person, der
stedse anses at være nærværende i Retten . . . thi han tillader sig at ræsonnere over Højesterets Dom, hvorved han urettelig- tror sig at lide Skade". Ostens Erklæring endte med de betegnende Ord: „Jeg skal derfor tro, at Hans Majestæt ikke med Ligegyldighed vil anse JustitsraadColbjørnsens Forhold, men derimod paa en passelig Maade haandhæve sin Højesterets Myndighed". Denne Udtalelse fandt ganske Kancelliets Tilslutning, og dette indstillede til Kongen, „om ikke Justitsraad Golbjørnsen bør af Justitiarius gives en Erindring for hans uoverlagte Skrivemaade imod Højesteret". Saa vidt kom det nu vel ikke til at gaa; men naar den kongelige, med SchackßathlousHaand skrevne, Resolution paa Kancelliets Indstillingindeholdt følgende Ord: „I øvrigt ville Vi af særdeles Naade denne Gang overse med den af JustitsraadColbjørnsen ved denne Lejlighed imod Vores Højesteretbrugte uoverlagte Skrivemaade" (25de Maj 1785), da laa deri en saa tydelig Udtalelse af Misbilligelse af hans Holdning, at den maatte gaa den pirrelige Mand dybt til Hjærte *).
Som enhver let ser, var det en lidet betydelig Sag, der fremkaldte dette Sammenstød. Man faar det Indtryk, at den har været den sidste Draabe, der har faaet Bægerettilat løbe over2). For Golbjørnsen var efter den
1) Om denne Resolution er faldet i et Statsraadsruode. i hvilket Bernstorff paa Grund af Podagra ikke kunde vveve tilstede, er vanskeligt at vide; men umuligt er det ikke. og deter da aabenbart dette, Hennings's ovenfor anforte Ord hentydei1 til.
2) Det bør dog med Hensyn til Golbjørnsens Forhold til Osten ikke glemmes, at det var, medens denne var Justitiarius (siden 25de Septbr. 1782), at han opnaaede (25de Juni 1783) Tilsagn om, naar han engang fratraadte sin Advokatur, da at nyde „Anciennitet til Sæde og Løn" som Højesteretsassessor ved forefaldende Vakance (S. Ve del: Den dansk-norske Høje- sterets Historie (Kjbhvn. 1888), S. 364). Dette tyder ikke paa, at Forholdet imellem dem allerede dengang har været slet.
Side 43:2
kongelige Resolution en fortsat Virksomhed ved Højesteret bleven utaalelig. Han meddelte allerede 9de Juni Rentekammeret,at„hans svage Helbred og hans øvrige Forfatninghavdebevæget ham til samme Dag offentlig at nedlægge hans Embede som Advokat i Højesteret, og at han, da hans økonomiske Omstændigheder gjorde det nødvendigt for ham herefter at tage sin Bopæl udenfor Staden, saa sig, skjønt meget mod sin Vilje, tvungen til tillige at forlade det ham hidtil betroede Kammeradvokatembede".Detvar en for Rentekammeret lidet behageligEndepaa denne Sag, der først havde givet Højesterets Justitiarius Lejlighed til at kritisere dets Holdningiden ovennævnte Kriminalsag og tilsidst berøvede det dets højt betroede juridiske Konsulent. Ligesom det imidlertid havde værget sig imod Ostens Kritik1) og havde faaet kongelig Tilladelse til i lignende Sager vedblivendeathandle paa samme Maade. saaledes havde det med Varme søgt at støtte Golb jørnsen, og nu, da han havde fattet den afgjørende Beslutning at forlade Advokatbanen, greb det Lejligheden til i en Forestilling tii Kongen at holde store Lovtaler over hans Redelighed, Pligtopfyldelse og sjældne Talenter, „allerhelst da vi. uden at laste nogens Duelighed især, iblandt dem af nærværende Advokater ved Deres Majestæts Højesteret, som kunne attraa dette Embede, ingen vide, der nu kan fortjene at sættes ved Siden af Justitsraad Golbjørnsen
1) Man forbavses over at se Rentekammeret i en Forestilling til Kongen udtale, at det først nu igjennem Kancelliet havde erfaret, at der existerede et Reskript af 4de April 1766, hvorefter Udgifterne ved Sagen skulde have været lignede paa Stiftets Kjøbstæder. Stiftet eller Landet.
bjørnsen"1). Nu lød da ogsaa Sproget fra Tronens Side naadigere end i Foraaret, idet det udtalt.es, at han havde forestaaet Kammeradvokatembedet „til Vores allerhøjeste Velbehag ved hans udi samme udviste Flid og NidkjærhedforVores Tjeneste"2).
Det er indlysende, at denne her fremdragne Episode af Kristian Golbjørnsens Liv ikke blot i og for sig fortjener Opmærksomhedsom et Træk i en fremragende Mands Liv, men ogsaa, naar man tænker paa den naturlige Overgang, der var fra den til hans Indtrædelse i den store Landbokommission,hvormed hans vigtige Piolle i vor Udviklings Historie begynder. Ligesaa skarpt som Sammenstødet imellem ham og Osten havde været, ligesaa klart havde det vist det nøje Forhold imellem ham og Rentekammeret,og her tænker man da først og fremmest paa den ledende Sjæl i dette, Reventlow. Havde denne kun nødig set ham trække sig bort fra offentlig Virksomhed, saa kunde han kun ønske saa snart som muligt at se hans fremragende Dygtighed atter komme til Gavn. Lejlighedendertil viste sig, da den store Landbokommission
1) Denne Forestilling er dateret 20de September, altsaa 3l!-3l!-i Maaned efter at Golbjørnsen havde erklæret, at han nedlagde sin Advokatstilling. Man fristes paa Grand af denne lange Mellemtid til at antage, at der har været forhandlet med ham om at gjenkalde sin Beslutning.
2) De Aktstykker, hvorpaa denne lille Meddelelse er grundet, ere Promemoria fra Rentekammeret af 16de April 1785 med vedlagt Skrivelse fra Golbjørnsen til Rentekammeret af 21de Marts 1785, Ostens Promemoria til Kancelliet af 7de Maj i Henhold til dette Kollegiums Skrivelse af 30te April, Kancelliets Forestilling af 13de Maj samt den kongelige Resolution herpaa af 25de Maj 1785 (Sjællandske Tegneiser 3die Juni 1785), endelig Rentekammerets Forestilling af 20de Septbr. 1785 med den kgl. Resolution af 28de Septbr. 1785 (Rentekammerets Resolutionsprotokol for 1785).
traadte sammen i det følgende Aar. Jeg kan slutte denne lille Afhandling med at gjentage, hvad jeg allerede har udtalt et andet Sted, at naar, som det aabenbart har været Tilfældet, det, at Golbjørnsen i Sommeren 1786 var uden nogen Stilling, har havt Indflydelsepaa, at han fik Plads i Landbokommissionen, og det endog som dennes Sekretær, da har hans hidsige Sammenstød med Osten været en Lykke.

matches: Højesteret Højesteret Højesteret Højesteret Højesteret Højesteret


text:
Det iranske politiske system | Islamisk Republik Iran, demokrati
Den statsform, der bekræftes af Irans forfatningsmæssige charter (endeligt godkendt af den iranske befolkning med almindeligt valg og 98 procent af stemmerne, 15 November 1979, og fra det øjeblik, der er gældende) udgør helt sikkert et af de mest artikulerede nutidige forsøg på harmonisering mellem lov og etik, hvor åbenbart den etiske, som den vedrører, er islamisk-shiitisk.
Politisk ordenThe Leadershipl Executive PowerDen lovgivende magtRådetsDen retslige magt
Statens form bekræftet af Irans forfatningsmæssige charter (endelig godkendt af Iranske befolkning, med almindeligt valg og 98-procenten af stemmerne 15 November 1979 og fra det øjeblik, der er gældende) udgør bestemt et af de mest artikulerede nutidige forsøg på harmonisering mellem lov og etik, hvor naturligvis ethvert er behandlet islamisk -sciita.
Den Højeste Guide
Den Islamiske Republiks højeste myndighed er guiden (Leader) - eller alternativt Executive Council (Leadership Council) - som udøver de kombinerede kræfter af en politisk og religiøs type og i sig selv udgør det mest betydningsfulde udtryk for integration , typisk for islam, mellem den religiøse sfære og den politiske sfære (se art. 5).
Den første vejledning i Den Islamiske Republik Iran, Imam Khomeini, antog denne position som grundlægger af den islamiske republik selv og dens teologiske værge (vali-faqih). Efter forsvinden afImam KhomeiniPå 3 juni 1989 valgte Ekspertforsamlingen Ayatollah Seyed Ali Khamenei som hans efterfølger.
Den originale tekst af Octave del af forfatning er blevet ændret i 1989 ved nogle ændringer, som har angivet indholdet af samme antal artikler: Leadership Council er blevet annulleret, og ekspertforsamlingen (se Art. 108) er blevet betroet den præcise opgave at vælge en enkelt Vejledning (det afsnit, der blev givet til valget af vejledningen, kunne også overdrages direkte til befolkningen, som det var sket med etableringen afImam Khomeini). Ekspertforsamlingen havde også til opgave at erklære, at lederen bortfaldt fra sit kontor i tilfælde af manglende evne til at udføre de opgaver, der var pålagt ham eller af tabet af de krævede krav eller af uventet viden om, at han ikke var i besiddelse af det på tidspunktet for hans valg.
Lederen i dag er ikke længere forpligtet til at være den øverste teologiske myndighed (marja-e taqlid), der er anerkendt som sådan af shiitter; Det er tilstrækkeligt, at han har tilstrækkelig videnskab og viden til at kunne udstede edik på grundlag af forskellige kapitler i den islamiske Canon. Hans beføjelser og pligter - som han dog kan delegere til sine egne repræsentanter - er som følger:
a) fastlægge de generelle politiske retningslinjer i landet efter høring af Mulighederrådet (se art. 91 - 99), samtidig med at retten til den endelige beslutning opretholdes
b) overvåge en korrekt anvendelse af disse politikker
c) at afholde folkeafstemninger
e) overdrage eller tilbagekalde opgaven eller acceptere sin opsigelse fra de islamiske juristmedlemmer af bestyrelsen til retsvæsenets leder (jf. art. 156 ff.) til direktøren for radioorganismen Fjernsyn, til lederen af hærens generalstab, til overordneren af den islamiske revolutions vagtkorps, til de styrende af alle væbnede styrker og politi
f) udføre funktionen som generalsekretær for de væbnede styrker
g) erklære krig eller fred og orden mobilisering af styrker
h) løse eventuelle tvister mellem lederne af statens tre grene og regulere deres fælles forhold
i) underskrive dekretet om ratifikation af republikkens præsidentes valg efter hans valg
l) dekret af republikkens præsident af grunde af national interesse, hvis en dom fra højesteret erklærer ham i strid med hans hverv eller en afstemning i Parlamentet kvalificerer ham som utilstrækkelig for funktionen
m) tillade fængsler til pardoner eller pendle de sætninger, som de er blevet dømt efter, efter en henstilling fra retsvæsenets leder
n) gå videre til løsningen af ellers uløselige spørgsmål ved at benytte Opportunity Council.
Hvad angår forsamling af eksperter (Majlis-e Khebregan), opstod ideen om at give livet til en sådan enhed følgende diskussioner og debatter, der blev indledt i den umiddelbare post-revolutionære periode, om behovet for at etablere en konstituerende forsamling til udarbejdelse af en tekst af forfatning. Da flertallet af vælgerne stemte for oprettelsen af en islamisk republik og afskaffelsen af monarkiet i den dobbelte spørgsmålstegnede folkeafstemning i april 1979, blev det besluttet at forelægge udkastene til forfatningscharteret til en forsamling for at drøfte dem og mere sent han gjorde det et spørgsmål om folkeafstemning. Således blev eksperternes første forsamling indkaldt, som efter at have drøftet udkastet til forfatning forelagt af den foreløbige regering og i vid udstrækning ændret, forelagde 2 december 1979 folkeafstemningen den endelige tekst. Derefter blev forsamlingen opløst. Afrundingen til eksperternes anden forsamling, i overensstemmelse med art. 108 af forfatning, fandt sted i december 1982 til valg af 83 medlemmer, hvoraf 76 blev valgt i første session og 7 i anden session. I april 1988 blev der afholdt partielle valg til udskiftning af de afdøde medlemmer af forsamlingen. Valget til den tredje forsamling af eksperter (ved almindelige valgret) fandt sted i oktober 1999.
Medlemmerne af ekspertforsamlingen er ikke forpligtet til at have nogen begrænsninger vedrørende retten til at udføre andre funktioner samtidigt, f.eks. Som medlemmer af parlamentet eller ministre. Som følge heraf er mange øverste politikere og embedsmænd også medlemmer af Ekspertforsamlingen. En af de største forskelle mellem eksperternes første forsamling og den anden er imidlertid, at medlemmerne af den anden alle hører til præsteret. Ekspertforsamlingen er forpligtet til at mødes mindst en gang om året. En lovbestemmelse bestemmer, at møderne foregår i Qom, men næsten alle indkaldes i Teheran af muligheder. Ikke desto mindre er sekretariatet for ekspertforsamlingen baseret i Qom. Ekspertforsamlingen består af fem medlemmer.
Ifølge art. 60 af forfatning"Den udøvende magt udøves af præsidenten for republikken, premierministeren og ministrene", og de relative normer er specificeret i den niende del af charteret, art. 113 og følgende. Derfor tales der i den oprindelige tekst om "premierminister"; I juli 1989 blev der imidlertid indledt nogle ændringer. På grundlag af disse er statsministerens tal blevet afskaffet, og alle de prærogativer, som han tidligere havde fået, blev tildelt republikkens præsident. Den eneste væsentlige forskel mellem de to kontorer ligger i, at premierministeren som en selvstændig person tidligere var underlagt tillidstilsynet, før han kunne fortsætte med at danne regeringen; siden 1989 har behovet for den oprindelige konfidensstemme mislykkedes, da præsident-premier modtager legitimitet direkte fra befolkningen på præsidentvalget. Som et resultat af den tekst, vi taler om "premierminister", må vi i virkeligheden i dag henvise til de opgaver og beføjelser, der i øjeblikket er ejendommelige for republikkens præsident.
Det skal også huskes at fra 1989 blev opgaven med at koordinere statens tre beføjelser overført fra præsidenten til revolutionens vejledning. Desuden kan præsidenten i dag udnævne flere næstformænd, hvoraf en delegeret til at påtage sig præsidentfunktionerne i visse tilfælde. På baggrund af ændringsforslagene til 1989 er der i henhold til ændringsforslaget til 50 givet næstformanden ansvaret for at erstatte præsidenten i hans hverv i tilfælde af død, afskedigelse, afskedigelse eller fravær på mere end to måneder. denne passage er underlagt samtykke fra vejledningen til revolutionen. I mangel af sådant samtykke påtager næstformanden sig opgaven at organisere det nye præsidentvalg inden for XNUMX dage.
Som følge af de ændringsforslag, der blev lanceret i 1989, har præsidentens premierminister, der har fået direkte legitimering fra folket på præsidentvalget, ikke længere underlagt forsamlings- eller indledende mistillid fra nationalforsamlingen. Parlamentet bevarer imidlertid ret til at henvende sig til præsidenten og muliggøre ham en genstand for en tillidstro, når han har tiltrådt premierministerens funktioner. I den henseende er præsidenten forpligtet til at reagere i Parlamentet på interpellationer underskrevet af mindst en fjerdedel af parlamentarikere; hvert medlem af parlamentet kan videresende til den enkelte minister interpellationer vedrørende spørgsmål, der falder ind under hans ansvarsområde Ikke-tillidsrepræsentanter i enkelte ministre skal underskrives af mindst ti parlamentsmedlemmer. Ministeren, der modtager afstemningen, afvises og kan ikke være en del af regeringen, der dannes umiddelbart efter den, der er på kontoret. For en tillidsfri bevægelse mod præsident-premier er underskrivelsen af mindst en tredjedel af parlamentsmedlemmerne nødvendig. For at afskedige ham er det nødvendigt at stemme for tillid fra mindst to tredjedele af nationalforsamlingen.
Præsidentens kontor (Nahad-e Riassat-e Jomhouri) består af sekretariatet, næstformændene og direktørerne for præsidenten. Efter revolutionen blev der oprettet et særligt ministerium i formandskabet (stadig i drift), som alle arkiver og dokumenter fra Organisationen for Efterretning og National Sikkerhed (Savak) blev overdraget til, nemlig det politiets politi i det monarkiske regime, som var blevet demonteret.
Budgetorganisationen og det økonomiske planlægningsprogram (Sazeman-e Barnameh va Budjeh) under ledelse af det iranske statistiske center administreres også af formandskabet; det nationale kartografiske center Computer Center; det iranske dataproduktionsselskab (tidligere IBM); Remote Assessment Center (anvendt satellitforskning).
De ledes også af formandskabet: Organisationen for civile medarbejdere og administrative anliggender (Sazeman-e Omoor Estekh-dami va Edari Keshvar), som koordinerer regeringsorganerne, udsteder reglerne for rekruttering af embedsmænd og uddyber de organisatoriske vedtægter for nystiftede organisationer Irans statsledelsesuddannelsescenter (Sazeman-e Amoozesh Modiriat Sanati Iran); Organisationen for det nationale arkiv Iran (Sazeman-e Assnad-e Melli Iran), som indeholder alle de offentlige dokumenter; Den Civil Pensionsorganisation (Sazeman-e Bazneshastegi Keshvari); Organisationen for Lægeruddannelse (Sazeman-e Tarbiat Badani); Organisationen for Miljøbeskyttelse (Sazeman-e Hefz-e Mohit-e Zist); Atomenergiagenturet (Sazeman-e Enerjy Atom).
Præsidenten for premierministerens præsident om at præsentere ministrene for hans valg til nationalforsamlingen er til en vis grad begrænset for justitsministeren ved Art. 160 af forfatning, ifølge hvilken premierministeren kun kan vælge den inden for den liste over kandidater, der er foreslået af Det Højeste Justitsråd.
Irans IR-regering består hovedsagelig af 22-ministerier.
a) Udenrigsministeriet (Vezarat-e Omoor Kharejeh). De rapporterer til dig: Higher International Relations School (grundlagt i 1983, forbereder det diplomatiske personale); Institut for Politiske og Internationale Studier (IPIS).
b) Indenrigsministeriet (Vezarat-e Keshvar). De rapporterer til dig: Statskontoret Office Civil Status; Gendarmeriet; politiet; Komiteerne for den islamiske revolution.
c) Justitsministeriet (Vezarat-e Dadgostari). De er ledet af: Statens notarafdeling for skrivning og ejendomsret; den officielle tidsskrift Institut for Forensic Medicine; Institut for Justitsadministration Eksperter.
d) Forsvarsministeriet (Vezarat-e Defa). De ledes af: Company Industrie ETKA, til levering til hærens personale; Fakhr-e Iran Weaving and Knitting Company; Company Production Bread Industries; Forsvarets industrielle organisation, som producerer våben; Selskabet for Elektroniske Industrier; det iranske luftfartsselskab; den iranske helikopters vedligeholdelse og modernisering selskab; Energibesparelsesproduktionsselskabet.
e) Ministeriet for økonomi og finans (Vezarat Omoor Eqtesadi va Daraie). De rapporterer til dig: Toldvæsenet; de iranske investeringer og økonomiske og teknologiske subsidier Produktionsenhedens egenskab af finansiel ekspansionsorganisation den elektroniske kalkulator service organ; Verifikationsorganet Det Iranske Centralforsikringsagentur; det iranske nationale selskabs offentlige og toldindskud pengeinstitutter: Bank of Iran, Banker Ostan, Bank Tejarat, Bank Sepah, Banca Saderat, Banca Industrie e Miniere, Banca dell'Agricoltura, Banca Melli, Banca Alloggi, Banca Mellat.
f) Næringsministeriet (Vezarat-e Sanaye). Ministeriet udøver sine beføjelser til at kontrollere industrien gennem nogle strukturer; De vigtigste er: Development and Industrial Renewal Authority (IDRO); Den Nationale Organisation for Iranske Industrier (NIIO); det iranske standardinstitut og industriforskningen; det iranske tobaksmonopol.
g) Ministeriet for minedrift og metaller (Vezarat-e Ma'adan va Felezzat). De er ledet af: National Geological Organization; den iranske nationale miner og støberier selskab; det iranske nationale stålselskab; Det Iranske National Mining Exploration Company; det iranske nationale kobberindustriselskab; det iranske nationale bly- og zinkfirma.
h) Olieministeriet (Vezarat-e Naft). Chef for Irans National Petroleum Company (NIOC); det iranske nationale gasselskab (NIGC); det iranske nationale petrokemiske selskab (NIPC); den iranske benzin offshore selskab (IOOC); Det iranske National Drilling Company (NIDC); det iranske nationale olieselskab (NITC); Kala Company Ltd. Ahwaz Conducted Factory.
i) Ministeriet for Landbrug og Udvikling af Landdistrikter (Vezarat-e Keshavarzi va Tosa'e Rustaie). Dette ministerium er ansvarlig for adskillige forskningscentre og andre centre. Blandt de vigtigste: Skovbrugs- og Græsbureauet; Flora Protection Agency; Seeding og Virgulti Institut for Forskning og Forbedring Indkøb; plante skadedyr og patologier forskningsinstitut; Sø- og Vandforskningsinstitutet; den iranske mejeriindustri virksomhed; Haft Tappeh Sugar Cane Agro-Industrial Company; National Meat Company; Silkeforædlingsforsknings- og markedsføringsselskabet.
l) Ministeriet for genopbygningskrusaden (Vezarat-e Jahad-e Sazandegi). Den homonyme post-revolutionære institution, der er oprettet for at koordinere genopbygningsinitiativer i landdistrikterne, er blevet omdannet til et ministerium i 1983. Hans job er at fremme udvikling af landdistrikterne, løse problemerne med nomadiske stammer, yde bistand og støtte til husdyrbrugere, fremme landdistrikterne osv. Dette ministerium ledes af Compagnia della Pesca (Shilat).
m) Handelsministeriet (Vezarat-e Bazargani). De rapporterer til dig: Det Centrale Agentur for Samarbejde; Export Promotion Center; The Tea Authority; kornudvalget sukkermyndigheden Forbruger- og Producentbeskyttelsesagenturet; Trade Promotion Body; den iranske stat handelsvirksomhed; Warehouse Storage og Building Company; det iranske forsikringsselskab; Iran's IR-handelsflåde.
n) Ministeriet for Kultur og Videregående Uddannelse (Vezarat-e Farhang va Amoozesh Aali). Leder af det: Irans Kulturarv Agentur; Det Videnskabelige og Kulturelle Publikationscenter; Det Videnskabelige og Industrielle Forskningscenter; Institut for Kulturstudier og Forskning; Applikations- og Ejendomsforskningscenter for Materialer og Energi.
o) Kulturministeriet og islamisk vejledning (Vezarat-e Farhang va Ershad-e Islami). De er ledet af: Mekka Pilgrimskommissionen, Donationer og velgørende værker; IRNA National Press Agency (Islamic Republic News News Agency); Tourist Centers Office.
p) Undervisningsministeriet (Vezarat-e Amoozesh va Parvaresh). De ledes af: Foreningen for Intellektuel Udvikling af Børn og Unge; Formyndere og Instruktørforening; Organisationen for Programmering og Uddannelsesforskning; Den nationale organisation for modernisering og udstyr af uddannelsesinstitutioner Literacy Movement (Nehzat-e Savad-Amoozi).
q) Energiministeriet (Vezarat-e Niroo). De rapporterer til dig: Water Resources Research Institute; Hydraulic Engineering Services Company (Mohab); Firmaet Byggeri dæmninger og vandingssystemer (Sabir); Energikilder Engineering Company (Mashanir); Det nationale produktions- og distributionsselskab (Tavanir); Det iranske selskabsudstyr, produktion og elforsyning (Satkab); det regionale vandråd Det regionale elektricitetsråd.
r) Sundhedsministeriet (Vezarat-e Behdasht, Darman va Amoozesh Pezeshki). De er ledet af: Pasteur-instituttet; Institut for Ernæringsvidenskab og Fødevareindustri; Blood Transfusion Agency; Kampen mod Leprosy Body; Social Security Agency; National Pharmaceutical Company; Socialbeskyttelsesagenturet; Banca Previdenza Lavoratori; den røde halvmåne; Sundhedsindstillingerne for alle byer.
s) Ministeriet for bolig og byudvikling (Vezarat-e Maskan va Shahr Sazi). De er ledet af: Boligstyrelsen; Urban Territorial Body; det iranske selskabsbyggeri Indkvartering og Bygningsforskningscenter.
t) Ministeriet for Information (Vezarat-e Ettela'at). Dette ministerium blev oprettet i 1983 med opgaven at beskytte den nationale sikkerhed, der opererer i modspionage og beskæftiger sig med politiske grupper, der erklæres ulovlige. Der er ingen tilknyttet struktur.
u) Arbejds- og Socialministeriet (Vezarat-e Kar va Omoor Ej-tema'i). De er ledet af: Det faglige og tekniske uddannelsesorgan; Institut for Arbejde og Social Beskyttelse; Skattekrigen Flygtningefonden (dette navn definerer forsvarskrig mod irakisk aggression i 1980'erne).
v) Ministeriet for indlæg, telegraf og telefoner (Vezarat-e Post, Telegraph va Telefon). Chef for det iranske telekommunikationsselskab; Compagnia delle Poste; Telefonfirmaet.
w) Ministeriet for veje og transport (Vezarat-e Raah va Tarabari). De rapporterer til dig: Irans RI-jernbaner; havnemyndigheden og handelsflåden; Luftfartsmyndigheden; Luftfartsselskaberne for Irans IR (Iran Air); National Aviation Services Company (Asseman); den nationale meteorologiske myndighed Producentvirksomheden til vejsikkerhedsudstyr; Vejbygningsfirmaet, udstyrsvedligeholdelse og udstyrsforsyning; Den Iranske Vejudviklingsmyndighed; Det Tekniske og Mekaniske Jordalaboratorium; det irano-russiske transportselskab.
z) Kooperativerne (Vezarat-e Ta'avon).
Ministeriet for budget og økonomisk planlægning blev oprettet i 1985 (indtil da havde dets funktioner været udøvet af den homonyme organisation, der blev kontrolleret direkte af premierministeren, der på det tidspunkt ikke var underlagt parlamentariske interpellationer); Den blev så igen afskaffet som et specifikt ministerium, og dets ansvar og beføjelser samt for administrative anliggender og statsansatte blev overført til præsidenten.
Undervisningsministeriet for den islamiske revolution (Vezarat-e Sepah Pasdaran-e Enqelab-e Islami), som oprindeligt var planlagt, blev senere undertrykt; i dag rapporterer dette korps til forsvarsministeriet.
Fra et administrativt synspunkt er Iran opdelt i 27-provinser (ostan: udtrykket angiver faktisk territoriale enheder, der kan sammenlignes med de i Italien definerede "regioner"), som hver især har sin egen kapital. Den enkelte provinss administrationsansvar er overdraget til en guvernør-general, som repræsenterer regeringen i den. Hver ostan er opdelt i områder, omtrent svarende til de italienske provinser, hvor hver (shahrestan) forvaltes af en guvernør. Der er også landbrugsarbejdere, distrikter, der nyder en vis grad af autonomi i forhold til staten. Hver lokal virkelighed vælger derefter sit eget råd (se nedenfor).
Den lovgivende magt i Den Islamiske Republik er den privilegerede ikke kun af den islamiske forsamling (eller den nationale forsamling eller parlamentet (Majlis-e Shora-ye Islami), der for første gang tog stilling til 1980 og derefter fornyes hvert fjerde år, men også af Rådet Tilsynsorgan på forfatning, hvoraf man taler i artiklerne 91 og sgg. Ifølge forfatningen skal enhver lov først godkendes af Majlis og derefter ratificeres af bestyrelsen, der endelig er underskrevet af præsidenten for Republikken for at træde i kraft. I 1988 blev to andre lovgivende organer etableret afAyatollah Khomeini: "Rådet til fastsættelse af behovene" (organ, hvis opgave er at afhjælpe juridiske tvister mellem Parlamentet og bestyrelsen, dets medlemmer er udnævnt af lederen) og "Politisk Bestemmelsesråd af rekonstruktion "(en af de højeste tilfælde, der bestemmer den økonomiske udvikling i landet, der beskæftiger sig med landbrug, industri og miner, handel, monetære og finansielle spørgsmål, infrastrukturydelser, sociale ydelser, by- og boligudvikling. ). Herudover har Revolutionens øverste kulturråd lovgivningsmagt over spørgsmål vedrørende uddannelse.
Som anført i artiklerne 71 og følgende har Parlamentet følgende beføjelser: at drøfte de foreslåede forslag fra regeringen og de lovforslag, der foreslås af mindst 15-repræsentanter; diskutere og fremme undersøgelser af alle nationale anliggender godkende internationale traktater, protokoller, aftaler og kontrakter at beslutte om mindre ændringer af betydning ved grænserne på det nationale område, at godkende regeringens anmodning om proklamation af kampsager i en periode på højst tredive dage foreslå forkastningsforslag til premierministeren eller en af ministrene give tillid til, eller nægt den, til regeringen som helhed eller til en af ministrene.
Parlamentet har oprettet et sæt interne regler, der fastlægger procedurerne for styring af møderne, afholdelse af debatter og afstemning om regninger og beslutninger mv. Og fastlægger sine kommissions opgaver. I henhold til de gældende bestemmelser er parlamentet ledet af en styringskomité bestående af en højttaler (eller præsident, homolog med præsidenten for kammeret i Italien), to næstformænd, der leder møderne i mangel af taleren og et vist antal sekretærer og direktører.
I Parlamentet er der mange permanente kommissioner, der har til opgave at gennemføre de indledende faser af diskussionen om regningerne og forslagene. Desuden kan der opstilles særlige provisioner, hvis det er nødvendigt. De ændringsforslag, der blev vedtaget i 1989 til forsamlingens interne bestemmelser, gav Kommissionen et varierende antal medlemmer mellem 9 og 15, med undtagelse af Kommissionen vedrørende artikel 90 i forfatning, som kan bestå af 15 / 31 medlemmer. De faste provisioner er følgende: 1. Uddannelse; 2. Kultur og videregående uddannelse 3. Islamisk vejledning, kunst og social kommunikation; 4. Økonomi og Finans; 5. Planlægning og budget 6. Olie; 7. Industri og miner; 8. Arbejds- og Socialministeriet, Administrative Anliggender og Beskæftigelse; 9. Boliger, Byudvikling, Veje og Transport; 10. Retlige og juridiske anliggender; 11. Forsvar og Guard of Islamic Revolution; 12. Udenrigspolitik; 13. Indre anliggender og råd (af rådene drøftes i del VII i forfatningscharteret); 14. Sundhed, Pensioner og Bistand, Social sikring og Røde Halvmåne; 15. Post, telegrafier, telefoner og energi; 16. Handel og distribution 17. Landbrug og udvikling af landdistrikter 18. Organisationer og organer tilknyttet republikkens præsident; 19. Revisionsretten og Forsamlingens budget og finansiering; 20. Revolutionens institutter; 21. 90 artikel appellerer Kommissionen af forfatning (som har til opgave at foretage undersøgelser om borgernes klager over statslige organisationer); 22. Udvalget for Gennemgang af Spørgsmålene (som har til opgave at undersøge spørgsmålene fra parlamentsmedlemmerne til ministrene og svarene fra sidstnævnte. Kommissionen vurderer, om svarene var tilfredsstillende, ellers har parlamentsmedlemmer ret at fremsætte forslag om en tillidsfrist mod ministeren, hvis svar har fået en negativ vurdering)
Under lovgivningen, der begyndte i 1996, blev der også oprettet en Kommissionen for Kvindelige Matter, som går videre til en forbedring af alle lovgivning vedrørende kvinder.
I parlaments ordinære samlinger nås quorummet med to tredjedele af medlemmerne, og beslutningerne godkendes normalt med simpelt flertal, undtagen i særlige tilfælde, der er fastsat i særlige regler fra tid til anden.
Et lovforslag eller et lovforslag kan spørgsmålstegn ved Parlamentet på to måder: Regeringen kan på eget initiativ forelægge nationalforsamlingen et lovforslag efter godkendelse fra Ministerrådet eller forsamlingsstyrelsen kan organisere procedurerne for drøftelse af et lovforslag underskrevet af mindst femten repræsentanter.
Forslag, der ikke er uopsættelige, betragtes normalt som en præsentation. Diskussionsproceduren begynder med førstebehandlingen af den foreslåede tekst, efter at den er blevet undersøgt af den kompetente Kommission, og en kopi er blevet distribueret til hver af forsamlingsmedlemmerne. Hvis forslagets generelle ramme godkendes ved førstebehandlingen, sendes den igen til Kommissionen (eller Kommissionens), der er ansvarlig for gennemgangen af detaljerne. På nuværende tidspunkt kan forsamlingsmedlemmerne foreslå ændringer. Oplysningerne i regningen og de tilhørende ændringer diskuteres derefter og godkendes eller afvises. Den kompetente Kommission har fakultetet til at anmode forsamlingens eksterne eksperter om at deltage i sine møder og i diskussionen. Så passerer teksten til forsamlingen til andenbehandling, der vedrører dens detaljer. På nuværende tidspunkt kan forsamlingsmedlemmerne, hvis ændringsforslag er blevet afvist i Kommissionen, foreslå dem igen og anmode om deres ratifikation i forsamlingen. Teksten kan, når den endelig er ratificeret ved andenbehandlingen, videresendes til bestyrelsen (se nedenfor).
Tegningerne eller regningerne med en simpel haster ("en stjerne") drøftes kun af den kompetente Kommission en gang. Den anden grad haster design ("to stjerner") er ikke undersøgt af Kommissionen og drøftes i to på hinanden følgende møder i forsamlingen. De mest akutte tegninger eller lovforslag ("tre stjerner") medtages straks på dagsordenen. Hastigheden af hver tekst skal godkendes af flertallet af forsamlingsmedlemmerne. Der er kategorier af juridiske tekster, der ikke umiddelbart kan stilles spørgsmålstegn ved, f.eks. Budgettet.
I løbet af de første tyve år efter revolutionen blev parlamentsgrupper af en parti natur ikke etableret i nationalforsamlingen. Dette kan forklares både som en følge af de historiske begivenheder i Iran gennem århundrederne, som aldrig har begunstiget etableringen af politiske partier og som et indirekte resultat af forfatningsmæssige normer (se Art. 85), som understreger den absolut personlige karakter af ansvarsområder og beføjelser for Parlamentets medlemmer, tillader ikke ethvert privilegium til forsamlingsmedlemmerne, der tilhører partier med hensyn til de uafhængige, og fastslår, at valget finder sted på grundlag af valgkollegier og ikke på grundlag af proportional repræsentation. Ikke desto mindre blev der fra begyndelsen af 1980'erne oprettet uofficielle grupper i Parlamentet, som kun skitserede deres holdninger ved at tage sider ved diskussion eller afstemning; men deres ukorrekte natur forhindrede ikke nogle forsamlingsmedlemmer i at gå fra en udstationering til en anden i henhold til muligheden og gjorde det derfor vanskeligt, om ikke umuligt at beregne deres respektive styrker. Først i slutningen af halvfemserne begyndte virkelige politiske partier at blive etableret i landet med officielle navne og vedtægter og specifikke programmatiske platforme.
Som allerede nævnt bliver lovforslaget, dekreterne og regningerne, der er godkendt af Parlamentet, dog ikke lov automatisk. den forfatning fastsætter eksistensen af et "udvalg af essays" kendt som "bestyrelsen om forfatning"Eller" forfatningsrådets råd "(Shora-ye Negahban-e Qanun-e Assassi, skitseret i artikler 91-99). Dette råd er faktisk et slags overordnet parlament med beføjelse til at afvise de beslutninger, der er godkendt af den »nederste afdeling«, det vil sige af Parlamentet. Det har til opgave at undersøge parlamentsmedlemmernes lovgivninger, sammenligne dem med de kanoniske islamiske normer og med forfatningen og ratificere dem derefter eller sende dem tilbage til Parlamentet for at blive ændret. Bestyrelsen består af 12 medlemmer (der forbliver på kontoret i seks år): seks islamiske jurister tilhørende præstet og seks civile advokater. Den første gruppe udpeges af vejledningen eller bestyrelsen (se art. 110), mens den anden gruppe vælges af parlamentet ved at vælge en liste over kandidater udpeget af højesteret (jf. Artiklerne 157 og følgende). Med hensyn til lovens forenelighed med de islamiske normer er størstedelen af de seks islamiske jurister gældende, mens størstedelen af alle Rådets medlemmer er forpligtet med hensyn til lovens grundlove. Bestyrelsen har også til opgave at fortolke bestemmelserne i forfatningen, et område, hvor et flertal på tre fjerdedele af dets medlemmer er påkrævet. Det fører også tilsyn med præsidentvalg, valg og folkeafstemninger.
La forfatning giver også (se artikel 100-106), at den administrative forvaltning af lokale virkeligheder, fra landsbyer til landdistrikter, fra de enkelte byer til de distrikter, hvor de største byrealiteter er opdelt, op til provinserne og regionerne, overlades til Råd, valgt direkte af de lokale myndigheder.
Den retslige magt
I Iran har retssystemet gennemgået dybtgående ændringer efter revolutionens fremkomst, også fordi Koranen og Hadith (Traditionen) vedrørende Profeternes Mohammeds og Shiites Imams handlinger indeholder en meget betydelig mængde instruktioner vedrørende procedurerne for vurdering og testning af forbrydelserne, instruktion af forsøgene og udarbejdelsen af sætningerne samt aflæsning af sætninger og sanktioner. Retfærdighedsadministrationen kunne derfor begynde at fungere efter islamisk inspiration umiddelbart efter revolutionen, og på kort tid blev der udarbejdet og lanceret en ny borgerkode, en ny straffekode og nye procedurekoder.
Hvad angår forfatningsmeddelelsen, der omhandler artiklerne fra 156 til 174, er retssystemet blevet fuldstændig uafhængigt af statens to andre beføjelser: Justitsministeriet er kun ansvarlig for den administrative organisation og budgettet til pleje af forholdet mellem retsvæsenet på den ene side og lovgiveren og forvaltningen på den anden side med det formål at besvare de interpellationer, der fremsendes af parlamentsmedlemmerne i nationalforsamlingen, og at forelægge regninger af et retligt indhold i sagen fra sag til sag af repræsentant for regeringen eller retssystemet.
Der er i øjeblikket to kategorier af domstole: offentlige domstole og særlige domstole. De offentlige domstole omfatter borgerlige og strafferetlige instanser, borgerlige og strafferetlige domstole, de uafhængige borgerlige og særlige borgerrettigheder. De særlige tribunaler omfatter de islamiske revolutionsdomstoler og det særlige hof for præsteret.
I de første måneder af 1987, faktiskAyatollah Khomeini dekret istituzione oprettelsen af en særlig domstol med ansvar for at undersøge og dømme forbrydelser begået af medlemmer af præsteret Han udpegede derefter præsidentdommeren og anklager for denne særlige domstol for præstegruppen og beordrede dem til at undersøge og udstede sætninger baseret på teologiske regler og regler. Begge positioner ville kun have svaret ham som øverste leder. Siden da har denne domstol fortsat fungeret og i praksis forbliver uden for retsvæsenet.
Højesterets Justitsråd er under ledelse af: den retlige administration (Dadgostari) og dens strukturer - retsvæsenets politi (Police Qazaie) arbejder på dette område; Statens Generelle Inspektorat (Sazeman-e Bazressi Kol, se art. 174); Forvaltningsdomstolen (se art. 173). Desuden underlægger 1 / 5 / 1983 Legal Act også Højesteretsrådsrådet de retlige strukturer, der kaldes Tribunals of the Islamic Revolution og The Islamic Revolution's Procurements, som har til opgave at undersøge: a) om alle forbrydelser begået mod Irans indre og ydre sikkerhed, om forbrydelser "mod Gud" og "korruption på jorden", b) angreb på politikernes liv, c) om salg og smugling af narkotika d) i tilfælde af mord, massakre , kidnapning og tortur begået for at genoprette det pre-revolutionære monarkiske regime og for at undertrykke det iranske folks kamp, e) om de tilfælde, hvor den nationale statskasse dræbes f) om hævning af basale fornødenheder og deres masse på markedet til højere priser.
Den samme retsakt skelner mellem tre kategorier af islamiske revolutioners tribunaler: de økonomiske straffedomstole med kompetence over sager e og f; domstolene for politiske anliggender i sager a), b) og d) Anti-Narcotics Tribunals, for sagen (c).
Højesteret (Divan-e Aali Keshvar), der ligner den italienske kassationsdomstol, er opdelt i sektioner, hvoraf antallet kan variere alt efter krav. Sektionerne udsteder ikke domme af deres egen udformning, men de kan bekræfte de højeste kriminelle og civile domstoles sætninger. I henhold til artikel 288 i 28 August 1982 ændring af straffelovskodeksen skal Højesteret udtrykke sin mening skriftligt om en sætning, hvis den finder det ukorrekt og fremsende det til den kompetente ret. Sidstnævnte udsteder i overensstemmelse med Højesterets udtalelse en revision af den tidligere overensstemmende dom Ellers er sagen indgivet til Domstolens Generaldirektorat, fordi den anser muligheden for at tildele en anden domstol til retssagen. Hvis den er enig med Højesterets udtalelse, udsteder den anden ret en overensstemmende sætning. Ellers udsendes sagen igen til højesteret for gennemgang af dets almindelige råd.
Afgørelser truffet af højesterets almindelige råd træffes med absolut flertal af stemmerne og kan give anledning til et af følgende tre tilfælde: a) hvis det almindelige råd finder, at dommen fra kun en af de højere straffedomstole er korrekt og berettiget, praksis er returneret til Domstolen for en operativ sætning, der skal udstedes b) hvis begge domers sætninger anses for korrekte og berettigede, returneres sagen til den anden, fordi den udsteder en operationel sætning c) i alle andre tilfælde afsendes sagen til Domstolens Generaldirektorat for at blive tildelt en af afdelingerne i højesteret. Denne afdeling gennemfører de nødvendige undersøgelser og udsteder sin egen sætning af en afgørende og bindende værdi.
I henhold til artikel 1 i loven om krav til dannelse af højesteret består hver afdeling i højesteret af to kvalificerede dommere, hvoraf den ene er udpeget som formand for afdelingen. Begge dommere skal være eksperter i islamisk retspraksis eller alternativt have deltaget i et specielt tidsbegrænset kursus i teologi (kharej) eller have gennemført ti års erfaring i retsvæsenet eller i advokatbranchen; Under alle omstændigheder skal de have et indgående kendskab til islamiske normer.
Hver Superior Civil Court består af en præsident dommer, en sidedommer og en konsulent; både den første og den anden kan alternativt udstede sætninger, men inden dommen udstedes, skal konsulenten grundigt undersøge sagen og kommentere den skriftligt. Men hvis dommedømmeren er en fuldt kvalificeret islamisk jurist (mujtahed), er han ikke tvunget til at vente på konsulentens kommentar. Overordnede borgerretten dømmer i alle juridiske sager og ikke relaterer til tvister, undtagen i sager om kompetence fra borgerretten for første grad. Hans domme er endelige og bindende, undtagen i tilfælde hvor: a) dommeren er overbevist om, at dommen udstedt ikke er baseret på de korrekte retskriterier, eller b) en anden dommer definerer den første utilstrækkelige eller i strid med loven eller til islamiske normer, eller c) bevise, at den første dommer ikke havde de nødvendige kvalifikationer til at behandle sagen. En appel kan indgives imod straffen inden for den femte dag efter udstedelsen, undtagen i tilfælde, hvor dommedommen er mujtahed. I tilfælde af appel eller i tilfælde a), b) eller c) er sagen indgivet til en afdeling i højesteret, som ratificerer eller ugyldiggør dommen og returnerer sagen til dommeren for den sidste sætning .
De øverste straffedomstole, der er sammensat på samme måde, dømmer de forbrydelser, der kan straffes ved død, eksil, fængsel i en periode på ti år eller derover, sanktioner på to millioner rialer eller mere eller lig med eller større end to femtedele af overtrædelsens aktiver. Alle sætninger udstedt af High Criminal Tribunals undersøges af en afdeling i højesteret, undtagen i tilfælde, hvor retssagen afsluttes med den anklagedes fuldstændige frifindelse, eller sætninger lavere end de ovennævnte er pålagt.
Hver første civilret består af en præsidentdommer eller en stedfortræder med den valgfrie tilføjelse af en konsulent Det kan dømme alle sager vedrørende arvspørgsmål, klager, der ikke overstiger værdien af to millioner rialer, anmodninger om anerkendelse af brugsrettigheder, opdeling og salg af fælles ejendomme mv. De appeller, der er anlagt mod sagen fra Førsteinstansretten, er underkastet de højere borgerrettigheder, hvis efterfølgende sætninger er endelige og bindende.
Straffedomstolens første instans er sammensat på samme måde som borgerne deres jurisdiktion omfatter alle forbrydelser, som højkriminaldomstolene ikke har jurisdiktion til, forbrydelser i forbindelse med kommunens ledelse, overtrædelser af vejkoden mv. Appellen til Førsteinstansretten gælder også for appellen.
I områder, hvor der kun findes en første sivilrettesdomstol, giver det øverste justitsråd det privilegium at dømme økonomiske sager op til den maksimale værdi af 4 millioner rialer og retssager vedrørende forfalskning af dokumenter og personcertifikater. Desuden er disse domstole (derfor kaldet uafhængige borgerlige dommere) i særlige situationer tilladt at dømme selv i sager, der henhører under jurisdiktionen i Første Straffedomstol. Hvad angår sager om højkriminaldomstols sager om jurisdiktion, antager en uafhængig borgerlig domstol funktionen af at henvise dommer og overlader sagen til det retsinstans, der er ansvarlig for dommen.
En særlig borgerret er en offentlig domstol med beføjelser, der kan sammenlignes med en civilretlig eller strafferetlig domstol for første grad. Dens jurisdiktion omfatter retsafgørelser om ægteskabsproblemer, skilsmisse, forældremyndighed over børn, arv, anerkendelse af indavl osv. Sætningerne af disse domstole er endelige og bindende.

matches: højesteret højesteret Højesteret Højesteret højesteret højesteret højesteret


text:
Retssagsåret 2019
I 2019 var Kromann Reumerts procedører igen involveret i adskillige betydningsfulde retssager. Vi giver dig her et overblik over nogle af sagerne.
Capinordic Bank: Højesterets første dom i banksagskomplekset
Den 15. januar 2019 afsagde Højesteret sin første og hidtil eneste dom i banksagskomplekset, der fulgte i kølvandet på finanskrisen. Sagen er af principiel betydning for de øvrige banksager, og Højesteret udstak blandt andet generelle retningslinjer i relation til den såkaldte business judgement rule.
På baggrund af de udstukne generelle retningslinjer fandt Højesteret, at tre tidligere ledelsesmedlemmer i Capinordic Bank A/S havde handlet uforsvarligt i ni udlånsengagementer, og at de dermed var erstatningspligtige for et tab på 89 millioner kroner.
Sagen blev ført af partner Claus Juel Hansen og partner Kim Trenskow, Kromann Reumert.
Læs mere om sagen og læs dommen
Amagerbanken: Den hidtil største erstatning i banksagskomplekset
De tidligere ledelsesmedlemmer af Amagerbanken var ved en dom fra 2017 blevet frifundet af Retten i Lyngby, men Østre Landsret fandt ved dom af 26. juni 2019, at de tidligere ledelsesmedlemmer ‒ med undtagelse af de to medarbejdervalgte bestyrelsesmedlemmer og en meddirektør ‒ skulle betale en erstatning på 225 millioner kroner, idet Østre Landsret fandt, at forlængelse og opretholdelse af en valutaramme til en nødlidende kunde i 2009/2010 var ansvarspådragende.
De dømte ledelsesmedlemmer ansøgte efterfølgende om Procesbevillingsnævnets tilladelse til at anke dommen til Højesteret, men parterne indgik forlig i sagen inden Procesbevillingsnævnet fik lejlighed til at træffe afgørelse.
Sagen blev ført af partner Kolja Staunstrup, partner Kim Trenskow og advokat Charlotte Henriques, Kromann Reumert.
Eik Banki P/F: Sagsøger fik fuldt medhold i påstand på 150 millioner kroner
Ved Retten på Færøernes dom af den 18. november 2019 fik sagsøger fuldt medhold i den nedlagte påstand på 150 millioner kroner over for tre tidligere ledelsesmedlemmer; bestyrelsesformanden, næstformanden og den administrerende direktør i Eik Banki P/F. Retten på Færøerne fandt, at de dømte ledelsesmedlemmer havde handlet uforsvarligt i to udlånsengagementer og dermed påført banken et tab på mere end 150 millioner kroner.
De dømte ledelsesmedlemmer har efterfølgende anket sagen til Østre Landsret, hvor den p.t. verserer.
Sagen blev ført af partner Claus Juel Hansen og partner Kolja Staunstrup, Kromann Reumert.
Banks korrektion af afregningskurser efter schweizerfranchændelsen den 15. januar 2015
Den 15. januar 2015 kl. 10.30 ophævede den schweiziske nationalbank uvarslet fastkurspolitikken mellem EUR/CHF, hvilket førte til en voldsom kursstigning for CHF og dermed tab for en række kunder, der havde satset på en fortsat lav CHF. Der har efterfølgende været ført en lang række sager i Danmark og udlandet om, hvorvidt banker har kunne holdes ansvarlig for hele eller dele af de tab, kunder led som følge af den voldsomme kursstigning ‒ blandt andet som følge af, at stop/loss-ordrer ikke kunne eksekveres på eller tæt på den indlagte stopkurs. Denne sag var den første sag om CHF-hændelsen, der nåede til Højesteret.
Højesteret fandt, at der efter udmeldingen fra Den Schweiziske Nationalbank opstod en ekstraordinær markedssituation, som betød, at der alene var en meget begrænset likviditet i markedet for valutakrydset EUR/CHF. Handelspriserne oplyst til kunden i de af banken automatisk generede meddelelser var derfor fejlagtige og åbenbart ukorrekte. På den baggrund havde banken været berettiget til at korrigere afregningskurserne, og Saxo Bank blev følgelig frifundet for kundens krav. Østre Landsret var nået til det modsatte resultat.
Sagen blev ført af partner Frank Bøggild og partner Kolja Staunstrup, Kromann Reumert.
Læs dommen
I lyset af Højesterets dom om schweizerfranchændelsen tog Sø- og Handelsretten stilling til, om en bank også havde været berettiget til at foretage korrektion af afregningspriser for handler foretaget i valutakrydset EUR/CHF, når kunden var en professionel børsmæglervirksomhed ‒ en såkaldt "institutional client", der drev "white label"-virksomhed ved at udbyde bankens produkter i eget navn. Også i en sådan situation fandt Sø- og Handelsretten, at banken i henhold til en Institutional Trading Agreement var berettiget til at korrigere afregningspriser, der tidligere var blevet kommunikeret til børsmæglervirksomheden.
Sagen blev ført af partner Frank Bøggild, Kromann Reumert.
Midlertidigt forbud kunne ikke nedlægges over for fremstilling af et lægemiddelprodukt
Indehaver af to udstedte brugsmodeller indgav begæring til Sø- og Handelsretten om nedlæggelse af et midlertidigt forbud mod en konkurrent for at producere og sælge et lægemiddel, som sagsøger mente var i strid med dens to udstedte brugsmodeller. Sagen for Sø- og Handelsretten angik både de udstedte brugsmodellers gyldighed, utilladelig udvidelse efter brugsmodelloven, hvorvidt der var tale om en krænkelse, og om sagsøgte havde en forbenyttelsesret.
Sø- og Handelsretten gav i sin kendelse af den 20. juni 2019 sagsøgte fuldt medhold i, at sagsøgers brugsmodeller var ugyldige, at der ikke forelå en krænkelse, og at sagsøgte havde en forbenyttelsesret. Dermed afviste Sø- og Handelsretten at nedlægge et midlertidigt forbud.
Sagen blev ført af partner Nicolai Lindgreen og partner Nicolaj Bording, Kromann Reumert.
Forlag vinder injuriesag i Østre Landsret over tidligere dansk spion for STASI
En tidligere stasiagent havde stævnet et forlag for at have udgivet en bog om den tidligere stasiagents spionage mod Danmark. I bogen blev det beskrevet, at den tidligere stasiagent havde været skyld i, at flere østtyske borgere var endt i østtyske fængsler. Den tidligere stasispion mente, at udsagnene var falske og havde derfor anlagt sag mod forfatteren og forlaget. Begge blev frifundet i både by- og landsret.
Sagen blev ført af partner Martin Dahl Pedersen, Kromann Reumert.
Supermarkedskæde frifundet i ankesag om brud på Right of First Refusal-klausul
En supermarkedskæde havde indgået en samarbejdsaftale med en leverandør af personaletøj til kæden. Samarbejdsaftalen indeholdt en klausul om Right of First Refusal, der i udbudsprocesser gav leverandøren en ret til at matche det bedste tilbud på nye tøjkollektioner til supermarkedskæden. I forbindelse med køb af en ny kollektion fik leverandøren ikke denne adgang, men fordi indkøbet ikke skete som led i en udbudsproces, fandt Østre Landsret i en dom af den 8. februar 2019, at der ikke var sket en tilsidesættelse af Right of First Refusal.
SE og HØR-sagen: Forlag frifundet
I kølvandet på den såkaldte SE og HØR-sag afsagde Østre Landsret den 21. februar 2019 dom i en sag anlagt mod forlaget af en af de personer, hvis kreditkortoplysninger var blevet brugt til ulovlig overvågning. Østre Landsret fandt, at på trods af at personen havde været udsat for ulovlig overvågning i form af videregivelse af kreditkortoplysninger mindst 10-11 gange over godt et års tid, var der ikke tale om en systematisk overvågning, som havde været så ydmygende eller krænkende, at den kendte person kunne kræve en godtgørelse for tort. Forlaget blev derfor frifundet.
En række andre personer har efterfølgende opgivet lignende sager. Sagen verserer p.t. ved Højesteret.
Højesteret frifinder bank i SWAP-sag
Højesteret frifandt i marts 2019 en bank for et krav fra en kunde baseret på påstået rådgiveransvar i forbindelse med indgåelse af en valutaswapaftale. Sagen for Højesteret vedrørte alene spørgsmålet om, hvorvidt kundens krav var forældet eller fortabt ved passivitet på grund af manglende reklamation. Byretten havde frifundet banken, mens Vestre Landsret havde fundet, at kundens påståede krav ikke var bortfaldet.
Banken fik efterfølgende tredjeinstansbevilling, idet sagen vedrørte en principiel stillingtagen til forældelseslovens § 24, der regulerer adgangen til modregning med forældede krav. Højesteret fandt i modsætning til Vestre Landsret, at forældelseslovens § 24 eller princippet heri ikke giver grundlag for modregning med krav, der er fortabt som følge af manglende reklamation.
Sagen blev ført af partner Kolja Staunstrup, Kromann Reumert.
Anerkendelsessøgsmål med såkaldte "Arrow declarations" afvist
Sø- og Handelsretten afviste den 5. december 2019 en patentsag, hvor sagsøgers påstande var såkaldte "Arrow"-påstande, der i engelsk retspraksis har været anvendt af virksomheder, der ønsker afklaret, om de kan fortsætte med at foretage handlinger, som eventuelt krænker patentkravene i verserende patentansøgninger. Sø- og Handelsretten fandt, at påstandene i realiteten angik prøvelse af spørgsmål om gyldigheden af sagsøgers endnu ikke udstedte patenter. Højesteret har tidligere, i en sag mellem samme parter, fastslået, at domstolsprøvelse af en ugyldighedspåstand, før et patent er udstedt, ikke kan finde sted. På den baggrund afviste retten hele sagen på grund af manglende retlig interesse.
Bank frifundet for krav om rådgiveransvar
En dansk bank var sagsøgt under hævdelse af, at banken havde handlet ansvarspådragende og påført kunden et tab på grund af blandt andet mangelfuld rådgivning. Sø- og Handelsretten fandt, at det tydeligt fremgik af bankens forretningsbetingelser, at det var kundens ansvar at sikre tilstrækkelig margin på sin konto, og at banken ikke havde pådraget sig et rådgiveransvar. På denne baggrund blev banken frifundet.
Sagen blev ført af partner Kolja Staunstrup og advokat Linnea Clara Klingberg-Jensen, Kromann Reumert.
Forening frifundet i en varemærkesag om navnet "Norliv"
En sagsøgt forening fik af Østre Landsret medhold i, at foreningens tidligere navn "Norliv ‒ foreningen for kunder i Nordea Liv & Pension" ikke krænkede selskabet Norlivs ApS' rettigheder. Østre Landsret fastslog i sin dom, at der som følge af det manglende branchesammenfald ikke var risiko for forveksling mellem selskabsnavn og foreningsnavn. Herudover fandt landsretten, at foreningens brug af betegnelsen "Norliv" ikke indebar en forvekslingsrisiko i forhold til Norliv ApS' varemærke.
Sagen blev ført af partner Martin Dahl Pedersen og advokat Tugba Karacan, Kromann Reumert.
Læs mere om sagen
Claus Juel Hansen
Mobil: +45 21 26 90 70
Direkte: +45 38 77 44 45
CJH@kromannreumert.com
Mobil: +45 24 86 00 11
Direkte: +45 38 77 45 95
FB@kromannreumert.com
Mobil: +45 61 61 30 30
Direkte: +45 38 77 43 91
kos@kromannreumert.com
Mobil: +45 40 61 14 82
Direkte: +45 38 77 43 70
NL@kromannreumert.com
Nicolaj Bording
Mobil: +45 61 63 54 38
Direkte: +45 38 77 45 87
nbo@kromannreumert.com
Martin Dahl Pedersen
Mobil: +45 24 86 00 17
Direkte: +45 38 77 43 88
MDP@kromannreumert.com
Kim Trenskow
Mobil: +45 20 19 74 26
Direkte: +45 38 77 43 99
KT@kromannreumert.com
COVID-19: Ledelsesansvar i usikre tider
COVID-19: de danske domstole har aktiveret nødberedskabet - hvad betyder det for din retssag?

matches: Højesteret Højesteret Højesteret Højesteret Højesteret Højesteret Højesteret Højesteret


text:
Hvad siger tidligere kursister om RPA Practitioner kursus med UiPath?
Baseret på 34 evalueringer
RPA Practitioner kursus med UiPath
Jeg synes det har været et rigtig godt kursus, hvor der er plads til at hjælpe en med de udfordringer man kan have og tid til at besvarer de spørgsmål der må dukke op både før, under og efter kurset.
Hej Simone. Mange tak for din tilbagemelding. Dejligt at høre. Bh Niels:-)
Malene Rohde
Særdeles udbytterig
Har gennemført RPA Practitioner med UiPath kursus - samlet 6 dages kursusforløb fordelt over 3 x 2 dage. Er meget tilfreds. Oplevede undervisere med stort engagement og bred viden. Holdene var små og der var en god gruppedynamik. Kurset kan absolut anbefales, hvis man gerne vil lære mere om Robotics´ "why" "what" and "how".
Hej Malene. Tusind tak for din tilbagemelding. Rigtig dejligt at høre. Bh Niels:-)
Marianne Ravn Olsen
Tak for 4 gode og lærerige dage - RPA undervisningen blev ført helt ned på almindeligt brugerniveau uden at man behøvede en IT baggrund for at forstå/arbejde med opgaverne. Der var en god stemning og vi blev guidet gennem de forskellige områder med gode eksempler og masser af praktiske opgaver.
Hej Marianne. Mega dejligt at høre. Tak for din tilbagemelding:-)
Allan Kim Jensen
Gode værktøjer men meget salg
Overordnet synes jeg at vi på dag 2 fik nogle gode værktøjer. Dag 1 var meget salg af UIPath og jeg synes ikke at der var meget information. Der kunne godt være mere kød på.
Hej Allan. Tusind tak for din tilbagemelding. Det er taget ad notam. Det er forbudt for underviserne at sælge noget på kurserne, men jeg tænker, at det er vores entusiasme og begejstring for RPA der har været i overgear. Det vil vi være opmærksomme på. Bh Niels
Anders Lorensen
Masser af hands on og praktiske øvelser
Vi fik masser af selvbyggede flowcharts med hjem til inspiration til egne processer. Dagene er lange, så hvis det er muligt er det en god idé at komme mere op og stå + ud og gå :)
Hej Anders. Tusind tak for din tilbagemelding. Det er taget ad notam - lidt mere walk and talk:-)
Tak for et super godt kursus
Kursus og læren var virkelig kompetent, et godt om lærerigt kursus. Maden er virkelig ensformig på Tapas restauranten, vi har været der 4 gange og fået nødagtigt de samme slags madder. På pasta restauranten er det mere varieret. Super lækkert sted jeres undervisning foregår og intet at klage på forplejningen her, men jeres borde er for høj...
Hej Jane. Tusind tak for din fine tilbagemelding som vi blev meget glade for. Ja - vi må lige overveje det med Tapas buffen. Rigtig god sommerferie. Bh Niels:-)
Med ønske om nye stole og mere varieret frokost :)
Hej Lærke. Tusind tak for din fine tilbagemelding som vi blev meget glade for. Vi må overveje det med frokost buffet. Rigtig god sommerferie. Bh Niels:-)
Vidende og engageret instruktør med gode præsentationsemner. Kursus godt tilrettelagt med et passende antal pauser og længde. Indretningen af undervisningslokalet er dog ikke optimal for heldagskursus. Bordene er for høje og stolene for lave - det ville være ideelt med højdejustérbare stole.
Hej Jacob. Tak for din tilbagemelding som vi blev rigtig glade for. Den der med stolene har vi ikke hørt før :-) den må vi lige undersøge nærmere - tak for din tilbagemelding. Bh Niels:-)
Hanne Faghtmann
Velforberedt og kompetent undervisning
Godt velforberedt kursus materiale og gode undervisere. Klart scope og formål med hver undervisningsdag/modul. Gode faciliteter etc. Een ting undrede mig dog - måske en kultur forskel København-Jylland: man hilse ikke pænt og præsenterede sig ikke ved ankomst. Jeg vil forventer underviseren sikre dette. Følte tit I nok vidste, hvem jeg var. Me...
Hej Hanne. Tusind tak for din fine tilbagemelding. Ja - du har en god pointe. Det skal vi lige have lavet om på - det er ikke godt nok. Bh Niels:-)
God introduction til programmet, og bestemt i et tempo hvor alle kan være med. Man kunne savne noget mere advanceret indhold.
Pia Iaccarino
Er svært at bedømme, da man ikke har den store IT interesse. Men fik da noget med hjem, jeg kunne bruge.
Gitte Egeberg
Evaluering af RPA kursus
Overordnet set var det et rigtig godt kursus, dog var det til tider svært at følge med, hvis man på et tidspunkt blev hægtet af. Her fortsatte underviseren og man havde problemer med at indhentet den information man havde mistet. Det var dog godt, at der var 2 underviserer på de 2 dage der var praktiske øvelser.
Hej Gitte. Tusind tak for din fine evaluering. Rigtig dejligt at høre. Bh Niels:-)
Sanne Jæger
Kurset har været godt men synes dog at det gik alt for hurtigt. Hvis man blev hægtet af var det svært at komme med igen. Det var rigtig godt at der var en underviser dog en hjælper hvor vi skulle arbejde selv.
Hej Sanne. Tusind tak for din tilbagemelding - rigtig dejligt at høre. Tempo er alfa og omega på moduler med opsætning af robotter, og vi gør alt hvad vi kan for at finde det rigtige tempo som rammer flest muligt bedst. Bh Niels:-)
RPA-kursus 26.-27. februar + 12.-13. marts
Super godt kursus. God veksling mellem teori (governance etc.) og praktik (programmering). Gode undervisere, der forstod at gøre kurset interessant. Der måtte meget gerne have været ledere med på de to "teori"-dage.
Hej Allan. Tusind tak for din fine tilbagemelding. Virkelig dejligt at høre. Bh Niels:-)
Godt kursus med kompetente undervisere
Jeg havde nogle gode og yderst lærerige dage. I de dage hvor vi havde praktisk RPA undervisning fungerede det bedst med Torben som underviser og Nicolai som support. Det var særligt godt på modul M, hvor læringsområderne var delt op i en slags "læringsmoduler" som hang sammen med præsentationen.
Hej Rasmus. Tusind tak for din tilbagemelding. Rigtig dejligt at høre. Bh Niels:-)
Irene sandager
Det var et godt kursus, men der var måske for meget teori om governance. Jeg havde mere behov for hands on og øvelser, hvilket gav rigtig meget.
Hej Irene. Tusind tak for din tilbagemelding. Det er en hårfin balance som vi konstant prøver at optimere. Tak skal du have. Bh Niels:-)
Kunne man niveauopdelt lidt mere så ville man få et større fagligt udbytte?
Hej John. Tusind tak for din fine tilbagemelding. Ja, jeg er helt enig. Vi er meget opmærksomme på netop det. Nogle er lige startede med RPA, og andre er allerede godt i gang . Vores holdning er at der skal være plads til alle, og vi er allerede igang med løsninger. Bh Niels:-)
Jens Noack Skærbæk
Godt kursus. Godt indhold. God underviser. og God Weekend :-)
Hej Jens. Tusind tak for din fine tilbagemelding. Rigtig dejligt at høre. Bh Niels:-)

matches:
in fine
in fine
in fine
in fine
in fine
in fine
in fine


text:
2001-02, 2. samling - B 47 (som fremsat): Forslag til folketingsbeslutning om sikring af organisationsfriheden.
B 47 (som fremsat): Forslag til folketingsbeslutning om sikring af organisationsfriheden.
Fremsat den 10. januar 2002 af Ole M. Nielsen (KRF), Tove Videbæk (KRF), Bent Bøgsted (DF) og Kristian Thulesen Dahl (DF)
om sikring af organisationsfriheden
Folketinget pålægger regeringen inden 1. juli 2002 at sikre, at enhver arbejdsgiver og enhver arbejdstager har frihed til at melde sig ind i arbejdsgiverforeninger og fagforeninger eller til at undlade at gøre det, uden at det må komme den pågældende personligt eller erhvervsmæssigt til skade.
Forslaget er en uændret genfremsættelse af følgende beslutningsforslag:
–	Nr. B 21 fra folketingsåret 2001-02, 1. samling. Se Folketingstidende 2001-02, 1. samling, tillæg A side 819 og 823.
–	Nr. B 12 fra folketingsåret 2000-01. Se Folketingstidende 2000-01, forhandlingerne side 968 og tillæg A side 1312 og 1316.
–	Nr. B 34 fra folketingsåret 1999-2000. Se Folketingstidende 1999-2000, forhandlingerne side 1883 og tillæg A side 2532 og 2536.
–	Nr. B 18 fra folketingsåret 1998-99. Se Folketingstidende 1998-99, forhandlingerne side 1249 og 6802, tillæg A side 1531 og 1534 og tillæg B side 1040.
–	Nr. B 42 fra folketingsåret 1997-98, 1. samling. Se Folketingstidende 1997-98, 1. samling, forhandlingerne side 2256 og tillæg A side 1336 og 1339.
–	Nr. B 85 fra folketingsåret 1996-97. Se Folketingstidende 1996-97, forhandlingerne side 4311 og 7070, tillæg A side 2881 og 2982 og tillæg B side 822.
–	Nr. B 30 fra folketingsåret 1994-95. Se Folketingstidende 1994-95, forhandlingerne side 1195 og 2192 og tillæg A side 994.
Det må være en grundlæggende ret, at arbejdsgivere og lønmodtagere frit kan slutte sig sammen og oprette arbejdsgiverforeninger og fagforeninger efter eget valg til varetagelse af deres økonomiske og sociale interesser. Omvendt må det også stå enhver frit for at undlade at melde sig ind i disse foreninger.
Regeringen har tilkendegivet, at den vil iværksætte et udvalgsarbejde med det formål at sikre, at krav om medlemskab af bestemte foreninger ikke forhindrer nogen i at udøve deres erhverv, hverken lønmodtagere eller virksomheder. Forslagstillerne ser ingen hindringer for, at regeringen umiddelbart kan ophæve eksklusivaftalerne på arbejdsmarkedet. Problemet med begrænsninger i foreningsfriheden for liberale erhverv må løses på et senere tidspunkt, når det nødvendige udvalgsarbejde er afsluttet.
Den nugældende lovgivning
Danmark har ved lov indført en foreningsfrihed, der dog kun gælder for personer, som er ansat forud for indgåelse af eksklusivaftaler. Det betyder, at personer, der ønsker ansættelse i et firma, vil kunne tvinges til at melde sig ind i faglige organisationer mod deres eget ønske. Foreningsfrihedsloven er således, som nedenfor beskrevet, ikke dækkende for den negative foreningsfrihed.
Endvidere har Danmark indført muligheden for, at medlemmer af faglige organisationer skal udfylde en frameldingskupon, hvis de ikke ønsker at bidrage til politiske partier. Desværre har medierne tydeligt afdækket, at den regel ikke overholdes, og at medlemmer, som har benyttet deres ret til at melde fra, alligevel må se deres kontingentmidler gå til politiske partier eller annoncer, der anbefaler bestemte politiske partier og kandidater. Muligheden for at bruge en frameldingskupon er derfor kun at betragte som en narresut, der ikke har nogen egentlig virkning på de faglige organisationers brug af midler til politisk agitation. Kun ved at gennemføre en reel foreningsfrihed kan man sikre medlemmer mod, at deres kontingent bliver brugt til politisk arbejde mod deres vilje.
Eksklusivbestemmelsernes udbredelse
Eksklusiv- og fortrinsbestemmelser er accepteret på det danske arbejdsmarked. Bestemmelserne indebærer, at ansatte er forpligtede til at være medlemmer af en bestemt faglig organisation. Eksklusiv- og fortrinsbestemmelser er et betydeligt problem på det danske arbejdsmarked. Et betydeligt antal lønmodtagere er tvangsindmeldt i bestemte faglige organisationer som følge af eksklusiv- og fortrinsklausuler. Der findes ingen præcis opgørelse over antallet af lønmodtagere, der er underlagt en eksklusivaftale. Efter Kristelig Fagforenings skøn er mindst 200.000 lønmodtagere omfattet af eksklusiv- og fortrinsklausuler. Dansk Arbejdsgiverforening har foretaget et forsigtigt skøn, der tyder på, at mindst 230.000 lønmodtagere er bundet af disse bestemmelser.
Aftalefriheden påberåbes ofte i forbindelse med indgåelse af eksklusivaftaler. Arbejdsgiverne må sige nej til eksklusivaftaler. Imidlertid må det konstateres, at aftalefriheden kun er teoretisk. Uorganiserede arbejdsgivere trues ofte til at indgå overenskomster med eksklusivaftaler. Dette sker ved trussel om anvendelse af kampskridt for at få en overenskomst med eksklusivaftale.
Retsstillingen i Danmark
Den danske foreningsfrihedslov tillader eksklusivbestemmelser. Foreningsfrihedsloven beskytter den positive foreningsfrihed. Positiv foreningsfrihed er en sikring af den enkeltes ret til at tilslutte sig eller danne foreninger. Det betyder, at en afskedigelse, der finder sted alene på grund af en medarbejders organisationstilhørsforhold, anses for at være ulovlig. Foreningsfrihedsloven beskytter derimod ikke på samme måde den negative foreningsfrihed. Negativ foreningfrihed er retten til uhindret at stå uden for foreninger og til uhindret at melde sig ud af en forening. En arbejdsgiver kan ved ansættelsen kræve, at arbejdstageren er medlem af en bestemt arbejdstagerorganisation.
Det er fastsat i foreningsfrihedsloven, at en arbejdsgiver hverken må afskedige en lønmodtager, fordi denne er medlem af en bestemt forening (§ 1), eller fordi den pågældende ikke er medlem af en bestemt forening (§ 2, stk. 1). Reglen i § 2, stk. 1, gælder dog ikke, såfremt lønmodtageren ved ansættelsen var bekendt med, at arbejdsgiveren stillede medlemskab af en bestemt forening som betingelse for beskæftigelse i virksomheden. Den gælder endvidere ikke, hvor en lønmodtager, der er medlem af en forening, efter ansættelsen gøres bekendt med, at medlemskab af denne forening er en betingelse for fortsat ansættelse i virksomheden.
Eksklusivbestemmelser er i strid med menneskerettighederne. I henhold til den europæiske menneskerettighedskonvention (EMRK) art. 11 har enhver ret til frit at deltage i fredelige forsamlinger og til foreningsfrihed. Spørgsmålet om den negative foreningsfrihed blev første gang prøvet i sagen »Young, James og Webster EMD 44« også kaldet »British Rail«. Dommen angik tre jernbanefunktionærer, der havde været ansat ved den britiske jernbane. Efter deres ansættelse indgik arbejdsgiveren en aftale med tre fagforeninger, hvorefter medlemskab af en af disse var en betingelse for ansættelse ved jernbanerne. Den Europæiske Menneskerettighedsdomstol (EMD) fandt, at der forelå et indgreb i strid med EMRK art. 11, eftersom afskedigelse med tab af eksistensgrundlag til følge var en særlig form for tvang, der ramte selve kernen af den frihed, der er garanteret i art. 11. EMD lagde ligeledes vægt på, at der er tale om »bristede forudsætninger«, da der ikke fra statsbanernes side var stillet krav om medlemskab af en forening som vilkår for ansættelsen. Dommen blev afsagt med dommerstemmerne 18-3. Et stort mindretal på 7 af de dommere, der ville domfælde, ønskede at gå videre i retning af mere generelt at beskytte den negative foreningsfrihed.
Domsresultatet i British Rail-sagen kan betegnes som en dynamisk fortolkning af art. 11. De dissentierende nordiske dommere, i hvis lande eksklusivaftaler i vidt omfang accepteres, fremhævede, at der på en diplomatkonference i forbindelse med konventionens tilblivelse var blevet fremført betænkeligheder ved at inkludere en regulering af det negative aspekt af foreningsfriheden i forbindelse med formuleringen af art. 11.
Mindretallet i dommerkollegiet ser dette som en normering af fortolkningen, hvorimod flertallet lader hensynet til en dynamisk udvikling af konventionsbeskyttelsen veje tungere. Dommen kan ikke tages til indtægt for en generel stillingtagen til spørgsmålet om det retmæssige i at kræve medlemskab af bestemte faglige organisationer. Den ledende sag på området er nu »Sigurjónsson EMD 264«. Sagen omhandler en islandsk taxachauffør, der havde indmeldt sig i en fagforening, Frami Automobile Association. Medlemskabet var en offentligretlig betingelse for opnåelse af en bevilling til at drive hyrevognsvirksomhed. På grund af faglige uoverensstemmelser meldte han sig efter opnåelsen af bevillingen ud af foreningen, hvorefter bevillingen blev inddraget af det islandske hyrevognsnævn. Sagen blev forelagt de islandske domstole. Den islandske højesteret fandt, at kravet om obligatorisk medlemskab og inddragelsen af bevillingen ikke stred mod art. 73 vedrørende foreningsfrihed i den islandske grundlov. Højesteret fandt imidlertid, at den administrative regulering, som dannede grundlag for kravet om foreningsmedlemskabet, ikke havde den fornødne lovhjemmel. Altinget tilvejebragte herefter den nødvendige lovhjemmel. Herefter indbragte taxachaufføren spørgsmålet for Menneskerettighedskommissionen.
Kommissionen fandt med 17 stemmer mod 1, at der var tale om en krænkelse af konventionens art. 11. Domstolen fandt ligeledes med 8 stemmer mod 1 (den islandske dommer), at forholdet stred mod konventionens art. 11. Det blev i dommen understreget, at allerede »British Rail« havde fastslået, at den negative foreningsfrihed var omfattet af art. 11. Herudover fremhæver domstolen, at ILO-konventionerne nr. 87 om foreningsfrihed og beskyttelse af retten til at organisere sig og nr. 98 om retten til at organisere og føre kollektive forhandlinger fastslår, at den negative foreningsfrihed er garanteret. Disse konventioner er ratificeret af Danmark i henholdsvis bekendtgørelse nr. 16 af 23. april 1952 og bekendtgørelse nr. 2 af 4. januar 1957. Domstolen pegede endvidere på, at der siden afgørelsen af British Rail-sagen er sket en betydelig politisk udvikling, blandt andet ved vedtagelsen af EF’s Charter of the Fundamental Social Rights of Workers, som i art. 11, stk. 2, fremhæver den negative foreningsfrihed. Endvidere henviser domstolen til, at konventionen er et levende instrument og må fortolkes dynamisk. Af særlig interesse fastslog domstolen endvidere, at der ikke kunne lægges afgørende vægt på, at klager indvilligede i medlemskab af Frami som betingelse for at opnå bevillingen.
Under alle omstændigheder var klageren under et konstant pres, og det blev antaget at være spekulationer, hvorvidt han under alle omstændigheder ville være blevet medlem. Domstolen fandt herefter, at forholdet netop var en central del af den beskyttelse, som art. 11 er udtryk for. Domstolen fandt ikke som i »British Rail«, at det skulle tillægges særlig vægt, om klager forud for ansættelsen havde haft kendskab til kravet om foreningsfrihed. Dommen er således udtryk for, at der er sket en udvidelse af området for den negative foreningsfrihed. Domstolen er gået videre i beskyttelsen af den negative foreningsfrihed.
Den seneste dom fra Menneskerettighedsdomstolen vedrørende art. 11, Chassagnou and others mod Frankrig, støtter i det hele den retsudvikling, der efter klagerens opfattelse har været i fortolkningen af art. 11, der fører til, at art. 11 i dag tillige beskytter den negative foreningsfrihed i et omfang, der forhindrer eksklusivaftaler.
Danmark har et problem i forhold til Europarådets Socialpagt. Der er indledt klageprocedure mod Danmark for overtrædelse af pagten. Komiteen af uafhængige eksperter, der er et kontrolorgan, som skal påse, at medlemslandene efterlever pagtens bestemmelser, har fastslået, at den negative foreningsfrihed ikke er tilstrækkelig beskyttet i dansk lovgivning. Ekspertkomiteen konkluderer, at socialpagtens art. 5 er overtrådt, så længe eksklusivaftaler er tilladt i den private sektor. Det efterfølgende kontrolorgan – regeringskomiteen – har opretholdt kritikken. Sagen har nu været behandlet i det øverste kontrolorgan – ministerkomiteen – og kun på grund af kravet om kvalificeret flertal blev der ikke vedtaget en rekommandation, som gik Danmark imod. 11 lande stemte for, mens kun Danmark og Irland stemte imod – 15 undlod at stemme. Resultatet viser dog, at hele 11 lande mener, at Danmark ikke overholder socialpagten og således vil være nødt til at forbyde eksklusivaftaler på arbejdsmarkedet. I Irland er eksklusivaftaler tilladt. Ministerkomiteen vedtog i midten af 1999 en rekommandation, hvoraf det fremgår, at den irske lovgivning bør ændres.
Danmark var i 1989 sammen med 10 andre EU-lande med til at vedtage en fællesskabspagt om arbejdstagernes grundlæggende arbejdsmarkedsmæssige rettigheder. I fællesskabspagten står der bl.a., at enhver arbejdsgiver og enhver arbejdstager har frihed til at melde sig ind i henholdsvis arbejdsgiver- og arbejdstagerorganisationer eller undlade at gøre dette, uden at det må komme den pågældende personligt eller erhvervsmæssigt til skade. Den danske retsstilling er således ikke i overensstemmelse med forpligtelserne i fællesskabspagten. I protokollen til Maastrichttraktaten udtrykker de 11 lande ønske om at gennemføre fællesskabspagten. Med Amsterdamtraktaten indskrives protokollen i selve traktaten, og der henvises igen til fællesskabspagten samt til den europæiske socialpagt. Der er dog tale om hensigtserklæringer og altså ikke retligt bindende bestemmelser.
I en række lande er eksklusivbestemmelser forbudt. Følgende lande kan nævnes: Tyskland, Frankrig, Italien, Belgien, Storbritannien, Grækenland og Spanien. I Tyskland er foreningsfriheden beskyttet i grundlovens art. 9, afsnit 3. Retten til at stå uden for en organisation er også beskyttet. Følgen heraf er derfor, at eksklusivklausuler er grundlovsstridige.
Højesteret accepterer eksklusivaftaler
I en sag anlagt af Kristelig Fagforening har Højesteret fastslået, at foreningsfrihedsloven er i overensstemmelse med praksis ved Den Europæiske Menneskerettighedsdomstol. Det indebærer, at Højesteret accepterer eksklusivaftalerne på det danske arbejdsmarked. I en anden sag er Højesteret nået frem til samme resultat.
Den konkrete sag vedrørte en ansat, der blev afskediget på virksomheden Novadan A/S, fordi han ikke ville betale kontingent til SiD. Begrundelsen herfor var bl.a., at SiD giver økonomisk støtte til Socialdemokratiet. Pågældende blev ansat på Novadan A/S i 1989. Der blev ikke stillet krav om medlemskab af SiD. I 1990 blev der indgået aftale mellem virksomheden og SiD om, at alle nyansatte fremover skulle være medlem af SiD. I slutningen af 1990 meldte han sig ind i SiD. Han blev slettet af SiD i begyndelse af 1996 og som følge heraf afskediget.
Vestre Landsret afsagde dom i februar 1998. Af præmisserne fremgår det imidlertid, at landsretten finder, at navnlig afgørelsen i Sigurjónsson-sagen rejser begrundet tvivl om, hvorvidt foreningsfrihedslovens undtagelser i § 2, stk. 2 og 3, kan anses for at være i overensstemmelse med forståelsen af konventionens art. 11. Desuden tillægger landsretten det betydning, at det må anses for i sig selv betænkeligt og muligvis i strid med konventionens bestemmelser om blandt andet ytringsfrihed at forpligte individer til mod deres overbevisning af være medlemmer af fagforeninger med et klart partipolitisk tilhørsforhold. Endelig udtaler landsretten, at det bør overlades lovgivningsmagten at tage stilling til, om Menneskerettighedsdomstolens nyere praksis bør give anledning til ændring af foreningsfrihedsloven.
Højesteret afsagde dom den 6. maj 1999 (Sag nr. 66/1998). I dommen henviser Højesteret blandt andet til British Rail-dommen, hvoraf det fremgår, at det er i strid med menneskerettighedskonventionens art. 11 om foreningsfrihed at afskedige en arbejdstager, fordi vedkommende ikke ønsker at melde sig ind i en fagforening, som en arbejdsgiver efter arbejdstagerens ansættelse har indgået eksklusivaftale med, når medlemskabet ikke var en forudsætning for ansættelsen. Nyere retspraksis ved Menneskerettighedsdomstolen, som parterne henviste til, gav efter Højesterets opfattelse ikke grundlag for at anlægge en anden vurdering af arbejdsmarkedets eksklusivaftaler og disses konsekvenser end den, der fremgik af British Rail-dommen. Spørgsmålet i den foreliggende sag var, om undtagelsesbestemmelsen i lovens § 2, stk. 3, kunne påberåbes af arbejdsgiveren, hvis arbejdstageren – selv om han ikke kunne tvinges til det under trussel om afskedigelse – havde meldt sig ind i en fagforening efter indgåelsen af en eksklusivaftale og derefter på et senere tidspunkt igen havde meldt sig ud.
Et flertal på 5 højesteretsdommere fandt, at § 2, stk. 3, må forstås således, at bestemmelsen i det hele ikke omfatter en situation, hvor eksklusivaftaler som i det foreliggende tilfælde er indgået efter arbejdstagerens ansættelse og arbejdstageren ikke var medlem af fagforeningen på tidspunktet for eksklusivaftalens indgåelse. Afskedigelsen var således i strid med foreningsfrihedslovens § 2, stk. 1, hvorfor Novadan blev pålagt at betale en godtgørelse på kr. 200.000.
Kristelig Fagforening har indgivet klage til EMD. Klagen er indgivet på baggrund af ovennævnte sag fra Højesteret. Desuden omfatter klagen en person, der i dag er tvunget til at være medlem af SiD på grund af en eksklusivaftale, men hellere vil være medlem af Kristelig Fagforening. Ligeledes har Danmarks Frie Fagforening anlagt sag ved EMD på baggrund af et hændelsesforløb, hvor en person blev fyret, da han ikke ønskede at være medlem af SiD.
Forslag til folketingsbeslutning om sikring af organisationsfriheden.
(Beslutningsforslag nr. B 47).
Af Ole M. Nielsen (KRF), Tove Videbæk (KRF), Bent Bøgsted (DF) og Kristian Thulesen Dahl (DF).
Vedrørende Beskæftigelsesministeriet.
Ordførere: (1.beh) Jens Vibjerg (V), Ole Vagn Christensen (S), Bent Bøgsted (DF), Lars Barfoed (KF), Ole Sohn (SF), Anders Samuelsen (RV), Pernille Falcon (KRF) og Ole M. Nielsen (KRF).
Efter 1.beh henvist til Arbejdsmarkedsudvalget (AMU).
Folketingsbeslutningen pålægger regeringen inden 1. januar 2003 at fremsætte lovforslag, der sikrer, at enhver arbejdsgiver og enhver arbejdstager har frihed til at melde sig ind i arbejdsgiverforeninger og fagforeninger eller undlade at gøre dette, uden at det må komme den pågældende personligt eller erhvervsmæssigt til skade. Baggrund: Beslutningsforslaget blev vedtaget, efter at forslagsstillerne havde stillet ændringsforslag om en ændret frist for regeringen til at fremsætte lovforslaget om at sikre organisationsfriheden. Beslutningsforslaget havde tidligere været uændret fremsat 7 gange, første gang som beslutningsforslag nr. B 30 fra folketingsåret 1994-95, jf. omtalen i Årbog & Registre 1994-95 side 219.
Beslutningsforslaget vedtaget med 63 stemmer (V, DF, KF og KRF) mod 39 (S, SF og EL); 5 (RV) stemte hverken for eller imod.

matches: højesteret Højesteret Højesteret Højesteret Højesteret Højesteret Højesteret Højesteret


text:
Forbrugerombudsmanden har fokus på internettet i 2014/Ny domænelov er trådt i kraft/Linking til ophavsretligt beskyttede værker/Brug af dedikeret metasøgemaskine på internettet/Ophavsretlig beskyttelse af Vola-køkkenarmatur - Moalem Weitemeyer Bendtsen
Dato 27 mar. 2014
I denne udgave af MWBe Updated – IPR & Teknologi ser vi blandt andet på den nye domænelov og en afgørelse fra EU-domstolen vedrørende linking til ophavsretligt beskyttede værker.
Forbrugerombudsmanden har fokus på internettet i 2014
Forbrugernes stigende aktivitet på internettet medfører, at Forbrugerombudsmanden i 2014 vil sætte fokus herpå.
I indeværende år vil Forbrugerombudsmanden medvirke til, at forbrugerne sikres gode vilkår ved aktivitet på internettet. Følgende indsatsområder vil således få særlig opmærksomhed:
Sager, hvor det er uklart, om der er indgået en aftale, eller hvad en aftale går ud på
Overholdelse af retningslinjer for e-butikkers håndtering af betalinger
Forbedring af forbrugernes mulighed for at tilbagekalde betalingsordrer hos bankerne
Nye regler for net-handel
[Læs mere om indsatsområderne her ]
Ny domænelov er trådt i kraft
Den 1. marts 2014 trådte den nye domænelov i kraft, og loven medfører en række ændringer for anvendelse og administration af internetdomæner under top level-domænet ”.dk”.
Følgende ændringer vil især være mærkbare ved den nye domænelov:
Reglen om god domæneskik har nu mere præg af at være en generalklausul, som dynamisk vil udvikle sig gennem afgørelser truffet af Klagenævnet for Domænenavne
Administratoren af WHOIS-databasen, som indeholder oplysninger om registranters navne, adresser og telefonnummer, skal hemmeligholde oplysninger, der er undtaget fra offentlighed. Det er tillige et krav, at WHOIS-administratoren sikrer korrektheden af oplysninger i WHOIS-databasen. Denne del af den nye domænelov træder dog først i kraft den 1. marts 2015
I dag administreres topdomænet ”.dk” af foreningen Dansk Internet Forum (DIFO) via selskabet DK Hostmaster, men med den nye domænelov kan administrationen heraf sendes i udbud. En høringsproces er sat i gang og løber til den 16. april 2014.
[Læs den nye domænelov her ]
Linking til ophavsretligt beskyttede værker
EU-domstolen fastslår med afgørelsen C-466/12, at linking til ophavsretligt beskyttede værker ikke er i strid med Infosoc-direktivet.
En række journalister anlagde en erstatningssag mod den svenske virksomhed Retriever. Retriever drev en internetside, som tilbød lister til sine kunder med klikbare links til artikler udgivet på andre internetsider. EU-domstolen skulle i denne forbindelse afgøre, om Retrievers linking til nyhedsartikler forfattet af journalisterne var en krænkelse af Infosoc-direktivet art. 3, stk. 1.
Udgangspunktet for overføring af værker til almenheden er, at overførslen kræver accept fra indehaveren af ophavsretten. Dog følger det af fast retspraksis vedrørende begrebet ”overførsel til almenheden”, at værker, der allerede er udgivet, frit kan videreoverføres. Dette er imidlertid kun i det omfang, at det ikke sker til et nyt publikum.
I den konkrete situation linkede Retriever til internetsider, der allerede var tilgængelige for enhver, hvorfor publikummet ikke ændredes og ifølge EU-domstolen dermed ikke var ”nyt”. Retriever havde derfor ikke krænket journalisternes ophavsrettigheder.
Indehavere af hjemmesider kan frit linke til internetsider, der allerede er tilgængelige for almenheden. Det er dog vigtigt at bemærke, at i) værket, hvortil der linkes, lovligt skal være lagt op på internetsiden, og ii) publikummet skal ikke ændres – for eksempel er linking til indhold fra betalingssider eller lukkede fora således ikke tilladt.
[Læs hele afgørelsen her ]
Brug af dedikeret metasøgemaskine på internettet
EU-domstolen har med sin dom C-202/12 truffet afgørelse om, at brugen af dedikerede metasøgemaskiner krænkede Databasedirektivet.
To konkurrerende hjemmesider havde fået forelagt EU-domstolen en række principielle spørgsmål vedrørende fortolkningen af Databasedirektivet art. 7 og sui generis-retten.
En metasøgemaskine bruger andre hjemmesiders søgemaskiner, hvorefter den videresender brugernes anmodninger til de andre hjemmesider, gemmer resultaterne på sin egen server og sender resultaterne til brugerne, som var det metasøgemaskinens egne.
Den ene part, Wegener, udbød via sin hjemmeside online-adgang til en samling annoncer for salg af brugte biler. Den anden part, Innoweb, udbød via sit websted en dedikeret metasøgemaskine til brug for søgning af brugte biler. Idet Innowebs metasøgemaskine benyttede sig af data fra blandt andet Wegeners søgemaskine, anlagde Wegener sag mod Innoweb, da Wegener påstod, at der skete en krænkelse af Databasedirektivet art. 7, hvorefter genanvendelse af andres databaser er forbudt.
EU-domstolen har i flere sager anvendt en bred betegnelse for ”genanvendelse” og lagde til grund, at der i den konkrete situation også var tale om, at Innoweb genanvendte Wegeners data. Dette skyldtes, at slutbrugeren i det hele ville opnå samme søgefordele ved brug af den ene som den anden søgemaskine, hvorefter Wegener ville risikere at blive unddraget indtægter, herunder reklameindtægter og muligheden for at afskrive investeringsomkostninger. EU-domstolen traf derfor afgørelse om, at Innoweb havde krænket Wegeners sui generis-ret.
I dansk ret har man set sager med lignende udfald, hvorfor det er vores vurdering, at indehavere af metasøgemaskiner skal være varsomme med brugen af andre søgemaskiners data.
Ophavsretlig beskyttelse af Vola-køkkenarmatur
Højesteret gav i januar 2014 Vola KV1-køkkenarmatur ophavsretlig beskyttelse, men de sagsøgte havde ikke krænket Vola, da deres produkter ikke var nærgående efterligninger.
Ifølge Højesteret nyder køkkenarmaturet Vola KV1 ophavsretlig beskyttelse i sin egenskab af at være brugskunst grundet sin banebrydende cylinderform. Da armaturet er funktionsbestemt, omfatter beskyttelsen imidlertid kun meget nærgående efterligninger.
Højesteret fandt, at køkkenarmaturerne Osier nr. 18087/18082 og BLANCO Finess adskilte sig fra Vola i en sådan grad, at de ikke kunne anses for nærgående efterligninger. Dette var begrundet med, at dimensioneringen, kompositionen, formen på de forskellige cylinderformede emner og betjeningsgrebet samt designudtrykket var forskellige. Højesteret lagde vægt på, at ovenstående særligt kom til udtryk under brug af armaturerne, og at det ellers særegne betjeningsgreb ved Vola var meget forskelligt fra de andre armaturer.
Osier og BLANCO havde således ikke krænket Vola KV1.
Højesterets dom er i overensstemmelse med tidligere retspraksis, da brugskunst alene nyder en snæver beskyttelse. Dette er begrundet med, at det er funktionsbestemt og ellers ville risikere ikke give plads til kreative nyskabelser.
[Læs Højesteretsdommen her ]
+45 33 77 90 25
+ 45 33 77 90 47

matches:
sui generis
sui generis
Højesteret
Højesteret
Højesteret
Højesteret