text:
HR-dom: Virksomhed tilsidesat vikarlovens ligebehandlinsprincip
afsagt tirsdag den 23. august 2016
HK Danmark som mandatar for A (advokat Tina Sejr Gad)
Dansk Arbejdsgiverforening som mandatar for LabVikar ApS (advokat Tine Benedikte Skyum)
I tidligere instans er afsagt dom af Sø- og Handelsretten den 27. marts 2015.
I pådømmelsen har deltaget fem dommere: Marianne Højgaard Pedersen, Vibeke Rønne, Henrik Waaben, Jan Schans Christensen og Jens Kruse Mikkelsen.
Appellanten, HK Danmark som mandatar for A, har nedlagt påstand om, at LabVikar ApS yderligere skal betale 175.208,79 kr. med tillæg af procesrente som nærmere angivet.
Indstævnte, Dansk Arbejdsgiverforening som mandatar for LabVikar ApS, har nedlagt påstand om frifindelse, og at A skal tilbagebetale 59.625,81 kr., som er betalt til opfyldelse af Sø- og Handelsrettens dom.
HK’s påstand fremkommer således:
Efterregulering af feriefritimer
5:7 x 22 uger = 15,71 timer á 150,00 kr. kr. 2.356,50
Feriegodtgørelse af feriefritimer
12,5 % af 2.356,50 kr. kr. 294,56
Efterregulering af opsparing
1,03 % af 116.304,00 kr. (2.356,50 + 113.947,50) kr. 1.197,93
Efterregulering af pension
12,99 % af 117.501,93 kr. (113.947,50 + 3.554,43) kr. 15.263,50
I alt kr. 19.112,49
- Tilkendt i Sø- og Handelsretten (og betalt) kr. 19.112,49 kr. 0,00
Efterregulering af personligt tillæg
Juni, 15/19 af 4.000,00 kr. kr. 3.157,89
1. juli – 30. november, 5 mdr. á 4.000,00 kr. kr. 20.000,00
4.-6. december, 3/20 af 4.000,00 kr. kr. 600,00
I alt kr. 23.757,89
Godtgørelse i henhold til vikarlovens § 8
26 uger á 6.209,65 kr. kr. 161.450,00
- Tilkendt i Sø- og Handelsretten (og betalt) kr. 10.000,00 kr. 151.450,90
Godtgørelse i henhold til ansættelsesbevisloven kr. 10.000,00
- Tilkendt i Sø- og Handelsretten (og betalt) kr. 10.000,00 kr. 0,00
I alt kr. 175.208,79
Parterne er uenige om, hvorvidt A modtog en vikarbekræftelse fra LabVikar med ansættelsesvilkårene for vikariatet hos Arla Foods a.m.b.a., afdeling HOCO.
Der er fremlagt en mail sendt fra LabVikar til A den 7. juni 2013 kl. 22:28 med emnet vikariatsbekræftelse og teksten:
”Og timeseddel-fil”
Dansk Arbejdsgiverforening har oplyst, at det på grund af et nedbrud i LabVikars IT-system ikke har været muligt at dokumentere fremsendelsen af en vikarbekræftelse vedrørende As vikariat hos HOCO.
Der er endvidere fremlagt en mail sendt fra LabVikar til HOCO den 7. juni 2013 kl. 22:40 ligeledes med emnet vikariatsbekræftelse.
Af vikarbekræftelsen fremgår ud over det, der er anført i Sø- og Handelsrettens dom, også følgende i de fortrykte aftalepunkter:
”12. Lønnen er inkl. pension men ekskl. feriepenge.”
HK har navnlig anført, at A efter ligebehandlingsprincippet i vikarlovens § 3, stk. 1, er berettiget til efterregulering af feriefritimer, opsparing, pension og personligt tillæg, idet hendes arbejds- og ansættelsesvilkår som vikar hos HOCO på disse punkter ikke mindst har svaret til, hvad der ville have været gældende, hvis hun havde været ansat direkte af HOCO.
Ligebehandlingsprincippet indebærer, at vikaren i forhold til hvert enkelt af de arbejds- og ansættelsesvilkår, der er opregnet i vikarlovens § 3, stk. 1, skal stilles som de fastansatte medarbejdere i brugervirksomheden. De egentlige lønelementer, der indgår under ansættelsesvilkåret ”aflønning” vil kunne indregnes i timelønnen, forudsat at der er en aftale herom, og at vikaren ikke behandles dårligere end en fastansat i brugervirksomheden ud fra en samlet vurdering af aflønningen.
Der er enighed om, at den overenskomstmæssige timeløn – inklusive den økonomiske værdi af opsparede fritimer/-dage, opsparingstillæg, arbejdsgivers pensionsbidrag og laboranttillæg – beløbsmæssigt kan opgøres til 143,87 kr. Det bestrides imidlertid, at alle de anførte overenskomstmæssige goder kan indgå i timelønnen, og at det var aftalt, at disse elementer indgik i timelønnen. Det er LabVikar, der har bevisbyrden for, at samtlige overenskomstmæssige goder, inklusive det personlige tillæg, er aftalt indeholdt i – og kan indeholdes i – As timeløn på 150 kr. Det er i den forbindelse ikke godtgjort, at LabVikars vikarbekræftelse til A, der præciserer vilkårene for vikaransættelsen hos HOCO, er kommet frem til A.
Efter § 18 i den dagældende overenskomst mellem DI og HK optjente medarbejdere ret til 5 fritimer for hver 7 ugers ansættelse, svarende til 5 fridage af 7,4 timer pr. år. Denne ordning må sidestilles med en 6. ferieuge, og efter forarbejderne til vikarloven vil en sådan 6. ferieuge ikke kunne konverteres til et pengebeløb i videre omfang end angivet i overenskomsten. Vikarloven har ikke haft til hensigt at skelne mellem forskellige former for frihed, som betegnes forskelligt, når blot begreberne dækker over det samme. Betingelserne i overenskomsten for udbetaling af den optjente løn for frihed var ikke opfyldt, og derfor er ligebehandlingsprincippet tilsidesat.
Efter overenskomstens § 19 skal arbejdsgiveren indbetale 1,03 % af lønnen til en særlig opsparingsordning, der udbetales sammen med lønnen for december måned, medmindre medarbejderen har anmodet om at få beløbet indbetalt på dennes pensionskonto. En løbende udbetaling af værdien af opsparingsordningen som en del af timelønnen er en undtagelse fra ligebehandlingsprincippet, og det må derfor kræves, at det fremgår klart og tydeligt, at vikarbureauet har anlagt en fleksibel vurdering af ligebehandlingsprincippet. Det skal derfor skriftligt være præciseret, at dette ansættelsesvilkår er indeholdt i timelønnen og med hvilket beløb. I modsat fald er der risiko for omgåelse.
For så vidt angår pensionsbidraget fremgår det af forarbejderne til vikarloven, at det vil være muligt at konvertere arbejdsgiverens andel af pensionsbidraget til løn, som umiddelbart betales til vikaren, hvis det kan konstateres, at vikaren ikke behandles dårligere end en fastansat på brugervirksomheden ud fra en samlet vurdering af aflønningen. En pensionsordning tjener imidlertid en række anerkendelsesværdige formål, som ud over opsparing til alderdommen i form af pension også omfatter en række forsikringsydelser, typisk tab af erhvervsevne og præmiefritagelse i den forbindelse, men i nogle tilfælde – som hos HOCO – også andre forhold som gruppelivsforsikring, forsikring for kritisk sygdom og lignende. Det vil altid være væsentligt dyrere som privatperson og individuel forsikringstager at forsikre sig mod disse forhold, hvorfor A ikke blot ved at få tildelt et konverteret lønbeløb svarende til arbejdsgivers andel af pensionsbidraget aflønningsmæssigt stilles som en fastansat omfattet af overenskomstens pensionsordning. Hertil kommer – som ved opsparingsordningen – at en fravigelse af ligebehandlingsprincippet må kræve en aftale med vikaren og en skriftlig præcisering af, at pensionsbidraget er indeholdt i lønnen og med hvilket beløb. I modsat fald har hun krav på betaling af hele pensionsbidraget (både arbejdsgiver- og medarbejderbidrag).
Efter overenskomstens § 5, stk. 1, er det en forudsætning, at der ydes et personligt tillæg til minimallønnen, men overenskomsten foreskriver ikke, hvor stort tillægget skal være. Efter Cs forklaring må det lægges til grund, at der som minimum udbetales et personligt tillæg på 4.000 kr. pr. måned til fastansatte laboranter, uanset tidligere erfaring. Havde A været ansat hos HOCO, ville hun efter de foreliggende oplysninger have fået en timeløn på 152,37 kr. eksklusive pension og diverse andre tillæg og goder efter overenskomsten. Selv om der ikke er tale om en bindende arbejdsretlig kutyme, må det afgørende være, hvilken løn A efter vidneforklaringen ville have fået udbetalt som fastansat af HOCO. Hvis vikarbureauet kan se bort fra dette ganske betydelige løntillæg, vil der være mulighed for social dumping ved ansættelse af vikarer til en ringere løn end fastansatte.
Godtgørelsen for overtrædelsen af vikarlovens ligebehandlingsprincip bør fastsættes ud fra det godtgørelsesniveau, der gælder efter ligebehandlingsloven og forskelsbehandlingsloven, subsidiært svarende til godtgørelsesniveauet efter ligelønsloven.
Det kan ikke bevismæssigt lægges til grund, at A har modtaget den ikke underskrevne vikarbekræftelse og dermed et skriftligt ansættelsesbevis. Subsidiært må det lægges til grund, at vikarbekræftelsen ikke opfylder ansættelsesbevislovens krav. Hun har derfor også krav på godtgørelse efter ansættelsesbevisloven.
Dansk Arbejdsgiverforening har navnlig anført, at alle de relevante lønelementer i den overenskomst, der var gældende for laboranter ansat af HOCO, kan rummes inden for den timeløn, som A fik, og derfor er ligebehandlingsprincippet i vikarlovens § 3, stk. 1, ikke overtrådt.
Der er enighed om, at den overenskomstmæssige timeløn – inklusive den økonomiske værdi af opsparede fritimer/-dage, opsparingstillæg, arbejdsgivers pensionsbidrag og laboranttillæg – kan opgøres til 143,87 kr. Hvis der ses bort fra det personlige tillæg, er der ingen tvivl om, at As timeløn på 150 kr. kan rumme de relevante overenskomstmæssige lønelementer.
Ligebehandlingsprincippet indebærer ikke, at vikaren har krav på en minutiøs efterlevelse af de enkelte lønelementer i den overenskomst, der gælder for HOCO, så længe vikaren får en løn, der samlet set tager højde for værdien af de enkelte relevante lønelementer. Der er ikke hjemmel i hverken vikarloven eller vikardirektivet til, at det kræver en særlig aftale med vikaren at indregne forskellige lønelementer i den aftalte timeløn. Tværtimod indikerer anvendelsen af betegnelsen ”aflønning” på den ene side og opsplitningen af en række andre arbejds- og ansættelsesvilkår (arbejdstid, overarbejde, pauser mv.) på den anden side, at alle sædvanlige lønelementer som udgangspunkt betragtes under ét.
Ordningen med fritimer og fridage efter overenskomstens § 18 kan ikke sidestilles med en 6. ferieuge. Overenskomstteksten anvender et andet udtryk end ”ferie” eller ”feriefridage”, og det må antages, at overenskomstparterne bevidst har valgt at distancere sig fra disse begreber. Der er derfor ikke noget til hinder for, at den økonomiske værdi af den optjente frihed kan konverteres til løn, som det er sket i denne sag. Det vil være hensigtsmæssigt at indrømme sådan en fleksibilitet i et vikarforhold, som typisk vil være af kortere varighed.
Opsparingsordningen kan utvivlsomt indregnes i timelønnen som en del af aflønningen, og der er som nævnt ikke grundlag for at kræve en særlig aftale med vikaren herom.
En pensionsordning indgår under begrebet ”aflønning”, og efter forarbejderne til vikarloven er der mulighed for at konvertere et pensionsbidrag til løn. Det følger af vikarforholdets karakter og hensynet til den nødvendige fleksibilitet for alle parter i et vikarforhold, at det kan være hensigtsmæssigt, at vikarens løn fastsættes således, at den i vid udstrækning indeholder forskellige lønelementer, herunder pension. En vikar med mange forskellige vikariater i forskellige virksomheder kunne risikere at blive omfattet af en række forskellige pensionsordninger med små udbetalinger fra hver. Det er mere hensigtsmæssigt at udbetale pensionsbidraget som løn, så vikaren selv kan vælge, hvilken pensionsordning vedkommende vil indbetale på. A kan under alle omstændigheder ikke få udbetalt lønmodtagerandelen af pensionsbidraget igen.
Efter overenskomstens § 5, stk. 1, er det ikke et krav, at en enhver laborant skal have et personligt tillæg. Tværtimod følger det af bestemmelsen, at der er særlige kriterier, der skal være opfyldt, før medarbejderen er berettiget til personligt tillæg. Selv om enhver laborant måtte være berettiget til et personligt tillæg, eller A måtte opfylde kriterierne i overenskomsten, er der ikke grundlag for at fastslå, at HOCO ville have været forpligtet til at betale et personligt tillæg på netop 4.000 kr., og ligebehandlingsprincippet gælder kun aflønning efter overenskomsten eller ”andre bindende generelle bestemmelser”. Det er ikke med forklaringen fra C godtgjort, at der er sket tilsidesættelse af regler, der er bindende for HOCO. Da A ikke juridisk ville kunne have gjort krav på et personligt tillæg på 4.000 kr., hvis hun var blevet ansat direkte af HOCO, er ligebehandlingsprincippet ikke tilsidesat på dette punkt.
Hvis Højesteret måtte komme frem til, at ligebehandlingsprincippet i vikarloven er overtrådt, er der tale om en så ubetydelig overtrædelse, at der ikke er grundlag for at udmåle en godtgørelse, og den bør i hvert fald ikke udmåles højere end 10.000 kr., svarende til en godtgørelse for overtrædelse af ansættelsesbevisloven. Det kan også være relevant at sammenligne med godtgørelsesniveauet efter ligelønsloven.
På grund af et nedbrud i LabVikars IT-system har det ikke været muligt at dokumentere fremsendelse til A af vikarbekræftelsen vedrørende vikariatet hos HOCO, men fremsendelsen af en mail den 7. juni 2013 med emneoverskriften ”Vikariatsbekræftelse” til A skaber en formodning for, at vikarbekræftelsen i overensstemmelse med Bs forklaring blev sendt til A. En eventuel godtgørelse efter ansættelsesbevisloven bør ikke overstige 7.500 kr., bl.a. fordi det ikke kan afvises, at A faktisk modtog vikarbekræftelsen, og fordi hun ikke benyttede sig af adgangen til at indhente oplysninger hos HOCO efter vikarlovens § 3, stk. 3.
Lov nr. 595 af 12. juni 2013 om vikarers retsstilling ved udsendelse af et vikarbureau mv. (vikarloven) bestemmer bl.a.:
”§ 1.Loven finder anvendelse på vikarer, som har indgået en arbejdsaftale eller et ansættelsesforhold med et dansk eller et udenlandsk vikarbureau og af vikarbureauet udsendes til brugervirksomheder i Danmark for midlertidigt at udføre arbejdsopgaver under disses tilsyn og ledelse..
Stk. 3. En vikar, hvis rettigheder i henhold til dennes lovs § 3, stk. 1-4, og § 5, stk. 1, og § 6, stk. 1, er krænket, kan tilkendes en godtgørelse.”
Af bemærkningerne til lovforslaget (Folketingstidende 2012-13, tillæg A, lovforslag nr. L 209) fremgår bl.a.:
1.1. Vikardirektivet
Direktivets formål er at beskytte vikaransatte, forbedre kvaliteten af vikararbejde ved at sikre at princippet om ligebehandling gælder for vikaransatte, at anerkende vikarbureauer som arbejdsgivere, og at etablere passende rammer for vikararbejde med henblik på at skabe arbejdspladser og fleksible former for arbejde.
Formålet med lovforslaget er grundlæggende det samme som formålet med direktivet. Hidtil har vikararbejde som nævnt ikke været genstand for særskilt lovgivning i Danmark, og vikarer på danske brugervirksomheder har således med hensyn til løn- og arbejdsvilkår alene kunnet henholde sig til lovgivning, der gælder for lønmodtagere generelt, eventuelle kollektive overenskomster om vikararbejde samt deres individuelle ansættelsesaftale med vikarbureauet. Med lovforslaget sikres vikarer visse rettigheder, der relaterer sig til de særlige forhold, der kendetegner vikararbejde. Det er således karakteristisk for vikararbejde, at det udføres i et trepartsforhold – såvel vikarbureau som brugervirksomhed har arbejdsgiverbeføjelser i forhold til vikaren – og f.eks. det centrale ligebehandlingsprincip, der beskrives nærmere nedenfor, går netop ud på at sikre vikarer vilkår med hensyn til aflønning, ferie mv. mindst svarende til, hvad der ville have været gældende, hvis de havde været ansat direkte af brugervirksomheden.
3.2. Ligebehandlingsprincippet
Det fremgår af direktivets artikel 5, stk. 1, at de væsentlige arbejds- og ansættelsesvilkår for vikarer under deres udsendelse til en brugervirksomhed mindst skal svare til, hvad der ville have været gældende, hvis vikarerne havde været ansat direkte af brugervirksomheden til udførelse af samme arbejdsopgave. De væsentlige arbejds- og ansættelsesgenerelle bestemmelser, hvis vikaren havde været ansat direkte af brugervirksomheden til udførelse af samme arbejdsopgave. De væsentlige arbejds- og ansættelsesvilkår er defineret i direktivets artikel 3, stk. 1, litra f, og omfatter blandt andet løn, ferie og arbejdstid. Disse væsentlige arbejds- og ansættelsesvilkår kan være fastsat i henhold til lovgivning, kollektive overenskomster og/eller andre bindende generelle bestemmelser, der gælder på brugervirksomheden. Dette princip om ligebehandling er implementeret i lovforslagets § 3, stk. 1, og i § 3, stk. 2, henvises til de regler, der i øvrigt gælder ved anvendelsen af ligebehandlingsprincippet.
3.2.1. Ligebehandlingsprincippets indhold og anvendelse
De ansættelsesvilkår, der indgår i ligebehandlingsprincippet, er som anført i dette lovforslags § 3, stk. 1, arbejdstidens længde, overarbejde, pauser, hvileperioder, natarbejde, ferie, helligdage samt aflønning. For så vidt angår hvert enkelt af disse vilkår skal en vikar stilles mindst svarende til, hvad der ville have været gældende i medfør af lovgivning, kollektive overenskomster eller andre bindende generelle bestemmelser, hvis vikaren havde været ansat direkte på brugervirksomheden til udførelse af samme arbejdsopgave. I en dansk sammenhæng vil de regler, der er gældende på brugervirksomheden, af praktisk betydning for en vikars ansættelsesvilkår inden for ligebehandlingsprincippets rammer i første række være lovgivning og kollektive overenskomster.
Det er almindeligt i Danmark, at kollektive overenskomster ikke blot sikrer de omfattede lønmodtagere minimumsrettigheder på områder, hvor der i lovgivningen er fastsat minimumsrettigheder, men også i relation til overarbejde, helligdage og aflønning. Hvis en kollektiv overenskomst om sådanne arbejdsvilkår er gældende på en brugervirksomhed, vil vikarer som følge af ligebehandlingsprincippet som minimum skulle sikres de rettigheder, som overenskomsten på brugervirksomheden sikrer de af overenskomsten omfattede lønmodtagere på områder, der er omfattet af ligebehandlingsprincippet. Hvis der f.eks. er ret til en 6. ferieuge efter brugervirksomhedens overenskomst, vil vikaren også have ret til en 6. ferieuge. Og de bestemmelser om aflønning, som er gældende i henhold til brugervirksomhedens overenskomst, vil også være afgørende for, hvad en vikar som minimum skal have i løn. Dette gælder ikke blot overenskomstens bestemmelser om mindsteløn, men også f.eks. bestemmelser i overenskomsten om tillæg og overarbejdsbetaling; hvis en vikar opfylder betingelserne i en brugervirksomheds overenskomst for, at der f.eks. skal gives et tillæg til grundlønnen, vil vikaren have krav på aflønning indeholdende et sådant tillæg.
Andre bindende generelle bestemmelser, der er gældende på brugervirksomheden, vil som nævnt ovenfor næppe have praktisk betydning på linje med lovgivning og kollektive overenskomster, men vil f.eks. kunne være en kutyme. Har ansatte direkte på brugervirksomheden, der udfører det samme arbejde som en vikar, kutymemæssigt en ekstra fridag i forbindelse med julen, vil vikaren også have krav på en sådan ekstra fridag i henhold til ligebehandlingsprincippet. En individuel ansættelsesaftale mellem en direkte ansat på brugervirksomheden, som udfører samme arbejde som vikaren, og brugervirksomheden er ikke generel, og en sådan aftales bestemmelser kan derfor ikke påberåbes af en vikar som grundlag for at fastlægge eksempelvis aflønningen af vikaren. Personale- og medarbejderhåndbøger, som ensidigt er udarbejdet af brugervirksomheden, og som vil kunne ændres alene på brugervirksomhedens initiativ, kan ikke anskues som bindende, og vil derfor heller ikke kunne påberåbes af en vikar. Der vil således være situationer, hvor der hverken er lovgivning, kollektive overenskomster eller andre bindende generelle bestemmelser gældende på brugervirksomheden vedrørende aflønning, og i sådanne tilfælde angiver ligebehandlingsprincippet ikke noget minimumsniveau for, hvad en vikar skal have i løn. Der kan i overensstemmelse med gældende praksis indenfor rammerne af den danske model anvendes kollektive kampskridt for at sikre vikarer en passende minimumsløn.
Som nævnt ovenfor skal ligebehandlingsprincippet overholdes i relation til hvert enkelt af de ansættelsesvilkår, som princippet indbefatter. Hvis der er en relevant overenskomst, der giver ansatte på brugervirksomheden en 6. ferieuge, vil en vikar også skulle have en 6. ferieuge, og denne 6. ferieuge vil ikke kunne konverteres til et pengebeløb i videre omfang end angivet i overenskomsten.
Der er dog ikke noget til hinder for, at hvert enkelt af de opregnede vilkår anskues fleksibelt, hvis bare ligebehandlingsprincippet overholdes i relation til det enkelte vilkår. Det vil sige, at vikarer skal ligestilles med hensyn til f.eks. aflønning, men at det er muligt at opfylde dette krav uden, at vikaren får præcist de samme vilkår vedrørende løn som tilsvarende fastansatte på brugervirksomheden. Hvis ansatte på brugervirksomheden f.eks. i medfør af kollektiv overenskomst aflønnes med tillæg og bonusbeløb, vil vikaren godt kunne aflønnes med fast løn, hvis vikaren aflønningsmæssigt ikke stilles ringere end en fastansat samlet set.
Det vil i sidste ende være en domstolsvurdering, om ligebehandlingsprincippet i konkrete tilfælde er overholdt. Hvis aflønningen af en vikar f.eks. sker på en anden måde end aflønningen af en tilsvarende fastansat, vil det i givet fald være op til domstolene at tage stilling til, om vikarens aflønning i det enkelte tilfælde mindst svarer til, hvad vikaren havde fået i løn, hvis vikaren havde været fastansat på brugervirksomheden. Det vil eksempelvis være muligt at konvertere et pensionsbidrag, som i medfør af brugervirksomhedens overenskomst skal indbetales af arbejdsgiver, til løn, som umiddelbart betales til vikaren, hvis det kan konstateres, at vikaren ikke behandles dårligere end en fastansat på brugervirksomheden ud fra en samlet vurdering af aflønningen.
I bestemmelsen foreslås vikardirektivets ligebehandlingsprincip, som findes i artikel 5, stk. 1, implementeret. Endvidere foreslås det fastsat i stk. 3, at en vikar efter anmodning herom til vikarbureauet har ret til at få oplysning om de ansættelsesvilkår, der er gældende på brugervirksomheden på de områder, som er omfattet af ligebehandlingsprincippet. I stk. 4 foreslås et forbud mod omgåelse af ligebehandlingsprincippet, eksempelvis gennem successive udsendelser af vikaren uden skellig grund, fastsat. I stk. 5 foreslås det reguleret, hvordan ligebehandlingsprincippet kan fraviges ved kollektiv overenskomst. Denne fravigelsesmulighed udgør en udmøntning af direktivets artikel 5, stk. 3.
I stk. 1 foreslås det fastsat, at vikarer, for så vidt angår de opregnede ansættelsesvilkår, skal stilles mindst svarende til, hvad der ville have været gældende i medfør af lovgivning, kollektive overenskomster eller andre bindende generelle bestemmelser, hvis de havde været ansat direkte på brugervirksomheden til udførelse af samme arbejde.
Da det ikke altid vil være klart for en vikar, hvilke ansættelsesvilkår vikaren har krav på i medfør af ligebehandlingsprincippet, foreslås det i stk. 3, at en vikar efter anmodning herom overfor vikarbureauet har ret til at få oplysning om de ansættelsesvilkår, der i henhold til stk. 1 og 2 er gældende for vikaren under dennes udsendelse på brugervirksomheden. I den forbindelse kan det fremhæves, at vikarbureauet under alle omstændigheder skal indhente de nødvendige oplysninger fra en brugervirksomhed for at sikre, at ligebehandlingsprincippet overholdes, og det vil derfor ikke være uforholdsmæssigt vanskeligt for et vikarbureau at udlevere disse oplysninger til en vikar, der anmoder herom. I praksis vil vikarbureauets oplysningspligt i mange tilfælde kunne opfyldes ved, at vikaren får adgang til at gøre sig bekendt med en kollektiv overenskomst, der gælder på brugervirksomheden.
Der henvises for så vidt angår adgangen til fravigelse af ligebehandlingsprincippet til afsnit 3.2.2. i de almindelige bemærkninger, og i forhold til anvendelsen af ligebehandlingsprincippet mv. til de almindelige bemærkningers afsnit 3.2.1. Overtrædelse af § 3, stk. 1-4, kan straffes med bøde, hvis overtrædelsen kan tilregnes vikarbureauet som forsætlig eller groft uagtsom, jf. § 8, stk. 2, mens en vikar i henhold til § 8, stk. 3 og 4, vil kunne tilkendes en godtgørelse, hvis dennes rettigheder efter § 3, stk. 1-4, eller efter en overenskomst som nævnt i stk. 5 krænkes.
Bestemmelsen gennemfører direktivets artikel 10.
I stk. 3 foreslås, at vikarer, hvis rettigheder i henhold til lovforslagets § 3, stk. 1-4, samt § 5, stk. 1, og § 6, stk. 1, er krænkede ud over at kunne gøre et eventuelt efterbetalingskrav gældende vil kunne tilkendes en godtgørelse. Det vil f.eks. kunne udløse en godtgørelse til en vikar, hvis ligebehandlingsprincippet ikke overholdes af et vikarbureau. Sager om krav fra organiserede lønmodtagere, der er omfattet af en overenskomst, som implementerer relevante bestemmelser i direktivet, afgøres dog efter de fagretlige regler.”
Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/104/EF af 19. november 2008 om vikararbejde (vikardirektivet) indeholder bl.a. følgende bestemmelser:
f) ”væsentlige arbejds- og ansættelsesvilkår”: arbejds- og ansættelsesvilkår fastsat i henhold til love og administrative bestemmelser, kollektive overenskomster og/eller andre bindende generelle bestemmelser, der gælder i brugervirksomheden, vedrørende
i) arbejdstidens længde, overarbejde, pauser, hvileperioder, natarbejde, ferie og helligdage
ii) aflønning.
2. Medlemsstaterne fastsætter regler for sanktioner, som skal anvendes i tilfælde af overtrædelse af nationale bestemmelser, der er vedtaget til gennemførelse af dette direktiv, og træffer alle nødvendige foranstaltninger til at sikre, at sanktionerne iværksættes. Sanktionerne skal være effektive, stå i et rimeligt forhold til overtrædelsen og have en afskrækkende virkning. Medlemsstaterne giver senest den 5. december 2011 Kommissionen meddelelse om disse bestemmelser. Medlemsstaterne giver omgående Kommissionen meddelelse om enhver senere ændring af disse bestemmelser. Medlemsstaterne sørger navnlig for, at arbejdstagerne og/eller deres repræsentanter har de fornødne midler til at sikre håndhævelsen af de forpligtelser, der følger af dette direktiv.”
Sagen angår i første række, om As arbejds- og ansættelsesvilkår under et vikariat hos Arla Foods a.m.b.a., afdeling HOCO, som udsendt af vikarbureauet LabVikar ApS, var i overensstemmelse med ligebehandlingsprincippet i vikarlovens § 3, stk. 1. Hun har rejst krav om efterregulering med hensyn til fridage, opsparingsordning, pensionsbidrag og personligt tillæg samt godtgørelse for overtrædelse af ligebehandlingsprincippet.
Efter vikarlovens § 3, stk. 1, skal vikarbureauet sikre, at vikaren under dennes udsendelse til en brugervirksomhed, for så vidt angår arbejdstidens længde, overarbejde, pauser, hvileperioder, natarbejde, ferie, helligdage og aflønning, mindst har vilkår svarende til, hvad der ville have været gældende i medfør af lovgivning, kollektive overenskomster eller andre bindende generelle bestemmelser, hvis vikaren havde været ansat direkte af brugervirksomheden til udførelse af samme arbejdsopgave.
Der er herudover spørgsmål, om LabVikar har overholdt sin oplysningspligt efter ansættelsesbevisloven, og om A har krav på godtgørelse for manglende ansættelsesbevis.
A blev ved en formidlingsaftale indgået i juni 2013 tilknyttet LabVikar med henblik på at opnå midlertidige ansættelser som vikar eller rekruttering til fastansættelse hos tredjemand. I perioden fra den 10. juni til den 30. november 2013 og i perioden fra den 4. til den 6. december 2013 blev A tilknyttet HOCO som laborantvikar til en timeløn på 150 kr. samt feriepenge.
Parterne er uenige om, hvorvidt A modtog en vikarbekræftelse fra LabVikar med ansættelsesvilkårene for vikariatet hos HOCO.
Fastansatte laboranter hos HOCO var omfattet af en overenskomst indgået mellem DI (Mejeribrugets Arbejdsgiverforening) og HK. Der er enighed om, at den overenskomstmæssige timeløn – inklusive den økonomiske værdi af opsparede fritimer/fridage, opsparing, arbejdsgivers pensionsbidrag og laboranttillæg, men eksklusive personligt tillæg – beløbsmæssigt kan opgøres til 143,87 kr., men ikke om det har været berettiget løbende at konvertere de nævnte overenskomstgoder til løn.
Vikarbekræftelsen
Højesteret finder, at LabVikar ikke efter bevisførelsen – herunder ved de mails, der er fremlagt for Højesteret, og oplysningen om et IT-nedbrud hos LabVikar – har godtgjort, at A før eller under vikariatet modtog en vikarbekræftelse fra LabVikar med ansættelsesvilkårene for vikariatet hos HOCO.
Efter overenskomstens § 18 optjener medarbejdere ret til 5 fritimer for hver 7 ugers ansættelse, svarende til 5 fridage á 7,4 timer pr. år. Friheden skal afholdes senest 1 år efter optjening. Hvis friheden på grund af opsigelse, sygdom, fødsel eller en række andre særlige omstændigheder ikke afholdes, kan den optjente løn for frihed udbetales.
Højesteret finder, at de nævnte fridage/fritimer efter deres karakter må sidestilles med ferie. Det er i strid med vikarlovens § 3, stk. 1, løbende at konvertere retten til ferie til løn, når der ikke foreligger en af de særlige omstændigheder, der efter overenskomsten kan begrunde udbetaling af løn svarende til den optjente frihed. A har således ikke haft ansættelsesvilkår, der mindst svarer til de fastansattes.
Højesteret tager derfor HK’s påstand om efterregulering med hensyn til fridage til følge med i alt 2.651,06 kr.
Efter overenskomstens § 19 oprettes en særlig opsparingsordning, hvortil arbejdsgiveren indbetaler 1,03 % af lønnen inklusive samtlige tillæg. Beløbet udbetales til medarbejderen med lønnen for december måned, medmindre medarbejderen forinden har anmodet om, at beløbet indbetales på den pågældendes pensionskonto.
Højesteret finder, at opsparingen efter sin karakter helt må sidestilles med et almindeligt løntillæg, og at det må anses for indeholdt i timelønnen. Det var derfor ikke i strid med vikarlovens § 3, stk. 1, at udbetale tillægget løbende som en del af den almindelige løn.
Højesteret tager derfor ikke HK’s påstand om efterregulering med hensyn til opsparingsordningen med 1.197,93 kr. til følge.
Efter overenskomstens § 20 er medarbejdere, der er fyldt 20 år, omfattet af en pensionsordning i PensionDanmark. Pensionsbidraget udgør 12,99 % af den ferieberettigede løn med tillæg af feriepenge, hvoraf medarbejderen betaler 1/3 og arbejdsgiveren 2/3. Til pensionsordningen er der efter det oplyste knyttet gruppeforsikringer vedrørende tab af erhvervsevne, dødsfald og kritisk sygdom.
Det pensionsbidrag, der indbetales til medarbejderens pensionsordning, tjener et andet formål end den løbende lønudbetaling. Formålet med en arbejdsmarkedspensionsordning er således at sikre en forsørgelse i alderdommen på et niveau, der er højere end det, lønmodtageren ville kunne opnå alene på de almindelige offentlige ordninger (folkepension og ATP mv.). Der er, som i den foreliggende sag, også typisk en række forsikringselementer i pensionsordningen, der ville være dyrere for lønmodtageren, hvis de skulle tegnes som individuelle forsikringer.
Højesteret finder, at LabVikar ikke har godtgjort, at A har haft ansættelsesvilkår, der mindst svarer til de fastansattes, ved at hun løbende fik udbetalt en timeløn, der kunne rumme arbejdsgiverens pensionsbidrag. Allerede derfor finder Højesteret, at ligebehandlingsprincippet i vikarlovens § 3, stk. 1, er tilsidesat.
Højesteret finder, at A ikke har krav på at få udbetalt medarbejderbidraget til sig selv og tager derfor HK’s påstand om efterregulering med hensyn til pensionsordningen til følge for så vidt angår to tredjedele af kravet på 15.263,50 kr., svarende til 10.175,67 kr.
Efter overenskomstens § 5 er det en forudsætning, at der ydes et personligt tillæg, når en medarbejder på grund af sin dygtighed inden for virksomheden yder et særligt værdifuldt arbejde eller har et større ansvar.
C har forklaret bl.a., at alle laboranter hos HOCO får det personlige tillæg, at det mindste personlige tillæg, HOCO giver, er på 4.000 kr. pr. måned, og at A ville have fået et personligt tillæg på 4.000 kr., hvis hun var blevet ansat direkte hos HOCO.
Højesteret finder det på den anførte baggrund godtgjort, at A ved ikke at få udbetalt et personligt tillæg på 4.000 kr. pr. måned ikke har haft ansættelsesvilkår, der mindst svarer til de fastansattes efter overenskomstens § 5, og tager derfor HK’s påstand om efterregulering med hensyn til personligt tillæg til følge med 23.757,89 kr.
Godtgørelse for overtrædelse af vikarloven
Efter vikarlovens § 8, stk. 3, kan der tilkendes en godtgørelse bl.a. til en vikar, hvis rettigheder i henhold til vikarlovens § 3, stk. 1, er krænket.
Efter vikardirektivets artikel 10, stk. 2, skal der være tale om en effektiv sanktion, der står i et rimeligt forhold til overtrædelsen, og som har en afskrækkende virkning.
Ved fastsættelsen af godtgørelsen til A lægger Højesteret endvidere vægt på, at hun må anses for at have fået fuld kompensation i form af efterregulering svarende til det økonomiske tab, som er lidt ved overtrædelsen af vikarloven.
Efter en samlet vurdering finder Højesteret, at godtgørelsen passende kan fastsættes til 15.000 kr.
Højesteret finder det som anført ovenfor ikke godtgjort, at A før eller under vikariatet modtog en vikarbekræftelse fra LabVikar med ansættelsesvilkårene for vikariatet hos HOCO.
LabVikar har derfor ikke overholdt sin oplysningsforpligtelse efter ansættelsesbevisloven, og Højesteret tiltræder, at godtgørelsen herfor er fastsat til 10.000 kr.
Højesteret tager herefter HK’s påstand om betaling af et yderligere beløb ud over det beløb, der er tilkendt ved Sø- og Handelsrettens dom, til følge med 22.472,13 kr., der forrentes som anført nedenfor.
Højesteret bemærker, at spørgsmålet om, i hvilket omfang ligebehandlingsprincippet i vikardirektivets artikel 5, stk. 1, jf. artikel 3, stk. 1, litra f – der er gennemført i dansk ret ved vikarlovens § 3, stk. 1 – kan fortolkes fleksibelt således, at der inden for aflønningsvilkårene består en adgang til at konvertere overenskomstgoder til løn, kan give anledning til tvivl. Højesteret finder imidlertid, at spørgsmålet ikke er afgørende for udfaldet af denne sag, således som den er forelagt og afgjort, og der er derfor ikke grundlag for præjudiciel forelæggelse for EU-Domstolen.
Sagsomkostningerne er fastsat til dækning af advokatudgift med 35.000 kr. og af retsafgift for Højesteret med 1.500 kr., i alt 36.500 kr.
Sø- og Handelsrettens dom stadfæstes med den ændring, at LabVikar ApS skal betale yderligere 22.472,13 kr. til A med procesrente fra den 24. april 2015.
I sagsomkostninger for Højesteret skal Dansk Arbejdsgiverforening som mandatar for LabVikar ApS betale 36.500 kr. til HK Danmark som mandatar for A.
De idømte beløb skal betales inden 14 dage efter denne højesteretsdoms afsigelse. Sagsomkostningsbeløbet for Højesteret forrentes efter rentelovens § 8 a.

matches: Højesteret Højesteret Højesteret Højesteret Højesteret Højesteret Højesteret Højesteret Højesteret Højesteret Højesteret Højesteret Højesteret Højesteret Højesteret Højesteret Højesteret Højesteret


text:
Victoriansk Højesteret til at gennemgå en teknologi eftersyn | xComputer
Home DANSK Victoriansk Højesteret til at gennemgå en teknologi eftersyn
Victoriansk Højesteret til at gennemgå en teknologi eftersyn
Højesteret Victoria er dømt for at modtage en makeover, at offentliggøre en request for information (RFI), der skitserer den ret har til hensigt at udnytte teknologi til at levere en mere “effektive og tilgængelige” justice system.
I 2015, Højesteret udviklet sin Digitale Strategi og Plan for Gennemførelsen 2015-2020. To af målene er nu klar til handling efter 2017-18 statens Budget giver Højesteret AU$6.3 millioner i 2017-18 og AU$3,3 millioner i 2018-19 for en IT-opgradering.
Mål seks af strategien er at lave den i-retten erfaring med montering-alle fysiske retssale med det nødvendige udstyr til at lette elektronisk forsøg, mens en anden prioritet for Højesteret er at gennemføre i-retten teknologier for elektroniske høringer og undersøgelser, som omfatter teknologier til at aktivere audio-og video-konferencer, registrering og dokumentation præsentation.
Højesteret afslutter mellem 7.000 og 8.000 i sager hvert år, de fleste som er civile sager i Trial Division, som sidder ved siden af Court of Appeal.
De fleste Højesteret sager behandles i Melbourne, men retten også rejser på kredsløb til at behandle sager i steder i Victoria herunder Ballerup, Bendigo, Geelong, Hamilton, Horsham, Latrobe-Dalen, Mildura, Salg, Shepparton, Wangaratta, Warrnambool, og Wodonga.
I Melbourne CBD, retten er spredt over syv spillesteder med et antal retssale. Det endelige mål er at gøre denne uensartede setup næsten usynlige gennem brug af teknologi.
Til dato, elektroniske domstole inden retten har typisk været faciliteret af eksterne specialiserede leverandører. Generelt, RFI forklarer, hvordan eksterne leverandører, forudsat en end-to-end løsning, herunder midlertidigt i retssalen teknologi såsom skærme, dokument management software og opbevaring, og i domstol værelse operatører.
Domstolen er netop søger at opgradere sine eksisterende video-conferencing-tjenester, mærkning af den aktuelle indstilling som “aldring, upålidelige, og af dårlig kvalitet”. Det er også fremhævet, at der er utilstrækkelig service kapacitet til at opfylde de voksende og skiftende efterspørgsel, og at dens nuværende i-retten-teknologi kan ikke støtte til produktion af indhold af høj kvalitet egnet til at se online.
RFI forklarer, at der for øjeblikket er utilstrækkelig service kapacitet til at opfylde de voksende og skiftende efterspørgsel med begrænsninger i infrastruktur, hvilket betyder, at kun 12 procent af retssale kan bruge video-conferencing-tjenester samtidigt.
Blandt andre ting, retten forventer, at produktiviteten i reducerede forsøg længder, kommentere, at der anekdotisk, elektronisk forsøg, der har kørt op til 30 procent kortere end tilsvarende ikke-elektronisk forsøg.
Formålet med eCourt projektet er at opgradere til audio-visuel teknologi i alle Højesteret mægling og retssale for at fremme elektronisk forsøg.
Omfanget af projektet dækker også retssalen netværk infrastruktur opgraderinger; levering af indhold og hosting-tjenester til videokonferencer, og levering af indhold og hosting-tjenester til online streaming og/eller on-demand web-casting.
Specifikt, den eCourt projektet vil se, levering af skærme til retsvæsenet rettens personale, vidner, tiltalte, jurister, advokater, advokater og den offentlige galleri; audio udstyr såsom mikrofoner, højttalere, hjælpemidler lytte-systemer og tilhørende teknologi, video-udstyr, såsom video-kameraer, DVD-afspillere, Pc ‘ er og tilhørende teknologi; codec opgraderinger; og styretavler og-systemer.
RFI ‘ en lukker på fredag, 26 januar 2018.
Valgkommission udforske hvordan teknologi kan forenkle afstemningsprocedure
Elektroniske lister, der indeholder borgernes oplysninger på stemmeboks eller smartphone apps for tilmeldte vælgere måske allerede være på plads, hvis de Australske Valgkommissionen havde penge, et Hus af Repræsentanter for udvalget har hørt.
Rapport: Digital transformation bruge til at ramme $1.7 T i 2019 (TechRepublic)
Udgifter til digital transformation-projekter er indstillet til at stige 42% mellem 2017 og 2019, ifølge en IDC-rapport.
Previous articleASX vælger blokkæden for SKAK udskiftning system
Next articleDeloitte: Disse tech-tendenser vil skabe den Symfoniske Virksomhed

matches: Højesteret Højesteret Højesteret Højesteret Højesteret Højesteret Højesteret Højesteret Højesteret Højesteret


text:
469 advokater indenfor Fast ejendom-boligrådgivning/ejendomsberigtigelse - Find din advokat her!
469 advokater indenfor Fast ejendom-boligrådgivning/ejendomsberigtigelse
Advokat, møderet for landsret Entrepriseret Fast ejendom-boligrådgivning/ejendomsberigtigelse Miljø og Energi Lundgrens Advokatpartnerselskab
Advokat, møderet for landsret Entrepriseret Fast ejendom-boligrådgivning/ejendomsberigtigelse Lejeret Njord Advokatpartnerselskab
Advokat, møderet for landsret Erstatningsret Fast ejendom-boligrådgivning/ejendomsberigtigelse Personskadeerstatning Advokatkompagniet A/S
Advokat, møderet for landsret Erstatningsret Familieret Fast ejendom-boligrådgivning/ejendomsberigtigelse Jette Pertou Advokatanpartsselskab
Advokat, møderet for landsret Entrepriseret Erstatningsret Fast ejendom-boligrådgivning/ejendomsberigtigelse Frederikssundadvokaterne I/S
Advokat, møderet for landsret Fast ejendom-boligrådgivning/ejendomsberigtigelse Generelle erhvervsforhold Insolvensret/betalingsstandsning/konkurs/akkord Muff + Boholdt Advokatanpartsselskab
Advokat, møderet for landsret Fast ejendom-boligrådgivning/ejendomsberigtigelse Inkasso Kontraktsret Advokat Mette Overby
Advokat, møderet for landsret Erhvervsret Fast ejendom-boligrådgivning/ejendomsberigtigelse Immaterialret Legalink Danmark, Advokatfirma Kontorfællesskab
Hans Chr. Sibbesen
Advokat, møderet for landsret Auktionsledervirksomhed Fast ejendom-boligrådgivning/ejendomsberigtigelse Strafferet Judica Advokatpartnerselskab
Advokat, møderet for landsret Erstatningsret Familieret Fast ejendom-boligrådgivning/ejendomsberigtigelse Advokat Lone Damgaard Horup
Advokat, møderet for landsret Fast ejendom-boligrådgivning/ejendomsberigtigelse Lejeret Procedure/retssager Advokatkontoret Anders Steingrim
Advokat, møderet for landsret Fast ejendom-boligrådgivning/ejendomsberigtigelse Lejeret Restaurationslovgivning Lønberg & Leth Christensen Advokataktieselskab
Advokat, møderet for landsret Fast ejendom-boligrådgivning/ejendomsberigtigelse Generelle erhvervsforhold Kontraktsret Innova Advokatfirma Advokatpartnerselskab
Advokat, møderet for landsret Fast ejendom-boligrådgivning/ejendomsberigtigelse Procedure/retssager Strafferet Ret & Råd Fyn A/S
Advokat, møderet for landsret Fast ejendom-boligrådgivning/ejendomsberigtigelse Generelle erhvervsforhold Virksomhedsrådgivning Advokatfirmaet.dk I/S
Advokat, møderet for højesteret Ejendomsadministration Erhvervsejendomme Fast ejendom-boligrådgivning/ejendomsberigtigelse Advokat Leif Erlandsen
Advokat, møderet for landsret Entrepriseret Fast ejendom-boligrådgivning/ejendomsberigtigelse Miljø og Energi Kromann Reumert
Advokat, møderet for landsret Fast ejendom-boligrådgivning/ejendomsberigtigelse Generelle erhvervsforhold Lægers retsforhold Linde & Altschuler Advokataktieselskab
Advokat, møderet for landsret Erhvervsret Fast ejendom-boligrådgivning/ejendomsberigtigelse Lejeret Rebernik & Scheel Advokatanpartsselskab Concilio & Co Advokater
Advokat, møderet for landsret Fast ejendom-boligrådgivning/ejendomsberigtigelse Forsikringsret Personskadeerstatning Trolle Advokatfirma Advokatpartnerselskab
Advokat, møderet for landsret Entrepriseret Fast ejendom-boligrådgivning/ejendomsberigtigelse Lejeret Accura Advokatpartnerselskab
Advokat, møderet for landsret Andelsboligforeninger Fast ejendom-boligrådgivning/ejendomsberigtigelse Lejeret Husen Advokater I/S
Advokat, møderet for landsret og højesteret Erhvervsret Fast ejendom-boligrådgivning/ejendomsberigtigelse Insolvensret/betalingsstandsning/konkurs/akkord Advokatanpartsselskabet Flemming Jensen
Advokat Entrepriseret Fast ejendom-boligrådgivning/ejendomsberigtigelse Lejeret Bruun & Hjejle Advokatpartnerselskab
Advokat, møderet for landsret og højesteret Erhvervsret Familieret Fast ejendom-boligrådgivning/ejendomsberigtigelse Advokatfirmaet Kromann Nielsen
Ørn Johnny Bergmann
Advokat, møderet for landsret og højesteret Fast ejendom-boligrådgivning/ejendomsberigtigelse Generationsskifte Landboret/Landbrugshandler Tellus Advokater ApS
Michael Nylander Jensen
Advokat, møderet for landsret og højesteret Fast ejendom-boligrådgivning/ejendomsberigtigelse Landboret/Landbrugshandler Sportens retsforhold Advokatfirmaet Nylander Jensen
Advokat, møderet for landsret Erstatningsret Familieret Fast ejendom-boligrådgivning/ejendomsberigtigelse Advokatfirmaet Grotkjær Elmstrøm
Advokat, møderet for landsret Ansættelsesret og arbejdsret Fast ejendom-boligrådgivning/ejendomsberigtigelse Generelle erhvervsforhold INTERLEX Advokater I/S
Advokat, møderet for landsret og højesteret Fast ejendom-boligrådgivning/ejendomsberigtigelse Mediation/mægling Mediation/mægling Irene Wittrup Advokatanpartsselskab
Advokat Ejendomsadministration Fast ejendom-boligrådgivning/ejendomsberigtigelse Lejeret Advokat Arne Gottlieb
Advokat, D.A.E.S.(Diploma of Advanced European Studies), møderet for landsret og højesteret Entrepriseret Fast ejendom-boligrådgivning/ejendomsberigtigelse Hessel Advokater Advokatanpartsselskab c/o Advokat Jens Hessel
Advokat, møderet for landsret Fast ejendom-boligrådgivning/ejendomsberigtigelse Generelle erhvervsforhold Procedure/retssager Hovmøller & Thorup Advokatpartnerselskab
Alexander Christian May Christiansen
Advokat, møderet for landsret Fast ejendom-boligrådgivning/ejendomsberigtigelse Voldgift Voldgiftssager MAY Advokatfirma
Advokat, møderet for landsret og højesteret Ejendomsadministration Fast ejendom-boligrådgivning/ejendomsberigtigelse Insolvensret/betalingsstandsning/konkurs/akkord Hupfeld & Hove Advokataktieselskab
Advokat Fast ejendom-boligrådgivning/ejendomsberigtigelse Generelle erhvervsforhold Virksomhedsoverdragelse Skau Reipurth & Partnere Advokatpartnerselskab
Advokat(H), møderet for landsret og højesteret Ansættelsesret og arbejdsret Fast ejendom-boligrådgivning/ejendomsberigtigelse Insolvensret/betalingsstandsning/konkurs/akkord Advokatfirmaet.dk I/S
Jørgen Chr. Dan-Weibel
Advokat, møderet for landsret og højesteret Erhvervsret Fast ejendom-boligrådgivning/ejendomsberigtigelse Procedure/retssager Advokatanpartsselskabet JCDW
Lars Ulrich Pedersen
Advokat, møderet for landsret og højesteret Fast ejendom-boligrådgivning/ejendomsberigtigelse Personskadeerstatning Skatteret Advokatfirmaet Lars Ulrich
Per Torsten Edrén
Advokat, møderet for landsret og højesteret Erhvervsret Fast ejendom-boligrådgivning/ejendomsberigtigelse Procedure/retssager Advokatfirmaet Farum Hovedgade 15
Advokat, møderet for landsret og højesteret Fast ejendom-boligrådgivning/ejendomsberigtigelse Advodan Aalborg Advokataktieselskab
Advokat, møderet for landsret og højesteret Ejendomsadministration Fast ejendom-boligrådgivning/ejendomsberigtigelse Tvangsfjernelsessager Advodan Aalborg Advokataktieselskab
Advokat, møderet for landsret og højesteret Fast ejendom-boligrådgivning/ejendomsberigtigelse Rekonstruktion TVC Advokatfirma
Advokat, møderet for landsret og højesteret Entrepriseret Fast ejendom-boligrådgivning/ejendomsberigtigelse Selskabsret Advokatfirmaet Rysgaard ApS
Advokat, møderet for landsret og højesteret Familieret Fast ejendom-boligrådgivning/ejendomsberigtigelse Gorrissen Federspiel Advokatpartnerselskab
Advokat, møderet for landsret og højesteret Bestyrelsesarbejde Fast ejendom-boligrådgivning/ejendomsberigtigelse Selskabsret Svejgaard Galst Advokataktieselskab
Advokat, møderet for landsret og højesteret Fast ejendom-boligrådgivning/ejendomsberigtigelse Selskabsret Virksomhedsoverdragelse Bruun & Hjejle Advokatpartnerselskab
Advokat Familieret Fast ejendom-boligrådgivning/ejendomsberigtigelse Lejeret Advokat Lise Bouet
Arne Bo Larsen
Advokat Fast ejendom-boligrådgivning/ejendomsberigtigelse Generationsskifte Strafferet Advokat Arne Bo Larsen
Advokat, møderet for landsret og højesteret Andelsboligforeninger Fast ejendom-boligrådgivning/ejendomsberigtigelse Advokatkompagniet A/S
Martin Vangkilde Hansen
Advokat, møderet for landsret og højesteret Fast ejendom-boligrådgivning/ejendomsberigtigelse Procedure/retssager Advokat Martin Vangkilde Hansen
Inger Lise Wilson
Advokat, møderet for landsret og højesteret Familieret Fast ejendom-boligrådgivning/ejendomsberigtigelse HjulmandKaptain Advokatpartnerselskab
Lars Ulrik Bruun
Advokat Entrepriseret Fast ejendom-boligrådgivning/ejendomsberigtigelse Miljø og Energi Accura Advokatpartnerselskab
Advokat, møderet for landsret og højesteret Erhvervsret Fast ejendom-boligrådgivning/ejendomsberigtigelse Selskabsret Lund Elmer Sandager Advokatpartnerselskab
Advokat Erstatningsret Familieret Fast ejendom-boligrådgivning/ejendomsberigtigelse Advokat Ulrik Iversen
Advokat, møderet for landsret og højesteret Erhvervsret Fast ejendom-boligrådgivning/ejendomsberigtigelse Finansieringsret HjulmandKaptain Advokatpartnerselskab
Advokat, møderet for landsret og højesteret Byggeri Erhvervslejeret Fast ejendom-boligrådgivning/ejendomsberigtigelse Nielsen & Thomsen Advokatpartnerselskab
Advokat, møderet for landsret og højesteret Entrepriseret Fast ejendom-boligrådgivning/ejendomsberigtigelse Gældssanering Leoni Advokater Advokatpartnerselskab
Advokat, møderet for landsret og højesteret Erhvervsret Fast ejendom-boligrådgivning/ejendomsberigtigelse Procedure/retssager WTC Advokaterne Advokataktieselskab
Advokat, møderet for landsret og højesteret Familieret Fast ejendom-boligrådgivning/ejendomsberigtigelse Insolvensret/betalingsstandsning/konkurs/akkord Advokatfirmaet Frank I/S v/ advokaterne Peter Sindberg & Nina Hygum
Advokat, møderet for landsret og højesteret Fast ejendom-boligrådgivning/ejendomsberigtigelse Insolvensret/betalingsstandsning/konkurs/akkord Advokatpartnerselskabet Kirk Larsen & Ascanius
Ellen M. Bredal Nielsen
Advokat, Aut. bobestyrer, møderet for landsret og højesteret Familieret Fast ejendom-boligrådgivning/ejendomsberigtigelse ADVODAN Lolland-Falster
Advokat, møderet for landsret og højesteret Erhvervsret Fast ejendom-boligrådgivning/ejendomsberigtigelse Skatteret Alliance Advokater Helsingør
Advokat, Autoriseret bobestyrer, møderet for landsret og højesteret Familieret Fast ejendom-boligrådgivning/ejendomsberigtigelse Valdal Advokatfirma v/ Niels E. Valdal
Advokat, Autoriseret bobestyrer, møderet for landsret og højesteret Fast ejendom-boligrådgivning/ejendomsberigtigelse Generationsskifte Brockstedt-Kaalund Advokatpartnerselskab
Peter Holst Nielsen
Advokat Erhvervsret Erstatningsret Fast ejendom-boligrådgivning/ejendomsberigtigelse Advokat Peter Holst Nielsen
Advokat, møderet for landsret og højesteret Entrepriseret Fast ejendom-boligrådgivning/ejendomsberigtigelse Procedure/retssager INTERLEX Advokater I/S
Advokat, møderet for landsret og højesteret Familieret Fast ejendom-boligrådgivning/ejendomsberigtigelse Advokat Henrik Ravnild
Advokat, Autoriseret bobestyrer, møderet for landsret og højesteret Fast ejendom-boligrådgivning/ejendomsberigtigelse Procedure/retssager Aktieselskabet Advokaterne Amtmandstoften
Advokat, møderet for landsret og højesteret Fast ejendom-boligrådgivning/ejendomsberigtigelse Selskabsret Virksomhedsoverdragelse Meldgaard Advokatfirma I/S
Advokat, møderet for landsret og højesteret Fast ejendom-boligrådgivning/ejendomsberigtigelse Procedure/retssager INTERLEX Advokater I/S
Hans Chr. Ledet
Advokat, Auktionsleder, møderet for landsret og højesteret Fast ejendom-boligrådgivning/ejendomsberigtigelse Selskabsret Skatteret Advokatfirmaet Ledet, Willadsen & Mejlholm
Advokat, møderet for landsret og højesteret Erhvervslejeret Fast ejendom-boligrådgivning/ejendomsberigtigelse Procedure/retssager Trolle Advokatfirma Advokatpartnerselskab
Advokat, møderet for landsret og højesteret Andelsboligforeninger Familieret Fast ejendom-boligrådgivning/ejendomsberigtigelse Advokat Lars Holm Rasmussen
Advokat, møderet for landsret og højesteret Ejendomsadministration Fast ejendom-boligrådgivning/ejendomsberigtigelse Selskabsret Advokat Ole Bang ApS
Advokat, møderet for landsret og højesteret Fast ejendom-boligrådgivning/ejendomsberigtigelse Insolvensret/betalingsstandsning/konkurs/akkord Selskabsret Husen Advokater I/S
Lisbeth Pahl
Advokat, møderet for landsret og højesteret Familieret Fast ejendom-boligrådgivning/ejendomsberigtigelse Advokatfirmaet Thorbjørn Aaberg og Lisbeth Pahl
Jesper Gaarn Pedersen
Advokat Fast ejendom-boligrådgivning/ejendomsberigtigelse Finansieringsret Generelle erhvervsforhold Advokatfirmaet Gaarn Pedersen v/Jesper Gaarn Peder Denlaw Advokater
Advokat, Autoriseret bobestyrer, møderet for landsret og højesteret Fast ejendom-boligrådgivning/ejendomsberigtigelse Testamente Trolle Advokatfirma Advokatpartnerselskab
Advokat, Autoriseret bobestyrer, møderet for landsret og højesteret Erhvervsret Fast ejendom-boligrådgivning/ejendomsberigtigelse Advokatfirmaet Bang/Brorsen & Fogtdal, Advokatpartnerselskab
Advokat Ejendomsadministration Fast ejendom-boligrådgivning/ejendomsberigtigelse Lejeret Advokat Frede Tellefsen
Advokat, møderet for landsret og højesteret Fast ejendom-boligrådgivning/ejendomsberigtigelse Selskabsret Skatteret LETT Advokatpartnerselskab
Sten Mørck Thomsen
Advokat, møderet for landsret og højesteret Erhvervslejeret Fast ejendom-boligrådgivning/ejendomsberigtigelse Husdyrvoldgiftsret Advokat Sten Mørck Thomsen
Advokat Erstatningsret Fast ejendom-boligrådgivning/ejendomsberigtigelse Selskabsret Advokatfirmaet Niels Nissen
Advokat, møderet for landsret og højesteret Andelsboligforeninger Fast ejendom-boligrådgivning/ejendomsberigtigelse Procedure/retssager Advida Advokatpartnerselskab
Advokat, møderet for landsret og højesteret Erhvervsret Fast ejendom-boligrådgivning/ejendomsberigtigelse Insolvensret/betalingsstandsning/konkurs/akkord Ret & Råd Fyn A/S
Advokat, møderet for landsret og højesteret Fast ejendom-boligrådgivning/ejendomsberigtigelse Procedure/retssager Rekonstruktion Advokatfirmaet Børge Nielsen
Torben Fogh Møller
Advokat, møderet for landsret og højesteret Ekspropriation Fast ejendom-boligrådgivning/ejendomsberigtigelse Selskabsret Advokatgruppen I/S
Advokat, møderet for landsret og højesteret Bestyrelsesarbejde Fast ejendom-boligrådgivning/ejendomsberigtigelse Procedure/retssager Advodan Bornholm ApS
Advokat, møderet for landsret og højesteret Fast ejendom-boligrådgivning/ejendomsberigtigelse Husdyrvoldgiftsret Procedure/retssager Advokatpartnerselskabet Wagner
Advokat, møderet for landsret og højesteret Familieret Fast ejendom-boligrådgivning/ejendomsberigtigelse Advokatkompagniet A/S
Advokat Entrepriseret Fast ejendom-boligrådgivning/ejendomsberigtigelse Miljø og Energi PensionDanmark A/S Pensionsforsikringsaktieselskab
Advokat, møderet for landsret og højesteret Fast ejendom-boligrådgivning/ejendomsberigtigelse Generelle erhvervsforhold Holst, Advokater Advokatpartnerselskab
Advokat, møderet for landsret og højesteret Erhvervsret Fast ejendom-boligrådgivning/ejendomsberigtigelse Rekonstruktion Advokatfirmaet Thuesen Bødker & Jæger
Anne-Katrine Vilsbæk Henriksen
Advokat, møderet for landsret og højesteret Fast ejendom-boligrådgivning/ejendomsberigtigelse Lejeret Advokatfirmaet Vingaardshus A/S
Advokat, møderet for landsret og højesteret Familieret Fast ejendom-boligrådgivning/ejendomsberigtigelse Skatteret Adv.fa. Jane Heller
Kristian Goth Paaschburg
Advokat, møderet for landsret og højesteret Fast ejendom-boligrådgivning/ejendomsberigtigelse Procedure/retssager Selskabsret Husen Advokater I/S
Advokat, LL.M., møderet for landsret og højesteret Fast ejendom-boligrådgivning/ejendomsberigtigelse Generelle erhvervsforhold Bech-Bruun Advokatfirma
1074 advokater i København K
541 advokater i København Ø
485 advokater i København V
479 advokater i Aarhus C
259 advokater i Hellerup
113 advokater i Aalborg
88 advokater i Odense C
73 advokater i Kolding
67 advokater i Esbjerg
58 advokater i København S
54 advokater i Viborg
52 advokater i Horsens
51 advokater i Roskilde
49 advokater i Herning
47 advokater i Hillerød
41 advokater i Vejle
41 advokater i Ballerup
34 advokater i Glostrup
33 advokater i Frederiksberg
33 advokater i Holbæk
31 advokater i Frederiksberg C
31 advokater i Fredericia
29 advokater i Svendborg
29 advokater i Silkeborg
29 advokater i Åbyhøj
27 advokater i Kongens Lyngby
25 advokater i Charlottenlund
24 advokater i Næstved
24 advokater i Holte
23 advokater i Sønderborg
23 advokater i Randers C
22 advokater i Søborg
22 advokater i Helsingør
21 advokater i Frederikshavn
19 advokater i Køge
19 advokater i Aabenraa
15 advokater i Nykøbing F
15 advokater i Gentofte
15 advokater i Aarhus N
12 advokater i Grenaa
12 advokater i Helsinge
12 advokater i Brønderslev
11 advokater i Rødovre
11 advokater i Skanderborg
11 advokater i Skive
11 advokater i Hvidovre
11 advokater i Odense M
10 advokater i Birkerød
10 advokater i Sorø
10 advokater i Greve
10 advokater i Virum
10 advokater i Billund
Selskabsret (544)
Fast ejendom-boligrådgivning/ejendomsberigtigelse (505)
Familieret (447)
Procedure/retssager (444)
Erhvervsret (431)
Generelle erhvervsforhold (401)
Strafferet (361)
Virksomhedsoverdragelse (358)
Ansættelsesret og arbejdsret (284)
Lejeret (279)
Insolvensret/betalingsstandsning/konkurs/akkord (274)
Entrepriseret (266)
Immaterialret (236)
Erstatningsret (214)
Skatteret (207)
Kontraktsret (164)
Forsikringsret (129)
Finansieringsret (120)
Miljø og Energi (107)
IT-ret (105)
Erhvervsejendomme (98)
EU-ret (85)
Konkurrenceret (85)
Erhvervslejeret (82)
Ejendomshandel (73)
Bestyrelsesarbejde (72)
Personskadeerstatning (71)
Generationsskifte (70)
Rekonstruktion (69)
Udbudsret (66)
Markedsføringsret (63)
Landboret/Landbrugshandler (62)
Erstatningsret og forsikringsret (59)
International erhvervsret (56)
Voldgift (55)
Voldgiftssager (55)
Ejendomsadministration (51)
Energiret (51)
Mediation/mægling (50)
Offentlig ret (50)
Testamente (48)
Andelsboligforeninger (46)
Gældssanering (42)
Fonds- og foreningsret (42)
Tvangsfjernelsessager (36)
Internationale kontrakter (35)
Forvaltningsret (33)
Tyske retsforhold (29)
Pengeinstitutjura (28)
Aftaleret (26)
Telekommunikationsret (23)

matches: højesteret højesteret højesteret højesteret højesteret højesteret højesteret højesteret højesteret højesteret højesteret højesteret højesteret højesteret højesteret højesteret højesteret højesteret højesteret højesteret højesteret højesteret højesteret højesteret højesteret højesteret højesteret højesteret højesteret højesteret højesteret højesteret højesteret højesteret højesteret højesteret højesteret højesteret højesteret højesteret højesteret højesteret højesteret højesteret højesteret højesteret højesteret højesteret højesteret højesteret højesteret højesteret højesteret højesteret højesteret højesteret højesteret højesteret højesteret højesteret højesteret


text:
Skat.dk: Samarbejde om it-system var ikke momsfritaget efter momslovens § 13, stk. 1, nr. 19
25 Nov 2013 10:52
13-0112144
A-kasse - fagforbund - it-system - database - selvstændig gruppe
Den juridiske vejledning, afsnit D.A.5.19
Den juridiske vejledning, afsnit D.A.4.1.2.
Kan Skatterådet bekræfte, at samarbejdet og dets deltagere opfylder betingelsen i momslovens § 13, stk. 1, nr. 19 om, at "den aktivitet, som hver af gruppens deltagere udøver enten skal være momsfritaget efter andre bestemmelser eller falder helt uden for momslovens anvendelsesområde"?
Kan Skatterådet bekræfte, at samarbejdet opfylder betingelsen i momslovens § 13, stk. 1, nr. 19 om, at "ydelserne skal være direkte nødvendige for deltagernes virksomhed"?
Kan Skatterådet bekræfte, at samarbejdet opfylder betingelsen i momslovens § 13, stk. 1, nr. 19 om, at "medlemmernes betaling skal svare nøjagtigt til deres andel af udgifterne," når afregningen af udgifterne sker over en længere periode end 12 måneder f.eks. 36 måneder?
Hvis spørgsmål 3 besvares benægtende bedes Skatterådet bekræfte, at den løbende afregning efter hvert kalenderår (regnskabsår) anses for opfyldt ved at den enkelte deltagers andel af årsafregningen (faktisk forbrug minus acontoindbetalinger i årets løb) af samarbejdet optages som lån til/fra medlemmet?
Kan Skatterådet bekræfte, at samarbejdet opfylder betingelserne i momslovens § 13, stk. 1, nr. 19 om, at "momsfritagelsen ikke må fremkalde konkurrencefordrejning"?
Der blev i XXXX igangsat et samarbejde om en ny fælles jobportal.
Formålet var at give de i samarbejdet deltagende organisationer og deres medlemmer mulighed for at skabe sig et samlet overblik over relevante jobs inden for de enkeltes fagområde. Ideen bag samarbejdet har fra starten været at tilbyde et brugervenligt fleksibelt og intelligent værktøj, der tog udgangspunkt i medlemmernes behov.
Resultatet blev et jobsøgningssystem, der søger i forskellige databaser med jobopslag. Systemet indsamler alene data (stillingsopslag) fra andre jobportaler, og har således ingen kontakt til de arbejdsgivere, som indrykker stillingsannoncer på de enkelte jobportaler.
Systemet er udviklet og drives af en ekstern it-leverandør.
Samarbejdet ledes af en styregruppe, som er øverste ansvarlig. Hver af de deltagende organisationer har udpeget et medlem til styregruppen og spørger fungerer som koordinator for styregruppen.
En række organisationer har valgt at tilslutte sig samarbejdet og dermed jobsøgningssystemet, som integreres i den enkelte organisations egen internetplatform med eget navn og brand.
På nuværende tidspunkt har en lang række organisationer tilsluttet sig samarbejdet og stiller jobsøgningssystemet til rådighed for deres medlemmer. Såfremt de eksisterende medlemmer er enige herom, kan yderligere organisationer optages som medlem af samarbejdet.
De deltagende organisationer fælles ønske er at støtte og hjælpe deres medlemmer i jagten på relevante job inden for deres fagområder, hvilket f.s.v. angår visse af organisationerne også er en del af det sociale arbejde, som disse skal udføre.
Samarbejdet hos XXXX endvidere etableret en Kursusportal, som gør det muligt for de tilknyttede organisationer, at indsamle oplysninger om relevante uddannelsestilbud for deres medlemmer.
Ved etableringen af samarbejdet har spørger indskudt X kr. i udviklingen af jobsøgningssystemet, mens de organisationer, som ønsker tilslutte sig samarbejdet og derved kan gøre at gøre brug af it-systemet, på tilslutningstidspunktet betaler et beløb, der skal dække etablerings- og integrationsomkostningerne. Beløbet udgjorde pr. 1. januar XXXX et beløb på X kr. ekskl. moms.
Herudover betaler de deltagende organisationer for den løbende nyudvikling og drift af systemet i forhold til deres medlemsantal. Der betales dog uanset antallet af medlemmer i den enkelte organisation et fast grundbeløb på X kr.
Samarbejdet opkræver i dag moms af alle indbetalinger fra de tilknyttede organisationer. Momsafregningen heraf sker via spørger.
Samarbejdet har én person ansat, som har kontakten med samarbejdets IT-leverandør og de deltagende organisationer.
Organisationerne kan opsige brugen af it-systemet og kan ved udtræden af samarbejdet medtage en kopi.
Af samarbejdets budget og budgetprognose fremgår, at samarbejdet i et tidligere indkomstår havde genereret et overskud. Det er ikke samarbejdets formål at oparbejde en egenkapital, derimod er det hensigten, at det enkelte driftsårs overskud forbruges i de efterfølgende år, hvilket afspejler sig i deltagernes betaling til samarbejdet.
Hvis Skatterådet ikke kan acceptere, at samarbejdet over en årrække (3-4 år) driftsmæssigt går i kr. 0, men at hvert års driftsresultat kan afregnes efter kalenderårets udløb, vil et overskud blive udbetalt til deltagerne, mens et underskud vil blive opkrævet.
I den forbindelse vil samarbejdet med baggrund i årets regnskab, afregne deltagernes andel af samarbejdets oparbejdede egenkapital til deltagerne. Herved kunne det komme på tale, at deltagerne til samarbejdet foretager, udlån, som afregnes tilbage til deltagerne, når likviditeten i samarbejdet giver mulighed herfor.
Det er samarbejdets ønske, at blive fritaget for momsafregning fra 1. januar 2013.
Arbejdsløshedskasser og faglige organisationer er fritaget for moms efter henholdsvis § 13, stk. 1, nr. 2 og nr. 4 i momsloven.
Som nævnt oven for er deltagerne i samarbejdet enten arbejdsløshedskasser eller fagforbund med administrationsaftaler med tilknyttet arbejdsløshedskasse.
Det er spørgers opfattelse, at det udførte arbejde hos deltagerne er omfattet af momslovens § 13, stk. 1, nr. 2 og 4, og at samarbejdets ydelser til de enkelte deltagende organisationer er nødvendige for at de tilknyttede deltageres momsfritagne arbejde med at vejlede de ledige medlemmer. Spørger henviser i den forbindelse til SKM2011.685.SR vedrørende arbejdsløshedskassers samarbejde om udvikling og drift af et it-system.
Jf. SKM2011.860.SR er momsfritagelsen over for deltagerne i samarbejdet efter spørgers opfattelse ikke betinget af at samarbejdet udelukkende har momsfritagne aktiviteter.
Det fremgår af momsloven § 13, stk. 1, nr. 19 "at det enkelte medlems betaling for disse ydelser nøjagtig svarer til medlemmets andel i de fællesudgifter."
Det fremgår ikke direkte om dette skal ses over et kalender-/regnskabsår eller andre tidsmæssige perioder.
Betalingen fra deltagerne i samarbejdet, jf. samarbejdets punkt 6, sker med baggrund i budgetlægningen for det kommende år, og opkræves ud fra medlemstallet hos de enkelte deltagere, hvilket efter deltagernes opfattelse svarer til den enkelte deltagers træk på samarbejdets ressourcer.
Da det kan være svært at budgettere kommende års udgifter, kan der opstå regnskabsmæssige over-/underskud, som udlignes i efterfølgende år - enten ved opkrævning af ekstrabidrag eller opkrævning af mindre beløb end det efterfølgende års driftsudgift.
Et alternativ til dette ville være en direkte afregning når årsregnskabet for samarbejdet foreligger, med deraf ekstra/mindre opkrævning for det igangværende driftsår.
I henhold til budgetprognosen forventes det, at samarbejdets oparbejdede egenkapital ultimo forbruges senest ultimo 20XX.
Samarbejdet arbejder ikke med gevinst for øje, og har ikke til hensigt at oparbejde en egenkapital.
Det er spørgers opfattelse, at den nuværende afregningsform opfylder lovens krav.
Ved høringen har spørger oplyst, at spørger på baggrund af de af SKAT fremførte synspunkter accepterer, at afregningsperioden er 12 måneder og man derfor vil ændre afregningsformen.
Hvis spørgsmål 3 besvares benægtende vil samarbejdet fordele samarbejdets egenkapital pr. 31. december 20XX mellem deltagerne, således at forbrugsregnskabet for 20XX og hvert af de efterfølgende år afregnes af deltagerne ud fra de enkelte deltagers ressourcetræk.
Det er spørgers opfattelse, at når der foretages en regnskabsmæssig opdeling af de enkelte driftsår, og den enkelte deltager oplyses om sin andel heraf anses betingelsen i momslovens § 13, stk. 1, nr. 19 for opfyldt selvom afregningen optages som enten gæld hos deltageren eller tilgodehavende hos de deltageren, og ikke direkte afregnes kontant, da der efter vor opfattelse er tale om et civilretsligt gældsforhold.
Betingelsen om at "momsfritagelsen ikke må frakalde konkurrencefordrejning" anses for opfyldt, da det efter spørgers opfattelse er selve momsfritagelsen, der ikke må fremkalde konkurrencefordrejning.
Det fremgår klart i SKM2011.860.SR, hvor SKAT i besvarelsen af spørgsmål 1, under ad. 4 i 1. afsnit anfører "at det er momsfritagelsen i sig selv, der skal medføre, at der består en reel risiko for at fritagelsen aktuelt eller i fremtiden vil kunne fremkalde konkurrencefordrejning", at det er momsfritagelsen der er det bærende punkt i konkurrencefordrejningen.
I den konkrete sag kan det nævnes, at samarbejdet allerede er etableret, og at der i dag afregnes moms af samarbejdets indtægter, og at deltagerne i samarbejdet uanset momspålæggelse eller ej vil deltage i samarbejdet. Deltagerne har således ikke valgt at tilslutte sig samarbejdet ud fra et ønske om at undgå moms, men fordi de har vurderet at en deltagelse i samarbejdet vil give dem et bedre grundlag for at vejlede deres arbejdsledige medlemmer.
Det er spørgers opfattelse, at samarbejdet ikke adskiller sig fra forholdene i SKM2011.860.SR, hvor der ud fra det oplyste var tale om administrationsydelser, hvilket arbejde formentlig ville kunne være udført af mange andre leverandører. Men her ønskede deltagerne både før og efter momsfritagelsen, at anvende Organisationen X, som endda er privat ejet og hvor administrationsydelserne tillige blev leveret af et selskab, der var ejet af selvsamme person.
I den konkrete sag er samarbejdet ejet af deltagerne, der alle er arbejdsløshedskasser eller fagforbund med administrationsaftaler med tilknyttet arbejdsløshedskasse.
Endvidere er det spørgers opfattelse, at samarbejdet ikke direkte udfører arbejde i konkurrence med andre jobportaler, da job-/kursusportalen blot indsamler oplysninger fra andre portaler med det formål at de deltagende forbund/arbejdsløshedskasser mere målrettet kan assistere deres medlemmer med at søge job hos mulige arbejdsgivere.
Samarbejdet har ingen kontakt til arbejdsgiverne og opkræver ikke betaling fra arbejdsgiverne, hvilket de øvrige jobportaler efter det oplyste gør.
Ved høringen har spørger oplyst, at spørger ikke er enig i SKATs indstilling og bemærker, at der i SKATs begrundelse lægges stor vægt på Taksatorringen-sagen, som selvfølgelige også er en afgørelse afgjort af Højesteret. Det er dog spørgers opfattelse, at Skatterådet med sine senere afgørelser har fastlagt en praksis, som lægger vægt på om selve momsfritagelsen er begrundelse for konkurrencefordrejningerne, og når man ser på nedenstående afgørelser, så synes det omhandlede samarbejde ikke at adskille sig fra den type af administrative opgaver, som er godkendt som ikke-konkurrencefordrejende af Skatterådet.
Spørger bemærker, at SKAT under "Lovgrundlag" oplister en række afgørelser, som bekræfter spørgers synspunkt - bl.a. SKM2011.685.SR vedrørende IT-samarbejde for 3 A-kasser og SKM2011.860.SR almindelige administrative ydelser for 5 institutioner. I begge disse sager er det spørgers vurdering, at de enkelte a-kasser og institutioner kunne have købt tilsvarende ydelser fra allerede eksisterende leverandører, hvorfor konkurrencefordrejningsbegrundelsen i nærværende sag synes noget uforstående, allerede af den grund, at der i samarbejdet allerede er eksterne leverandører vedrørende drift og udvikling af de anvendte systemer.
Spørger bemærker endvidere, at SKAT ud over ovennævnte afgørelser samt Taksatorringen henviser til SKM2011.544SR, der omhandler et samarbejde mellem 3 efterskoler. Som spørger læser Skatterådets afgørelse godkender Skatterådet, at det IT-samarbejde, der foregår, kan omfattes af momsfritagelsen, og ikke kan anses for konkurrencefordrejende, selvom den enkelte efterskole hos eksterne kunne tilkøbe de foreslåede ydelser.
Spørger bemærker, at Skatterådet endvidere anfører, at konkurrencefordrejningselementer skal vurderes ud fra en afgørelse af om aktiviteten iværksættes eller ej beror på om der sker momspålæggelse eller ej. I rådets afgørelse anføres således: "På baggrund heraf vil en momsfritagelse derfor ikke blive anset for at ville kunne fremkalde konkurrencefordrejning", som begrundelse for momsfritagelsen.
Sammenfattende er det spørgers opfattelse, at Skatterådet ud fra Skatterådets tidligere afgørelser SKM2011.685.SR, SKM2011.860.SR og SKM2011.544.SR bør acceptere at momsfritagelsen af samarbejdets aktivitet ikke er konkurrencefordrejende.
Arbejdsløshedsforsikringslovens § 30:
Ved en arbejdsløshedskasse forstås i denne lov en forening af personer, der har sluttet sig sammen alene med det formål at sikre sig økonomisk bistand i tilfælde af ledighed og administrere andre ordninger, som ifølge lovgivningen er henlagt til kasserne.
Momslovens § 13, stk. 1, nr. 2, 4 og 19:
2) Social forsorg og bistand, herunder sådan, som præsteres af børne- og ungdomsinstitutioner og institutioner inden for ældreområdet, samt levering af varer og ydelser med nær tilknytning hertil [...]
4) Foreningers og organisationers levering af ydelser og varer i nær tilknytning hertil til deres medlemmer i fælles interesse og mod kontingent. Det er en forudsætning, at foreningen m.v. ikke arbejder med gevinst for øje, og at formålet er af politisk, fagforeningsmæssig, religiøs, patriotisk, filosofisk eller filantropisk karakter eller vedrører borgerlige rettigheder. Det er desuden en forudsætning at afgiftsfritagelsen ikke kan fremkalde konkurrencefordrejning.
19) Ydelser præsteret af selvstændige grupper af personer, som udøver en virksomhed, der er fritaget for afgift, eller for hvilken de ikke er afgiftspligtige, med henblik på at yde deres medlemmer de for udøvelsen af deres virksomhed direkte nødvendige tjenester. Det er en forudsætning, at det enkelte medlems betaling for disse ydelser nøjagtigt svarer til medlemmets andel i de fælles udgifter, og at afgiftsfritagelsen ikke vil kunne fremkalde konkurrenceforvridning.
Momslovens § 57, stk. 2, 1. punkt, stk. 3, 1. punkt og stk. 4, 1. punkt.
Stk. 2 For virksomheder, hvis samlede afgiftspligtige leverancer overstiger 15 mio. kr. årligt, er afgiftsperioden kalendermåneden. [...]
Stk. 3 For virksomheder, hvis samlede afgiftspligtige leverancer overstiger 1 mio. kr. årligt, men højest udgør 15 mio. kr. årligt, er afgiftsperioden kvartalet [...]
Stk. 4 For virksomheder, hvis samlede afgiftspligtige leverancer ikke overstiger 1 mio. kr. årligt, er afgiftsperioderne første og anden halvdel af kalenderåret. [..]
Momslovens § 13, stk. 1, nr. 19 implementerer momssystemdirektivets artikel 132, stk. 1, litra f, som har følgende ordlyd:
f) Levering af ydelser præsteret af selvstændige grupper af personer, der udøver en virksomhed, der er fritaget for afgifter, eller for hvilken de ikke er afgiftspligtige med henblik på at yde deres medlemmer de for udøvelsen af denne virksomhed direkte nødvendige tjenester, såfremt disse grupper kun afkræver deres medlemmer en godtgørelse, som nøjagtigt svarer til deres andel af de fælles udgifter, under forudsætning af, at denne fritagelse ikke vil kunne skabe konkurrenceforvridning.
Momssystemdirektivets artikel 252:
1. Momsangivelsen skal indgives inden for en af medlemsstaterne nærmere fastsat frist. Denne frist må højest være på to måneder regnet fra udløbet af hver afgiftsperiode.
2. Medlemsstaterne fastsætter afgiftsperioden til en, to eller tre måneder
Medlemsstaterne kan dog fastsætte andre perioder, der imidlertid ikke må overstige 1 år.
EF-domstolens sag C-8/01 (Assurandør-Societetet som mandatar for Taksatorringen)
Sagen angik en forening, hvis medlemmer bestod af mindre og mellemstore forsikringsselskaber. Formålet med foreningen var at foretage taksationer for medlemmerne. Tvisten i sagen var, hvorvidt betingelsen om, at momsfritagelsen ikke måtte medføre konkurrencefordrejning, var opfyldt.
I punkt 118-121 i forslag til afgørelse skriver Generaladvokaten bl.a. at formålet med fritagelsesbestemmelsen i det nuværende momssystemdirektivs artikel 132, stk. 1 litra f) kan opfattes således, at det er hensigten at skabe lige konkurrencevilkår på et marked, hvor der både findes store virksomheder, som kan udbyde tjenester alene ved hjælp af virksomhedens interne ressourcer, og andre mindre virksomheder, som for at kunne udbyde de samme tjenester er tvunget til at støtte sig til hjælp udefra.
I Generaladvokatens forslag til afgørelse, hedder det endvidere i præmis 127-131:
En sådan erhvervsdrivende kan som allerede nævnt kun gøre sig håb om at trænge ind på markedet og forblive på markedet, hvis han er i strand til at udbyde sine tjenester til lavere priser end sammenslutninger, der ikke må opnå overskud.
Det kan ganske vist ikke fuldstændig udelukkes, at sammenslutningerne kan virke så tung og ineffektivt, at ydelsen bliver for byrdefuld, selvom den faktureres til kostpris, og selv om generalomkostningerne fordeles på et stort antal transaktioner. Det, som lovgiver efter min opfattelse har villet undgå, er, at sådanne transaktioner på trods heraf kan udelukke enhver konkurrence som følge af momsfritagelsen [...]
Men hvis sammenslutningerne - uanset enhver afgiftspålæggelse eller afgiftsfritagelse - kan være sikre på at beholde medlemmerne som kunder fordi deres virksomhed er konkurrencedygtig, kan det ikke antages, at det er den afgiftsfritagelse, som indrømmes dem, som bevirker, at uafhængige erhvervsdrivende holdes ude fra markedet.
Med henvisning til Generaladvokatens forslag til afgørelse konkluderede EF-domstolen, at det er momsfritagelsen i sig selv, der ikke må fremkalde konkurrencefordrejning, og at dette skal være tilfældet på et marked, hvor konkurrencen under alle omstændigheder påvirkes af, at der kun findes en aktør, som leverer ydelser til sine medlemmer, og som ikke må søge at opnå overskud. Ligesom det blev anført, at hvis sammenslutningen, uanset enhver afgiftspålæggelse eller afgiftsfritagelse, kan være sikker på at beholde medlemmerne som kunder, så kan det ikke antages, at den afgiftsfritagelse, der indrømmes dem, bevirker, at uafhængige erhvervsdrivende holdes ude fra markedet. En indrømmelse af momsfritagelse skal derfor nægtes, hvis fritagelsen i sig selv aktuelt eller i fremtiden kan fremkalde konkurrenceforvridning, jf. præmis 58, 59 og 64.
EU-domstolens sag C-407/07 Stichting Centraal Begeleidingsorgaan voor de Intercollegiale Toetsing
Sagen angik en stiftelse, hvis medlemmer virksomhed var momsfritaget. Stiftelsen leverede forskellige tjenesteydelser til medlemmerne og omkostningerne blev fordelt mellem medlemmerne efter en fordelingsnøgle. Stiftelsen leverede også lejlighedsvis andre tjenesteydelser til individuelle medlemmer. Sådanne tjenesteydelser blev faktureret individuelt til den pågældende medlemsorganisation.
Domstolen bemærkes indledningsvis, at det fulgte af fast retspraksis, at de udtryk, der er anvendt til at beskrive fritagelserne i sjette direktivs artikel 13 [nuværende artikel 132] skal fortolkes streng, da de er undtagelser fra det almindelige princip, hvorefter moms opkræves af enhver tjenesteydelse, der udføres mod vederlag af en afgiftspligtig person. Idet reglen om en streng fortolkning dog ikke betyder, at de udtryk der anvendes til at definere de fritagelser, som er fastsat i direktivets artikel 13, skal fortolkes således at de fritages deres virkning.
I afgørelsen bemærkede domstolene endvidere, at en selvstændig gruppes medlemmers behov kan variere fra afgiftsperiode til afgiftsperiode, således at gruppen i en given periode vil levere visse tjenesteydelser til alle medlemmer, andre til en række medlemmer, og endnu andre kun til et enkelt medlem, jf. præmis 34.
Skatterådet anså en sammenslutning af 4 lokalforeninger af en faglig organisation for momsfritaget efter momslovens § 13, stk. 1, nr. 20 [nu nr. 19]. De 4 foreninger havde på baggrund af en samarbejdsaftale dannet et fællessekretariat, hvis ydelser til de 4 foreninger bestod i en række aktiviteter vedrørende politisk varetagelse på vegne af foreningerne. Da sekretariatets arbejde byggede på den fagforeningsmæssige repræsentation kunne opgaven ikke varetages af konkurrerende virksomheder uden for det pågældende fagforeningsmæssige regi. Der fandtes derfor ikke at foreligge en reel risiko for at en momsfritagelse af sekretariatets ydelser kunne medføre konkurrencefordrejning.
Sagen vedrører en forening, der udførte autotaksationsydelser for sine medlemmer. Spørgsmålet var om en momsfritagelse ville kunne fremkalde konkurrencefordrejning, idet der var enighed om, at alle øvrige betingelse for afgiftsfritagelse efter momslovens § 13, stk. 1, nr. 20 [nu nr. 19] var opfyldt.
Under sagens behandling for landsretten blev der forelagt et præjudicielle spørgsmål for EF-domstolen (jf. sag C-8/01 - Taksatorringen, citeret ovenfor). EF-domstolen fastslog i afgørelsen, at det afgørende var, om der bestod en reel risiko for at momsfritagelsen i sig selv aktuelt eller i fremtiden ville kunne fremkalde konkurrencefordrejning.
Højesteret lagde til grund at Taksatorringens andel af markedet for autotaksation udgjorde 25%, mens 6 større forsikringsselskaber med egen taksationsorganisation dækkede ca. 70% af markedet. De resterende ca. 5% af markedet udgjordes af 6 mindre forsikringsselskabers køb af momspligtige taksationsydelser hos de store forsikringsselskaber. Endvidere lagde Højesteret til grund, at Taksatorringen priser for taksationsydelser var konkurrencedygtige, og at forsikringsselskaber med egen taksationsorganisation ikke foretog markedsføring af taksationsydelser. Endelig lagde Højesteret til grund, at der ikke var virksomheder (danske eller udenlandske), der overvejede at etablere sig på markedet med taksationsydelser som forretningsgrundlag.
Under hensyn til at undtagelsesbestemmelsen i momslovens § 13, stk. 1, nr. 20 [nu nr. 19], skal fortolkes under hensyn til dens formål, der inden for forsikringsområdet må antages at være at give mulighed for større konkurrencemæssig lighed mellem selskaber med egen taksatororganisation, som ikke betaler moms for taksationen, og selskaber uden egen taksatororganisation, og at bestemmelsen skal fortolkes således, at den i praksis får et reelt anvendelsesområde, fandt Højesteret, at der - i hvert fald under hensyn til at de store forsikringsselskabers salg kun udgør en beskeden del af det enkelte forsikringsselskabs forretningsområde og kun udgør en beskeden del af det samlede marked for autotaksation - måtte bortses fra dette salg ved vurderingen af, om en momsfritagelse for Taksatorringen vil kunne fremkalde konkurrencefordrejning.
Højesteret fandt herefter, at der med de nuværende forhold på markedet for autotaksation ikke bestod en reel risiko for, at momsfritagelse af Taksatorringen ville kunne fremkalde konkurrencefordrejning.
Sagen angik fire virksomheder inden for det socialpædagogiske fagområde, som indgik et sekretariatssamarbejde med henblik på bedre at kunne sikre myndighedernes krav om kvaliteten af de leverede ydelser samt dokumentationen heraf, ligesom der ved samarbejdet forventes en forbedret rationel drift.
Med udgangspunkt i EU-domstolens afgørelse i sag C-8/01 konkluderede Skatterådet, at der ikke alene på grund af momsfritagelsen ville bestå en reel risiko for konkurrencefordrejning, idet det pågældende sekretariatssamarbejde ville blive dannet, uanset om samarbejdet blev momsfritagelse eller ej.
Sagen angik tre selvstændige efterskoler, som alle havde til huse i Y by. De tre skoler overvejede et samarbejde på it-området, således at efterskole B og C kunne mod betaling af en forholdsmæssig andel af udgifterne til anskaffelse og drift kunne gøre brug af it-faciliterer på efterskole A.
Under forudsætning af, at der blev dannet en selvstændig gruppe, hvori de tre efterskoler blev medlemmer og at det var den selvstændige gruppe, der leverede de pågældende it-ydelser til de tre efterskoler var det efter en konkret vurdering af betingelserne, Skatterådets opfattelse, at samarbejdet var omfattet af fritagelsen i momslovens § 13, stk. 1, nr. 19.
Sagen angik en forening stiftet af 3 a-kasser var gået sammen om at udvikle og drive et fælles a-kasse-it-system. Af sagens oplysninger fremgår, at de ydelser, som foreningen leverer til medlemmerne specifikt er rettet mod at kunne anvendes i medlemmernes virksomhed, og at beslutningen om at stifte foreningen var motiveret af et ønske om, at effektivisere it-understøttelsen af a-kassernes lovpligtige a-kasseadministration. Skatterådet fandt, at foreningens ydelser opfyldte betingelserne for at kunne opnå momsfritagelse i medfør af momslovens § 13, stk. 1, nr. 19.
SKM2011.860.SR:
Sagen angik en selvstændig gruppe, bestående af 5 institutioner, som alle var momsfritaget efter momslovens § 13, stk. 1, nr. 2. Skatterådet bekræftede at gruppen, der blev etableret med det formål at yde service til medlemmerne i form af administrativ bistand, kunne anses for at være momsfritaget efter momslovens § 13, stk. 1, nr. 19, når gruppens aktiviteter hidtil var en videreførelse af aktiviteter, der hidtil havde været varetaget af et momspligtigt anpartsselskab.
Skatterådet fandt endvidere, at der ikke var noget til hinder for, at de enkelte medlemmer af gruppen, tillige har momspligtige aktiviteter, som er afledt af den basale aktivitet.
SKM2012.600.SR:
Skatterådet fandt at ydelser leveret af en europæisk Økonomisk firmagruppe til en dansk fællesregistrering til brug for spørgers ikke-momspligtige virksomhed blev anset for fritaget efter momslovens § 13, stk. 1, nr. 19. I forhold til betingelsen om, at fritagelsen ikke må medføre konkurrencefordrejning, blev der lagt vægt på, at ydelserne fortrinsvis blev leveret af ansatte hos de enkelte medlemmer via firmagruppen.
Sagen angik en hovedorganisation for et større antal fagforeninger. Udover medlemsservice tilbød hovedorganisationen også en række andre services til medlemsorganisationerne i form af juridisk bistand. Hovedorganisationen ønskede være fritaget for moms efter momslovens § 13, stk. 1, nr. 19 ved levering af juridisk bistand til medlemsorganisationerne.
Skatterådet vurderede, at den juridiske bistand var momspligtig allerede fordi momsfritagelsen efter en konkret vurdering ansås at fremkalde konkurrenceforvridning. Den juridiske bistand m.v. som spørger tilbyder leveres også af andre end spørger, hvorfor det var Skatterådets vurdering, at en momsfritagelse ville indebærer en reel konkurrenceforvridning over for advokatfirmaer o.l.
Det ønskes bekræftet, at spørger opfylder betingelsen i momslovens § 13, stk. 1 nr. 19 om, at den aktivitet, som hver af samarbejdets deltager udøver er enten momsfritaget eller falder uden for momslovens anvendelses område.
De organisationer, som - efter ansøgning - kan tilslutte sig samarbejdet omkring jobsøgningsdatabasen er fagforbund og a-kasser.
I medfør af momslovens § 13, stk. 1, nr. 2 er ydelser som leveres af fagforeninger momsfritaget.
Efter fast praksis omfatter fritagelsen i momslovens § 13, stk. 1, nr. 2 også ydelser leveret af a-kasser samt administrationen af a-kassen.
De ydelser, som leveres af henholdsvis fagforbund og a-kasser til deres medlemmer er således momsfritaget efter momsloves § 13, stk. 1, nr. 2 og 4.
Det ønskes bekræftet, at samarbejdet opfylder betingelsen i momslovens § 13, stk. 1, nr. 19 om at ydelserne er nødvendige for deltagernes virksomhed er opfyldt.
Betingelsen om, at ydelserne skal være direkte nødvendige for medlemmernes virksomhed, forudsætter at der skal være tale om ydelser, der - selvom de ikke kan betragtes som en integreret del af medlemmernes momsfrie aktiviteter og fritages som sådan - ikke desto mindre må betragtes som en uundværlig og uadskillelig del af denne specielle aktivitet.
I arbejdsløshedsforsikringslovens § 30 defineres en arbejdsløshedskasse, som en forening af personer, der har sluttet sig sammen alene med det formål at sikre sig økonomisk bistand i tilfælde af ledighed og at administrere andre ordninger, som ifølge lovgivningen er henlagt til kasserne.
Ved udmøntningen af aftalen om velfærdsreformen fra 2006 blev a-kasserne tillagt en aktiv rolle i forhold til at få de ledige i job. A-kasserne skulle fremover varetage CV-samtalerne, mens jobcentrene skulle varetage de egentlige jobsamtaler. Aktuelt har a-kasserne således ud over at sikre medlemmernes økonomisk bistand under ledighed også visse andre afgrænsede opgaver i forhold til de ledige medlemmer.
Henset til forbundenes/ a-kassernes nuværende aktiviteter, vurderer SKAT, at tilslutningen til samarbejdet, for derved at kunne gøre brug af jobsøgningsdatabasen, er tilkøb af en ydelse, som fagforbundene/a-kasserne ville have stillet til rådighed for deres medlemmer enten ved at et jobsøgningssystem blev udviklet i eget regi eller ved at adgangen hertil blev indkøbt fra eksterne leverandører. Det er derfor SKATs vurdering, at ydelserne fra samarbejdet kan anses for direkte nødvendig for den virksomhed, som fagforbundene/a-kasserne udøver i forhold til deres medlemmer.
Det ønskes bekræftet, at samarbejdet opfylder betingelsen i momslovens § 13, stk. 1, nr. 19 om at medlemmernes betaling svarer nøjagtigt til deres andel af udgifterne, når afregningen sker over en længere periode end 12 måneder, eksempelvis 36 måneder.
Det er en betingelse for at samarbejdet kan være omfattet af fritagelsesbestemmelsen i momslovens § 13, stk. 1, nr. 19, at det enkelte medlems betaling for deltagelse i samarbejdet svarer nøjagtigt til medlemmets andel i de fælles udgifter. Betingelsen indebærer, at der hverken må ske omkostningsudligning mellem medlemmerne eller oparbejdes overskud eller underskud i samarbejdet, jf. Den juridiske vejledning, 2013-1, afsnit D.A. 5.19.
Momslovens § 13, stk. 1, nr. 19 er en udmøntning af fritagelsesbestemmelsen i momssystemdirektivets artikel 132, stk. 1, litra f.
EU-domstolen har i flere afgørelser fastslået, at de udtryk der anvendes til at betegne fritagelserne i momssystemdirektivet skal fortolkes strengt, da de er en undtagelse til det almindelige princip om, at der opkræves moms af enhver tjenesteydelse, der udføres mod vederlag af en afgiftspligtig person, jf. bl.a. C-348/57 Stichting Uitvoering Financiële Acties, præmis 13.
I præmis 30 i C-407/07 Stichting Centraal Begeleidingsorgaan voor de Intercollegiale Toetsing anfører EU-domstolen endvidere, at fortolkningen af de udtryk, der anvendes til at definere fritagelsen skal være forenelig med de formål der forfølges med fritagelserne og overholde kravene i princippet om afgiftsneutralitet.
Den periode, som skal lægges til grund ved vurderingen:
Om den periode i direktivets artikel 132, stk. 1. litra f, som skal lægges til grund, anfører Generaladvokat E. Sharpston i forslag til afgørelse i sag C-407/07 Stichting Centraal Begeleidingsorgaan voor de Intercollegiale Toetsing følgende: "Det er klart, når en enkelt type af tjenesteydelse leveres til alle medlemmer af gruppen i hver afgiftsperiode, kan de hver afkræves deres andel af de fælles udgifter i udtrykkets fulde forstand.[...] Medlemmernes behov vil sandsynligvis variere fra afgiftsperiode til afgiftsperiode, således at visse tjenesteydelser i en given periode vil blive leveret til alle medlemmer, andre til en række medlemmer og endnu andre måske kun et enkelt medlem.....", jf. præmis 18. Genereladvokatens bemærkninger i præmis 18 citeres endvidere i domstolens præmis 34, ligesom domstolen i præmis 42 anfører, at "..ydelser, som en selvstændig gruppe leverer til sine medlemmer i løbet af forskellige afgiftsperioder eller leverer til et enkelt medlem eller visse af sine medlemmer inden for samme afgiftsperiode, skal kunne være omfattet af den fritagelse, der er fastsat i denne bestemmelse."
Såvel i Generaladvokatens forslag til afgørelse som i domstolens afgørelse forudsættes det således, at deltagernes nøjagtige andel af omkostningerne opgøres efter udløbet af hver afgiftsperiode.
I henhold til momssystemdirektivets artikel 252 skal medlemsstaterne fastsætte afgiftsperioden til en, to eller tre måneder. Medlemsstaterne kan dog fastsætte andre perioder, der imidlertid ikke må overstige et år.
I henhold til momslovens § 57, stk. 2 - 4 udgør afgiftsperioderne i Danmark henholdsvis kalendermåneden, kvartalet eller halvåret afhængig af størrelsen af virksomhedens afgiftspligtige leverancer.
Principielt burde opgørelsen af den enkelte deltagers andel af omkostningerne i samarbejde således opgøres for en periode, som ikke overstiger 6 måneder.
I dansk administrativ praksis accepteres det dog, at opgørelsen af den enkelte deltagers andel af omkostningerne i et samarbejde omfattet af momslovens § 13, stk. 1, nr. 19 sker på årsbasis og dermed indenfor den maksimale afgiftsperiode i momsdirektivets artikel 252.
På baggrund af ovenstående er det SKATs opfattelse, at samarbejdet kun opfylder betingelsen i momslovens § 13, stk. 1, nr. 19 om at deltagernes betaling skal svare nøjagtigt til deres andel af omkostningerne, hvis hver deltager opkræves deres nøjagtige andel af de omkostninger, som er afholdt i en forudgående periode, som ikke overstiger 12 måneder.
Overskud eller underskud i samarbejdet:
Kravet om, at medlemmernes betaling svarer nøjagtigt til deres andel af udgifterne indebærer endvidere, at der ikke i samarbejdet må oparbejdes overskud eller underskud.
På baggrund af det modtagne budgetprognose kan det konstateres, at egenkapitalen i samarbejdet primo 20XX udgjorde X kr. og der dermed var oparbejdet et større overskud i samarbejdet.
Af budgetprognosen fremgår tillige, at samarbejdet i de kommende år forventer et underskud i hvert af årene.
De forventede underskud medfører forbrug af egenkapital, som i XXXX forventes nedbragt til X kr.
Konkret kan det konstateres således, at der i samarbejdet fra tidligere år har oparbejdet en betydelig "egenkapital", som følge af overskud, og at dette overskud i henhold til budgetprognosen forbruges i perioden XXXX ved at deltagerbetalingen ikke svarer til de faktiske omkostninger.
Som følge heraf er det tillige SKATs vurdering, at kravet om, at deltagerne i samarbejdet skal opkræves deres nøjagtige andel af omkostningerne i samarbejdet ikke er opfyldt.
SKATs konklusion vedr. spørgsmål 3:
For så vidt angår betingelsen i momsloven § 13, stk. 1, nr. 19 om, at deltagerne i samarbejdet skal opkræves deres nøjagtige andel af omkostningerne er det SKATs vurdering, at betingelsen ikke er opfyldt, hvis afregningen sker over en længere periode end 12 måneder og aktuel fordi der opereres med overskud og underskud i samarbejdet.
Det ønskes bekræftet, at kravet i momslovens § 13, stk. 1, nr. 19 om at medlemmernes betaling svarer nøjagtigt til deres andel af udgifterne er opfyldt, hvis den løbende afregning hvert kalenderår sker ved at den enkelte deltagers andel af afregningen (faktisk forbrug minus acontoindbetalinger i årets løb) optages som lån til/fra medlemmet.
I momssystemdirektivet artikel 132, stk. 1 litra f, stilles der krav om at samarbejdet "afkræver" deltagernes deres nøjagtige andel, mens ordlyden i momslovens § 13, stk. 1, nr. 1, er at "det enkelte medlems betaling for disse ydelser..."
Da summen af periodens omkostninger i samarbejdet først kendes efter afgiftsperiodens udløb og derfor først kan fordeles på og herefter opkræves hos de enkelte deltagere, kan samarbejdet af administrative årsager have et tilgodehavende hos deltagerne i løbet af afgiftsperioden. Tilsvarende kan samarbejdet have gæld til deltagerne i samarbejdet i løbet af afgiftsperioden, såfremt der opereres med acontoindbetalinger. Det er SKATs vurdering, at sådanne tidsmæssige differencer i sagens natur må accepteres, idet samarbejdet dog over en rimelig periode må kunne påvise, at betingelsen om at hver deltager betaler deres nøjagtige andel er opfyldt.
En ordlydsfortolkning af såvel momssystemdirektivet som momsloven må efter SKATS vurdering dog føre til at samarbejdet rent faktisk skal afkræve deltagerne deres nøjagtige andel ved hver periodes udløb og at deltagerne skal have påtaget sig en betalingsforpligtigelse.
Til trods for anvendelsen af anvendelsen af ordet "betaling" i momsloven, kan der efter SKATS vurdering derimod næppe stilles krav om, at de enkelte deltagere i samarbejdet også skal foretage en faktisk indbetaling til samarbejdet for at betingelsen i momslovens § 13, stk. 1, nr. 19 er opfyldt.
Ved SKATs indstilling til besvarelsen af spørgsmålet, er det forudsat, at der ikke er tale om en systematisk udlånsvirksomhed/finansieringsvirksomhed, men at samarbejdet rent faktisk modtager betalinger fra de deltagerende fagforbund/a-kasser.
Det skal bemærkes, at der herved ikke er taget stilling til de skattemæssige konsekvenser.
Det ønskes bekræftet, at samarbejdet opfylder betingelsen i momslovens § 13, stk. 1, nr. 19 om at momsfritagelsen ikke må fremkalde konkurrencefordrejning.
Både på det danske og på det europæiske marked findes utallige både kommercielle og ikke-kommercielle jobsøgningssystemer.
Udover de af egentlige jobdatabaser/jobbanker, eksisterer der et anseligt antal jobsøgningsmaskiner, som i lighed med samarbejdets jobsøgemaskinen indsamler information fra jobdatabaserne/jobbankerne
I sag C-8/01, Taksatorringen, konkluderede EF-domsstolen, at betingelsen om, at momsfritagelsen ikke må fremkalde konkurrencefordrejning, indebærer, at der skal foretages en vurdering af, hvorvidt momsfritagelsen af de ydelser som leveres af samarbejdet, i sig selv, enten aktuelt eller fremtidigt vil kunne fremkalde konkurrencefordrejning. Ligesom domstolen med henvisning til Generaladvokatens forslag til afgørelse, bemærker, at "hvis sammenslutningerne- uanset enhver afgiftspålæggelse eller afgiftsfritagelse - kan være sikre på at beholde medlemmerne som kunder, fordi deres virksomhed er konkurrencedygtig, kan det ikke antages, at det er den afgiftsfritagelse, der indrømmes dem, som bevirker, at uafhængige erhvervsdrivende holdes ude fra markedet."
Det, som skal vurderes, er derfor, hvorvidt momsfritagelsen de ydelser som leveres af samarbejdet i sig selv vil kunne medføre konkurrencefordrejning, mens det ikke er relevant, at konkurrencen under alle omstændigheder påvirkes af, at samarbejdet ikke søger at opnå overskud.
På baggrund af den præjudicielle afgørelse vedrørende Taksatorringen, blev det i den efterfølgende dom fra Højesteret lagt til grund, at Taksatorringens andel af markedet for autotaksation udgjorde 25%, mens 6 større forsikringsselskaber med egen taksationsorganisation dækkede ca. 70% af markedet. De resterende ca. 5% af markedet udgjordes af mindre forsikringsselskabers køb af momspligtige taksationsydelser hos de store forsikringsselskaber. Ligesom Højesteret lagde til grund, at Taksatorringens priser for taksationsydelser var konkurrencedygtige, og at forsikringsselskaber med egen taksationsorganisation ikke foretog markedsføring af taksationsydelserne. Endelig lagde Højesteret til grund, at der ikke var virksomheder (danske eller udenlandske), der overvejede at etablere sig på markedet med taksationsydelser som forretningsgrundlag.
Under hensyn til at undtagelsesbestemmelsen i momslovens § 13, stk. 1, nr. 20 [nu nr. 19], skal fortolkes under hensyn til dens formål, der inden for forsikringsområdet må antages at være at give mulighed for større konkurrencemæssig lighed mellem større selskaber med egen taksatororganisation, som ikke betaler moms for taksationen, og mindre selskaber uden egen taksatororganisation, fandt Højesteret, at der - i hvert fald under hensyn til at de store forsikringsselskabers salg kun udgør en beskeden del af det enkelte forsikringsselskabs forretningsområde og kun udgør en beskeden del af det samlede marked for autotaksation - måtte bortses fra dette salg ved vurderingen af, om en momsfritagelse for Taksatorringen vil kunne fremkalde konkurrencefordrejning.
Højesteret konkluderede herefter, at der med de nuværende forhold på markedet for autotaksation ikke bestod en reel risiko for, at momsfritagelse af Taksatorringen ville kunne fremkalde konkurrencefordrejning.
Som anført ovenfor er a-kasserne ved lov blevet pålagt at varetage visse afgrænsede opgaver i forhold til de ledige medlemmer. På området for a-kasse ydelser findes en lang række aktører. I AK-samvirkes (brancheorganisationen for danske a-kasser) oversigt over medlemsudviklingen i a-kasserne for 1. kvartal 2013 opregnes i alt 27 danske a-kasser med et samlet medlemstal på 2.122.594.
Spørger har oplyst, at nedenstående fagforbund/a-kasser deltager i samarbejdet.
Kilde vedr. medlemstal: AK-Samvirke, Medlemsudviklingen i a-kasserne, 1. kvartal 2013.
Som det fremgår af ovenstående tabel deltager nogle af de største fagforbund/a-kasser i Danmark - målt på medlemstal - i samarbejdet.
Det bemærkes afslutningsvis, SKAT ved indstillingen til besvarelse af spørgsmål 1-5, har lagt til grund, at Samarbejdet opfylder betingelserne for at kunne anses som en selvstændig gruppe/enhed, idet der ved indstillingen til besvarelse ikke selvstændigt er taget stilling hertil.

matches: Højesteret Højesteret Højesteret Højesteret Højesteret Højesteret Højesteret Højesteret